Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-18 00:00:00

У березні 2020 року до Деснянського районного суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Просто-страхування» (позивач) з позовом до [PERSON] , у якому просило суд стягнути з відповідача на користь позивача страхове відшкодування в розмірі 138950,00 грн, судовий збір в розмірі 2102,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 5000,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 14.05.2020 р. спрау передано на розгляд до Шевченківського районного суду м. Києва. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.04.2018 р. між ПрАТ «Просто страхування» та [PERSON] укладено договір страхування майнових інтересів власника автомобіля «Mitsubishi ASX», д.н.з. [NUMBER] . 09.02.2019 р. в м. Києві на перехресті вул. Черновола та Рибалка відбулась ДТП за участі автомобілів «Mitsubishi ASX», д.н.з. [NUMBER] , під керування [PERSON] та «Renault», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2019 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні вказаної ДТП. Вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Mitsubishi ASX», д.н.з. [NUMBER] , становить 212593,56 грн, а вартість відновлювального ремонту вказаного транспортного засобу становить 379898,40 грн. За страховим випадком позивач виплатив [PERSON] 236950,00 грн. Разом з тим, цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] , на момент ДТП була застрахована в ПрАТ «СК «АРКС», ліміт відповідальності - 100000,00 грн, франшиза - 2000,00 грн. 20.11.2019 р. позивач отримав від ПрАТ «СК «АРКС» страхове відшкодування в розмірі 98000,00 грн. в межах ліміту відповідальності. Водночас, вказаних витрат не достатньо для покриття збитків, що стало підставою для звернення до суду та стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою. В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у відсутність сторони позивача, в якій вказано, що проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 26.06.2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Суд, заслухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником автомобіля «Mitsubishi ASX», д.н.з. [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8-9). Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Mitsubishi ASX», д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «Просто страхування» згідно договору №1800551 серїі PKS від 11.04.2018 р., строк дії з 12.04.2018 р. по 11.04.2019 р. (а.с. 5) 09.02.2019 року о 20 год. 30 хв. на перехресті вул. Чорновола та вул. Рибалка у м. Києві, [PERSON] , керуючи автомобілем «Рено» з номерним знаком [NUMBER] , при увімкненні для його напрямку червоного сигналу світлофору, що забороняє рух, не зупинив керований транспортний засіб та продовжуючи рух виїхав на перехрестя в результаті чого скоїв зіткнення з автомобілем «Mitsubishi ASX», з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , яка рухалась з права на ліво відносно напрямку руху автомобіля «Рено», що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів із матеріальними збитками. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 11.05.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП, провадження у справі закрито за закінченням строків притягнення до адмінвідповідальності. (а.с. 14-16). У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Як вказано у постанові Верховного Суду від 05.09.2019 року у справі № 234/16272/15-ц, з огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. При розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, ця постанова обов`язкова для суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи цей позов, суд не вправі обговорювати вину такої особи, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. У такому разі і призначення відповідної експертизи не вимагається. Крім цього, в постанові Верховного Суду від 18.02.2020 у справі зазначено, що застосування п. 7 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення можливе лише у випадку наявності вини особи у вчиненні правопорушення, адже у разі відсутності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди провадження у справі підлягає припиненню на підставі пункту 1 частини першої статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення - через відсутність події і складу адміністративного правопорушення, відтак така обставина як закінчення на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених статтею 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення, не є реабілітуючою, тобто не є обставиною, яка спростовує факт наявності вини особи в скоєнні дорожньо-транспортної пригоди. Внаслідок вказаного ДТП автомобіль марки ««Mitsubishi ASX», д.н.з. [NUMBER] , отримав механічні пошкодження, що доведено в судовому засіданні. Відповідно до Звіту № 134930 про оцінку вартості збитку нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу (КТЗ), який складено ФОП [PERSON] від 29.07.2019 року, вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Mitsubishi ASX», д.н.з. [NUMBER] , становить 212593,56 грн. (а.с. 17-30) 11.02.2019 р. [PERSON] повідомила ПрАТ «Просто страхування» про подію, що мє ознаки страхового випадку. (а.с. 6) 11.03.2019 р. [PERSON] звернулась в ПрАТ «Просто страхування» з з аявою на виплату страхового відшкодування в розмірі 236950,00 грн. (а.с. 58) Згідно страхового акту №134930 від 11.03.2019 р. прийнято рішення про виплату [PERSON] 236950,00 грн страхового відшкодування. (а.с. 59) За змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Стаття 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказує, що у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Як передбачено ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За умови ч. 1 ст. 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Положеннями ч. 1 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved