Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просив суд зобов'язати відповідача не чинити йому перешкод у користуванні 11/100 частки квартири [ADDRESS], та позбавити відповідача [PERSON] права користування, зняти з реєстрації та виселити з 11/100 часток квартири без надання іншого житла, посилаючись в обґрунтування позову на те, що позивач є власником 11/100 часток квартири [ADDRESS], на підставі рішення Апеляційного суду м. Києва від 05.03.2015, згідно з яким переведено на позивача права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу 11/100 частин квартири № 8 за вказаною адресою, при цьому відповідач вселився, зареєструвався та перешкоджає позивачу у користуванні своєю власністю, посилаючись на те, що він придбав 11/100 часток у попереднього власника - [PERSON] У судовому засіданні представник позивача підтримала позов та просила задовольнити у повному обсязі, з підстав наведених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, його представник була повідомлена належним чином про час, дату і місце проведення судового засідання, проте також не з'явилася, про причини неявки до суду не повідомлено, заяви або клопотання не подано. За вказаних обставин, суд на підставі ч. 1 ст. 224 ЦПК України, з огляду на відсутність заперечень сторони позивача, визнав можливим провести заочний розгляд справи, у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів, які вважає достатніми для правильного вирішення справи. Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 05.03.2015 (справа № 22-ц/796/3428/2015 за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Печерського районного суду м. Києва від 13.01.2015 у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа [PERSON], про переведення прав та обов'язків покупця за договором купівлі-продажу квартири, визнання права власності та стягнення грошових коштів (№ 757/4926/14-ц)) ухвалено перевести на позивача [PERSON] права та обов'язки покупця за договором купівлі-продажу 11/100 частин квартири [ADDRESS], вартістю 190000 грн. від 31.01.2014, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Нікітенко Ю. М., що належала [PERSON], а також стягнуто з позивача на користь останньої шляхом перерахування вартості 11/100 частин квартири, що знаходиться за вказаною адресою у сумі 190000 грн., з депозитного рахунку Печерського районного суду м. Києва /а. с. 11-12/. Відповідно до частини 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Встановлено, що позивач та його донька є власниками 65/100 часток квартири [ADDRESS] у рівних долях, що посвідчено свідоцтвом про право власності на житло виданим 21.10.1998 Органом приватизації державного житлового фонду Старокиївського району, згідно з розпорядженням (наказом) від 21.10.1998 № 12178 /а. с. 34/. З довідки Форми № 3 від 09.01.2015 КП по утриманню ЖГ Печерського району м. Києва «Хрещатик» вбачається, що зареєстрованими у квартирі [ADDRESS] значиться позивач, його дочка [PERSON], а також сусіди по квартирі: відповідач [PERSON] (з 22.03.2014) та [PERSON] /а. с. 30, 43/. Позивач також зазначив у позовній заяві, що відповідач не проживав та не проживає у 11/100 частках квартири [ADDRESS], окрім того, не сплачує за надані комунальні послуги, проте виселитися, забрати свої речі і не перешкоджати у користуванні власнику [PERSON] відмовляється. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - ч. 1 ст. 317 ЦК України. Статтею 319 ЦКУкраїни визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності (ч. 2 ст. 321 ЦК України). Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно зі статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). З огляду на те, що обставини, на які посилався позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму, сплаченого та документально підтвердженого, судового збору у розмірі 550 грн. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved