Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], Оболонського РВ ГУ ДМС України м. Києві, треті особи: [PERSON], Служба у справах дітей Оболонської районної в м. Києві державної адміністрації, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS] У спірній квартирі зареєстровані позивач, її неповнолітній син, відповідач, її неповнолітня дочка. Відповідач [PERSON] та її неповнолітня дочка [PERSON] зареєстровані в квартирі без доказу родинних стосунків з власником особового рахунку. Відповідач та її дочка у спірній квартирі ніколи не проживали, оскільки мешкають вони у м. Миколаїв. Відтак, позивач вважає, що відповідачі втратили право користування зазначеної квартирою. За таких обставин, позивач просить визнати [PERSON] та неповнолітню [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS], усунути перешкоди права власності на 1/2 частину вказаної квартири шляхом виселення відповідачів [PERSON] та [PERSON], зобов'язати Оболонського РВ ГУ ДМС України м. Києві зняти з реєстрації відповідачів за адресою: [ADDRESS]. До початку розгляду справи по суті відповідач скористалася своїм право, передбаченим ст. 31 ЦПК України, заявила зустрічний позов про вселення до квартири. Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], співвласника спірної квартири. Позивач разом з неповнолітньою дочкою були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] за згодою власника квартири [PERSON] Відповідач [PERSON] зверталася до адміністративного суду з приводу скасування реєстрації позивачів за зустрічним позовом у вказаній квартири. Однак судовими рішеннями у задоволенні таких вимог відповідача було відмовлено. Позивач зазначає, що не проживає за місцем своєї реєстрації з поважних причин, оскільки її разом з дитиною до квартири не допускають, відповідач чинить перешкоди у користуванні спірною квартирою. У зв'язку з наведеним, позивач за зустрічним позовом просить вселити [PERSON] та її неповнолітню дочку [PERSON] до квартири [ADDRESS]. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтримав первісні позовні вимоги, заперечував проти зустрічного позову. Зазначив, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] у спірній квартири не проживають з часу своєї реєстрації. [PERSON] категорично заперечує проти проживання відповідачів у вказаній квартирі, оскільки відповідачі не є членами родини позивача, сторони стосунки не підтримують. Відповідач [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], у судове засідання не з'явилася, просила розглянути справу за її відсутності, підтримала зустрічні позовні вимоги. Зазначила у своїх запереченнях на позов, що позивач чинити перешкоди у користуванні спірною квартирою їй та її дитині. Відповідач - Оболонський РВ ГУ ДМС України м. Києві у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник Служби у справах дітей Оболонської РДА у судовому засіданні просив суд ухвалити рішення з урахуванням інтересів дитини. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS] що підтверджується рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18 липня 2013 року та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04 листопада 2013 року. (а.с.12,13, 16) Відповідно до довідки за формою № 3, виданої 12 серпня 2015 року ТОВ «Експлуатаційна компанія», у вказаній квартирі зареєстровані [PERSON], [INFO], - власник, [PERSON], [INFO], - син власника, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с. 11) Згідно з ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За приписами ч.1 ст.383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст.356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 358 ЦК України співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. У відповідності до положень ст. 9 Житлового кодексу Української РСР громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. За ст. 150 ЖК Української РСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з ст. 156 ЖК Української РСР члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. За приписами ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї. Відповідно до ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Положеннями статті 72 ЖК Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як убачається з матеріалів справи, позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] мають у спільній частковій власності квартиру, розташовану в Оболонському районі м. Києва. Спірна квартира складається з однієї житлової кімнати, площею 27 кв.м., загальна площа квартири становить 57,30 кв.м. У квартирі фактично проживають позивач та її неповнолітній син. Відповідач [PERSON] та її неповнолітня дочка [PERSON] у вказаній квартирі мають зареєстроване місце проживання. Законність реєстрації місця проживання відповідачів підтверджена постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 04 липня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2015 року. (а.с. 43-48) Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилається на листи Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 17 серпня 2015 року та КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» Оболонського району м. Києва від 06 серпня 2015 року, за змістом яких відповідач [PERSON] не зверталася до правоохоронних органів з приводу чинення їй перешкод у користуванні спірною квартирою та за медичною допомогою за період з липня 2014 року по липень 2015 року. (а.с. 24, 25) Разом з тим, представник позивача у судовому засіданні зазначив, що [PERSON] категорично заперечує проти проживання у спірній квартирі відповідачів, оскільки вважає останніх чужими для себе особами, які не входять до складу родини позивача. Згідно з листом Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві від 04 листопада 2015 року співвласник квартири [PERSON] звертався до управління із заявою про перешкоджання у користуванні спірною квартирою. Судом встановлено, що співвласники спірної квартири [PERSON] та [PERSON] після розлучення та поділу майна подружжя перебувають у неприязних стосунках. Відповідач [PERSON] є дочкою [PERSON] та відповідно членом родини співвласника квартири. [PERSON] та її неповнолітня дочка набули право користування житловим приміщенням у спірній квартирі на підставі закону, що було встановлено судовими рішеннями, які набули законної сили. Приймаючи до уваги категоричну позицію позивача з приводу неможливості проживання у зазначеній квартирі відповідача та її неповнолітньої дитини, а також звернення співвласника квартири до правоохоронних органів щодо чинення перешкод у користуванні житловим приміщенням, суд доходить висновку, що відсутність відповідачів за адресою своєї реєстрації пов'язана з поважними причинами. За таких обставин, суд вважає, що позов [PERSON] в частині визнання відповідачів такими, що втратили право користування позовними вимогами, є незаконним та необґрунтованим, а тому задоволенню не підлягає. Щодо позовних вимог [PERSON] про виселення відповідачів з квартири та зобов'язання Оболонського РВ ГУ ДМС України в м. Києві зняти відповідачів з реєстраційного обліку такі вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі не можуть користуватися житловим приміщенням за адресою своєї реєстрації за наведених вище причин. Отже, позовні вимоги про виселення відповідачів суперечать обставинам, якими позивач обґрунтовує свій позов, оскільки виселити можливо лише особу, яка проживає в квартирі. Крім того, обов'язок органу державної влади вчинити дії щодо зняття особи з реєстраційного обліку прямо передбачений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема, підставою для вчинення таких дій може бути рішення суду про виселення або визнання особи такою, що втратила право користування. Отже, відсутня необхідність зобов'язувати відповідача вчиняти такі дії у судовому порядку. Разом з тим, зустрічні позовні вимоги [PERSON] про вселення до спірної квартири є обґрунтованими, оскільки суд дійшов висновку, що позивач за зустрічним позовом та її дочка у спірній квартирі не проживають з незалежних від їхньої волі причин, право користування житловим приміщенням не втратили. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON] судовий збір у сумі 487,20 грн.

Outcome: approved