Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

У вересні 2017 року до Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в інтересах позивача [PERSON] звернувся адвокат [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення збитків. Свій позов мотивував тим, що 23.02.2017 року ухвалою Центрально-міського районного суду м. Кривого Рогу було задоволено заяву представника відповідачка [PERSON] про забезпечення позову, а саме було обмежено у праві виїзду за кордон малолітньої доньки [PERSON] до набрання законної сили рішенням суду по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконкому Саксаганської районної у місті ради про позбавлення батьківських прав. Між тим зазначає, що ще до подання заяви про забезпечення позову та винесення ухвали про її задоволення, 26.01.2017 року [PERSON] замовив та отримав туристичну поїздку до Єгипту, яка повинна була відбутися у період з 23.03.2017 року до 01.04.2017 року, на весінніх канікулах доньки. Вартість туристичної поїздки становила 58660,00 грн.. У зв'язку з тим, що позивачу стало відомо, ще до 23.03.2017 року, тобто до дати туристичної поїздки, Апеляційним судом оскаржувану ухвалу скасовано не буде, тому він звернуся до ТОВ «Інтер» - турагента, з яким було укладено договір № 26/01 на туристичне обслуговування та повідомив про відмову від поїздки. 14.03.2017 року ТОВ «Інтер» у відповідності до пункту 6.2. вищевказаного Договору, утримавши з [PERSON] неустойку у розмірі 75% вартості туристичної послуги у сумі 43995,00 грн., повернув позивачу лише 14665,00 грн.. Таким чином, представник позивача посилається на те, що збитки у розмірі 43995,00 грн., а саме втрачені кошти за поїздку, що не здійснилася, були завдані [PERSON] саме обмеженням у праві виїзду за кордон доньки, вжитим судом в якості забезпечення позову за заявою представника [PERSON], тому змушений звернутися до суду з даним позовом в інтересах позивача [PERSON] та просити суд стягнути з відповідачки збитки у розмірі 43995,00 грн. та суму сплаченого судового збору. 05 жовтня 2017 року суддею Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сидорак В.В. у вказаній справі було відкрито провадження та призначено до попереднього судового засідання. З 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 24 січня 2018 року ухвалою судді Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області Сидорак В.В., вказану цивільну справу було передано за підсудністю до Фастівського міськрайонного суду Київської області, в порядку 27 ЦПК України. Згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 березня 2018 року дану справу розподілено судді Фастівського міськрайонного суду Київської області, Осауловій Наталі Анатоліївні. Як передбачено п.2. ч.2 ст.19 та п.4 ч.2 ст.187 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами загального чи спрощеного позовного провадження. 30 березня 2018 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області вказану справу було прийнято до провадження та призначено до підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 11.06.2018 року підготовче провадження у справі закрито та призначено до судового засідання для розгляду справи по суті на 26.06.2018 року. 15.06.2018 року ухвалою Фастівського міськрайонного суду заяву представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON] було задоволено та призначено участь в судовому засіданні у справі в режимі відеоконференції. Так, представник позивача в судовому засіданні в режимі відеоконференції позов підтримав з підстав викладених в ньому, просив суд його задовольнити. Суду пояснив, що позивач замовив туристичну подорож для свої сім»ї до Єгипту. Однак, у зв'язку із помилково винесеною судом ухвалою, яка згодом була скасована Апеляційним судом Дніпропетровської області, позивач не зміг виїхати на відпочинок до Шарм Ель Шейх. Оскільки, ухвала, яка стала причиною невиїзду позивача на відпочинок за кордон, була винесена на підставі заяви представника [PERSON], тому позивач змушений звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача позов підтримав повністю, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суду не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з наступних підстав. Частина 1 ст. 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, то між ТОВ «Інтер» та [PERSON], [PERSON] було укладено Договір № 26/01 від 26 січня 2017 року, на придбання туристичної подорожі до Єгипту/Шарм Ель Шейх, з 23 березня 2017 року по 01 квітня 2017 року, на чотирьох осіб, а саме для: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. (а.с.6). На підставі вищевказаного Договору, [PERSON] 26 січня 2017 року було сплачено ТОВ «Інтер» вартість послуги, а саме - 58660,00 грн., що підтверджено Квитанцією № 025756 від 26 січня 2017 року. Між тим, 13 березня 2017 року позивач [PERSON] звернувся із заявою на ім'я Директора ТОВ «Інтер» про анулювання туру в Єгипет/ Шарм Ель Шейх отель Savoy 5* з 23 березня 2017 року по 01 квітня 2017 року у зв'язку із забороною виїзду за кордон одного з членів сім'ї, та просив повернути грошові кошти відповідно до Договору № 26/01 від 26 січня 2017 року. Так, на підставі вказаної заяви, з ТОВ «Інтер» позивачу [PERSON] було повернуто грошові кошти в розмірі 25% від вартості тура, а саме в розмірі - 14665,00 коп. відповідно до Договору № 26/01 від 26 січня 2017 року., що підтверджено Квитанцією № 802231 від 14 березня 2017 року. Звертаючись до суду з даним позовом сторона позивача посилалася на те, що ці втрати коштів в розмірі 43995,00 грн. є збитками, які були спричинені позивачу саме обмеженням у праві виїзду за кордон малолітньої доньки вжитим судом в якості забезпечення позову за заявою представника відповідачки [PERSON], згідно ухвали суду від 23.02.2017 року, що підлягають відшкодуванню в порядку ст.159 ЦПК України (ст.155 ЦПК України, в редакції яка діяла на час звернення до суду з вказаним позовом). Дійсно, ухвалою Центрально-Міського районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 лютого 2017 року було задоволено заяву представника [PERSON] про забезпечення позову, та обмежено у праві виїзду за кордон малолітню особу [PERSON], [INFO] до набрання законної сили рішення Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області по цивільній справі позов [PERSON] до [PERSON], третя особа орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей виконавчого комітету Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу про позбавлення батьківських прав. Як вбачається з Ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2017 року вищевказану ухвалу було скасовано та в задоволенні заяви представника [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Згідно вимог ст..155 ЦПК України (в редакції 2004 року), на яку як на підставу вимог посилається сторона позивача вбачається, що у разі скасування заходів забезпечення позову, набрання законної сили рішенням про відмову у задоволенні позову чи ухвалою про закриття провадження у справі або залишення заяви без розгляду особа, щодо якої вжито заходи забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, завданих забезпеченням позову. Відповідно до ч.1 ст.159 ЦПК України (в редакції ЦПК від 15.12.2017 року) у випадку закриття провадження або залишення позовної заяви без розгляду з інших, ніж зазначені у частині першій статті 155 цього Кодексу підстав або у випадку ухвалення рішення суду (третейського суду, міжнародного комерційного арбітражу) щодо повної або часткової відмови у задоволенні позову відповідач або інша особа, чиї права або охоронювані законом інтереси порушені внаслідок вжиття заходів забезпечення позову, має право на відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, за рахунок особи, за заявою якої такі заходи забезпечення позову вживалися. Між тим, як вбачається з дослідження даних з Єдиного державного реєстру судових рішень, то рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 14 квітня 2015 року у цивільній справі № 216/2914/14-ц, провадження 2/216/98/15 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Орган опіки та піклування в особі Служби у справах дітей ВК Саксаганської районної у місті ради м. Кривого Рогу про позбавлення батьківських прав позовні вимоги було задоволено. Вказане рішення набуло законної сили згідно ухвали Апеляційного суду Дніпропетровської області від 17 грудня 2015 року. Між тим, ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 14.09.2016 року зазначені судові рішення було скасовано із передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В той же час, суду не було надано доказів стороною позивача про те, що станом на час подачі цього позову до суду чи станом на даний час вищевказана цивільна справа розглянута по суті із винесенням судового рішення про повну або часткову відмову у задоволенні такого позову, як обов'язковою передумовою відшкодування збитків, заподіяних забезпеченням позову, як у відповідності до вимог ст..155 ЦПК України в редакції 2004 року, чинного на час звернення до суду із позовом, так і у відповідності до вимог чинної на сьогодні ч.1 ст.159 ЦПК України. Крім того, розглядаючи вимоги позивача у частині відшкодування збитків за загальними підставами ЦК України слід зазначити, що положеннями ч.ч.1-3 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Отже для відшкодування шкоди за правилами ст. 1166 ЦК необхідно довести неправомірність поведінки особи. Неправомірною можна вважати будь-яку поведінку, внаслідок якої завдано шкоду, якщо завдавач шкоди не був уповноважений на такі дії; наявність шкоди, а саме втрату або пошкодження майна потерпілого та (або) позбавлення його особистого нематеріального права (життя, здоров'я тощо). Крім того, у вказаних відносинах шкода - це не тільки обов'язкова умова, але і міра відповідальності, оскільки за загальним правилом вказаної статті - завдана шкода відшкодовується в повному обсязі. Також підлягають доведенню причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою є обов'язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об'єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди, і вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов'язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. Наявність всіх вищезазначених умов є обов'язковим для прийняття судом рішення про відшкодування завданої шкоди (Ухвала Верховного Суду України (судова колегія з цивільних справ) від 21.12.2005 р.) Разом з тим, під час розгляду справи не встановлені обставини та не доведена протиправність поведінки відповідача, причинний зв'язок між його діями та наслідком у вигляді завдання [PERSON] майнової шкоди із урахуванням того, позивач самостійно прийняв рішення про звернення до туристичної агенції за поверненням йому коштів, у відсутність доказів існування внесеної до реєстру даних прикордонної служби даних про заборону виїзду за кордон, а сама заборона на виїзд дитини за кордон була застосована за судовим рішенням, що у відповідності до вимог ч.9 ст..153 ЦПК України в редакції 2004 року виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи (ч.10 ст.153 ЦПК України). В судовому засіданні не знайшли свого підтвердження доводи представника позивача, які б давали підстави вважати, що саме у зв'язку з протиправними діями відповідачки він був змушений відмовитися від туристичної поїздки Єгипту/Шарм Ель Шейх. Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed