Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-15 00:00:00

ТОВ «Харківгаз збут» звернулося до суду з позовом, який в процесі розгляду справи уточнили, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь позивача пеню у розмірі 351,67, три проценти річних у розмірі 40,93 грн., інфляційні витрати у розмірі 133,45 грн. . та судові витрати по справі у розмірі 1600, 00 грн. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 01.01.2016 року ТОВ «Харківгаз збут» та ФОП [PERSON] уклали договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання) №11416I0VC4GP016. 29 грудня 2016 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON], що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців. Інформація щодо припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] до ТОВ «Харківгаз збут» надана не була. Позивач на виконання умов договору надав відповідачу послуги з постачання природного газу у кількості: січень 2017 р. -0,958 тис.м.куб. на загальну суму 8963,35 грн., лютий 2017 року -0,908 тис.м.куб. на загальну суму 9713,35 грн., березень 2017 року- 0,258 тис.м.куб. на загальну суму 2656,25 грн. Відповідач розрахунки за надані йому послуги здійснював несвоєчасно та не в повному обсязі, чим порушив суттєві умови Договору. ТОВ «Харківгаз збут» було направлено акти для підписання за січень -березень 2017 року з проханням підписати та повернути один примірник кожного. Відповідно до умов Договору, у випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від підписання до 10 числа місяця, наступного за звітнім, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ. Станом на 01.08.2017 року сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 3125,31 грн. Відповідно до умов договору, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором нараховується пеня в розмірі 351,67 грн. Також, у зв'язку з неналежним виконанням відповідачем грошового зобов'язання за Договором відповідачу нараховані 3% річних в розмірі 40.93 грн., на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів в розмірі 133,45 грн. 26.12.2017 року до суду надійшла заява представника ТОВ «Харківгаз збут» [PERSON] про зменшення позовних вимог у зв'язку за сплатою відповідачкою [PERSON] основної суми боргу 3125,31 грн. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню в розмірі 351,67 грн., 3% річних в розмірі 40,93 грн., суму на яку збільшився борг внаслідок інфляційних процесів -133,45 грн. В зв*язку з частковим погашенням відповідачем суми заборгованості, позивач просить стягнути з відповідачки нараховану пеню в розмірі 351,67 грн., нараховані 3% річних в розмірі 40.93 грн., та інфляційні витрати в розмірі 133,45 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності №007Др-41-1216 від 30.12.2016 року не з'явилась, надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також зазначила, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, сповіщалася належним чином про час і місце судового розгляду справи шляхом направлення судових повісток, про що свідчать зворотні повідомлення в матеріалах справи (а.с.37-39, 47-48). Відповідно до ч.3 ст. 131 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з'явились в судове засідання без поважних причин. У відповідності до приписів ч. 6, 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки єдень проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Таким чином, суд вважає, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання був повідомлені належним чином . Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи Враховуючи, що у справі маються достатні дані про права і взаємовідносини сторін, відповідач належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та, зі згоди позивача, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову, з наступних підстав: Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до п.2.2.2 Статуту ТОВ «Харківгаз збут» однією з основних функцій товариства є надання послуг по забезпеченню газом підприємств усіх форм власності і населення шляхом постачання природного газу. З матеріалів справи вбачається, що 01.01.2016 року між ТОВ «Харківгаз збут» та ФОП [PERSON] було договір на постачання природного газу для потреб не побутових споживачів (промислові споживачі та інші суб'єкти господарювання) №11416I0VC4GP016, відповідно до умов якого ПАТ «Харківгаз збут» зобов'язаний належним чином виконувати постачання природного газу, а позивач належним чином проводити оплату отриманих послуг у розмірах, строках та на умовах, передбачених Договором. [PERSON] є споживачем послуг з газопостачання за адресою: м. Харків вул. Артема, 38 (а.с.7-14). 29 грудня 2016 року зареєстровано припинення підприємницької діяльності ФОП [PERSON]., що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців (а.с. 5-6). Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за спожитий природний газ станом на 01.08.2017 року розмір збитків за період з січня 2017 року по березень 2017 року складає 3125,31 грн., а також пеня в розмірі 351,67 грн., нараховані 3% річних в розмірі 40,93 грн. та інфляційні витрати в розмірі 133,45 грн., всього на загальну суму 3651,36 грн. (а.с. 23). Відповідно до п.2.9 Договору - послуги з постачання природного газу підтверджуються підписаним Постачальником та Споживачем актом приймання - передачі природного газу (а.с.8). Відповідно до листа ТОВ «Харківгаз збут» від 21.08.2017 року [PERSON] направлялись для підписання акти приймання - передачі природного газу за січень -березень 2017 року по договору №11416I0VC4GP016 від 01.01.2016 року (а.с. 17-19). Згідно п.2.9.5 Договору - у випадку не повернення Споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу, або ненадання письмової обґрунтованої відмови від підписання до 10 числа місяця, наступного за звітнім, такий акт вважається підписаним Споживачем, а обсяг спожитого газу встановлюється відповідно до даних Оператора ГРМ (а.с.8). Відповідно до витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб -підприємців - [PERSON] припинила свою підприємницьку діяльність 29.12.2016 року (а.с. 6). Згідно виписки з ПАТ «Банк «Кліринговий дім» від 03.10.2017 року [PERSON] сплатила основну суму боргу в розмірі 3125,31 грн. за договором №11416I0VC4GP016. Згідно з пунктом 30 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246 газопостачальне підприємство має право вимагати від споживача відшкодування збитків згідно з Порядком відшкодування збитків, завданих газопостачальному або газорозподільному підприємству внаслідок порушення споживачем природного газу цих Правил. Відповідно до правової позиції Верховного суду України по справі №6-125цс13 в постанові від 04 грудня 2013 року - однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Суд приймає зазначені пояснення позивача, що інформація щодо припенення підприємницької діяльності ФОП [PERSON] до ТОВ «ХАРКІВГАЗ ЗБУТ» відповідачем надана не була. Разом з тим відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинне виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. Згідно із частиною першою статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав та обов'язків сторін, на боржників покладено певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому відповідає право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей за надані послуги. Отже, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов'язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Ураховуючи наведене, суд приходить до висновку про обґрунтованість та правомірність позовних вимог в частині стягнення з відповідачів інфляційних витрат та трьох відсотків річних від простроченої суми. Положення ст. 16 ЦК України передбачає спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як відшкодування збитків та припинення дії, яка порушує право. Відповідно до вимогст. 22 ЦК України: особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно дост. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи відшкодовується в повному обсязі, особою, яка її завдала. Відповідно до ст. ст. 13; 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», послуги з газопостачання віднесено до комунальних та відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 зазначеного закону споживачі зобовязані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Харківгаз збут» обґрунтовані та підлягають задоволенню з урахуванням досліджених судом доказів. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 142 ЦПК України у разі відмови позивача від позову понесені ним витрати відповідачем не відшкодовуються, а витрати відповідача за його заявою стягуються з позивача. Однак якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред'явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. У зв*язку з тим, що відповідачем вимоги позивача виконані після звернення заявою ТОВ «Харківгаз збут» з позовними вимогами до суду, з відповідача на користь Позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved