Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи збільшення та уточнення позовних вимог, просив стягнути на його користь із [PERSON] суму боргу в розмірі 257116 грн. 66 коп. і три проценти річних від простроченої суми в розмірі 23140 грн. 50 коп. (а. с. 2-4, 32-35). В обґрунтування позову зазначав, що 28 лютого 2012 року він, [PERSON] (далі Позикодавець), і [PERSON] (далі Позичальник) уклали договір № 01/02/2012 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги (далі договір), за умовами якого він передав відповідачу у власність на два місяці грошові кошти в розмірі 90000 грн., що за курсом Національного банку України (далі НБУ) на цю дату еквівалентно 11250,00 доларів США, які Позичальник зобовязувався повернути йому в строк до 28 квітня 2012 року. 23 березня 2012 року між ним і відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до цього договору, відповідно до умов якої Позикодавець передав у власність Позичальникові на два місяці безвідсоткову поворотну фінансову допомогу на зворотній основі в розмірі 100000 грн., що за курсом НБУ еквівалентно 12500,00 доларів США. Кінцева дата повернення коштів 28 квітня 2012 року. Підтвердженням отримання коштів Позичальником є укладення [PERSON] цього договору, згідно із умовами п. 2.2 якого позика надається в повному обсязі до підписання даного договору. Свої зобовязання за вказаними угодами він виконав повністю, передав у власність відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 100000 грн., що еквівалентно 12500,00 доларів США. Проте Позичальник у порушення умов договору і вимог закону у визначений сторонами строк грошові кошти у зазначеній сумі йому не повернув. Його неодноразові усні звернення щодо повернення суми позики відповідач ігнорує. Станом на 15 травня 2015 року сума заборгованості, еквівалентна 12500,00 доларів США за курсом НБУ (1 долар США = 20,569333 грн.), складає 257116 грн. 66 коп. Крім зазначеної суми грошових коштів, відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України відповідач [PERSON] за прострочення виконання зобовязання з 28 квітня 2012 року повинен сплатити на його користь три проценти річних від простроченої суми в розмірі 375,00 доларів США за кожний рік, всього 1125,00 доларів США, що за курсом гривні до долара США, встановленим НБУ на 15 травня 2015 року становить 23140 грн. 50 коп. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позовні вимоги [PERSON] у повному обсязі. У разі повторної неявки у судове засідання відповідача проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів вона не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила. За змістом ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 28 лютого 2012 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS], уклали договір № 01/02/2012 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги, за умовами п. п. 1.1-1.3, 2.1, 3.1, 3.2 якого Позикодавець передає Позичальнику у власність строком на два місяці безвідсоткову поворотну фінансову допомогу на зворотній основі в сумі 90000 грн., що еквівалентно 11250,00 доларів США, а Позичальник зобовязується повернути її повністю в строк до 28 квітня 2012 року. У п. 2.2, 2.4 цього договору сторонами встановлено, що Позикодавець зобовязаний надати позику в повному обсязі до підписання цього договору. Позика Позичальнику надається на безоплатній основі, плата за користування позикою не стягується. Нарахування процентів за користування позикою договором не передбачено. 23 березня 2012 року сторонами укладено додаткову угоду № 1 до вказаного договору, якою п. п. 1.1 і 2.1 договору викладено в новій редакції та визначено, що Позикодавець передає у власність Позичальнику безвідсоткову поворотну фінансову допомогу в сумі 100000 грн., що еквівалентно 12500,00 доларів США, які Позичальник зобовязується повернути повністю в строк до 28 квітня 2012 року. Суд встановив, що позивач [PERSON] свої зобовязання за договором № 01/02/2012 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги виконав, у порядку та на умовах, передбачених цим договором, він передав відповідачу [PERSON] у власність строком на два місяці грошові кошти (позику) в загальній сумі 100000 грн., що за курсом НБУ еквівалентно 12500,00 доларів США, які останній зобовязувався повернути в строк до 28 квітня 2012 року. У порушення умов договору та вимог закону відповідач [PERSON] своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконав, у встановлений сторонами строк до 28 квітня 2012 року грошові кошти в сумі, еквівалентній 12500,00 доларів США, позивачу [PERSON] він не повернув. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на 15 травня 2015 року (день подачі позивачем заяви про збільшення позовних вимог), 1 долар США дорівнює 20,569333 грн. Сума, еквівалентна 12500,00 доларів США, на цю дату дорівнює 257116 грн. 66 коп. (12500,00 х 20,569333). Виходячи з наведеного, суд вважає, що із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню заборгованість за наданою фінансовою допомогою (позикою) в розмірі 257116 грн. 66 коп., що еквівалентно 12500,00 доларів США на зазначену дату. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За умовами договору про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги від 28 лютого 2012 року та додаткової угоди № 1 до цього договору від 23 березня 2012 року кінцевою датою повернення фінансової допомоги в сумі, еквівалентній 12500,00 доларів США, одержаної відповідачем [PERSON] від позивача [PERSON], є 28 квітня 2012 року. У ст. 253 ЦК України встановлено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України станом на 28 квітня 2012 року (дату повернення фінансової допомоги), 1 долар США дорівнював 7,989900 грн. Сума, еквівалентна 12500,00 доларів США, на цю дату становить 99873 грн. 75 коп. Саме із цієї суми фінансової допомоги (позики) в гривнях мають обчислюватися три проценти річних від простроченої суми, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON], як відповідальність за порушення грошового зобовязання, починаючи з 29 квітня 2012 року наступного дня кінцевого строку повернення коштів. Станом на 15 травня 2015 року дату предявлення позивачем вимоги про стягнення із відповідача трьох процентів річних від простроченої суми [PERSON], починаючи з 29 квітня 2012 року, прострочив виконання свого зобовязання щодо повернення позивачу фінансової допомоги (позики) всього 1112 днів (247 днів у 2012 році, по 365 днів у 2013 і 2014 роках та 135 днів у 2015 році). Враховуючи викладене, на користь позивача [PERSON] із відповідача [PERSON] за прострочення виконання грошового зобовязання за період з 29 квітня 2012 року по 15 травня 2015 року підлягають стягненню три проценти річних від простроченої ним суми в розмірі 9128 грн. 19 коп. (99873,75 грн. х 0,03 х 1112 / 365). Обчислення позивачем трьох процентів річних від простроченої суми, виходячи із 375,00 доларів США за кожний рік із урахуванням курсу долара США на день предявлення такої вимоги 15 травня 2015 року, у розмірі 23140 грн. 50 коп. є неправильним, судом до уваги він не приймається, тому позов у цій частині підлягає задоволенню лише частково. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню сума заборгованості за договором № 01/02/2012 про надання безвідсоткової поворотної фінансової допомоги в загальному розмірі 266244 грн. 85 коп. (257116,66 + 9128,19). За змістом ч. 1 ст. 3.Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством, справляється судовий збір. У ч. 2 ст. 4 даного Закону встановлено, що за подання до суду позовної заяви майнового характеру справляється судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно із ч. 2 ст. 6 зазначеного Закону у разі якщо розмір позовних вимог збільшено або предявлено нові позовні вимоги, недоплачену суму судового збору необхідно сплатити до звернення до суду з відповідною заявою. Виходячи зі стягнутої судом із відповідача на користь позивача суми заборгованості за вказаним вище договором у розмірі 266244 грн. 85 коп., позивач [PERSON] за розгляд цієї справи повинен був сплатити судовий збір у розмірі 2662 грн. 45 коп. (1 % від задоволеної частини майнових вимог). При зверненні до суду з позовною заявою [PERSON] сплатив судовий збір у розмірі 1000 грн., виходячи із суми наданої відповідачу [PERSON] фінансової допомоги в розмірі 100000 грн. При подачі до суду заяви про збільшення позовних вимог судовий збір позивач [PERSON] не доплатив. Виходячи зі стягнутої судом із відповідача на користь позивача суми заборгованості в розмірі 266244 грн. 85 коп., за розгляд даної справи [PERSON] мав сплатити на користь держави судовий збір у розмірі 2662 грн. 45 коп. (1 % від задоволеної частини майнових вимог). Недоплачена ним сума судового збору в розмірі 1662 грн. 45 коп. підлягає стягненню із позивача на користь держави відповідно до вимог ст. ст. 4, 6 Закону України Про судовий збір. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України сплачена позивачем [PERSON] сума судового збору в розмірі 1000 грн. підлягає стягненню на його користь із відповідача [PERSON] На підставі викладеного вище,

Outcome: partial