Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-04 00:00:00

У вересні 2018 року представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив стягнути з неї заборгованість за договором кредиту, зазначивши в обґрунтування позову, що відповідач є членом Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія» з 31.07.2017 року на підставі заяви про вступ до союзу. Між відповідачем та філією №2 Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія» 31.07.20117 року було укладено договір споживчого кредиту № 2558/17-Ф2, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) КС строком користування на 12 місяців. Відповідно до умов договору споживчого кредиту за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати 0,17% від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За час користування кредитом відповідачем було проведено наступні платежі: 11.09.2017року - 920 грн. Більше ніяких платежів проведено не було. Залишок по кредиту склав 7651,20 грн. У зв`язку з простроченням платежів за кредитним договором виконання зобов`язань втратило інтерес, розрахунок загальної суми заборгованості відповідача станом на 19.09.2018 року складає 12502,83 грн., яка складається з заборгованості за кредитом у розмірі 7651,20 грн. та відсотків за користування кредитом у розмірі 4851,63 грн. На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором споживчого кредиту та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. Згодом, представник позивача надав заяву про уточнення позовних вимог, згідно із якою розрахунок загальної суми заборгованості відповідача станом на 26.12.2018 року складає: 7651,20 грн. - залишок за кредитним договором та 6126,32 грн. - нараховані відсотки за користування кредитними коштами, відповідно до п. 2.1 кредитного договору, за період з 12.09.2017 року по 26.12.2018 року. На підставі викладеного, просив стягнути з відповідача на їх користь заборгованість за договором споживчого кредиту та витрати по сплаті судового збору, а всього у розмірі 15539,52 грн. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22.02.2019 року позов Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» суму заборгованості за кредитним договором №2558/17-Ф2 від 31.07.2017 року в розмірі 13777,52 грн. та судовий збір в розмірі 1762,00 грн.. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 01.10.2019 року задоволено заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 22.02.2019 року, заочне рішення скасоване та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка та її представник до суду не з`явились. Від представника позивачки надійшла заява з проханням розглядати справу за їх відсутності, просила задовольнити позов з урахуванням викладеного у заяві про перегляд заочного рішення, з якої вбачається, що [PERSON] не оспорює суму залишку за кредитом, однак вказувала на позицію, викладену у постанові ВС (справа № 390/1875/16-ц) якою передбачено, що відсотки на кредит нараховуються тільки у рамках строку займу. Також просила врахувати положення ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» згідно з яких [PERSON] , яка є особою з інвалідністю другої групи, звільняється від сплати судового збору. Фіксація судового процесу технічними засобами не велась у відповідності з ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть в ній участь. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що відповідач є членом Кредитного союзу «Азовська кредитна компанія» з 31.07.2017 року на підставі заяви про вступ до спілки. Між відповідачем та філією №2 Кредитної спілки «Азовська кредитна компанія» 31.07.2017 року було укладено договір споживчого кредиту № 2558/17-Ф2, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 8000 грн. за рахунок власних коштів (капіталу) КС строком користування на 12 місяців. Згідно з п. 2.1 договору споживчого кредиту за користування кредитом відповідач повинен щомісячно сплачувати 0,17 % від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. За час користування кредитом відповідачем було проведено наступні платежі: 11.09.2017року - 920 грн.. Більше ніяких платежів проведено не було. Залишок по кредиту склав 7651,20 грн. Відповідно до розрахунку позивача, станом на 26.12.2018 року загальний розмір заборгованості за кредитним договором складає 13777,52 грн., яка складається із заборгованості за договором споживчого кредиту у розмірі 7651,20 грн., та нарахованих відсотків відповідно до п.2.1 договору споживчого кредиту за період з 12.09.2017 року по 26.12.2018 року в розмірі 6126,32 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. За таких підстав, 7651,20 грн. залишку за кредитом не оспорюється відповідачкою та підлягає стягненню з неї на користь позивача. Щодо правомірності нарахування позивачем процентів за користування кредитними коштами після 31 липня 2018 року суд зазначає наступне. Поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до ч.1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з ч.2 цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (ч.1 ст. 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (ч.2 вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (ч.3 цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.4 ст.631 ЦК України). Поняття «строк виконання зобов`язання» і «термін виконання зобов`язання» визначені у ст.530 ЦК України. Згідно з приписами частини першої цієї статті, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). З огляду на викладене, строк (термін) виконання зобов`язання може збігатися зі строком дії договору, а може бути відмінним від нього, зокрема коли сторони погодили строк (термін) виконання ними зобов`язання за договором і визначили строк останнього, зазначивши, що він діє до повного виконання вказаного зобов`язання. У кредитному договорі сторони погодили, що кінцевий строк повернення кредиту встановлений до 28.07.2018 року (п.9.1.2 договору), строк дії Договору 12 місяців (п. 12.1 договору). Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені нормою ч.2 ст.625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18, від 31 жовтня 2018 року у справі № 14-318цс18. Таким чином, право позивача нараховувати проценти за користування кредитом припинилося зі спливом строку кредитування, тобто 28.07.2018 року, а тому починаючи з 29.07.2018 року позивач не мав права здійснювати зазначені нарахування, отже такі вимоги є безпідставними. Тому позовні вимоги в частині нарахування процентів за користування кредитними коштами за період з 29.07.2018 року по 26.12.2018 року задоволенню не підлягають за безпідставністю. З врахуванням викладеного з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню проценти за користування кредитом відповідно до п. 2.1 кредитного договору за період з 12.09.2017 року по 28.07.2018 року в розмірі 4149,25 грн. (7651,20 грн. (залишок за кредитом) *0,17%*319 (днів)). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги КС «Азовська кредитна спілка» підлягають задоволенню частково, то розмір сплаченого ним судового збору при зверненні до суду з цим позовом підлягає стягненню з відповідача на його користь пропорційно задоволеним вимогам, а саме в розмірі 1509,15 грн. (розмір заявлених вимог - 13777,52 грн. (100 %), розмір вимог, що підлягають задоволенню - 11800,45 грн. (85,65%), розмір судового збору, що підлягав сплаті при звернення до суду з цим позовом - 1762 грн. (1762 х 85,65 : 100)). Разом з тим, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Зазначене стосується й випадку, коли рішення ухвалено на користь позивача, а відповідач звільнений від сплати судового збору (п.35 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах»). Пунктом 9 частини 1 статті 5 ЗУ «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Відповідно до довідки о акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії АВ №0917570 [PERSON] , [INFO] є особою з інвалідністю другої групи. З урахуванням викладеного, частина судового збору, сплачена позивачем при поданні позову, у розмірі 1509,15 грн. компенсується йому за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial