Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

У вересні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач) про відшкодування збитків, завданих простроченням виконання грошового зобов'язання, а саме: втрат від знецінення національної валюти (курсової різниці) в сумі 750 676 грн. та трьох процентів річних в сумі 30 450 грн. До початку розгляду справи по суті позивач змінив підстави позову і одночасно зменшив розмір позовних вимог, заявивши вимоги про стягнення інфляційних втрат в сумі 325 649,22 грн. та трьох процентів річних в сумі 37 869,04 грн., а усього 363 518,26 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 10.02.2015 з відповідача на користь позивача стягнуто борг за договорами позики в сумі 420 000 грн., три проценти річних в сумі 13 700 грн. та судові витрати. За цим судовим рішенням було видано виконавчий лист та 27.03.2015 р. державним виконавцем відкрито відповідне виконавче провадження. Але незважаючи на всі вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, відповідач своє грошове зобов'язання не виконав, у зв'язку з чим він повинен відшкодувати позивачу втрати від інфляції та сплатити три проценти річних за весь час прострочення. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд справи, проте в судове засідання він не з'явився без повідомлення причин неявки, письмовий відзив на позов не подав. Зважаючи на неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалося. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, поясненнях та заяві про зміну підстав позову, суд встановив такі обставини. 10.02.2015 Дарницький районний суд м. Києва ухвалив рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості за договорами позики в сумі 420 000 грн., трьох процентів річних в сумі 13 700 грн. та судових витрат в сумі 3 441 грн. (а.с. 10-12). 03.03.2015 вказане рішення набрало законної сили. 18.03.2015 за цим рішенням видано виконавчий лист (а.с. 13-14), а 27.03.2015 відкрите виконавче провадження з його примусового виконання (а.с. 15). З матеріалів виконавчого провадження, ухвал Дарницького районного суду м. Києва від 11.12.2015 та Апеляційного суду м. Києва від 01.06.2017 вбачається, що рішення суду [PERSON] добровільно не виконав і ухиляється від його виконання (а. 16, 17,18-21, 22-24). За приписом ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов'язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст. 526, 599 цього Кодексу. Станом на 10.02.2018 відповідач прострочив виконання виниклого на підставі судового рішення грошового зобов'язання на 1097 днів (рахуючи з дати ухвалення рішення). На підтвердження розміру позовних вимог позивачем надано розрахунок, згідно з яким його втрати від інфляції за період з лютого 2015 р. по грудень 2017 р. склали 325 649,22 грн. (420 000х1,775)-420 000), а три проценти річних від простроченої суми основного зобов'язання за 1097 днів прострочення складають 37 869,04 грн. (а.с. 72). Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірною формулою, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення та не спростований відповідачем. Отже зважаючи на встановлені обставини та вищенаведені положення матеріального законувимоги [PERSON] суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх в повному обсязі. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до положень ст. 141 ЦПК України покладає на відповідача судовий збір в сумі 3 625,18 грн. (а.с.1) та витрати, пов'язані з направленням відповідачу копій заяв по суті справи, в сумі 30 грн. (а.с. 64, 70). Враховуючи, що внаслідок зменшення розміру позовних вимог позивачем зайво сплачений судовий судовий збір в сумі 4 176,09 грн., і представник позивача подав клопотання про його повернення, наявні передбачені ст. 7 Закону України «Про судовий збір» підстави для повернення позивачу вказаної суми. На підставі викладеного,

Outcome: approved