overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 03 червня 2011 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції за актовим записом №278. Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у 2014 році, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, якою просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просила шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, якою просив суд розглядати спрау у його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечував. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 03 червня 2011 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Московському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданого 03 червня 2011 року, актовий запис №278. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.5) З 2014 року сторони шлюбні відносини припинили. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини сторін, вважає подальше сімейне життя подружжя неможливим. При таких обставинах, суд доходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а шлюб між сторонами підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 111, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом де вказує, що перебуває з відповідачем у юридичному шлюбі, який був зареєстрований 07 квітня 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції за актовим записом №162. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені у січні 2015 року, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Тому вважає подальше збереження їх родини недоцільним і просила шлюб розірвати. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, якою просила суд розглядати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить шлюб розірвати. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, якою просив суд розглядати справу у його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. 07 квітня 2012 року [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ №177667, виданого 07 квітня 2012 року, актовий запис №162. (а.с.4) Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], 01.08.2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ВЛ №289119. (а.с.5) З січня 2015 року сторони шлюбні відносини припинили. Згідно ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їх дітей, що має суттєве значення. Суд, зясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємовідносини сторін, вважає подальше сімейне життя подружжя неможливим. При таких обставинах, суд доходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, а шлюб між сторонами підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 110, 111, 112, 114 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на її користь на утримання дітей, у розмірі 1\\3 частини, від усіх видів заробітку (доходу), що місячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2002 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Діти проживають та знаходяться на її утриманні. Відповідач здоровий, працездатний, а тому він має можливість, відповідно до ст. 182 Сімейного Кодексу України, надавати аліменти у розмірі 1\\3 частини від усіх видів заробітку (доходів), щомісячно, на користь позивачки, на утримання дітей, але не менше 30% прожиткового мінімуму на одну дитину. Посилаючись на наведене, позивач просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що позивач перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 07.09.2002 року. Від даного шлюбу вони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Діти проживають та знаходяться на утриманні позивачки. Угоди про добровільну сплату аліментів між ними не досягнуто. Відповідач є здоровим, матеріально забезпеченим, так як працює та отримує щомісячно заробітну плату, інших утриманців немає. Тому суд, враховуючи стан здоровя, матеріальний та сімейний стан відповідача, вважає можливим стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1\\3 частини його заробітку (доходу) на дітей на користь позивача. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України, ЗУ «Про судовий збір» суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

у вересні 2015року позивач звернулася до суду із позовом, у якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 07 листопада 2000року Відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 426. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] народження. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини з серпня 2015року.Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливо, примирення не бажає. Позивач подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити без її участі, зазначила про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про те, що позов визнає та проти його задоволення не заперечує. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 листопада 2000року Відділом реєстрації актів цивільного стану Прилуцького міськрайонного управління юстиції Чернігівської області за актовим записом № 426 (а.с.9). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається із матеріалів справи, сторони з серпня 2015 не підтримують шлюбних відносин, спільного господарства не ведуть, проживають окремо та заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щоз 16 вересня 2011 року сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. Від вказаних відносин мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає синові матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання сина. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання сина в меншому розмірі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а. с. 5 зворот), який знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-КИ № 362839 (а. с. 5). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дитини, оскільки відповідач зобов'язаний його матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-10 00:00:00

У вересні 2015 року позивачі звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивують тим, що позивачі відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.12.2000 р. №2186 є власником квартири № [ADDRESS]. [PERSON] не володіє частиною приватизованої квартири. У спірній квартирі відповідач - [PERSON] не проживає понад рік, не оплачує плату за користування жилим приміщенням і комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню спірної квартири та не приймає участь у спільному побуті, позивачі просять суд, визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та стягнути на свою користь понесені судові витрати. Позивачі у судовому засіданні позов підтримали та просили суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували та просил суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що позивачі відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 25.12.2000 р. №2186 є власником квартири № [ADDRESS]. [PERSON] не володіє частиною приватизованої квартири. У зазначеній квартирі зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується довідкою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом'янського району м. Києва» ЖЕД 904 від 02 вересня 2015 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року, позивач посилається на письмові докази. Також у судовому засіданні відповідач підтвердив, що він не проживає у спірній квартирі більше року. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше одного року без поважних причин, а тому вимога про визнання відповідача такою, що втратила право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. Крім того, згідно ст.88 ЦПК України з урахуванням задоволення позову, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягає 487 гривні 20 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У вересні 2015 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що є власниками житлового будинку №5/2 по вулиці Побутовиків в селищі Бородянка Київської області в якому зареєстрований колишній чоловік [PERSON] - [PERSON], який з 2013 року займає приміщення сараю, зловживає алкогольними напоями та вчиняє сварки. Оскільки відповідач добровільно виселитися відмовляється просили усунути перешкоди в користуванні житловим будинком №5/2 по вулиці Побутовиків в селищі Бородянка Київської області та виселити його без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні позивачі [PERSON] та [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачів, покази свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить житловий будинок №5/2 по вулиці Побутовиків в селищі Бородянка Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.6), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.7) в якому зареєстрований колишній чоловік [PERSON], [PERSON], що підтверджується копією будинкової книги (а.с.8-11), копією рішення Бородянського районного суду від 26 лютого 2013 року (а.с.12). З копій висновків за повідомленням [PERSON] Бородянського РВ ГУ МВС України в Київській області вбачається, що відповідач систематично вчиняє сварки та скандали (32-41), що також підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], які в судовому засіданні також показали, що відповідач кожного місяця, отримавши пенсію, зловживає спиртними напоями, вчиняє скандали та сварки, що триває до тих пір доки не закінчаться гроші. Враховуючи, що відповідач не являється власником спірного будинку, систематично порушує правила співжиття, що робить неможливим для інших проживання в одному будинку, а заходи запобігання виявились безрезультатними, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У вересні 2015 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їм на праві власності належить квартира № 1, розташована в будинку № 68 по вул. Макара Мазая в м.Маріуполі. Відповідачка не проживає у квартирі з 2000 року, її речі в квартирі відсутні. Просили визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачі [PERSON] та [PERSON] до судового засідання не зявилися, надали заяви, в яких позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити та справу розглянути за їх відсутності. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, з невідомих суду причин. За таких обставин суд на підставі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України провів заочний розгляд справи, в результаті якого дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтв про право на спадщину за законом від 21.07.2011 року, витягів про державну реєстрацію прав КП «Маріупольське БТІ» від 02.08.2011 року, свідоцтва про право власності на житло від 06.06.1994 року [PERSON] та [PERSON] належить квартира № 1, розташована в будинку № 68 по вул. Макара Мазая в м.Маріуполі. Згідно домової книги у вказаній квартирі зареєстрована відповідачка [PERSON]. Відповідно до акту КСН сел.«Шевченко» від 27.07.2015 року, встановлено, що в квартирі № 1, розташована в будинку № 68 по вул. Макара Мазая в м.Маріуполі, [PERSON] не проживає з 2000 року, поїхала на навчання до м. Москви, де і залишилась на постійне місце проживання, є громадянкою [PERSON]. В матеріалах справи міститься заява [PERSON], яка завірена нотаріально належним чином, в якій вона просить виписати її з квартири [ADDRESS], оскільки вона проживає та зареєстрована на території Російської Федерації, на підтвердження чого надала копію паспорту громадянки РФ. Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Згідно положень ст.ст.71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Судом не встановлено поважності причин відсутності відповідача понад установлені законом строки. Згідно зі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами тому [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування квартирою № 1, в будинку № 68 по вул. Макара Мазая в м.Маріуполі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON], 28.01.1989р.н., звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON], 11.07.1983р.н., зареєстрований 02 листопада 2007 року районним відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, за актовим записом №14. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що подружні відносини припинились досить давно, почали виникати непорозуміння щодо побудови сімї, подружжя втратило взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сімю та ведення спільного господарства. Протягом останнього часу спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально, підстав для збереження шлюбу та підстав для примирення немає. Від шлюбу у сторін є малолітня дитина - син [PERSON], [INFO] В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, не заперечив проти його задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.7) та врахувавши обставини справи, викладені в позовній заяві, суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 Сімейного кодексу України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Заяв від сторін щодо примирення подружжя суду не надавалось. Враховуючи вище викладене та те, що стосунки в сторін розладналися, вони як сім'я не проживають, миритися не бажають, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачки в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved