Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-14 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON]., третя особа ПрАТ «СК «Нова» про стягнення шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Заява мотивована тим, що 25 травня 2015 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, яка керувала автомобілем Пежо, номерний знак [NUMBER] та позивача, яка керувала автомобілем Мазда, номерний знак [NUMBER], у результаті чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень на суму 15 177 грн. 62 коп. За порушення Правил дорожнього руху України постановою Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2015 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з відповідача на його користь 15 177 грн. 62 коп. завданої майнової шкоди, а також витрати на правову допомогу у розмірі 4 000 грн., за відправлення пошти - 86 грн. 68 коп. та судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп. Ухвалою суду від 16 грудня 2016 року провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд на 3 лютого 2017 року (а.с. 47). 11 січня 2017 року від відповідача [PERSON] надійшла апеляційна скарга на ухвалу про відкриття провадження (а.с. 50-53), котра ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 21 березня 2017 року відхилена, ухвала залишена без змін (а.с. 74). 28 вересня 2017 року ухвалою суду у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про залишення позову без розгляду (а.с. 110-112) відмовлено (а.с. 133). Ухвалою суду від 28 вересня 2017 року, занесеною до журналу судового засідання, Моторно (транспортне) страхове бюро України залучено в якості третьої особи (а.с. 134-135). Представник позивача [PERSON] до судового засідання не з'явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність та зменшення розміру позовних вимог на суму 14 823 грн. 31 коп., у зв'язку із виплатою позивачу суми страхового відшкодування (а.с. 140). Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, у задоволенні позову просила відмовити. Представники третіх осіб ПрАТ «СК «НОВА», МТСБУ, будучи належним чином повідомленим про судовий розгляд, в судове засідання не з'явився з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у відсутність учасників справи, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, 25 травня 2015 року у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача [PERSON], яка керувала автомобілем Пежо, номерний знак [NUMBER] та позивача, яка керувала автомобілем «Мазда», номерний знак [NUMBER], у результаті чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень (а.с. 9-18). Постановою Печерського районного суду м. Києва від 10 червня 2016 року відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 39- 40). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Нова» відповідно до полісу № АІ/7756954. Разом з тим з 05.05.2016 ПрАТ «СК «НОВА» була виключена із членів МТСБУ та позбавлена права укладати договори страхування, (а.с. 42). Відповідно до п.п. 52.4, 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) страховик у разі припинення його членства в МТСБУ втрачає право укладати будь-які договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Припинення повного членства в МТСБУ позбавляє страховика права укладати договори міжнародного страхування. Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов'язаний виконати свої зобов'язання згідно з укладеними ним договорами обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно з п.п. ґ п. 41.1 ст. 41 Закону у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов'язань за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності; З урахуванням наведеного та положень Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» позивач повідомила МТСБУ про настання страхового випадку та надала заяву про виплату страхового відшкодування. Згідно з п. 34.2, 34.3, 34.4 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов'язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків страховиком та МТСБУ залучаються їх працівники. Страховиком, МТСБУ та потерпілими також можуть залучатися аварійні комісари, експерти або юридичні особи, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти. Проте, страховик на день подання позову в порушення вказаних норм закону не виконав своє зобов'язання щодо здійснення страхового відшкодування. Відповідно до висновку № 1110-1 від 04 жовтня 2016 року Бюро експертиз та оцінки майна «Бюмекс» вартість матеріального збитку, завданого позивачу пошкодженням транспортного засобу, складає 15 177 грн. 62 коп. (а.с. 9-18). 14.12.2017 на адресу суду надійшла копія наказу № 8555 від 20.09.2017, відповідно до якого МТСБУ прийняло рішення про виплату позивачу відшкодування шкоди заподіяної в результаті дорожньо-транспортної пригоди позивачу у розмірі 14 023 грн. 31 коп. (згідно зі звітом № 1110-1 від 14.10.2016 з урахуванням зносу та без ПДВ) та 800 грн. - витрат понесених позивачем на експертизу (а.с. 158). Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Разом із тим правила регулювання деліктних зобов'язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, - якщо законом передбачено такий обов'язок. Так, Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено відшкодування завданої потерпілому шкоди страховиком, який застрахував цивільно-правову відповідальність власника наземних транспортних засобів особою, яка завдала шкоди. За змістом вказаного Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст. 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на наведене сторонами договору обов'язкового страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (ч. 1 ст. 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України). Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч. 1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на наведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Тому потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст. 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Вказане стверджується правовою позицією, висловленою Верховним судом України у справі 6-2808цс15. Враховуючи, що МТСБУ 21 вересня 2017 року здійснило відшкодування позивачу завданої шкоди у розмірі 14 823 грн. 31 коп. та витрати на проведення експертизи у розмірі 800 грн. (а.с. 143-144, 157), то позовні на ці суми задоволенню не підлягають. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача матеріальної шкоди у розмірі 354 грн. 31 коп. яка є різницею між фактичним розміром шкоди (15 177 грн. 62 коп.) і страховою виплатою (14 823 грн. 31 коп.). Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків, що полягають у стягненні 85 грн. 68 коп. за відправлення пошти (19 грн. 56 коп. (а.с. 41) за відправлення відповідачу вимоги-фактури + 23 грн. 28 коп. (а.с. 43) + 23 грн. 28 коп. (а.с. 43) + 19 грн. 56 коп. (а.с. 43) за відправлення відповідачу вимоги та заключення експерта) та за оплату дослідження у розмірі 28 грн. 20 коп. (а.с. 18, так як 800 грн. за дослідження сплачено МТСБУ (а.с. 143-144). Всього з відповідача підлягає стягненню 468 грн. 19 коп. (354 грн. 31 коп. + 86 грн. 68 коп. + 28 грн. 20 коп. різниці між сплаченими витратами на проведення дослідження з комісією). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума позовних вимог складала (15 177 грн. 62 коп. + 828 грн. 20 коп. + 86 грн. 20 коп.) 16 092 грн. 02 коп. Після подання заяви про зменшення позовних вимог ціна позову становить 1 268 грн. 71 коп. (16 092 грн. 02 коп. - 14 823 грн. 31 коп.). Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на 468 грн. 19 коп., що становить 36,90% від зменшеної ціни позову. Тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 203 грн. 39 коп. (36,90% від 551 грн. 20 коп.) Що стосується витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн., то суд дійшов висновку про відмову у розподілі вказаних витрат з огляду на таке. Згідно з п. 2 ч. 2 ч. 3 ст. 137 ЦПК України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Проте, в порушення наведеного, представником позивача на підтвердження понесених витрат на правову допомогу не надано належних доказів здійснення позивачем оплати наданих йому послуг, як то платіжні доручення чи акти виконаних робіт, що виключає можливість здійснити розподіл судових витрат у вигляді правничої допомоги. На підставі викладеного та

Outcome: partial