Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-16 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] та ТОВ «Мегаінвест Сервіс», приватного нотаріуса КМНО Василенка О.А. про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири та витребування майна з чужого володіння. В обґрунтування позову зазначає, що 04.11.2005 року ним укладено з АБ «АЖІО», правонаступником якого є ПАТ «Фідобанк», кредитний договір № 77, за яким одержано кредит у розмірі 60 000 доларів США з остаточною датою його повернення згідно узгодженого графіку в строк до 03.11.2025 року. Одержані у кредит грошові кошти ним використанні для придбання квартири [ADDRESS] , яку в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ним передано банку в іпотеку за договором від 04.05.2005 року. Потягом строку дії указаного кредитного договору ним своєчасно та у повному обсязі вносились грошові кошти на погашення строкової заборгованості. У березні 2020 року він дізнався про те, що 21.02.2020 року на підставі протоколу електронного аукціону ТОВ «Національна електронна біржа» № UA-EA-2019-12-20-000011-b від 10.02.2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Мегаінвест Сервіс» укладено договір № GL3N015205 про відступлення права вимоги за кредитним договором № 77 від 04.11.2005 року, в якому зазначено розмір заборгованості позичальника у сумі 6 646 доларів США 25 центів з яких 6 621 доларів США 36 центів заборгованість за кредитом та 24 долари США 89 центів заборгованість за процентами, що за курсом НБУ становить 162 684 грн. 91 коп. Крім того, 21.02.2020 року банком відступлено право вимоги за договором іпотеки ТОВ «Мегаінвест Сервіс», яке 26.02.2020 року звернуто стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу квартири [PERSON] , за якою було зареєстровано право власності на цю квартиру. Оскільки відчуження належної йому на праві власності квартири відбулося з порушенням ЦК України в частині визначених вимог щодо договору купівлі-продажу, ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ст. 55 Закону України «Про нотаріат», п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ від 25.12.2015 року № 1127, зокрема, він не мав простроченої заборгованості за кредитним договором, йому не надсилалась письмового повідомлення про звернення стягнення на передану в іпотеку квартиру, продаж здійснено без його згоди як іпотекодавця за ціною, яка значно нижча за ринкову ціну цієї нерухомості, [PERSON] просить суд визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 26.02.2020 року між ТОВ «Мегаінвест Сервіс» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом КМНО Василенком О.А, а також витребувати з незаконного володіння [PERSON] на його користь спірну квартиру. У відзиві на позовну заяву представник ТОВ «Мегаінвест Сервіс» просив відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на їх безпідставність, оскільки доводи позивача про відсутність у нього заборгованості не підтверджуються будь якими доказами, письмове повідомлення про звернення стягнення на квартиру, що була предметом іпотеки, надсилалась позивачеві ще ПАТ «Фідобанк», а ринкова вартість спірної трьохкімнатної квартири згідно звіту про оцінку майна становить 182 692 грн. 00 коп. У судовому засіданні [PERSON] та його представник позов підтримали, позовні вимоги просили задовольнити, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини. У судовому засіданні представник ТОВ «Мегаінвест Сервіс» - Шеремет М.О. просила відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність. [PERSON] та приватний нотаріус КМНО Василенко О.А. у судове засідання повторно не прибули, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, а тому їх неявка не є перешкодою для розгляду справи по суті. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Судом установлено, що 04.11.2005 року [PERSON] придбано за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] (а.с. 24), що також підтверджується витягом про реєстрацію в Державному реєстрі правочинів (а.с. 25). 04.11.2005 року між АБ «АЖІО» та [PERSON] укладено кредитний договір № 77, за умовами якого банком надано кредит [PERSON] у розмірі 60 000 доларів США для придбання трьохкімнатної квартири [ADDRESS] зі строком остаточного повернення до 03.11.2025 року з нарахуванням відсотків за користування кредитом за узгодженою відсотковою ставкою LIBOR (а.с. 14-17). Крім того, 04.11.2005 року між АБ «АЖІО» та [PERSON] укладено договір іпотеки, згідно п. 1.2 якого в забезпечення виконання зобов`язань іпотекодавець передає іпотекодержателеві в іпотеку об`єкт нерухомого майна, а саме трьохкімнатну квартиру [ADDRESS] загальною площею 78,70 кв.м, житловою площею 41,70 кв.м (а.с. 19-23). Відповідно до п. 1.3 договору іпотеки сторони оцінили предмет іпотеки у 454 500 грн., що по курсу НБУ станом на 04.11.2005 року становить 90 000 доларів США; оцінка предмета іпотеки визначена за згодою сторін з урахуванням ринкових цін та обсягу можливих витрат, пов`язаних з його реалізацією (або оцінкою незалежного експерта - за вибором іпотекодержателя). Пунктом 2.2 договору іпотеки визначено, що у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем своїх зобов`язань по кредитному договору, іпотекодержатель має право звернути стягнення та задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи відсотки, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання, необхідні витрати на утримання предмету іпотеки, витрати на здійснення забезпеченої іпотекою вимоги, а також компенсувати всі інші витрати, із вартості предмета іпотеки в порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає у разі порушення іпотекодавцем будь-яких умов цього договору. Іпотекодержатель набуває право дострокового звернення стягнення на предмет іпотеки в період користування іпотекодавцем кредитом у тому разі, якщо іпотекодавець порушує умови кредитного договору та/або умови цього договору; іпотекодержатель має направити кошти, виручені від реалізації предмета іпотеки, на погашення простроченої заборгованості по кредиту та відсотках, на дострокове повернення всієї суми кредиту, а також витрат, пов`язаних з реалізацією предмета іпотеки (п. 2.3 договору іпотеки). Відповідно до п. 2.4 договору іпотеки звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися іпотеко держателем, зокрема шляхом продажу предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленого ст. 38 Закону України «Про іпотеку». За змістом п. 2.5 договору іпотеки сторони домовилися, що у разі прийняття іпотекодержателем рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку шляхом його продажу відповідно до ст. 38 Закону «Про іпотеку» - іпотекодавець передає договір купівлі-продажу, технічну та іншу документацію іпотекодержателю для оформлення договору купівлі-продажу предмета іпотеки із покупцем; документація передається на протязі 3-х робочих днів з моменту виникнення у іпотекодержателя права продажу предмета іпотеки. 21.02.2020 року між ПАТ «Фідобанк», який є правонаступником АБ «АЖІО», та ТОВ «Мегаінвест Сервіс» укладено договір № GL3N015205 про відступлення прав вимоги, за умовами якого банк відступає шляхом продажу новому кредитору ТОВ «Мегаінвест Сервіс» право вимоги банку до позичальників та поручителів, зазначених у додатку № 1 до цього договору. Новий кредитор ТОВ «Мегаінвест Сервіс» в день укладення цього договору, але в будь-якому разі не раніше моменту отримання Банком у повному обсязі плати за цим договором, набуває наступні права кредитора за основними договорами: права вимагати належного виконання боржником зобов`язань за основним договором щодо сплати боржником грошових коштів у сумах, вказаних у Додатку № 1 до цього договору та визначених на момент набуття новим кредитором права вимоги, включаючи права вимагати сплати нарахованих і не сплачених на момент набуття права вимоги процентів у розмірах, вказаних у додатку № 1 до цього договору, права вимагати сплати нарахованих і несплачених на момент набуття права вимоги штрафних санкцій, неустойок (штрафів, пені), право вимогати передачі предметів забезпечення в рахунок виконання зобов`язань у випадках та на умовах, встановлених основними договорами. Розмір прав вимоги, які переходить до нового кредитора, вказаний у додатку № 1 до цього договору. Права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора відповідно до цього договору у обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги. До нового кредитора ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не переходить права на нарахування процентів за користування боржниками кредитними коштами та права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржника відповідно до умов основних договорів (п. 2.1. договору) (а.с. 27-32). Як вбачається з Додатку № 1 до договору № GL3N015205 про відступлення прав вимоги від 21.02.2020 року до ТОВ «Мегаінвест Сервіс» перейшло право вимоги ПАТ «Фідобанк» за кредитним договором № 77 від 04.11.2005 року в розмірі заборгованості за кредитними коштами у сумі 6 621 долар США 36 центів та заборгованості за нарахованими процентами у сумі 24 долари США 89 центів, а всього 6 646 доларів США 25 центів, що в еквіваленті до національної валюти становить 162 684 грн. 91 коп. (а.с. 33). Тобто, зміст укладеного ПАТ «Фідобанк» з ТОВ «Мегаінвест Сервіс» договору № GL3N015205 від 21.02.2020 року про відступлення прав вимоги за кредитним договором № 77 від 04.11.2005 року свідчить про те, що [PERSON] не мав простроченої заборгованості за кредитним договором № 77 від 04.11.2005 року. За актом прийняття-передачі оригіналів документів від 21.02.2020 року ПАТ «Фідобанк» передано ТОВ «Мегаінвест Сервіс» всі наявні у банку документи кредитної справи № 77 (а.с 34). Також, 21.02.2020 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Мегаінвест Сервіс» укладено договір відступлення прав вимоги за договором іпотеки від 04.11.2005 року, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Макаровою О.П. за реєстровим № 50, за умовами якого первісний іпотекодержатель відступив, а новий іпотекодержатель прийняв всі права первісного іпотекодержателя за договором іпотеки від 04.11.2005 року, укладеним між банком та іпотекодавцем, посвідченим приватним нотаріусом КМНО Мельником Р.П. за реєстровим № 2984 ( а.с. 36-39). 26.02.2020 року між ТОВ «Мегаінвест Сервіс», в особі директора Мацкевича Д.А., та громадянкою Російської Федерації [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до умов якого ТОВ «Мегаінвест Сервіс», діючи відповідно до ст. 38 Закону України «Про іпотеку» продано, а [PERSON] придбано квартиру [ADDRESS] , яка на праві власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 04.11.2005 року № 2981, а право продажу указаної квартири будь якій особі належить ТОВ «Мегаінвест Сервіс» на підставі договору іпотеки від 04.11.2005 року № 2984, договору відступлення права вимоги за договором іпотеки від 21.02.2020 року № 50. Продавець не менше ніж за 30 днів до укладення цього договору цього договору письмово повідомив іпотекодавця, що підтверджується трекінгом № 0160208054187. За домовленістю сторін відчуження квартири за цим договором здійснюється за 182 696 грн. 00 коп., яка здійснюється шляхом безготівкового перерахування покупцем грошових коштів на поточний рахунок продавця у строк до 01.01.2024 року (а.с. 195). Крім того, 26.02.2020 року, на підставі заяви [PERSON] приватним нотаріусом КМНО Василенка О.А. прийнято рішення за № 51347476 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 195). Як вбачається із трекінгу відправлень «Укрпошти», сформованого 23.03.2020 року, дані про відправлення за № 0160208054187 на час запиту відсутні, оскільки не зареєстровані в системі (а.с. 46). Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно п. 1 ч.1 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. У ч. 1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 510 ЦК України сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор. За змістом ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов`язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов`язання. Згідно п. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку»). Згідно з аб. 2 ч. 3 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.09.2020 року у справі № 757/13243/17 висловила правову позицію, згіднго якої недотримання вимог ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» щодо належного надсилання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, вимоги про усунення порушення основного зобов`язання унеможливлює застосовування позасудового способу задоволення вимог іпотекодержателя. При цьому метою повідомлення іпотекодержателем іпотекодавця та інших осіб є доведення до їх відома наміру іпотекодержателя звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання. Тому іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання лише за умови належного надсилання вимоги, коли іпотекодавець фактично отримав таку вимогу або мав її отримати, але не отримав внаслідок власної недбалості чи ухилення від такого отримання. В іншому випадку іпотекодержатель не набуває права звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання, зокрема не вправі відчужувати предмет іпотеки іншій особі. За таких умов предмет іпотеки, придбаний іншою особою за договором з іпотекодержателем, є майном, придбаним в особи, яка не мала права його відчужувати. При цьому добросовісна особа, яка придбаває майно в особи, яка не є його власником, має пересвідчитися у наявності в останньої права розпоряджатися чужим майном. Частиною 1 ст. 215 ЦК України установлено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У відповідності до вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Враховуючи, що у судовому засіданні на підставі досліджених під час судового розгляду доказів установлено те, що на момент переходу 21.02.2020 року права вимоги за кредитним договором від ПАТ «Фідобанк» до ТОВ «Мегаінвест Сервіс» боржник за основним зобов`язанням [PERSON] не мав простроченої заборгованості, однак вже через п`ять днів, всупереч вимогам закону та умовам договору іпотеки без направлення письмового повідомлення, ТОВ «Мегаінвест Сервіс» відчужило предмет іпотеки за спірним договором купівлі-продажу квартири від 26.02.2020 року [PERSON] , яка перебуває у родинних відносинах з директором ТОВ «Мегаінвест Сервіс», з відстрочкою платежу до 2024 року, суд дійшов висновку про те, що ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не набуло права звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання шляхом відчуження предмета іпотеки іншій особі, а тому вимога позову [PERSON] про визнання спірного договору купівлі-продажу квартири недійсним підлягає задоволенню. За встановлених обставин суд вважає неправдивими доводи представника ТОВ «Мегаінвест Сервіс» - Шеремет М.О. про те, що письмове повідомлення іпотекодавцю надсилалося ще ПАТ «Фідобанк», а тому не бере їх до уваги. Окрім цього, приватний нотаріус КМНО Василенко О.А. посвідчуючи 26.02.2021 року спірний договір купівлі-продажу квартири, який містить посилання на те, що продавець ТОВ «Мегаінвест Сервіс» не менше ніж за 30 днів до укладення цього договору письмово повідомив іпотекодавця, що підтверджується трекінгом № 0160208054187, не звернув увагу на те, що ТОВ «Мегаінвест Сервіс» набуло прав іпотекодержателя лише 21.02.2020 року, а саме по собі відстеження за трекінгом не можеть свідчити про зміст поштового відправлення та його адресата. При цьому, копії матеріалів нотаріальної справи щодо посвідчення спірного договору купівлі-продажу квартири на вимогу суду приватний нотаріус КМНО Василенко О.А. не надав, а матеріали електронної копії реєстраційної справи щодо реєстрації права власності на спіну квартиру за № 2041139480000, наданої Департаментом з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (КМДА), письмових повідомлень іпотекодавцю від ПАТ «Фідобанк» не містять. Крім того, судом установлено, що 26.02.2020 року, на підставі заяви [PERSON] приватним нотаріусом КМНО Василенком О.А. прийнято рішення за № 51347476 про проведення державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 195). Частиною 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Статтею 387 ЦК України визначено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Оскільки [PERSON] набула права власності на квартиру [ADDRESS] за договором купівлі-продажу, укладеним з ТОВ «Мегаінвест Сервіс», яке не набуло права на продаж цього майна та здійснило його відчуження поза волею власника, який не був стороною правочину, що визнається судом недійсним, то указана квартира підлягає витребуванню у відповідачки на користь [PERSON] . Таким чином позов [PERSON] підлягає задоволенню у повному обсязі. При цьому інші доводи сторін, що не спростовують встановлених у справі фактичних обставин та зроблених на підставі них висновків у межах предмету та підстав позову, зокрема складений за заявою [PERSON] звіт суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Експерт Капітал» про незалежну оцінку майна від 19.03.2020 року за яким оціночна вартість спірної квартири становить 1 825 507 грн. (а.с. 50-51), складені за заявою ТОВ «Мегаінвест Сервіс» звіт про оцінку майна суб`єкта оціночної діяльності ТОВ «Приват-Оцінка», за яким вартість спірної квартири складає 182 696 грн. (а.с. 165) та звіт будівельно-технічної експертизи від 13.03.2020 року щодо технічного стану квартири (а.с.202-213), судом не оцінюються. Так, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів. Також з ТОВ «Мегаінвест Сервіс» та [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені витрати на правову допомогу, а саме по 28 000 грн. 00 коп. з кожного.

Outcome: approved