Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

ТОВ «Юрфактор Сервіс» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат. В обґрунтування позову зазначено, що 11.09.2008 року між ВАТ КБ «НАДРА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 477п/99/2008-980, за яким банк надав останній кредит в сумі 250000,00 грн., під 21.69 % річних, із строком погашення до 05.09.2023 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань позичальником за вищезгаданим кредитним договором між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки від 11.09.2008 року, за умовами якого останній поручається за належне виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань. Також в якості забезпечення виконання позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №477п/99/2008-980 від 11.09.2008 року. Зобов`язання за вищевказаними договорами відповідачами виконувались не належним чином, тому рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.02.2010 року по справі № 2-256/2010 позов ВАТ КБ «Надра» було задоволено та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору в сумі 289610, 56 грн. та судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в сумі 1700 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 250 грн., а всього 291560,56 грн. шляхом звернення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 11.09.2008, а саме: будинковолодіння, що по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] на праві власності. Згідно договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки укладених від 27.06.2019 року ПАТ «КБ «Надра» відступив шляхом продажу ТОВ «Юрфактор Сервіс» право вимоги банку до [PERSON] за кредитним договором та договором іпотеки. В результаті ТОВ «Юрфактор Сервіс» набуло право грошової вимоги до [PERSON] та [PERSON] за рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.02.2010 року по справі № 2-256/2010. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.11.2019 року замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.02.2010 року по справі № 2-256/2010 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору, а саме, із стягувача ВАТ КБ «Надра» на нового стягувана - ТОВ «Юрфактор Сервіс». Вищевказане рішення суду знаходиться на примусовому виконанні в Придніпровському ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавче провадження № 19901146. Згідно інформації Придніпровського ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (лист №20760 від 25.02.2020 року) виконавче провадження № 19901146 залишається невиконаним та станом на 18.02.2020 року залишок боргу відповідачів перед ТОВ «Юрфактор Сервіс» становить 257 931,61грн. Отже до цього часу вказане рішення суду відповідачем не виконане, а заборгованість в розмірі 257 931, 61 грн. відповідачами позивачу не сплачена. Отже, права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такої позиції притримується Велика палата Верховного суду в постанові від 28 березня 2018 року (Справа № 444/9519/12). За таких обставин із відповідачів слід стягнути встановлений індекс інфляції за час прострочення сплати вказаної суми, а також три проценти річних від простроченої суми що за період (з 10.03.2017 року по 10.03.2020 року) становить: інфляційні - 65 514,47 грн. три відсотки річних - 23 252,14 грн., (розрахунок наводиться в додатку), а всього на загальну суму 88 766,61 грн.? Ухвалою Придніпровського районного суду м.Черкаси від 02.04.2020 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю Прокопчук О.П. позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. 27.07.2020 на адресу суду надійшов відзив від [PERSON] на позовну заяву. Однак, суд не може прийняти його до уваги в зв`язку з тим, що прізвище відповідача зазначено « [PERSON] », а відзив подано від особи на прізвище « [PERSON] ». Дакозів на підтвердження зміни прізвище суду не надано. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи. Суд, на підставі ст.ст. 280, 281 ЦПК України ухвалив про заочний розгляд справи на підставі наявних в справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об`єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 11.09.2008 року між ВАТ КБ «НАДРА» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 477п/99/2008-980, за яким банк надав останній кредит в сумі 250000,00 грн., під 21.69 % річних, із строком погашення до 05.09.2023 року. 11.09.2008 між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого останній поручається за належне виконання [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань. 11.09.2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] було укладено договір іпотеки №477п/99/2008-980. Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.02.2010 року по справі № 2-256/2010 позов ВАТ КБ «Надра» було задоволено та стягнуто з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору в розмірі 289610, 56 грн. та судові витрати, які складаються із сплаченого судового збору в сумі 1700 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення в сумі 250 грн., а всього 291560, 56 грн. шляхом звернення на предмет іпотеки за договором іпотеки від 11.09.2008, а саме: будинковолодіння, що по [ADDRESS] , яке належить [PERSON] на праві власності. Згідно договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки укладених від 27.06.2019 року ПАТ «КБ «Надра» відступив шляхом продажу ТОВ «Юрфактор Сервіс» право вимоги банку до [PERSON] за кредитним договором та договором іпотеки. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 19.11.2019 року замінено сторону виконавчого провадження з примусового виконання рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 08.02.2010 року по справі № 2-256/2010 про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ВАТ КБ «Надра» заборгованість по кредитному договору, а саме, із стягувача ВАТ КБ «Надра» на нового стягувана - ТОВ «Юрфактор Сервіс». Вищевказане рішення суду знаходиться на примусовому виконанні в Придніпровському ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) виконавче провадження № 19901146. Згідно інформації Придніпровського ВДВС у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (лист №20760 від 25.02.2020 року) виконавче провадження № 19901146 залишається невиконаним та станом на 18.02.2020 року залишок боргу відповідачів перед ТОВ «Юрфактор Сервіс» становить 257 931,61грн.. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів інфляційних втрат та трьох процентів річних за період з 10.03.2017 року по 10.03.2020 року, в розмірі 88766,61 грн.. На підтвердження своїх доводів надав суду розрахунок заборгованості. Згідно із частиною першою, другою статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із частиною другою статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори, а й інші правочини, завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти, а також рішення суду. За змістом статей 524, 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, 3 % річних та інфляційні втрати повинні нараховуватися на суму основного боргу. Беручи до уваги факт виникнення у [PERSON] та [PERSON] зобов`язань вже на підставі рішення суду, вбачається, що на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані. Перевіривши наведений представником позивача розрахунок заборгованості, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, і тому позов підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2102,00 грн., відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на відповідачів. На підставі викладеного та

Outcome: approved