Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У вересні 2017 року заявник звернулася до суду з заявою у якій просить встановити факт смерті [PERSON]. Заява мотивована смертю [INFO] її бабусі - [PERSON], яка проживала на тимчасово окупованій території України у [ADDRESS], її зверненням до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного Головного управління юстиції в м. Києві для реєстрації смерті бабусі та відмовою у видачі свідоцтва про смерть [PERSON], в здійсненні такої реєстрації з підстав відсутності належних документів, відповідно до Наказу Міністерства охорони здоров'я України «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті» від 08.08.2006 року №545, невідповідності пред'явленого заявником документу на підтвердження факту смерті та за причини незаконності дій органу на тимчасово окупованій території, що видавав даний документ, що і стало підставою для звернення до суду (а.с.3). Заявник у судовому засіданні вимогу заяви підтримує та просить її задовольнити. Святошинський районний у м.Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м.Києві явку свого представника у судове засідання не забезпечив. Суд, заслухавши пояснення заявника, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з огляду на наступне. Відповідно до ст. 234 ЦПК України суди розглядають в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви. Судом встановлено, що заявник є родичкою [PERSON] На підтвердження даного факту смерті [INFO] [PERSON], у м.Донецьк заявник надає свідоцтво про смерть (а.с.4). Суд зважаючи на належність такого вищезазначеного доказу, який підтверджує факт смерті вважає їх недопустимими, оскільки видане неповноважною на те особою, а тому ухвалюючи рішення не бере свідоцтво про смерть до уваги. Допитана в якості свідка заявник пояснила суду обставини, щодо факту смерті [PERSON], що є логічними та такими, що підтверджують факт смерті [PERSON] Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» надано статус «тимчасово окупованих» територіям окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена Постановою ВР України №252-VIII від 17.03.2015 року(згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року. Відповідно до п. 1 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України № 1275 від 02 грудня 2015 року м.Торез віднесений до населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України справи про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території. У абзаці першому п. 13 постанови від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявником надана така відмова (а.с.3). Заявник обґрунтувує заяву посиланням на докази, що достовірно свідчать про смерть її бабусі - [PERSON] у певний час та в певному місці. Виходячи з викладеного вище, суд вважає заяву обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved