Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-26 00:00:00

У березні 2019 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що вона є власником будинку [ADDRESS] , який належить їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 січня 2019 року. У вказаному будинку зареєстрований її онук [PERSON] та його мати (її донька) [PERSON] - відповідачі у справі, які з жовтня 2014 року у будинку не проживають, їх особистих речей у будинку не залишилось, вони не сплачують комунальні послуги та не приймають участі в ремонті домоволодіння та його утриманні. Реєстрація відповідачів у будинку перешкоджає їй розпоряджатись та користуватись ним на власний розсуд, тягне за собою збільшення оплати за комунальні послуги, позбавляє її можливості оформити субсидію. В добровільному порядку відповідачі відмовилися знятись з реєстраційного обліку за вказаною адресою, так як мешкають в Російській Федерації. На підставі викладеного, просила визнати [PERSON] та [PERSON] таким, що втратили право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] . Позивачка у судове засідання не з`явилася, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Відповідачка [PERSON] в своїх інтересах та і інтересах свого малолітнього сина [PERSON] надала нотаріально посвідчену заяву, в якій визнала позов та просила зняти її та її малолітнього сина з реєстрації за адресою [ADDRESS] у зв`язку з переїздом для проживання до Російської Федерації. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов знайшов своє підтвердження представленими доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.01.2019 року, позивачці на праві власності належить домоволодіння [ADDRESS] , що також підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 152549207, виданого 14.01.2019 року Маріупольським БТІ. Відповідно до довідки про надання інформації № 03-12-11572, виданої 23.11.2018 року відділом реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту адміністративних послуг Маріупольської міської ради, з 01.01.2006 року та 18.08.2011 року і по теперішній час у будинку [ADDRESS] зареєстровані відповідачі [PERSON] та [PERSON] . Згідно акту №4, складеного 05.02.2019 року головою КСН «Лучистий», відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у будинку [ADDRESS] з жовтня 2014 року, що підтверджують свідки [PERSON] та [PERSON] .. Згідно заяви відповідачки [PERSON] , посвідченої нотаріусом м. Краснодар Краснодарского края РФ від 06.06.2019 року , яка діє в своїх інтересах та в інтересах свого малолітнього сина підтверджується, що вони позов визнають та дійсно мешкають в [ADDRESS] з 2014 року та просять зняти їх з реєстрації. Довідкою з гімназії № 87 м. Краснодар, яка підтверджує, що [PERSON] навчається у цій гімназії у 1-ж класі. Довідкою з «Дитячого садка № 114 від 28.05.2019 року, що [PERSON] з 18.08.2016 року по теперішній час працює у м. Краснодар завідуючий виробництвом. Висновком Органу опіки та піклування Маріупольської міської ради від 21.06.2019 року, № 13-31-68 надано згоду на визнання малолітнього [PERSON] [INFO] , таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.319 ЦК України позивач вправі володіти, користуватися, розпоряджатися своєю квартирою (будинком) на власний розсуд і має право за ст.391 ЦК України вимагати від відповідача усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику права вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Отже, відповідачі є членами родини позивачки, які з 2014 року у будинку не проживають, їх особисті речі в ньому відсутні, надали письмові пояснення та документи на підтвердження їх проживання у м. Краснодар Російської Федерації, у зв`язку із чим суд вважає, що [PERSON] [INFO] та його маму [PERSON] , [INFO] слід визнати такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] . На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved