Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У березні 2014 року позивач в особі директора ТОВ «ВК Комунальник» [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом у якому просить визнати [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням у гуртожитку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом зняття його з реєстрації місця проживання. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач не проживає в гуртожитку. Справу просить розглянути на підставі ст. 6, 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», ст.ст. 71, 72, 128, 129, 130 ЖК України. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити та пояснив, що [PERSON] був поселений у гуртожиток як стороння особа без ордеру на поселення та без укладення договору оренди, та протягом останніх двох років останній у даному гуртожитку не проживає. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 17,) клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. Суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 31.08.2009 року укладеного між ВАТ «Векон» та ТОВ «ВК Комунальник», останньому було передано у власність частину цілісного майнового комплексу - приміщення (літ. А) загальною площею 2445,60 кв.м., що розташоване по [ADDRESS] (а.с.7-8). Приміщення належать позивачу на підставі реєстраційного посвідчення № 006641, виданого Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об»єкти нерухомого майна 17.03.2009 року, записаного у реєстрову книгу за реєстром № 91-з (а.с. 6). Відповідно до довідки форми № 3 виданої ТОВ «ВК Комунальник» у гуртожитку [PERSON] зареєстрований [ADDRESS] (а.с.14). Відповідно до акту ТОВ «ВК Комунальник» про неможливість вручення повістки до суду, підписаного посадовими особами позивача, засвідчено факт неможливості вручення повістки про виклик до суду [PERSON] у зв»язку з не проживанням останнього у гуртожитку (а.с.18). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона працює у ТОВ «ВК Комунальник» з 2003 року на посадах завідуючого гуртожитком, згодом - директором ТОВ «ВК Комунальник», відповідача ніколи не бачила у гуртожитку та не знає. Грошові кошти за проживання від [PERSON] не надходили. Суд приймає покази свідка за належні докази відсутності проживання [PERSON] у гуртожитку по [ADDRESS], оскільки вони не протирічать поясненням представника позивача та іншим доказам, що містяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім»ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєстрований в гуртожитку по [ADDRESS] з 1988 року та з часу набуття ТОВ «ВК Комкнальник» права власності у 2009 році на приміщення гуртожитку в ньому не проживає. Реєстрація [PERSON] позбавляє позивача права вільно розпоряджатися своїм житловим приміщенням, а тому суд вважає позовну вимогу такою що підлягає задоволенню. Суд відмовляє у задоволенні вимоги щодо зобов'язання відповідача зняти з реєстрації, оскільки дане рішення після набрання ним законної сили є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку.

Outcome: partial