Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

у вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. У позові, зокрема, зазначено, що позивач перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого [INFO] року у них народився син [PERSON] З часу розірвання шлюбу з відповідачем, позивач проживає у с. Зазим'є Броварського району Київській області, разом з нею проживає їх відповідачем син. Відповідач з сином не бачиться, жодної участі у його вихованні та утриманні не приймає, не цікавиться його навчанням, аліменти платить не регулярно та не у повному обсязі, у зв'язку із чим виникла заборгованість у розмірі 9638,67 грн. Згідно висновку Органу опіки та піклування Броварської райдержадміністрації Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] З огляду на викладене, позивач просить позбавити відповідача батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON] У судовому засіданні представник позивач позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Пояснила суду, що оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню сина, то згідно Сімейного кодексу України є підстави позбавити його батьківських прав. У судовому засіданні прокурор прокуратури Шаргородського району Дворжецька О.В. не заперечувала проти задоволення позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, не заперечував проти задоволення позову та позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] Зазначив, що з сином він не проживає, його вихованням та утриманням не займається. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Неявка третьої особи не перешкоджає розгляду справи. Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивачів, думку прокурора, пояснення відповідача, показання свідків, всебічно і повно з'ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. Відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], що підтверджується свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.10). Згідно висновку від 18.03.2014 року № 318/07-12, орган опіки та піклування Броварської районної державної адміністрації Київської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] (а.с.21). Допитані у судовому засіданні як свідки - [PERSON] та [PERSON], зокрема, показали суду, що їм відомо, що відповідач не виконує своїх обов'язків по відношенню до сина [PERSON], оскільки він жодним чином не піклується про нього, не займається його вихованням. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав безумовно та повністю. Пояснив, зокрема, що вихованням сина він не займається, не піклується про нього. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються, зокрема, Конвенцією про права дитини та Сімейним кодексом України (надалі - СК України). Так, згідно ст. 19 Конвенції про права дитини, держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно ст. 150 СК України, батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ст. 157 Сімейного кодексу України, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно положень ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч. 6 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі», за змістом частини ч. 4 ст. 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Оскільки визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, суд приймає визнання позову відповідачем. Таким чином, судом встановлено, що відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню свого неповнолітнього сина [PERSON]. Отже, оскільки судом установлено, що відповідач не займається належним утриманням та вихованням сина, не проявляє турботи про його фізичний та духовний розвиток, то відповідача слід позбавити батьківських прав відносно його неповнолітнього сина [PERSON], а тому позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved