Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У вересні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 18 серпня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільській області, актовий запис № 24. Від шлюбу в них є малолітня дочка [PERSON], [INFO]. З відповідачем разом не проживають чотири роки, спільного господарства не ведуть. [PERSON] проживає в іншій країні, не бажає жити з дружиною та дитиною. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки і суперечки між ними. Фактично їх сімя розпалася, існує лише формально. Тому [PERSON] прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, дитину просить залишити проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити прізвище Павлич. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 18 серпня 2009 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Заводській селищній раді Чортківського району Тернопільській області, актовий запис № 24. Від спільного подружнього життя в них є дочка [PERSON], [INFO]. З відповідачем разом не проживають чотири роки, спільного господарства не ведуть. [PERSON] проживає в іншій країні, не бажає жити з дружиною та дитиною. Причиною розірвання шлюбу є постійні сварки і суперечки між ними. Фактично їх сімя розпалася, існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітню дочку сторін суд залишає проживати з матірю.

Outcome: approved