Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася з даним позовом, посилаючись на те, що вирішила приватизувати земельні ділянки площею 0,12 га та 0,3228 га за адресою с. Голосків, вул. Шевченка б, № 11 які є в її користуванні. Для цього отримала рішення [PERSON] сільської ради та звернулася до ПП «Геоінформатика» для розробки технічної документації. Спеціалісти даного підприємства неодноразово виїзджали в с. Голсоків для проведення геодезичних робіт, однак відповідач, як суміжний землекористувач відмовляється від підпису Акту погодження меж земельних ділянок. Просить суд визнати відмову [PERSON] від підписання Акту погодження меж земельної ділянки, визнати за нею право на приватизацію земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,12 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,3228 га що знаходяться по вул. Шевченка, б, №11 11 в с. Голосків Коломийського району Івано-Франківської області без підпису суміжного землекористувача- Козачок [PERSON] та зобовязати [PERSON] сільську раду підписати акт погодження меж суміжних земельних ділянок і розроблену ПП «Геоінформатика» технічну документацію із землеустрою та видати їй технічну документацію із землеустрою для приватизації земельних ділянок, а саме- для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,12 га та для ведення особистого селянського господарства площею 0,3228 га що знаходяться по вул. Шевченка, б, №11 в с. Голосків Коломийського району Івано-Франківської області для подальшого отримання витягу з Державного реєстру речових прав про реєстрацію права власності на земельні ділянки. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, викладених в позовній заяві. Відповідач позов заперечив та пояснив, що він є власником будинку по вул. Шевченка, 9 в с. Голосків. Також є землекористувачем земельної ділянки, яка розташована за тією ж адресою. Вважає, що розроблена позивачкою технічна документація на земельні ділянки порушує його права, оскільки не відповідає технічному паспорту позивачки. Також вказав, що зазначена в план-схемі дорога-насправді дорогою не являється, а є частиною його земельної ділянки. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, подав письмову заяву з проханням розглядати справу без їх участі. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За правилами ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідної районної, міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб). Районна, міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних утворень, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку. Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян особами, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Розроблений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки подається Комісії з розгляду питань, пов'язаних з погодженням документації із землеустрою. Комісія протягом трьох тижнів з дня одержання проекту надає відповідному органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування свій висновок щодо погодження проекту або відмови у його погодженні. У разі відмови у погодженні проект повертається заявнику у зазначений у цій частині строк. Підставою відмови у погодженні проекту може бути лише невідповідність його положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів. У разі якщо проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки підлягає обов'язковій державній експертизі землевпорядної документації, погоджений проект подається Комісією до відповідного органу земельних ресурсів для здійснення такої експертизи. Районна, міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов'язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом - після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про відведення земельної ділянки та надання її у власність. Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. У разі відмови органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення заяви порядку питання вирішується в судовому порядку. З матеріалів справи вбачається, що позивач є власником жилого будинку в с. Голосків, вул. Шевченка, 11 Коломийського району. Власником житлового будинку № 9 по вул. Шевченка в с. Голосків та користувачем суміжної земельної ділянки є відповідач. Рішенням 14 сесії ХХ1 скликання [PERSON] сільської ради від 24 грудня 1993 року позивачці надано земельні ділянки для ведення особистого підсобного господарства та для обслуговування жилого будинку (а. с. 6). Виконавець робіт по розробці технічної документації ПП «Геоінформатика», склали акт визначення, встановлення та погодження меж земельної ділянки за адресою: вул. Шевченка, б, № 11 в. Голосків Коломийського району, який відмовився підписати користувач суміжної земельної ділянки -Відповідач по справі [PERSON] 16.10.2014 року відбулася 27 сесія сільської ради, де розглядалася технічна документація із землеустрою щодо встановлення еж земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства по вул. Шевченка, 11. Рішення про погодження меж без підпису суміжного землекористувача не прийнято (а.с.9-10). Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він є директором ПП «Геоінформатика». Зробив обмір земельних ділянок і виготовляв документацію [PERSON] та [PERSON] Однак вони не могли погодити межу, [PERSON] відмовлявся від підпису, оскільки вказував, що там не має бути дороги. Відповідно до Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою та договорів оренди землі, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 4 травня 1999 року за №43 (з відповідними змінами), технічна документація зі складання державного акта на право власності на земельну ділянку не містить вимог погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками землі і землекористувачами. Механізм встановлення меж земельних ділянок визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Держкомзему від 18 травня 2010 року № 376. Пунктом 2.8 Інструкції передбачено, що після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками складається акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який містить підписи суміжних землевласників (землекористувачів) у разі, якщо вони не заявляють претензій до існуючих меж. Згідно з пунктом 3.12 Інструкції закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою. Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п'ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур'єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв'язку, які забезпечують фіксацію повідомлення. Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцем знаходження земельної ділянки. Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез'явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання. Зазначене свідчить, що непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної місцевої ради в затвердженні технічної документації. Крім того, чинне законодавство України не передбачає обов'язку землекористувача надавати згоду на погодження меж суміжних земельних ділянок. У цьому випадку відмова відповідача у наданні згоди позивачу на погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача може мати для позивача негативні наслідки, однак це не може розцінюватись як зловживання відповідачем своїми правами, або як порушення прав позивача, так як така відмова є формою реалізації відповідачем свого права. Зважаючи на те, що погодження меж земельної ділянки суміжного землекористувача з боку [PERSON] відбулося у формі відмови, то таке погодження має бути прийняте і враховане органом місцевого самоврядування при підготовці технічної документації із землеустрою щодо складання документа, який засвідчує право на земельну ділянку позивача та при розгляді питання щодо передачі земельної ділянки у приватну власність. Посилання відповідача на те, що на його земельній ділянці немає бути дороги, яка вказана в план-схемі, суд відхиляє з огляду на те, що як вбачається з Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 18.02.2013 року (а.с.12) спір між сторонами з приводу вищевказаної дороги вирішено, тому відмова відповідача підписати акт є безпідставною. Що стосується позовної вимоги про зобовязання [PERSON] сільської ради підписати акт погодження і технічну документацію, то вона є такою, що не підлягає до задоволення з таких підстав. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» з наступними змінами, згідно зі статтею 158 ЗК України суди розглядають справи за спорами про межі земельних ділянок, що перебувають у власності чи користуванні громадян заявників, які не погоджуються з рішенням органу місцевого самоврядування чи органу виконавчої влади з питань земельних ресурсів. Підписання акту погодження та технічної документації до компетенції суду не належить. Тому суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову. Судові витрати слід стягнути з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог з урахуванням мінімальної ставки судового збору. На підставі ст. ст. 118, 158 ЗК України та

Outcome: partial