overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що є обтяжуючим фактором для неї. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дочки. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 06 листопада 2004 року сторони взяли шлюб, який зареєстровано у відділі РАЦС Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 842 (а.с. 3). Від шлюбу подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5), яка проживає разом з позивачкою, спору про її місце проживання сторони не мають. Після фактичного припинення шлюбних відносин, сторони спільне господарство не ведуть, мешкають окремо, неповнолітня дитини знаходиться на утриманні позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, хоча працює, отримує постійний, стабільний дохід, стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не має, позов визнав у повному обсязі, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дочки у зазначеному розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування позову позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що є обтяжуючим фактором для неї. Просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дочки. У судове засідання сторони надали заяви, в яких просили справу розглянути у їх відсутність, позивач - позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити, відповідач - позов визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 27 квітня 2012 року сторони взяли шлюб, який зареєстровано у Жовтневому відділі ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 191 (а.с. 3). Від шлюбу подружжя мають одну малолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 4), яка проживає разом з позивачкою, спору про її місце проживання сторони не мають. Після фактичного припинення шлюбних відносин, сторони спільне господарство не ведуть, мешкають окремо, малолітня дитини знаходиться на утриманні позивача. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, хоча працює, отримує постійний, стабільний дохід, стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не має, позов визнав у повному обсязі, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дочки у зазначеному розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача судові витрати по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON], в якому прохає змінити розмір стягуваних аліментів у твердій грошовій сумі. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, що рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29 січня 2007 року на її користь з відповідача стягуються щомісячно аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 170 грн. щомісяця. Позивач зазначає, що їхня донька на даний час знаходиться в скрутному матеріальному становищі, вступила на навчання до Новомосковського кооперативного коледжу, позивач не може утримувати дитину за стягувані кошти. Тому позивач просить змінити розмір стягуваних аліментів на 400 грн. щомісяця. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, прохала змінити розмір стягуваних аліментів на утримання доньки в розмірі 400 грн. щомісяця. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги, погодився сплачувати аліменти на утримання доньки. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29.01.2007 року з позивача на користь відповідача стягуються щомісячно аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 170 грн. щомісячно (а. с. 6). З відповідача стягуються аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частки від заробітку, згідно рішення Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 29.09.2008 року (а. с. 16). Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до стаття 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на доньку у твердій грошовій сумі із 170 грн. на 400 грн. щомісяця. Оскільки зобов'язаний матеріально утримувати доньку. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 182, 184, 192 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON], в якому прохає з урахуванням уточнень стягнути аліменти на утримання двох дітей в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, що з 24 листопада 2006 року по 31 січня 2012 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає дітям матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання дітей. Позивач в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 24 листопада 2006 року по 31 січня 2012 року (а. с. 3, 5). Від вказаного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а. с. 6, 7). Згідно довідки № 586 від 22.09.2014 року виданої Поливанівської сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, діти - [PERSON] та [PERSON] дійсно проживають з позивачем (а. с. 4). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дітей та платника аліментів, інші обставини, які мають суттєве значення. Також суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дітей в розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей. Оскільки, відповідач будучи батьком дітей, зобов'язаний їх матеріально утримувати та може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON], в якому прохає стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від всіх видів заробітку відповідача. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, що вона із 20.02.2009 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач дитині не надає матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання дитини. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву, в якій прохав розглянути справу без його участі, не заперечував проти стягнення з нього аліментів. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 лютого 2009 року (а. с. 4). Від вказаного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Згідно довідки № 351 виданої 08.09.2014 року виданої Почино-Софіївською сільською радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, [PERSON] дійсно проживає з позивачем (а. с. 3). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, які мають суттєве значення. Також суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на дитину в розмірі ? частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дитини. Оскільки, відповідач будучи батьком дитини, зобов'язаний її матеріально утримувати та може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування позовних вимог позивач, посилалася на те, що з 11.06.1994 року по 18.11.2005 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON] навчається на денному відділенні Дніпропетровського Національного університету ім. Олеся Гончара. Позивач зазначає, що відповідач участі в утриманні сина не приймає, тому прохає стягнути з нього аліменти на утримання сина в твердій грошовій сумі у розмірі 400 грн. щомісячно. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, погодився сплачувати аліменти на утримання сина, який навчається. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 11.06.1994 року по 18.11.2005 року (а. с. 7-8). [PERSON], [INFO] - син [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 235 (а. с. 6). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із довідки № 318 від 09.09.2014 року виданої Дніпропетровським Національним університетом ім. О.Гончара вбачається, що [PERSON] навчається на 2 курсі денної форми навчання (а. с. 11). Частиною 1 статті 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я і матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, які мають суттєве значення. Також суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина в судовому порядку в у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до досягнення сином двадцяти трьох років або до припинення навчання. Оскільки відповідач будучи батьком, зобов'язаний матеріально утримувати сина та може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 199 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання чотирьох дітей в твердій грошовій сумі 500 грн. щомісячно на кожну дитину. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, що сторони перебували у шлюбі з 27 листопада 2001 року по 11 червня 2014 року. Від вказаного шлюбу мають дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає дітям матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання дітей. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дітей у меншому розмірі, оскільки він має невеликий дохід. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 27 листопада 2001 року по 11 червня 2014 року (а. с. 9-10). Від вказаного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (а. с. 6-9). Згідно довідки № 2828 виданої 10.09.2014 року Магдалинівською селищною радою Магдалинівського району Дніпропетровської області, діти: [PERSON]; [PERSON]; [PERSON]; [PERSON] дійсно проживають з позивачем (а. с. 4). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей, оскільки відповідач зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У вересні 2014 року позивачі звернулись до суду з позовом про визнання за кожним з них в порядку спадкування права власності на 1/2 частку будинку з надвірними спорудами а саме: сараю «Г», «Б», підвалу «Д», туалету «В», гаражу «Е», споруд №1-4 кожному, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Свої вимоги обґрунтували наступними обставинами. [INFO] померла їх мати - [PERSON], якій належав вищевказаний будинок на праві власності, але належним чином нею це право оформлено не було. В зв'язку з цим позивачам відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, а тому вони змушені звернутись до суду. В судове засідання сторони не з'явились, письмово просили розглядати справу без їх участі, і суд вважає проведення такого розгляду можливим. Дослідивши матеріали справи та, оцінивши всі наявні докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних обставин та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , єдиними її спадкоємцями є позивачі - [PERSON] та [PERSON], до складу спадкового майна входить житловий будинок [ADDRESS], право власності на який до [PERSON] перейшло за заповітом від 14.07.1997 року, після смерті її матері - [PERSON] 14.06.1999 року; фактично спадщину [PERSON] прийняла, але документально її не оформила. Позивачі на даний час позбавлені можливості реалізувати свої спадкові права після смерті матері, оскільки на правовстановлюючих документах: свідоцтві про право на спадщину за законом, виданому Новокаховською державною нотаріальною конторою 04.02.1994 року за реєстровим № 2-854 та свідоцтві про право власності, виданому Новокаховською державною нотаріальною конторою 04.02.1994 року за реєстровим № 2-856, на підставі яких спірний будинок належав на праві власності [PERSON], відсутня позначка про державну реєстрацію прав на нерухомість, а тому видати свідоцтво про право власності на спадщину нотаріус відмовився. Згідно з ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи до іншої особи. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припиняється внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, а право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже, оскільки померла [INFO] мати позивачів - [PERSON] фактично була власником житлового будинку [ADDRESS] , але її право власності належним чином не оформлено , що є перешкодою для оформлення права на будинковолодіння через нотаріальну контору, то за позивачами , як за спадкоємцями першої черги за законом слід визнати право власності на цей будинок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-09 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 07 серпня 2004 року у міському відділі РАЦС Чернівецького обласного управління юстиції за актовим записом № 1031, шлюб у обох перший. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна немає. Посилалась на те, що сімейне життя з відповідачем не склалось, більше року назад вони припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї були відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного, в останні роки між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, відповідач не бере належної участі у веденні домашнього господарства, до неї ставиться грубо та неуважно. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнила, що з квітня 2014 року вони проживають окремо в різних квартирах, примирення між ними неможливе. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, на примирення не згоден, просить справу розглянути у його відсутності, суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони в квітні 2014 року остаточно припинили подружні стосунки, з того часу не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї сторін було те, що між ними відсутнє порозуміння, у них різні погляди на вирішення сімейних проблем, ігнорування налагодження сімейних відносин, що призвело до втрати почуття поваги та любові один до одного, в останні роки між ними постійно виникали сварки внаслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, відповідач не бере належної участі у веденні домашнього господарства, до позивачки ставиться грубо та неуважно, на примирення сторони не згідні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітню доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved