Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить розірвати договір купівлі-продажу мопеда марки «HORSE», модель SB50Q-18, шасі [NUMBER], двигун [NUMBER], який укладено між ним та відповідачем 24 травня 2011 року, а також стягнути з відповідача сплачені за мопед грошові кошти в сумі 5300 грн. та понесені судові витрати. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що 24 травня 2011 року на центральному ринку м. Старокостянтинів він придбав у [PERSON] вищезазначений мопед, за що сплатив 5300 грн. На підтвердження договору купівлі-продажу [PERSON] видав йому довідку, у якій зазначено характеристики мопеда. Після придбання мопеда він звернувся до органів Державтоінспекції для реєстрації придбаного мопеда, однак йому було відмовлено через відсутність довідки-рахунку, яку йому повинен був передати продавець. При зверненні до [PERSON] про надання йому такої довідки, останній в категоричній формі йому відмовив, через що він не може зареєструвати мопед у встановленому законом порядку та належним чином користуватись ним. Тому, просить розірвати договір купівлі-продажу мопеда у зв»язку з істотним порушенням договору відповідачем та повернути сплачені за мопед кошти. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та наполягають на задоволенні позову. Відповідач [PERSON] визнав факт продажу для [PERSON] мопеда за ціною 5300 грн., однак заперечив, щодо дати продажу, вказавши, що продаж мопеда мав місце 24 травня 2010 року. Вказав, що на момент продажу мопеда за довідку-рахунок слід було сплатити 400 грн., що ним було пояснено [PERSON], однак останній через брак коштів відмовився від придбання довідки вказавши, що він не буде реєструвати мопед. На даний час він не може видати довідки-рахунок, оскільки пройшло більше трьох років з часу продажу мопеда. Просить також застосувати по даній справі річний строк позовної давності. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти позову заперечив та просить в позові відмовити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 травня 2011 року на центральному ринку м. Старокостянтинів фізична особа-підприємець [PERSON] продав [PERSON] за 5300 грн. мопед виробництва Китаю марки «HORSE», модель SB50Q-18, шасі [NUMBER], двигун [NUMBER], 2010 року випуску, червоного кольору, об»ємом двигуна 49,9 куб. см. При передачі мопеда [PERSON] не передав позивачу довідку - рахунок встановленого зразка. Вищезазначені обставини, а саме: факт купівлі-продажу мопеда, вартість мопеда, а також те, що при укладенні договору купівлі-продажу мопеда довідка - рахунок позивачу не передавалась визнано в судовому засіданні відповідачем [PERSON], а тому ці обставини не підлягають доказуванню. Разом з тим, відповідачем не доведено, що укладення договору купівлі-продажу спірного мопеда мало місце 24 травня 2010 року. Такі його твердження, а також твердження свідків [PERSON] та [PERSON] щодо часу укладення договору купівлі-продажу, повністю спростовуються даними митної декларації №110000010/2010/000989 від 13 серпня 2010 року, яка надана на запит суду Дніпропетровською митницею Міндоходів, та згідно якої спірний мопед разом із іншими мопедами в частково-розібраному стані, упаковані у картонні короби та поліетиленові мішки, були розмитнені лише 13 серпня 2010 року. З огляду на викладене, спірний мопед не міг бути предметом продажу 24 травня 2010 року. Відповідно до Закону України «Про дорожній рух», єдиний порядок дорожнього руху по всій території України врегульовано «Правилами дорожнього руху України», які затверджені постановою КМУ від 10 жовтня 2001 року №1306. Пункт 1.10 названих Правил визначає, що мопед - це двоколісний транспортний засіб, що має двигун з робочим об»ємом до 50 куб.см, а підпункт «в» пункту 2.9 забороняє водієві керувати транспортним засобом, не зареєстрованим у Державтоінспекції. Порядок реєстрації мопедів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», до якої було внесено ряд змін, в тому числі постановою КМУ від 23 грудня 2009 року №1371. Так, установлено, що перша державна реєстрація мопедів, придбаних до набрання чинності Порядком, затвердженим цією постановою, до 01 липня 2010 року може проводитися без подання документів, що підтверджують правомірність їх придбання, за встановленою процедурою після проведення Державною автомобільною інспекцією відповідних перевірок, а Міністерство внутрішніх справ було зобов»язано забезпечити проведення державної реєстрації мопедів з 01 січня 2010 року. Змінами від 21 липня 2010 року можливість такої реєстрації було продовжено до 01 листопада 2010 року. Аналіз цих нормативних актів вказує, що для можливості експлуатації у якості транспортного засобу мопеда, придбаного позивачем у ФОП [PERSON], даному власнику необхідно було зареєструвати його в підрозділі Державтоінспекції та отримати на нього номерні знаки. У той же час, за спрощеною процедурою без надання документів, які б підтверджували правомірність придбання мопеду, позивач не міг зареєструвати його в органах ДАІ та отримати номерні знаки, оскільки цей транспортний засіб він купив у травні 2011 року, а згаданий Порядок надавав таку можливість лише тим власникам, які придбали мопеди до 01 січня 2010 року. Згідно з п.п. 8, 10 Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 року №1388, державна реєстрація транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, що мають ідентифікаційні номери, є зокрема, засвідчена підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою, довідка-рахунок за встановленою формою, видана суб»єктом господарювання, діяльність якого пов»язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери. Для державної реєстрації нових транспортних засобів, а також тих, що перебували в експлуатації та ввезені на митну територію України, власники мають також подати копію сертифікату відповідності або копію свідоцтва про визнання іноземного сертифіката. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] посилається на те, що [PERSON] не надав йому довідки-рахунку, а тому він не може зареєструвати придбаний мопед. Однак, за захистом свого порушеного права [PERSON] звернувся лише 30 вересня 2013 року. Відповідно до ч.1 ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно п.4 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог у зв»язку з недоліками проданого товару (стаття 681 цього Кодексу). Відповідно до ст.681 ЦК України до вимог у зв»язку із недоліками проданого товару застосовується позовна давність в один рік, яка обчислюється від дня виявлення недоліків у межах строків, встановлених статтею 680 цього Кодексу, а якщо на товар встановлено гарантійний строк (строк придатності) - від дня виявлення недоліків у межах гарантійного строку (строку придатності). Згідно п.15 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» недолік - це будь-яка невідповідність продукції вимогам нормативно-правових актів і нормативних документів, умовам договорів або вимогам, що пред»являються до неї, а також інформації про продукцію, наданій виробником (виконавцем, продавцем). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Придбаваючи транспортний засіб - мопед, позивач повинен був знати та міг дізнатись у відповідних органах про необхідність його обов»язкової реєстрації в органах Державтоінспекції протягом десяти діб після придбання мопеда. На необхідність реєстрації придбаного мопеда в органах ДАІ позивачу у вересні 2011 року було вказано і працівниками ДАІ, які зупиняли його під часу руху на зазначеному мопеді, про що вказав в судовому засіданні сам позивач. Отже, з цього часу позивачу було достеменно відомо про необхідність реєстрації мопеда в органах Державтоінспекції. Однак, посилаючись на неможливість зареєструвати придбаний мопед через відсутність довідки-рахунку, за захистом своїх прав [PERSON] звернувся лише 30 вересня 2013 року, тобто поза межами строку позовної давності. При цьому він весь цей час користувався мопедом, здійснив його переобладнання, внаслідок чого значно збільшився об»єм двигуна, що підтвердили в судовому засіданні свідки [PERSON], який проводив переобладнання мопеда, а також дружина позивача [PERSON] Тому, посилання позивача на те, що він пропустив зазначений строк через те, що [PERSON] запевняв його, що надасть йому довідку-рахунок та видавав різні довідки, у яких міститься характеристика мопеда, не є поважними причинами пропуску позивачем цього строку, оскільки обставини, на які посилається позивач, не пов»язані з істотними, об»єктивними труднощами, які б перешкоджали йому звернутись за захистом свого порушеного права до суду. Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оскільки за захистом свого права [PERSON] звернувся після спливу позовної давності й пропустив цей строк без поважних на те причин, а відповідачем подано заяву про застосування строку позовної давності, тому в задоволені позовних вимог слід відмовити через пропуск позивачем строку позовної давності.

Outcome: dismissed