Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

У вересні 2015 року адвокат Єрьоменко Л.В., яка діяла від імені позивачів - [PERSON] , [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітнього [PERSON] ( [INFO] ), звернулася до Приморського районного суду м. Одеси із позвом до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог [PERSON] яка діє в своїх інтересх та в інтересах неповнолітнього [PERSON] ( [INFO] ); орган опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на наступне: Відповідачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 грудня 1998 року, виданого державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г., яке зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості від 15 січня 1999 року у кн.№ 76 доп. на стор 91 за номером 46 належала квартира [ADDRESS] . 10 березня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, посвідчений Моторною Н.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, відповідно до якого [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Договір зареєстровано в КП «ОМБТІ і РОН» 17 березня 1999 року. 20 лютого 2006 року [PERSON] , який є сином позивача [PERSON] і [PERSON] та батьком [PERSON] - випадково помер. Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді кв. [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] - є [PERSON] (мати), [PERSON] (син) [INFO] , [PERSON] (син) [INFO] , [PERSON] (дружина), [PERSON] (батько). Всі спадкоємці своєчасно звернулись до Шостої одеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , де була відкрита спадкова за № 463/2006. Однак, у листопаді 2006 року відповідач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , третя особа відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації про визнання договору дарування недійсним, виключення майна із спадкового майна та визнання права власності. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2009 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково суд визнав недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений 10.03.1999 року між [PERSON] та [PERSON] та виключив зі спадкового майна після смерті [PERSON] померлого [INFO] вказану квартиру. Рішення суду набрало законної сили та зареєстроване КП «ОМБТІ і РОН» під № 43 в книзі 196-доп-66. Після цього, 19 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений Рибак С.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] , який зареєстровано КП «ОМБТІ і РОН» 14 травня 2010 року під № 43 у книзі 196доп-66. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2010 року апеляційну скаргу [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітнього [PERSON] , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2009 року задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2009 року скасовано, в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. 06 листопада 2012 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси було частково задоволено позов [PERSON] , яка діє в своїх інтересах особисто та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, [PERSON] , що діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] , приватного нотаріуса Рибак С.О., [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності в порядку спадкування. Було визнано недійсним договір купівлі-продажу кв. [ADDRESS] , укладений 19 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] . Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2012 року набрало законної сили. У травні 2015 року [PERSON] звернулась із заявою до Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , який проживав за адресою [ADDRESS] , на майно, яке складається з квартири під [ADDRESS] . Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 04 червня 2015 року, виданою державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори Ільницькою Г.П. [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій на підставі Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року, так як видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Таким чином позивачі вважають що порушені їх майнові права щодо розпорядження власністю та просить суд захистити своє порушене право шляхом постановлення рішення про задоволення позову, та визнання за позивачами право власності на спадщину за законом в розмірі 1/5 частки квартири за кожним. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Домусчі Л.В. Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 26.10.2015 року (с. Івченко В.Б.) на підставі вищевказаної позовної заяви відкрито провадження по справі в порядку позовного провадження з викликом сторін та призначено дату, час і місце проведення судового засідання. У зв`язку з повторним авторозподілом 09.02.2016 року зазначена справа була розподілена на суддю Домусчі Л.В. та прийнята до розгляду ухвалою суду від 11.02.2016 року. У травні 2016 року третя особа [PERSON] , яка діяла від свого імені та в інтересах неповнолітнього [PERSON] , звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання права власності за законом в порядку спадкування, та просила визнати за нею та її неповнолітнім сином [PERSON] право власності на спадщину за законом в розмірі 1/5 частки за кожним, посилаючись на аналогічні обставини, які викладені в позовній заяві [PERSON] , [PERSON] , яка діяла від імені свого неповнолітнього сина [PERSON] (т.1, а.с.83-110). Ухвалою суду від 26.05.2016 року позов третьої особи був залишений без руху. Недоліки позову були усунуті 01.06.2016 року. Також 13.10.2016 році відповідач [PERSON] звернувся до суду із зустрічною позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадщину за законом, та просив визнати за ним право власності на 1/5 частку спірної квартири, посилаючись на вищезазначені обставини. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 22 листопада 2016 року зустрічний позов та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги були прийняті судом до спільного розгляду з цивільною справою за позовом [PERSON] , [PERSON] .. Ухвалою суду від 22.11.2016 року за клопотанням представника позивача було вирішено питання про витребування спадкової справи, вимоги якої були виконанні 19.12.2016 року (т.1, а.с.158-229). Розгляд справи 01.02.2017 року, 23.03.2017 року відкладався. Ухвалою суду 23.03.2017р. за заявою позивачів було забезпечено позов та накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . (т.2, а.с.11-12). Ухвалою суду від 17.05.2017 року провадження у справі було зупинено до розгляду апеляційним судом Одеської області апеляційної скарги на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2013 року про затвердження мирової угоди по цивільній справі №522/11862/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ сумісного майна подружжя. 21.06.2017 року апеляційним судом Одеської області ухвалу суду 1-ї інстанції від 17.09.2013 року, якою було визнано мирову угоду, укладену між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] , які є сторонами по справі №522/11862/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ сумісного майна та закриття провадження у справі скасовано з направленням справи для продовження розгляду до суду 1ї інстанції. Листом від 03.08.2017 року в.о. керівника апарату суду Чуков Л.В. повідомив суд, що справа №522/11862/13-ц була передана на розгляд судді Погрібному С.О. та її розгляд було призначено на 26.09.2017 року. На підставі Указу Президента України №417/2017 року від 14.12.2017 року про призначення судді Погрібного С.О. на посаду судді Верховного Суду у Касаційний цивільний суд. На запит суду від 29.03.2018 року помічник судді Кравчук Т.С. повідомила, що зазначена справа перебуває у провадженні судді Кравчук Т.С. та слухання призначене на 25.04.2018 року. Відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 12.04.2018 року суддю [PERSON] було звільнено з посади судді Приморського районного суду м. Одеси у зв`язку з поданням заяви про відставку. 11.10.2018 року від представника [PERSON] надійшло до суду клопотання, згідно якого просила провадження у даній справі відновити. Надала до суду копію ухвали суду від 13.09.2018 року, по цивільній справі №522/11862/13-ц, якою позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ сумісного майна подружжя було залишено без розгляду. Ухвалою суду від 16.10.2018 року провадження у справі було відновлено. Розгляд справи 20.11.2018 року, 22.01.2019 року за клопотанням сторін та 14.03.2019 року, 06.06.2019 року, 05.11.2019 року через неявку сторін відкладався. Суд протокольною ухвалою 05.11.2019 року залучив до участі у справі в якості третьої особи без самотійних вимог [PERSON] , розгляд справи відкладено на 23.01.2020 року. Ухвалою суду\~від\~23.01.2020\~року\~провадження\~у даній\~справі\~було\~зупинено до набрання законної сили судовим рішенням за розглядом цивільної справи №522/21473/19 за позовом [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , треті особи Управління державної реєстрації юридичного департаменту, [PERSON] , [PERSON] про скасування рішення по державну реєстрацію прав та їх обтяжень та запису про реєстрацію права власності. На запит суду 04.09.2020 року керівником апарату суду було надано належним чином завірену копію ухвали про залишення позову без розгляду від 23.07.2020 року по справі №522/21473/19, яка набрала законної сили. Ухвалою суду від 08.09.2020 року провадження у справі було поновлено та призначено до розгляду в судовому засіданні на 05.10.2020 року. У судове засіданні 05.10.2020 року сторони не з`явились, були сповіщені про час та місце розгляду справи належним чином. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Єрьоменко Л.В. надала суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала з підстав, викладених у позовній заяві, також визнала зустрічний позов [PERSON] , та позов третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги [PERSON] та [PERSON] , та просила справу слухати за її відсутністю. Відповідач по первісному позову та позову третьої особи, а також позивач по зустрічному позову [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] визнав в повному обсязі, свої зустрічні позовні вимоги підтримав а також визнав позовні вимоги третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги, та просив справу слухати за його відсутністю. Треті особи, які заявляють самостійні вимоги [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином про час та місце слухання справи. До матеріалів справи залучена заява від представника третіх осіб, в якій [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] та [PERSON] який вже досяг повноліття, зустрічну позовну заяву [PERSON] визнають в повному обсязі, підтримують свій позов та просять справу слухати без їх участі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явились, сповіщались належним чином про час та місце слухання справи, причини неявки суду не відомі. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд, відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи, може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Враховуючи ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуючи інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Крім того, на вимогу зазначених норм процесуального права, датою ухвалення судового рішення, ухваленого за відсутності осіб, які беруть участь у справі, є дата складення повного судового рішення. У зв`язку з цим, датою ухвалення цього судового рішення є 16.10.2020 року. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовів. Судом встановлено наступне: [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 грудня 1998 року, виданого державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Гур`яновою Л.Г., яке зареєстровано в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості від 15 січня 1999 року у кн.№ 76 доп. на стор 91 за номером 46 належала квартира [ADDRESS] . 10 березня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір дарування, посвідчений Моторною Н.І., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, відповідно до якого [PERSON] подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] . Договір зареєстровано в КП «ОМБТІ і РОН» 17 березня 1999 року. [INFO] [PERSON] помер, не залишивши заповіту. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді кв. [ADDRESS] . Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] - є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Всі спадкоємці своєчасно звернулись до Шостої одеської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [PERSON] , де була відкрита спадкова за № 463/2006, належним чином завірені копії якої були надані до суду. У листопаді 2006 року відповідач [PERSON] звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом до [PERSON] , [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітнього [PERSON] , третя особа - відділ опіки та піклування Приморської районної адміністрації про визнання договору дарування від 10.03.1999 року недійсним, виключення майна із спадкового майна та визнання права власності. Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2009 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково суд визнав недійсним договір дарування квартири [ADDRESS] , укладений 10.03.1999 року між [PERSON] та [PERSON] та виключив зі спадкового майна після смерті [PERSON] померлого [INFO] вказану квартиру. Рішення суду набрало законної сили та зареєстроване КП «ОМБТІ і РОН» під № 43 в книзі 196-доп-66. 19 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, посвідчений Рибак С.О., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, відповідно до умов якого [PERSON] продав, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] , який зареєстровано КП «ОМБТІ і РОН» 14 травня 2010 року під № 43 у книзі 196доп-66. Рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 грудня 2010 року апеляційну скаргу [PERSON] , яка діяла в інтересах неповнолітнього [PERSON] , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2009 року задоволено, рішення Приморського районного суду м. Одеси від 13 серпня 2009 року скасовано, в задоволенні позову [PERSON] відмовлено. (а.сс.99-103). 06 листопада 2012 року рішенням Приморського районного суду м. Одеси ( справа №2-6615/11) було частково задоволено позов [PERSON] , яка діяла в своїх інтересах особисто та в інтересах неповнолітнього [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , за участю третіх осіб органу опіки та піклування Приморської районної адміністрації Одеської міської ради, Грек Н.П., що діяла в інтересах неповнолітнього [PERSON] , приватного нотаріуса Рибак С.О., [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та визнання права власності в порядку спадкування. Було визнано недійсним договір купівлі-продажу кв. [ADDRESS] , укладений 19 квітня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] . Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 06.11.2012 року набрало законної сили. У травні 2015 року [PERSON] звернулась із заявою до Шостої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право власності за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , на майно, яке складається з квартири під [ADDRESS] . Постановою від 04 червня 2015 року, виданою державним нотаріусом Шостої Одеської державної нотаріальної контори Ільницькою Г.П., [PERSON] було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій на підставі Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22.02.2012 року, що також підтверджується копією спадкової справи №463/2006, яка була судом витребувана,(а.с.157 т.1-229) у зв`язку з тим, що у спадкоємців не має можливості надати правовстановлюючі документи на спадкове майно, тобто спірну квартиру.(а.с.196т.1). У ході слухання справи, було встановлено, що ухвалою Приморського районного суду м.Одеси від 17.09.2013 року було затверджено мирову угоду, укладену між [PERSON] та [PERSON] , які були сторонами по цивільній справі № 522/11862/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ сумісного майна подружжя. За [PERSON] було визнано право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Провадження по справі було закрито, та ухвала суду набрала законної сили 23.09.2013 року. За клопотанням представника [PERSON] та [PERSON] провадження по справі було зупинено до розгляду апеляційної скарги на ухвалу Приморського районного суду м.Одеси від 17.09.2013 року по цивільній справі 522/11862/13-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ сумісного майна подружжя. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 21.06.2017 року ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 17.09.2013 року року було скасовано та справу передано на новий розгляд. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13 вересня 2018 року по цивільній справі № 522/11862/13-ц позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ сумісного майна подружжя було залишено без розгляду. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 215724594 від 09.07.2000 року право власності на кв. [ADDRESS] за [PERSON] скасовано. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 225367542 від 24.09.2020 року право власності на кв. [ADDRESS] за [PERSON] припинено 18.09.2020 року на підставі рішення суду 2-6615/11, виданий 06.11.2012 року, видавник: Приморський районний суд м. Одеси, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 04.06.2013 року № 22-ц/785/1063/13 та ухвали Приморського районного суду від 01.07.2020 року № 2-6615/11. Таким чином спадкове майно належить на праві власності [PERSON] (померлий). Та у спадкоємців відсутні правовстановлюючі документи у зв`язку з вище переліченими обставинами. Вирішуючи спір суд виходить із наступного. Відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтями 15, 16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 41 Конституції України, право власності є непорушним. Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно з нормою статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України), крім прав і обов`язків що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Виходячи із змісту\~ст. 392 ЦК України\~право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Верховний Суд у постанові від 09 квітня 2020 року по справі № 2-887/11\~врахував, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством.\~За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно з статтею 1217\~ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259\~цього Кодексу (стаття 1258 ЦК України). У відповідності до ст.1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, тій з подружжя, який його пережив та батьки. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1269, частина перша статті 1270 ЦК України). У відповідності до ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до статей 1268, 1296\~ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оскільки, відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, то, відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визначається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що позивачі є спадкоємцями майна померлого [INFO] [PERSON] за законом першої черги, звернулися у встановленому законом порядку та строк з заявою на отримання спадщини, отримавши відмову в оформленні спадщини з підстав відсутності у неї оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, натомість, в матеріалах справи наявні належні і беззаперечні докази того, що спадкодавець є власником квартири [ADDRESS] , право власності яке у нього виникло з підстав та у порядку, передбаченому законом, а тому право позивачів на спадкування за законом підлягає судовому захисту шляхом визнання за ними права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом за кожним по 1/5 частки. Суд, на підставі сукупності зібраних по справі доказів, з урахуванням встановлених обставин справи та визнання позовів сторонами, дійшов обґрунтованого висновку, що вимоги сторін є обґрунтованими. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved