Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним позовом до відповідачів, в якому просив визнати його батьком [PERSON] , який народився [INFO] , а також внести відповідні зміни до актового запису про його народження №35 від 29 січня 2019 року, складеного Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області. В обгрунтування своїх вимог посилається на те, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, але шлюбні стосунки припинили у січні 2018 року. З березня 2018 року він проживає разом з [PERSON] як чоловік та дружина, без реєстрації шлюбу, а в травні 2018 року відповідачка завагітніла і [INFO] у них народилась спільна дитина - син [PERSON] . Оскільки шлюб між відповідачами розірвано лише 25 червня 2018 року, то в свідоцтві про народження їх сина в графі батько зазначено дані колишнього чоловіка [PERSON] - [PERSON] , відповідно до вимог законодавства. Насправді ж біологічним батьком дитини є позивач, а тому він просить задовольнити позовні вимоги. Ухвалою суду від 27.03.2019 року провадження по справі було відкрито та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засідання 24.05.2019 року сторони не з`явилися, проте, надали до суду письмові заяви, в яких просили провести його без їх участі та призначити справу до судового розгляду. Одночасно позивач у своїй письмовій заяві просив призначити судово-генетичну експертизу, проведення якої доручити Науково-дослідному інституту судових експертиз, оскільки для з`ясування обставин у справі необхідні спеціальні знання. Ухвалою суду від 24 травня 2019 року провадження в даній справі було зупинене у зв`язку із призначенням судово-генетичної експертизи. 15 серпня 2019 року, до суду, від Миколаївського науково-дослідного екпертно-криміналістичного центру надійшов висновок судової молекулярно-генетичної експертизи № 504. Отже, ухвалою суду від 17.09.2019 року провадження по справі було відновлено та призначено до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] також в судове засідання не з`явились та надали до суду письмові заяви, в яких позовні вимоги визнали та просили розглядати справу без їх участі. Від представника третьої особи - Новокаховського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Херсонській області, який також в судове засідання не з`явився, теж подана заява про розгляд справи в його відсутність, проти задоволення позовних вимог він не заперечував. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то, відповідно до вимог ч.2ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК). Згідно ч.1 та ч.2ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно дост.79 ЦПК Україниє докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1ст.80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч.1 та ч.6ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] з 25 вересня 2004 року до 25 червня 2018 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про їх одруження серії [NUMBER] від 25.09.2004 року та рішенням Новокаховського міського суду Херсонської області від 25.06.2018 року про розірвання шлюбу. Шлюбні стосунки між відповідачами фактично були припинені у січні 2018 року, та з березня 2018 року [PERSON] проживає разом з [PERSON] [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , 29.01.2019 року Новокаховським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області складено актовий запис №35, в якому його матір`ю зазначена відповідачка - [PERSON] , а батьком відповідач - [PERSON] Підставою для визначення прізвища дитини « [PERSON] » була письмова заява матері, по батькові [PERSON] було записано виходячи з того, що він був народжений до спливу десяти місяців після розірвання шлюбу матері з [PERSON] , що відповідає вимогам, встановленим ч.2 ст.122СК України. Відповідно до висновку судового експерта Миколаївського науково-дослідного експертно-кримінального центру судової молекулярно-генетичної експертизи №504 від 26.07.2019 року згідно з молекулярно-генетичним аналізом ДНК громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю 99,999% . Таким чином батьківство позивача фактично доведено. Відповідно до ст.125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Згідно зі ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Пунктом 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що справи про визнання батьківства суд розглядає у позовному провадженні, у таких справах позови осіб, зазначених у ч. 3 ст. 128 СК України приймаються до судового розгляду, якщо, зокрема дитина народжена матір`ю, яка не перебуває у шлюбі, немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду і запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень учинено за прізвищем матері, а ім`я та по батькові дитини записано за вказівкою матері. Згідно п.6Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 рокув тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до роз`яснень п. 9 Постанови, рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Згідно з п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/5 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. З огляду на п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за № 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Згідно до ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто, при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved