Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 01.12.2007 між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №1148. Від шлюбу з відповідачем сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] .. Наразі позивачка разом із дитиною проживає окремо від відповідача. Дитина перебуває на повному утриманні позивачки. Відповідач добровільно не виконує свого обов`язку по утриманню спільної доньки, не надає матеріальної допомоги, яка б була достатньою для забезпечення її гармонійного розвитку, що ставить позивачку у край скрутне матеріальне становище. Зазначає, що відповідач є здоровою та працездатною особою, офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу по утриманню доньки. Крім того, у власності відповідача перебуває автомобіль, аліменти відповідач нікому не сплачує, непрацездатних осіб на його утриманні не має, він не є інвалідом, тяжкими хронічними захворюваннями не страждає. Угоди про добровільну сплату аліментів на утримання доньки з відповідачем не досягнуто, на теперішній час він не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини, в зв`язку із чим позивачка вимушена звернутися до суду із позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову та до досягнення дитиною повноліття. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказує, що автомобіль, яким користується, Skoda Octavia 2008 року випуску, є бюджетним автомобілем та належить його батькам, які віддали йому автомобіль у користування, щоб він міг здійснювати поїздки із сім`єю до міста та у робочих справах. 27.08.2019 його дружина позивачка у справі, стала власницею земельної ділянки та будинку по [ADDRESS] , до якого вони сім`єю планували переїхати, для чого за спільні кошти почали роботи ремонт та закуповувати техніку. Проте, коли ремонт було закінчено, дружина повідомила відповідача, що жити з ним більше не бажає і що він повинен піти до своїх батьків. Незважаючи на те, що з березня 2020 року сторони разом не проживають, відповідач має гарні стосунки із донькою, інколи вона живе разом із ним та його батьками. Відповідач має сподівання, що донька після досягнення нею 14 років вирішить проживати разом із ним. Вказує, що завжди приймав участь у фінансовому забезпеченні доньки, тільки ніколи не вимагав від дружини розписок про отримання грошей. Оскільки наразі постало питання щодо офіційного перерахування коштів, адвокат відповідача 29.03.2021 направив на адресу дружини запит з проханням повідоми банківські реквізити для перерахування аліментів. Зазначає, що офіційно працює у комунальному ремонтно-будівельному підприємстві «Зеленбуд» і зможе подати заяву про добровільне перерахування коштів на утримання доньки як буде мати інформацію про повні банківські реквізити [PERSON] .. Щодо розміру аліментів просить суд врахувати, що у грудні 2017 року отримав виробничу травму, в результаті якої має ступінь втрати працездатності у 10% довічно, власного нерухомого майна не має, великих витрат не здійснює, батько відповідача 1959 року народження, який за віком є непрацездатним (пенсіонером), мати відповідача 1961 року народження з червня 2021 року буде перебувати на пенсії. Враховуючи викладене просить суд позов задовольнити частково, а саме встановити розмір аліментів у ј частини його щомісячних доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також просить суд розгляд справи здійснювати без його особистої участі в судових засіданнях. Згідно із ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі наведеного, враховуючи клопотання відповідача та його повідомлення завчасно і належним чином про дату, час та місце розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що автомобіль знаходиться у власності відповідача, жодних коштів на утримання спільної дитини відповідач у добровільному порядку не надавав. Суд, дослідивши наявні у справі докази, вислухавши пояснення учасників справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов наступного висновку. Встановлено, що між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] 01.12.2007 Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Під час спільного життя у сторін народилась донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.11). Донька проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, на підтвердження чого надана довідка виконавчого комітету Кушугумської селищної ради Запорізького району Запорізької області №281 від 16.03.2021 (а.с.12) та не заперечується відповідачем. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим, обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Положеннями ст. 141 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Наведеними положеннями кореспондується рівний обов`язок обох з батьків піклуватися про дитину та утримувати її, незалежно від джерела доходів кожного з них та його розміру. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 СК України, встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Посилання відповідача на пенсійний вік його батька та вихід на пенсію його матері у червні 2021 року не заслуговує на увагу, оскільки доказів на підтвердження того, що він надає своїм батькам матеріальну допомогу або перебування батьків на його утриманні відповідачем не надано. На підтвердження часткової непрацездатності відповідачем надано копію виписки з медичної карти стаціонарного хворого №510 та копію довідки МСЕК серії [NUMBER] , згідно із якою [PERSON] з 01.05.2019 встановлено довічно 10% втрати професійної працездатності. Під час\~визначення розміру\~аліментів судом\~враховуються надані\~відомості щодо\~стану здоров`я\~відповідача,\~разом із\~тим судом\~зауважується,\~що відповідач\~є працездатним\~та,\~як ним\~зазначено,\~офіційно працевлаштованим,\~не має\~інших утриманців,а отже має можливість надавати допомогу на утримання дитини в розмірі зазначеному в позовних вимогах позивачки. Щодо доводів відповідача про надання допомоги неповнолітній дитині в добровільному порядку, суд зазначає, що це є правом і обов`язком батька та не звільняє його від обов`язку утримувати дитину (постанова Верховного Суду від 27.05.2020 у справі №712/4702/19). Інших обставин, які мали б істотне значення для визначення розміру аліментів на утримання дітей судом не встановлено. Європейський суд з прав людини зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особливу увагу слід приділяти найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (рішення від 7 грудня 2006 року у справі «HUNT v. UKRAINE», № 31111/04, § 54). Суд звертає увагу, що згідно із Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», а саме: ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» від 15.12.2020 №1082-IX встановлений прожитковий мінімум для дітей відповідного віку. Так, для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. При визначенні розміру аліментів судом враховані положення ч. 2 ст. 182 СК України щодо мінімального розміру аліментів на одну дитину, згідно якого такий розмір не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. Згідно ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд також вважає за можливе допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць, на підставі ст. 430 ЦПК України. Відповідно до ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved