Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з відповідним позовом до відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк», в обґрунтування якого зазначив, що 19.10.2006 року він уклав з ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитний договір № NKNBGK00000010, за яким одержав кредитні кошти в сумі 78 840 грн. на строк до 18.10.2016 року зі сплатою 16,08 % річних. Однак, з 01.02.2009 року відповідач в односторонньому порядку збільшив розмір відсотків за договором до 26,93% річних. При цьому, повідомлення про таке збільшення відсоткової ставки на його адресу взагалі не надходило. Лише у березні 2012 року він, дізнавшись про вказані обставини, направив на адресу відповідача лист про перерахунок відсотків за кредитним договором за період з 01.02.2009 року по 01.03.2012 року за попередньою ставкою, оскільки категорично не погоджувався такими самовільними діями відповідача, при цьому увесь цей час продовжував сплачувати кредит та відсотки у розмірі, що обумовлені кредитним договором, тобто у розмірі 16,08 %. За такого, посилаючись на те, що відповідач не мав законних підстав для одностороннього підвищення відсоткової ставки з 01.02.2009 року з 16,08 % до 26,93 %, просив визнати такі дії відповідача неправомірними і стягнути з нього на свою користь судові витрати у справі. Представник позивача [PERSON], у судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, заявлені позивачем [PERSON] позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача Шпонарський М.О. у судове засідання на виклик суду також не з'явився, втім надіслав на адресу суду письмову заяву про можливість розгляду справи за його відсутності та письмові заперечення проти позову в обґрунтування яких зазначив, що дійсно 01.02.2009 року банком було підвищено в односторонньому порядку відсоткову ставку за кредитним договором № NKNBGK00000010 з 16,08 % до 26,93 %. Оскільки відповідач мав наявну заборгованість за кредитом та відсотками (в т.ч. підвищеними), в серпні 2013 року банк звернувся до Новобузького районного суду з позовом про стягнення заборгованості за вищевказаним кредитним договором (справа № 481/1377/13-ц). Втім, в ході розгляду вказаної справи, дізнавшись про те, що боржник [PERSON] не отримував повідомлення про підвищення відсоткової ставки, банк, приймаючи до уваги, що з таких умов зазначене підвищення відбувалося не законно, в рамках цієї ж цивільної справи зменшив розмір своїх позовних вимог, за якими розрахунок боргу за кредитним договором вже провадився виходячи з відсоткової ставки 16,08. Тому, посилаючись на те, що наразі права позивача не порушені, оскільки відповідач самостійно, шляхом проведення відповідного перерахунку заборгованості за кредитним договором, зменшив відсоткову ставки за кредитом з 26,93 % до 16,08 %, чим фактично нівелював спір між сторонами, який виник з вказаних підстав, просив у задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] відмовити за безпідставністю. Дослідивши матеріали справи, суд приходе наступного висновку. Судом встановлено, що дійсно 19 жовтня 2006 року ПАТ КБ «ПриватБанк уклав з [PERSON] кредитний договір № NKNBGK00000010, за умовами якого надав, а позичальник взяв і використав на придбання житлового будинку, грошові кошти у вигляді не відновлюваної кредитної лінії у розмірі 78 840 гривень, під зворотне зобов'язання останнього повернути їх частинами до 18 жовтня 2016 року, зі сплатою за користування ним виходячи з відсоткової ставки 16,08% річних на суму залишку заборгованості, крім цього щомісячно 1,34% - страхового платежу та винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20 % від суми виданого кредиту. На забезпечення виконання названого кредитного договору, Банк та [PERSON] уклали іпотечний договір, за яким останній передав в іпотеку Банку належний йому на праві приватної власності цілий житловий будинок з усіма господарськими та побутовими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS], загальною площею 133,1 кв.м., заставною вартістю 72 000 гривень. Згідно 3. ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено за рішенням Новобузького районного суду Миколаївської області, ухваленим 12.03.2014 року по цивільній справі № 481/1377/13-ц за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк до [PERSON] про звернення стягнення на заставлене нерухоме майно та виселення, за яким вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк залишені без задоволення, а також за ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 19.052014 року якою вищезазначене рішення суду першої інстанції залишено без змін, ПАТ КБ «ПриватБанк, у зв'язку з невиконанням позичальником (відповідачем) [PERSON] взятого на себе обов'язку за кредитним договором № NKNBGK00000010 від 19.10.2006 року щодо своєчасного повернення кредиту та сплати з його користування відсотків і комісії, в рахунок погашення заборгованості за вказаним договором, яка станом на 26.06.2013 року склала 176 694 грн. 83 коп., просив звернути стягнення на вищезазначений предмет іпотеки. При цьому, в ході судового розгляду вказаної справи, позивач ПАТ КБ «ПриватБанк» уточнив свої позовні вимоги, просив звернути стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості як склала вже у меншому розмірі, насамперед, 158 240 грн. 80 коп. Як було з'ясовано під час судового засідання, що мало місце 12.03.2014 року, зменшення позовних вимог у цій частині мало місце внаслідок проведення позивачем перерахунку відсотків за вказаним кредитним договором в бік їх зменшення до первісної відсоткової ставки, тобто до 16,08 %, оскільки раніше, починаючи з 01.02.2009 року, такі відсотки, як визнав у судовому засіданні сам представник банку, були визначені ним у розмірі 26,93 % незаконно. Згідно положень ч. 1 ст. 15 та ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Водночас, зважаючи на те, що відповідачем ПАТ КБ «ПриватБанк в рамках іншої цивільної справи за № 481/1377/13-ц самостійно припинено нарахування відсотків за підвищеною ставкою 26,93 % та здійснено їх перерахунок з 01.02.2009 року виходячи з первісного розміру відсоткової ставки (16,08 %), суд приходе висновку, що спір, який виник між сторонами з приводу неправомірного підвищення такої відсоткової ставки за кредитом, наразі вичерпався. Так, внаслідок усунення таких порушень самим відповідачем, зник об'єкт оскаржування, а тому прийняття судового рішення про визнання неправомірними дій відповідача, наслідків яких наразі не існує, суд вважає беззмістовним і ухвалює рішення про залишення відповідних позовних вимог [PERSON] без задоволення. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на його рахунок.

Outcome: dismissed