overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до Шекеринецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, [PERSON], [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку, проте позивач своєчасно не звернулася у нотаріальну контору, оскільки їздила на заробітки в Білорусію, після чого важко захворіла. Просить визначити їй додатковий строк для подання заяви у нотаріальну контору для прийняття спадщини. Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача Шекеринецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, подав до суду письмове клопотання про слухання справи у його відсутності, вказавши, що проти позовних вимог не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у поданих до суду письмових заявах просили справу слухати за їх відсутності, вказали, що позовні вимоги визнають у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши позиції відповідачів, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 Цивільного кодексу України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для прийняття спадщини. Відповідно до свідоцтва про смерть, [PERSON] померла [INFO] (а.с. 9). З свідоцтв про народження відповідачів та актового запису про народження позивача вбачається, що [PERSON] являється їх матір'ю (а.с. 12, 14, 39). Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 17 вересня 2014 року встановлено, що позивач одружилася та у зв'язку з цим змінила прізвище на «[PERSON]» (а.с. 31). Відповідно до повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори Хмельницької області від 03 жовтня 2014 року № 2103/01-16, після смерті [PERSON] спадкової справи не заводилось (а.с. 18-19). Таким чином, позивач являється спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] Інші спадкоємці не претендують на спадщину. Причину пропуску строку для прийняття спадщини суд вважає поважною. Зважаючи на вищевказане, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визначивши для [PERSON] додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] На підставі ч. 3 ст. 1272 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач не надає їй належної матеріальної допомоги на утримання їхньої дитини, тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи без її участі, не заперечила проти стягнення з відповідача на свою користь аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини від доходів відповідача. Відповідач був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі та частково визнав позов, просив суд стягнути з нього аліменти у розмірі 1/6 частини, мотивуючи тим, що у нього на утриманні є ще одна дитина. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 січня 2001 року відділом реєстрації актів громадянського Іллічівського міського управління юстиції Одеської області, актовий запис №2 (а.с.7). Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.6). Стан здоров'я й матеріальне становище дитини та відповідача задовільні. У відповідності зі ст.ст.180, 183 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі спору розмір аліментів визначається судом. У відповідності зі ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище й стан здоров'я дитини та платника аліментів, наявність у нього інших дітей, непрацездатних батьків, дружини. При таких обставинах, враховуючи те, що позивачка не заперечила проти стягнення на її користь з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 1/6 частини від його доходів, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом. В обґрунтування якого зазначила, що з 06 листопада 1999 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований у Вовчанським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 119. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказала на неможливість збереження сім'ї надалі, просила шлюб з відповідачем розірвати, відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася судом завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Про поважність причин неявки суд не повідомив, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи не надав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 06 листопада 1999 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 06 листопада 1999 року Вовчанським районним відділом реєстрації актів громадянського стану Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 119 (а.с.5). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого, подружжя весь час сварилося, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. [PERSON] відновити дошлюбне прізвище, так як відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити його. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп., витрати на правову допомогу у розмірі 670 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом. В обґрунтування якого зазначила, що з 16 травня 1991 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований у Жовтневій Другій сільській раді Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 8. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Через відсутність взаємопорозуміння та різних поглядів на життя вказала на неможливість збереження сім'ї надалі просила шлюб з відповідачем розірвати, залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Позивач до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася судом завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 16 травня 1991 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 16 травня 1991 року у Жовтневій Другій сільській раді Вовчанського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 8 (а.с.4). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого, подружжя весь час сварилося, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. [PERSON] залишити шлюбне прізвище, та дозволити надалі іменуватися ним, так як відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначив, що 16.08.2003 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про одруження від 16.08.2003 року, актовий запис № 1675, видане Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї (а.с. 12), від даного шлюбу сторони мають дитину, доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 13). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просив розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Позивач до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує, просив суд позов задовольнити (а.с. 23). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 24). Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Проти відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, передбачене ст. 111 СК України, сторони заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнала позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначила, що 19.01.1997 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про одруження від 17.01.1997 року, актовий запис № 41, видане Міським відділом реєстрації актів громадського стану м. Харкова (а.с. 3). Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, просила розірвати шлюб. Шлюб існує формально і підлягає розірванню. Позивач до початку судового засідання надала заяву про розгляд справи без її участі, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує, просила суд позов задовольнити (а.с. 19). Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує та проти ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує (а.с. 20). Спору про поділ майна та місце проживання дитини не має. Проти відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення, передбачене ст. 111 СК України, сторони заперечували. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] пред'явив в суді зазначений позов, мотивуючи свої вимоги тим, що з 23 липня 2005 року він перебуває з відповідачкою у шлюбі. Вони мають різні погляди на життя, в результаті чого постійно виникали суперечки. Протягом останнього часу спільне життя з відповідачкою поступово стало погіршуватися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На примирення не погоджується. У судове засідання сторони не з'явилися, направили заяви з проханням справу слухати у їх відсутність, позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 липня 2005 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву РС Бердичівського МРУЮ було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). Сторони мають спільних дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, вони разом не проживають, позивач не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка проти того не заперечила, про що свідчить її письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] предявив в суд позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був зареєстрований між ними 03 червня 1989 року у Вижнянській сільській Раді народних депутатів Золочівського району Львівської області. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що від даного шлюбу вони мають двоє дітей, які досягли повноліття, однак подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя та сімейні відносини. Між ними часто виникали конфлікти та непорозуміння, які призвели до того, що півтора року тому вони припинили подружні відносини та ведення спільного господарства. Сімя їх розпалась, шлюб носить формальний характер. Оскільки відповідач на бажає розірвати шлюбу в органах реєстрації цивільного стану, він змушений звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві, та додатково пояснив, що примирення з відповідачем і збереження сімї він вважає неможливим. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому порядку. Заслухавши пояснення позивача, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення оскільки між сторонами наступив розлад, який носить стійкий характер. З весни 2013 року вони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] пред'явив суді зазначений позов. Свої вимоги мотивує тим, що з 01 серпня 1992 року він перебуває з відповідачкою у шлюбі. Вони з відповідачкою є батьками [PERSON], [INFO] року. Подружні відносини між ними припинені з липня 2013 року, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, мають пізні погляди на життя, у них склалися неприязні відносини. Примирення між ними неможливе. У судове засідання сторони не з'явилися, направили заяви з проханням справу слухати у їх відсутність, позивач позов підтримав, відповідачка позов визнала. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 серпня 1992 року міським відділом ЗАГС Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.4). Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивач а не бажає зберігати з відповідачкою шлюбні відносини, а відповідачка проти того не заперечила, про що свідчить її письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] пред'явив у суді вказаний позов, в якому просить стягувати з відповідачки на його користь аліменти на дітей: [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку ( доходу) відповідачки, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Свої вимоги позивач мотивує тим, що після засудження у 2011 році відповідачки до 6 років позбавлення волі, діти проживають з ним та перебувають на його утриманні. Відповідачка у місцях позбавлення волі працює, а тому може надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала, підтвердила обставини, вказані у позовній заяві, наполягає на стягнення аліментів саме в такому розмірі, як просить позивач. Відповідачка повідомлена про час і місце слухання справи належним чином, відповідно до частини шостої статті 76 ЦПК України, направила до суду заяву згідно якої не заперечила проти задоволення позову. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який рішенням Бердичівського міськрайсуду від 14.05.2010 року розірвано. Вони є батьками [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] ( а.с. 5,6). Неповнолітні діти проживають з позивачем, що вбачається з довідки МК ВЖРЕП № 7 ( а.с. 4). Відповідачка відбуває покарання за вироком суду в Уманській виправній колонії та отримує там заробітну плату ( а.с. 20-22, 24, 26, 28). Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні показали, що діти проживають з [PERSON] та перебувають на його утриманні. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до статті 182 СК України суд при визначенні розміру аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню, судом враховано те, що відповідачка позов визнала, вона при відбутті покарання працює та отримує заробітну плату, а тому аліменти слід стягувати у розмірі 1/3 частки зі всіх видів її заробітку ( доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір, від сплати якого позивач звільнений при зверненні до суду, в сумі 243 гривні 60 копійок, слід стягнути з відповідачки в дохід держави.

Outcome: approved