Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що є бабусею неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] Посилається на те, що неповнолітній [PERSON] з часу народження, а саме з серпня 2002 року проживав в [ADDRESS] разом з матір»ю [PERSON], бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON]. [INFO] року мати неповнолітньої дитини [PERSON] померла. Позивач вказує, що з часу смерті матері неповнолітнього [PERSON] вони з чоловіком займаються його вихованням, дитина знаходиться на їх повному матеральному утриманні. Відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та матеріального утримання дитини: не спілкується з ним, не цікавиться життям сина, станом його здоров'я. Вказує, що вона як рідна бабуся змушена була звернутися до органу опіки та піклування Броварської міської ради із заявою про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] На засідання комісії відповідач не з»явився, направив нотаріально посвідчену заяву про добровільну згоду на позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] Згідно висновку від 23.02.2016 р. орган опіки і піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON] у зв»язку з тим, що батько ухиляється від виконання своїх батьківських обов»язків по вихованню та матеріальному утриманню дитини. Просить позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітнього сина. У судове засідання позивачка не з'явилась, повідомивши письмово про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення. Представник органу опіки та піклування письмово повідомив про розгляд справи в його відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Прокурор в судове засідання не з»явився. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 23 жовтня 1999 року по 07 листопада 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу(а.с. 7, 9, 10). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її повному утриманні (а.с. 8). Із свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 20.11.2010 р., а із свідоцтва про розірвання шлюбу видно, що цей шлюб було розірвано 17 січня 2012 року(а.с. 11,12). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON], вона народилась [INFO] р., її батьками є [PERSON] та [PERSON](а.с. 13). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке міститься в матеріалах справи(а.с. 6). Згідно з ч. 2 ст. 258 СК та ч. 2 ст. 262 СК баба, дід, сестра, брат, мачуха, відчим мають право звернутися за захистом прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх та повнолітнії непрацездатних осіб (внуків тощо) до органу опіки та піклування або до суду без спеціальних на те повноважень. Відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини: ніякої матеріальної допомоги їй не надає, не піклується про стан здоров'я своєї дитини, не цікавиться його успіхами, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не забезпечує дитині необхідного харчування, не спілкується з неповнолітнім в обсязі необхідному йому для нормального самоусвідомлення, не створює умов для отримання ним освіти, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не займається підготовкою до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання.В матеріалах справи знаходиться нотаріально засвідчена заява [PERSON] про добровільну згоду на позбавлення його батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON](а.с. 10). Оскільки дочка позивача померла, а неповнолітня дитина залишилася проживати в сім»ї позивача, рідний батько про дитину не піклувався, тому позивачка як рідна бабуся змушена була звернутися до органу опіки із заявою про надання висновку про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо його неповнолітнього сина [PERSON], а в подальшому звернутися до суду із даним позовом. Орган опіки та піклування надав висновок про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки він не займається вихованням та утриманням дитини(а.с. 16-17).. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Частиною 2 ст. 150 СК України визначено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.89 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідачем не надано жодних доказів, які б спростовували доводи позивача щодо його ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Крім того відповідачем надано добровільну згоду на позбавлення його батьківських прав. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов'язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. В п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Пунктом 16 зазначеної постанови роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Вирішуючи даний спір, суд враховує висновок № 1-18/258 від 23.02.2016 р. органу опіки та піклування Броварської міської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], оскільки в Рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов'язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з'ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Враховуючи встановлені судом фактичні обставини справи та ті, на яких ґрунтується висновок органу опіки та піклування, суд вважає останній достатньо обґрунтованим та таким, що містить в собі переконливі аргументи, які вказують на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Проаналізувавши вищевикладені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що дійсно відповідач по справі вихованням своєї дитини не займається і ухиляється від своїх обов'язків по її утриманню та вихованню, не спілкується з ним і не проявляє про сина щонайменшої батьківської турботи, тому він повинен бути позбавлений батьківських прав відносно свого неповнолітнього сина. На підставі викладеного та

Outcome: approved