Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-26 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно за набувальною давністю, в якій просив визнати за ним право власності на автомобіль марки VOLKSWAGENPASSAТ 2.8, 1992 року випуску, шасі (кузов) № [NUMBER] , чорного кольору, реєстраційний номер - [NUMBER] . Свої вимоги обґрунтовує тим,що між ним та [PERSON] було укладено довіреність, згідно якої йому було передано право на володіння, користування та розпорядження оспорюваним транспортним засобом строком на десять років, в свою чергу він за розпискою передав [PERSON] грошову суму у розмірі 6 900 доларів США в якості розрахунку за атомобіль зі знижкою у 100 доларів США. Протягом більше десяти років позивач безперешкодно володів транспортним засобом до кінця строку дії укладеної довіреності. Після спливу строку довіреності [PERSON] помер, а його спадкоємиця [PERSON] не виявляє жодних намірів на витребування спірного автомобіля. Враховуючи наведені обставини відповідач звернувся до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги повністю підтримав та просив про їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи повідомлялась належним чином, 30 липня 2020 року надала заяву про розгляд справи за її відсутності та не заперечувала проти задоволення позову. Третя особа [PERSON] в судове засідання не прибув, про розгляд справи повідомлявся належним чином, у тому числі розміщенням оголошення на офіційному веб-сайті Вишгородського районного суду, про що свідчать поштові повідомлення, які знаходяться у матеріалах справи, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 22 вересня 2006 року [PERSON] на підтвердження та виконання умов укладеного з представником в усній формі договору доручив на підставі нотаріально посвідченої довіреності [PERSON] в експлуатацію, користування та розпорядження (продавати, обмінювати, здавати в оренду ) належний йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортний засіб марки VOLKSWAGEN PASSAТ 2.8, 1992 року випуску, ДВИГУН №-, шасі (кузов) № [NUMBER] , чорного кольору, реєстраційний номер - [NUMBER] , зареєстрований МРЕВ-7ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві від 03 серпня 2003 року, строком дії до 22 вересня 2016 року з правом передоручення повноважень третім особам та з правом виїзду за кордон. Розписка від 20 вересня 2006 року містить відомості про продаж [PERSON] автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAТ 2.8, 1992 року випуску, ДВИГУН №-, шасі (кузов) № [NUMBER] [PERSON] та отримання 7 000 доларів США. Також з розписки вбачається присутність громадянина [PERSON] при передачі грошової суми в розмірі 6 900 доларів США. Згідно з свідоцтва по смерть від 18 серпня 2008 року актовий запис № 15852, [PERSON] помер [INFO] . З матеріалів спадкової справи № 55 вбачається, що спадкоємцями після смерті померлого [INFO] [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] , який не скористався правом на вступ в спадщину. Ухвалою від 30 липня 2020 року задоволено клопотання позивача про залучення [PERSON] на виконання вимог ч. 2 ст. 53 ЦПК України. Враховуючи наявні в матеріалах справи докази судом встановлено, що позивач добросовісно, відкрито та безперервно з вересня 2006 року володіє та користується автомобілем марки VOLKSWAGEN PASSAТ 2.8, 1992 року випуску, ДВИГУН №-, шасі (кузов) № [NUMBER] . Факт незаконного набуття права власності судом за приписами ч. 2 ст. 328 ЦК України не встановлено та вважається набутим правомірно. [PERSON] добросовісно, відкрито та безперервно володіє рухомим майном спадкоємця та набув права власності на це майно за правилами ч.1 ст.344 ЦК України. Відповідно до правил ч. 4 ст. 344 ЦК України право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно п. 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила ст. 344 ЦК України про набувальну давність поширюються на випадки, коли володіння майном розпочалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом. Отже враховуючи, що діючий ЦК України набрав чинності з 01 січня 2004 року (п. 1. Прикінцевих та перехідних положень ЦК України), то норми ст.344 ЦК України поширюються на дані правовідносини. Відповідно до п.13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07 лютого 2014 року №5 можливість пред`явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень ст. ст. 15,16 ЦК України, а також ч. 4 ст.344 ЦК України, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. Положення п.11 вказаної постанови мотивуються ст. ст. 335, 344 ЦК України, за якими право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Враховуючи викладене у суду є законні підстави для визнання права власності за набувальною давністю за позивачем на транспортний засіб марки VOLKSWAGEN PASSAТ 2.8, 1992 року випуску, ДВИГУН №-, шасі (кузов) № [NUMBER] , чорного кольору, реєстраційний номер - [NUMBER] , зареєстрований МРЕВ-7ДАІ ГУ УМВС України в м. Києві від 03 серпня 2003 року, оскільки даний засіб набуття права власності можна віднести до первісного, через те, що права набувача не ґрунтуються на попередній власності, а залежать тільки від сукупності обставин, зазначених у ч. 1 ст. 344 ЦК України, а саме: тривалого, добросовісного, відкритого, безперервного володіння майном як своїм. Згідно вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За нормами ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З врахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved