Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-05 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату в сумі 7\~068 грн. 59 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні; зобовязати відповідача сплатити до Пенсійного фонду України всі необхідні страхові внески із належної позивачу до виплати заробітної плати починаючи з травня 2014 року по 12 лютого 2015 року; стягнути з Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Євро Нафта» компанії «СНД ОІЛ ПЕТРОЛІУМ ТРЕЙД КОРПОРЕЙШН» на користь позивача моральну шкоду у розмірі 5\~000 грн. В обґрунтування вимог зазначає, що 02.07.2010 року його було прийнято на посаду водія бензовозу на ДП з ІІ «Євро Нафта», згідно Наказу № 06.07к/10 від 02.07.2010 року. 12 лютого 2015 року його було звільнено за власним бажанням по ст. 38 КЗпП України. По-сьогоднішній день йому заробітна плата не виплачується, також на його не одноразові прохання не було надано довідку про заборгованість по заробітній платі. Заборгованість по заробітній платі в період з травня 2014 року по 12.02.2015 року становить 7\~068 грн. 59 коп. У день звільнення з ним не було проведено остаточного розрахунку всіх належних йому сум. 16 лютого 2015 року він звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати з ДП з ІІ «Євро Нафта» компанії «СНД ОІЛ ПЕТРОЛІУМ ТРЕЙД КОРПОРЕЙШН». Ухвалою Красногвардійського районного судом м. Дніпропетровська від 19 лютого 2015 року по справі № 204/1020/15-ц, у прийнятті заяви про видачу судового наказу відмовлено. Також, через дії відповідача у нього порушилися нормальні життєві звязки, погіршився стан здоровя, а саме: емоційні переживання та хвилювання, почуття образи, розгубленості, призвели до підвищення артеріального тиску та виявлення сердечно судинних порушень. У звязку з чим, позивач вважає, що йому була спричинена моральна шкода. Тому, через незаконну поведінку відповідача, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач не зявився, але надав суду заяву в якій, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті чи міськрайонного суду у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дна видачі трудової книжки. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 02 липня 2010 року згідно наказу № 06.07к/10 від 02.07.2010 року був прийнятий на роботу до Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Євро Нафта» компанії «СНД ОІЛ ПЕТРОЛІУМ ТРЕЙД КОРПОРЕЙШН» на посаду водія бензовозу. Згідно Наказу Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Євро Нафта» компанії «СНД ОІЛ ПЕТРОЛІУМ ТРЕЙД КОРПОРЕЙШН» № 03.5к/15 від 12 лютого 2015 року [PERSON] був звільнений з посади водія бензовозу за власним бажанням, за ст. 38 КЗпП України (а.с. 6). Як вбачається з матеріалів справи, станом на дату звільнення [PERSON], відповідачем було нараховано йому, але не виплачено заробітну плату за період з травня 2014 року по 12 лютого 2015 року у розмірі 7\~068 грн. 59 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. У разі спору про розмір сум, належним працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити оспорювань нею суму. Тому, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Євро Нафта» компанії «СНД ОІЛ ПЕТРОЛІУМ ТРЕЙД КОРПОРЕЙШН» на користь [PERSON] необхідно стягнути суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати у розмірі 7\~068 грн. 59 коп. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки відповідно до абз. 3,4 п. 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100, середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, які передували події, з якою повязана відповідна виплата. Проте, позивачем не було надано суду доказів щодо розміру нарахування йому заробітної плати за попередні місяці, у звязку з чим суд не має можливості розрахувати суму середньомісячної заробітної плати. Що стосується вимог про зобовязання Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Євро Нафта» компанії «СНД ОІЛ ПЕТРОЛІУМ ТРЕЙД КОРПОРЕЙШН» сплати до Пенсійного фонду України всіх необхідних страхових внесків із належної позивачу до виплати заробітної плати починаючи з травня 2014 року по 12 лютого 2015 року, то дані вимоги також не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ст. 20 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі. Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків. Відповідно до п. 6, 10 ст. 20 ЗУ «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», страхувальники зобов'язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Перерахування страхових внесків здійснюється страхувальниками одночасно з одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу), у тому числі в безготівковій чи натуральній формі або з виручки від реалізації товарів (послуг). При цьому фактичним одержанням (перерахуванням) коштів на оплату праці (виплати доходу) вважається одержання відповідних сум готівкою, зарахування на банківський рахунок одержувача, перерахування за дорученням одержувача на будь-які цілі, одержання товарів (послуг) або будь-яких інших матеріальних цінностей в рахунок зазначених виплат (доходу), фактичне здійснення із цих виплат (доходу) відрахувань, передбачених законодавством або за виконавчими документами, чи будь-яких інших відрахувань. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно вимогам ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Що стосується вимог позивача про зобовязання Дочірнього підприємства з іноземними інвестиціями «Євро Нафта» компанії «СНД ОІЛ ПЕТРОЛІУМ ТРЕЙД КОРПОРЕЙШН» сплатити до Пенсійного фонду України всі необхідні страхові внески із належної [PERSON] до виплати заробітної плати, то дані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки в системі цивільного законодавства не існує такого способу захисту прав, а обовязок контролю за своєчасністю перерахування страхових внесків та стягнення нарахованих за несвоєчасну сплату страхових внесків санкцій законом покладено саме на орган Пенсійного Фонду України. Згідно ч. 1 ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Суд вважає, що позивачу була завдана моральна шкода, оскільки несвоєчасно проведений відповідачем розрахунок свідчить про порушення законних прав позивача, що призвело до його моральних страждань, у звязку з чим, він був змушений застосувати додаткові зусилля для організації свого життя. Тому, з урахуванням встановлених обставин по справі та наслідків, які наступили, вимог розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що можливо задовольнити позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1\~000 грн. Крім того, відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у сумі 487 грн. 20 коп., з яких судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги майнового характеру та судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за позовні вимоги не майнового характеру (в частині моральної шкоди), оскільки позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved