Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 26 жовтня 2012 року він передав відповідачу грошові кошти в сумі 14260 грн. під розписку. Вказану суму [PERSON] зобов'язався повернути до 05 листопада 2012 року. До цього часу борг не повернуто. Сума боргу відповідача з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних становить 14622,16 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти у сумі 14622,16 грн. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. З огляду на ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що між сторонами у справі 26.10.2012 року був укладений договір позики, відповідно до якого відповідач взяв у борг у позивача 14260 грн., які зобов'язався повернути в строк до 05.11.2012 року. Вказана обставина підтверджується письмовою розпискою відповідача від 26.10.2012 року. Свої зобов'язання за договором позики відповідач не виконав, борг у встановлений договором термін не повернув. За таких обставин вимоги позивача підлягають задоволенню. Стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума боргу в розмірі 14260 грн., та три проценти річних в сумі 362.16 грн. відповідно до розрахунку наданого [PERSON], який суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved