Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

ТОВ «ТІДІСІ СХІД» звернулося до Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], в якому просить стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 20 400,00 грн., яка складається з суми боргу у розмірі 15 000,00 грн., пені у розмірі 5 400,00 грн., а також судові витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що 05.09.2012 року між ТОВ «ТІДІСІ СХІД» та [PERSON] було укладено договір безпроцентної зворотної позики № 05/09 від 05.09.2012 року, на підставі якого позивач надав відповідачу безпроцентну позику на загальну суму 15 000,00 грн., строком повернення до 04.09.2013 року. Згідно наказу № 48-к від 12.09.2012 року відповідач [PERSON] був звільнений з займаної посади фахівця відділу продажу підрозділу «Дніпропетровськ» з 12.09.2012 року за власним бажанням, а тому на підставі п. 5.2 Договору, повернення безпроцентної зворотної позики повинно бути здійснено відповідачем в день звільнення. З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу 05.09.2013 року претензію з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання та повернути позику у розмірі 15 000,00 грн., але на дату подачі позову, вимогу про повернення коштів в добровільному порядку відповідачем було проігноровано. Крім суми боргу позивач просить стягнути з відповідача також пеню, яка розраховується наступним чином: Ррпн. = (Сб*Рп)/100/Кдн., де: Рпвп - розмір пені за відповідний період, Сб - сума боргу, Кдн - кількість днів , Рп - розмір процентів. Ррпн. = (15 000 грн.*0,1)/100/360 = 5 400,00 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавши заяву, якою просив суд розглядати справу у його відсутність, проти заочного рішення не заперечував. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував, зазначивши, що дійсно підписував зазначений договір, однак робив це під тиском і грошей за вказаним договором не отримував. Ця обставина, на його думку підтверджується тим, що договір позики датований 05.09.2013 року, тобто датою його звільнення. В березні 2014 року він звертався до правоохоронних органів, однак кримінальна справа порушена не була. Просив відмовити задоволенні позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Суду надано договір безпроцентної зворотної позики № 05/09 від 05.09.2012 року, згідно якого ТОВ «ТІДІСІ СХІД» надав [PERSON] безпроцентну позику у розмірі 15 000,00 грн., строком повернення до 04.09.2013 року (а.с.4). Крім того, суду надано видатковий касовий ордер на суму 15 000,00 гривень, на якому міститься підпис [PERSON], який відповідачем не оспорювався (а.с.5). Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що [PERSON] отримав від ТОВ «ТІДІСІ СХІД» грошові кошти у розмірі 15 000 грн., що стверджується видатковим касовим ордером від 05.09.2012 року (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору, а ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно п. 5.2 договору безпроцентної зворотної позики № 05/09 від 05.09.2012 року при звільненні з роботи і при наявності непогашеної позики, останній день роботи працівника повинен бути днем погашення заборгованості. Так, згідно наказу № 48-к від 12.09.2012 року відповідач [PERSON] був звільнений з займаної посади фахівця відділу продажу підрозділу «Дніпропетровськ» з 12.09.2012 року за власним бажанням, а тому на підставі п. 5.2 Договору, повернення безпроцентної зворотної позики повинно бути здійснено відповідачем в день звільнення, а саме 12.09.2012 року (а.с.8). З метою досудового врегулювання спору позивач направив відповідачу 05.09.2013 року претензію з вимогою виконати взяті на себе зобов'язання та повернути позику у розмірі 15 000,00 грн., але до цього часу вимогу про повернення коштів в добровільному порядку відповідачем було проігноровано (а.с.6, 7). У відповідності до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення зобов'язання, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 7.2.1. Договору безпроцентної зворотної позики № 05/09 від 05 вересня 2012 року передбачено, що позичальник за порушення умов договору несе відповідальність у вигляді сплати пені у розмірі 0,1% за кожний прострочений день. На підтвердження доводів позовної заяви позивачем було надана суду розрахунок пені, який не був спростований відповідачем: Ррпн. = (Сб*Рп)/100/Кдн., де: Рпвп - розмір пені за відповідний період, Сб - сума боргу, Кдн - кількість днів , Рп - розмір процентів. Ррпн. = (15 000 грн.*0,1)/100/360 = 5 400,00 грн. Посилання позивача на той факт, що договір ним було підписано під тиском, судом оцінюються критично, оскільки в порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів цій обставині, суду надано не було. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, з відповідача повинна бути стягнута сума заборгованості у розмірі 20 400,00 грн. Відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачені ним судові витрати, пропорційно до задоволених позовних вимог, які складаються з судового збору у розмірі 229 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved