Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 25174,01 грн. В обґрунтування позову зазначено, що 22.12.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500331898 на суму 18000 грн. 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу, згідно якого останні набули право вимоги коштів у [PERSON] за кредитним договором №500331898 від 22.12.2012 року. 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги коштів у [PERSON] за кредитним договором №500331898 від 22.12.2012 року. У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору виникла заборгованість на загальну суму 25174,01 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути із відповідача вказану суму боргу та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, в наданому до суду клопотанні просив розглядати справу без участі їх представника, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнала частково, в частині заборгованості за основною сумою заборгованості та відсотками і комісією. Надала до суду заяву, в якій просила суд застосувати до позовних вимог про стягнення неустойки, штрафу та пені позовну давність в один рік. Заслухавши відповідача, дослідивши та оцінивши всі перевірені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.12.2012 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №500331898 на суму 18000 грн. під 0,1% річних із терміном повернення кредиту до 24.12.2015 року, банк надав [PERSON] платіжну картку та здійснював її обслуговування, остання зобовязалась у строки здійснювати погашення заборгованості по кредиту (а.с.6-10). 30.09.2014 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Дата [PERSON]» укладено договір факторингу, згідно якого останні набули право вимоги коштів у [PERSON] за кредитним договором №500331898 від 22.12.2012 року (а.с.14-16). 10.10.2016 року між ТОВ «Дата [PERSON]» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №2016-1ДМГ/ЄАПБ, відповідно до умов якого ТОВ «Дата [PERSON]» відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги коштів у [PERSON] за кредитним договором №500331898 від 22.12.2012 року. Відповідно до витягу з додатку №1-1 до вказаного договору факторингу позивач набув право грошової вимоги до відповідача за зазначеним кредитним договором на суму 25174,01 грн., з яких: 12156,77 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 7417,24 грн. заборгованість за процентами та комісією; 5600 грн. пеня, штраф, неустойка (а.с.17-21). 19.10.2016 року ТОВ «Дата [PERSON]» повідомили [PERSON] про відступлення права вимоги стосовно її заборгованості ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с.12). 24.10.2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» повідомили [PERSON] про порядок погашення заборгованості по кредитному договору №500331898 від 22.12.2012 року (а.с.13). У звязку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору №500331898 від 22.12.2012 року, виникла заборгованість на загальну суму 25174,01 грн., яка складається із заборгованості: за основною сумою боргу 12156,77 грн.; по відсоткам та комісією 7417,24 грн.; штраф за прострочку платежів 5600 грн., що підтверджується наданим позивачем розрахунком (а.с.11). Згідно з умовами Кредитного договору позичальник зобовязався повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом, та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обовязку та не повертає наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. В добровільному порядку [PERSON] виниклу та непогашену заборгованість за кредитним договором №500331898 від 22.12.2012 року не сплатила. Відповідно до вимог п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно із ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.ст.509-510, 526 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Загальними умовами зобовязання є те, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. (ст.ст.525, 625 ЦК України). Згідно із ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ст.612 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами виникли правовідносини, що витікають з кредитного договору, які регулюються нормами\~Цивільного кодексу України. Стаття ст.1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (Позика), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ст.ст.1047, 1055 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно із ч.1, ч.3 ст.1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (ч.2 ст.1050 ЦК України). Крім того, відповідно до абз.1 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавець та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобовязання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобовязується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Як встановлено матеріалами справи, у звязку з неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору №500331898 від 22.12.2012 року, виникла заборгованість на загальну суму 25174,01 грн., яка складається із заборгованості: за основною сумою боргу 12156,77 грн.; по відсоткам та комісією 7417,24 грн.; штраф за прострочку платежів 5600 грн. Відповідно до ст.256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) (п.1 ч.2 ст.258 ЦК України). Як передбачено ч.5 ст.261 ЦК України\~передбачено, що за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ст.267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно із абз.1 ч.11 ст.11 та п.7 абз.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», якщо кредитодавець у позасудовому порядку або до судового провадження звертається з вимогою про повернення споживчого кредиту або погашення іншого боргового зобовязання споживача, кредитодавець не може у будь-який спосіб вимагати будь-якої плати або винагороди від споживача за таке звернення. При цьому кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. Аналізуючи матеріали справи суд встановив, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» надійшов до Кіровоградського районного суду Кіровоградської області 22.11.2017 року, однак позовна заява та розрахунок заборгованості свідчать, що пеня (штраф, неустойка) не нараховувалась позивачем з 10.10.2016 року, тобто більше одного року, позивачем не було вжито заходів щодо погашення заборгованості по пені (штрафу, неустойки) відповідачем. Таким чином, у відповідності до ст.ст.256-258, 261, 267, абз.1 ч.11 ст.11 та п.7 абз.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», строк позовної давності щодо вимог про стягнення пені (штрафу, неустойки) за порушення графіку погашення заборгованості по кредитному договору №500331898 від 22.12.2012 року пропущений. Крім того, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» в позовній заяві не ставилося питання про поновлення пропущеного строку позовної давності, а також не зазначено поважних причин пропуску строку. Отже, суд вважає за необхідне, стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором №500331898 від 22.12.2012 року в загальному розмірі 19574,01 грн., яка складається із заборгованості: за основною сумою боргу 12156,77 грн.; по відсоткам та комісією 7417,24 грн. Таким чином, зваживши у сукупності надані сторонами докази по справі, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» підлягає частковому задоволенню. Судові витрати необхідно стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам, що відповідає вимогам ст.141 ЦПК України. На підставі ст.ст.256, 257, 258, 261, 266, 267, 525-527, 530, 610, 612, 625, 1048, 1049, 1047, 1050, 1054, 1055, 1056 ЦК України, ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів»,

Outcome: partial