Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-11 00:00:00

У вересні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом просить суд стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Страхова компанія «Країна» матеріальну шкоду в розмірі 9478 грн. 54 коп. та стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат на оплату судового збору, аргументуючи тим, що 10.03.2014 р. по вул. Берковецькій у м. Києві [PERSON], пошкодив автомобіль «Шкода» номерний знак [NUMBER], який згідно договору добровільного страхування №36/ТЗ/0008867/2.1.5.1 від 02.08.2013 р. був застрахований у ТОВ «СК «Країна», на підставі чого позивач визнав дану подію як страховим випадком та виплатив власнику пошкодженого транспортного засобу страхове відшкодування у розмір 9478 грн. 54 коп., а оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована позивач просить стягнути матеріальну шкоду безпосередньо з відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, а тому згідно ст. а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутності згідно ст. 224 ЦПК України. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що року 03.08.2013 р. [PERSON] застрахував транспортний засіб «Шкода» номерний знак [NUMBER] у позивача згідно договору добровільного страхування №36/ТЗ/0008867/2.1.5.1 на 02.08.2013 р. (а.с.5, 6). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. [PERSON] 10.03.2014 р. звернувся з заявою до Святошинського РУГУ МВС України в м. Києві та повідомив що по вул. Берковецькій у м. Києві 10.03.2014 р. [PERSON] пошкодив його автомобіль «Шкода» номерний знак [NUMBER] (а.с.14). Згідно висновку Святошинського РУ ГУМВС України в м. Києві було встановлено що [PERSON] перебуваючи на робочому місці під час паркування візків випадкового пошкодив «Шкода» номерний знак [NUMBER] (а.с.13, 16). Судом встановлено, що позивачем було проведено експертне дослідження, за результатами якого 05.05.2014 р. складено Звіт № 7309 визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику застрахованого транспортного засобу «Шкода» номерний знак [NUMBER], згідно якого вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля «Шкода» номерний знак [NUMBER] визначено на підставі рахунку СТО ТОВ «РВ Сервіс Плюс» №СФР 0305, та розрахунку становила 9478,54 грн. (а.с.19-36). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно із ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу» 07.07.2015 р. [PERSON] звернувся до позивача із заявою про страхове відшкодування (а.с.17,18). Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Країна» було прийнято рішення про визнання даної події страховим випадком та виплатило на підставі страхового акту № 36/32064/2.1.5.1., страхове відшкодування в сумі 9478 грн. 54 грн. на рахунок СТО ТОВ «РВ Сервіс Плюс» де було відремонтовано пошкоджений авто, (а.с.37). У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно п. 3 ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено, що позивач виконав свої зобов'язання, щодо відшкодування матеріальної шкоди завданої внаслідок ДТП, а тому згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. За таких обставин, суд вважає доведеним позивачем завданий йому розмір матеріального збитку, який відповідно до згідно копії страхового акту № 36/32064/2.1.5.1. становить 9478 грн. 54 коп. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачам суму сплаченого судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved