Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 11 березня 2015 року померла його мати [PERSON] в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 1,4972 га, що розташована на території Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку ВН № 166254, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією Томашпільського району Вінницької області 28 лютого 2003 року. Позивач є спадкоємцем за законом. Коли він звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом йому було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку, а тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно.\~ В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак, представник позивача [PERSON] надіслала на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник Гнатківської сільської ради в судове засідання не зявився, однак сільський голова надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі їх представника, позов визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що 11 березня 2015 року в с. Гнатків Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с.4). Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 1,4972 га, розташована на території Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, посвідчена державним актом на право власності на земельну ділянку серії ВН № 166254, виданного Томашпільською районною державною адміністрацією 28 лютого 2003 року. Як вбачається з копії свідоцтва про народження серії VIІ-УР № 0188009, виданого 13 серпня 1966 року Гнатківською сільською радою позивач є сином [PERSON] (а.с. 5). В довідці, виданої виконавчим комітетом Гнатківської сільської ради Томашпільського району Вінницької області вказано, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки 1,4972 га, яка розташована на території Гнатківської сільської ради, посвідченої державним актом серії ВН № 166254. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом залишився син [PERSON], за законом, який на протязі шести місяців після смерті [PERSON] спадщину прийняв, так як спільно проживав з нею в одному житловому будинку на момент смерті (а.с.6). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с. 9). Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори від 18 грудня 2018 року спадкова справа після померлої 11 березня 2015 року [PERSON] не заведена (а.с. 13). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч. 1ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанції ПриватБанк № 0.0.1303694213.1 від 21 березня 2019 року, позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 384 гривень 20 коп. Враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 грн. 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved