overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-27 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя у нього з відповідачкою не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя. У зв`язку з цим протягом тривалого часу вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу у них є син [PERSON] , [INFO] , а тому він просив розірвати його з відповідачкою шлюб в судовому порядку. В підготовче засідання позивач не з`явився, подавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зі змісту якої також вбачається, що позов він підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка в підготовче засідання також не з`явилася, проте подала до суду клопотання, в якому просить розгляд справи проводити у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованими та таким, що підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.11.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області. Від даного шлюбу в сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач в обґрунтування позову стверджує, що подружнє життя у нього з відповідачкою не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на життя та протягом тривалого часу вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Судом приймаються до уваги такі його доводи, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачкою не подано. Таким чином, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини, в зв`язку з чим даний шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-07 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що подружнє життя у нього з відповідачкою не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, вони мають різні погляди на життя. У звязку з цим протягом тривалого часу вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO], що позбавляє позивача можливості розірвати шлюб через орган ДРАЦСу, а тому він просив розірвати його з відповідачкою шлюб в судовому порядку. В судове засідання позивач не з'явився, подавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зі змісту якої також вбачається, що позов він підтримує та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідачка в судове засідання також не з'явилася, проте подала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.05.2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-БВ №123345, Зяньковецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області. Від даного шлюбу в сторін є син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Разом з тим, відповідно ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач в обґрунтування позову стверджує, що подружнє життя у нього з відповідачкою не склалося, оскільки між ними було відсутнє взаєморозуміння, у них різні погляди на життя та протягом тривалого часу вони спільно не проживають, не підтримують подружніх відносин та не ведуть спільного господарства. Судом приймаються до уваги такі його доводи, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачкою не подано. Таким чином, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність у сторін неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї буде суперечити інтересам сторін та їхньої дитини, в звязку з чим даний шлюб підлягає розірванню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області, просив ухвалити рішення, яким визначити йому додатковий строк тривалістю 30(тридцять) календарних днів, з дня набрання рішенням законної сили, для подання заяви до нотаріуса про прийняття спадщини за законом після померлого 23.10.2010 року в місті Житомирі Житомирської області [PERSON]. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що його батько [PERSON] помер 23.10.2010 року в місті Житомирі Житомирської області. Після його смерті відкрилася спадщина за законом, до спадкового майна також входять земельні ділянки, які розташовані на території відповідача. Позивач є єдиним спадкоємцем першої черги за законом померлого [PERSON] Він помилково вважав, що спадщину після смерті батька прийняв своєчасно, оскільки фактично користувався спадковим майном. Однак, при зверненні до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, позивачу було розяснено, що ним пропущено строк прийняття спадщини. Оскільки інші спадкоємці , які б могли дати згоду для продовження строку відсутні, тому він змушений звертатися до суду за захистом своїх спадкових прав. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги підтримує в повному обсязі, просив їх задовольнити (а.с.26). Представник Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області в судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечує (а.с.25). В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач є сином померлого 23.10.2010 року в м. Житомирі Житомирської області [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією свідоцтва про смерть (а.с.6,13). До дня своєї смерті [PERSON] проживав один в [INFO], що підтверджується архівною довідкою Архівного сектору Баранівської районної державної адміністрації №145-П від 04.05.2018 року (а.с.15). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка видана Баранівською державною нотаріальною конторою, щодо померлого 23.11.2010 року [PERSON] спадкова справа не заводилась (а.с.24). Доводи позивача [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити йому додатковий строк для подання заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування будинком № 23 по вул. Садовій в м. Старокостянтинові Хмельницької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником вказаного будинку, що підтверджується договором дарування від 01 березня 1984 року р.№ 541. В будинку крім позивача, зареєстрована дочка позивача [PERSON] Однак, з 2002 року відповідачка не проживає у будинку. Позивач належним чином не може користуватись власним майном, а тому звернувся до суду. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 20 листопада 2018 року прийнято справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про розгляд справи, протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, не надала відзив на позов в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що будинком № 23 по вул. Садовій в м. Старокостянтинові Хмельницької області, належить позивачу [PERSON] на підставі договору дарування від 01 березня 1984 року р. № 541. Згідно довідки про склад сімї від 04.09.2018 року № 6839, [PERSON] зареєстрована в [INFO]. Згідно акта депутата від 04.09.2018 року, [PERSON] не проживає декілька років в будинку № 23 по вул. Садовій в м. Старокостянтинові Хмельницької області. Згідно ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.ст. 3, 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням в будинку № 23 по вул. Садовій в м. Старокостянтинові Хмельницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право користування житловим будинком № 53 по вул. Незалежності, в с. Воронківці Старокостянтиновського району Хмельницької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що він є власником вказаного будинку, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок № 78 від 29 квітня 1987 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 червня 2000 року, р. № 1-1133. В будинку крім позивача, зареєстрований його син [PERSON], однак з 1998 року не проживає у вказаному будинку та місце його перебування не відоме. Позивач належним чином не може користуватись власним майном, а тому звернувся до суду. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 06 грудня 2018 року прийнято справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи, протягом п'ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, не надав відзив на позов в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, тому фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснювалося. Дослідивши наявні у справі докази суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що власником будинку № 53 по вул. Незалежності, в с. Воронківці Старокостянтиновського району Хмельницької області є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на жилий будинок № 78 від 29 квітня 1987 року та свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 червня 2000 року, р. № 1-1133. Згідно акта депутата від 14 червня 2018 року, у будинку № 53 по вул. Незалежності, в с. Воронківці Старокостянтиновського району Хмельницької області зареєстрований син позивача [PERSON], однак з 1998 року у будинку не проживає. Згідно ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.ст. 3, 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням у будинку № 53 по вул. Незалежності, в с. Воронківці Старокостянтиновського району Хмельницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-09 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що він та відповідач уклали шлюб, зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, про що 02.10.2010 р. складено відповідний актовий запис № 2238. Від шлюбу вони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Протягом останніх декількох років стосунки з відповідачем погіршились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, почалися суперечки, сварки, які переростали в образи, емоційні з'ясування відносин, скандали, які чули діти. Задля здоров'я дітей і їх благополуччя вони черговий раз розійшлися та не проживають разом з грудня 2017 року. Спору про розподіл майна, що є їхньою спільною сумісною власністю в них не виникає. Шлюб між ними носить формальний характер, а тому збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та буде завдавати шкоди здоров'ю їхнім дітям. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 24.09.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Позивач в підготовчому судовому засіданні позов підтримав, пославшись на обставини викладені в ньому та просив задовольнити позов. Відповідач в підготовчому судовому засіданні підтвердила, що вона дійсно з грудня 2017 року не проживає разом з позивачем, їхній шлюб носить формальний характер, тому позов визнала в повному обсязі. Враховуючи, що відповідач визнала позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З пояснень сторін та з позовної заяви, вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбно-сімейних відносин з грудня 2017 року. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнала позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

у вересні 2018 року [PERSON] звернувся до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2002 року року, мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя у них не склалося, вони не зійшлися характерами та поглядами на життя, фактично подружні відносини між ними припинилися з 2006 року, з того часу спільного господарства не ведуть, часто виникали сварки, можливості зберегти сім'ю немає. У звязку з наведеним позивач просить не надавати строк для примирення та шлюб розірвати. У судове засідання сторони не зявилися, натомість, направили заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, судові витрати просить з відповідача не стягувати (а.с.5), відповідач позовні вимоги визнала та не заперечує проти їх задоволення, прізвище після розірвання шлюбу просить залишити [PERSON], судові витрати покласти на позивача (а.с.16). Виходячи з викладеного, у відповідності зі ст.ст. 200, ч.4, 206 ч.4 ЦПК України, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін на підготовчому судовому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 16.08.2002 р. зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Згідно довідки виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області №1825 від 12.09.2018 р. позивач [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS] та разом з ним зареєстровані: [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO] (а.с.4). За повідомленням Машівської селищної ради Полтавської області №764 від 17.09.2018 р. відповідач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.9). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони не зійшлись характерами та поглядами на життя, шлюбні відносини припинились з 2006 року, спільного господарства не ведуть, часто виникали сварки, можливість збереження сімї втрачена, що свідчить про те, що сторони втратили взаєморозуміння та взаємоповагу, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, відповідач позов визнала та не заперечує проти його задоволення, а тому суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. За проханням відповідачки прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON]. За проханням позивача судові витрати покласти на нього. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] з позовом до Романівської селищної ради Житомирської області, в якому зазначив, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що знаходиться по [ADDRESS]. Посилаючись на те, що позивач являється спадкоємцем [PERSON], однак існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, представник позивача просить визнати за позивачем право власності на спірне майно в порядку спадкування. В підготовче засідання учасники справи та представник позивача, які були належним чином повідомлені про час і місце його проведення, не з'явилися, заявивши клопотання про розгляд справи за їх відсутності. При цьому представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та просив позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень частини 3 статті 200, частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), за результатами підготовчого провадження у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд прийшов до висновку про необхідність його задоволення. За змістом частини 1 статті 142 ЦПК України, суд повертає позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-25 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 08 червня 2016 року у Ржищівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області був зареєстрований шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблений актовий запис №20 На думку позивача подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд розірвати шлюб. У судове засідання позивач не зявився, просив суд розглянути дану позовну заяву без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій вказав, що позов визнає, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 08 червня 2016 року у Ржищівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб, про що зроблений актовий запит №20, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії ІОК №195525. Після одруження прізвища у подружжя [PERSON].(а.с.4). Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач та відповідач не бажають жити однією сімєю та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси сторін. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обгрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні.

Outcome: approved