Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-09 00:00:00

у вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що він перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 13.09.2003 року. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей у них немає. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного побуту. Почуття кохання та взаємоповаги зникло, у зв'язку із чим вони не здатні підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї. Збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам, оскільки сім'я розпалась і існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. Ухвалою суду від 09.10.2014 року провадження по справі було зупинено у зв'язку із наданням сторонам строку для примирення до 09.02.2015 року. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві, пояснив, що примирення між ним та відповідачем не відбулось та є неможливим. Не заперечував проти ухвалення судом заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Причину неявки суду не повідомила, заяви про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутність суду не надала. Згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а відтак, з огляду згоду позивача слід провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Суд встановив, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.09.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] (а.с.5). Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей у сторін немає. Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя у шлюбі з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного побуту. Почуття кохання та взаємоповаги зникло, у зв'язку із чим вони не здатні підтримувати нормальну атмосферу в сім'ї. Збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить його інтересам, оскільки сім'я розпалась і існує лише формально. Спільне господарство не ведеться. За час, наданий судом на примирення, сторони не помирилися. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються ст.ст. 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом встановлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved