Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, у якому зазначала, що на підставі рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27 вересня 1991 року стягнуто аліменти з [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] В обґрунтування позовних вимог зазначала, що [PERSON] не сплачував їй аліментів на утримання сина, а тому виникла заборгованість у зв'язку з несвоєчасною сплатою аліментів. Просила стягнути з [PERSON] заборгованість по аліментам у сумі 14 399,57 грн., неустойку у зв'язку з несвоєчасною сплатою аліментів у сумі 1 022 788,06 грн., стягнути з ВДВС Глобинського РУЮ у Полтавській області моральну шкоду у сумі 50 000,00 грн., стягнути судові витрати. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01 вересня 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] ( [ADDRESS]) на користь [PERSON] ( [ADDRESS]) заборгованість по сплаті аліментів у сумі 13 389,35 грн., неустойку у сумі 50000,00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] понесені нею судові витрати, а саме у відшкодування сплаченого судового збору - 121,80 грн., витрати пов'язані з розглядом справи - 73,39 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь держави судовий збір у розмірі 633,89 грн. В решті позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] порушено питання про скасування рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог. В апеляційній скарзі [PERSON] порушено питання про скасування рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового рішення про відмову взадоволенні позову. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, вважає, що останні підлягають частковому задоволенню. Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального й процесуального права. Із справи вбачається, що рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 27.09.1991 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] [INFO], аліменти у розмірі ? частини всіх видів заробітку, починаючи з 14.08.1991 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 20 рублів на місяць.( а.с.175). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України , обставини, встановлені судовим рішенням , що набрало законної сили, не підлягають доказуванню при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, що до якої встановлено ці обставини. Рішенням Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 06.11.2013року за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості по аліментам встановлено юридичний факт наявності заборгованості коштів на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 13389,35 грн. Зазначена сума заборгованості також підтверджується листом ГУЮ у Полтавській області від 20.01.2012 року ( а.с. 56). Відповідно до довідки ВДВС Глобинського РУЮ від 20.10.2011 року №11564/02-32/6 11 жовтня 1991 року було відкрито виконавче провадження.( а.с.52). Згідно з довідкою від 27 березня 2013 року виконавче провадження 30.09.2009 року закінчено на підставі п.6 ст.37 ЗУ « Про виконавче провадження» та передано на зберігання до архіву. Відповідно до п.9.9 порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання, становить 3 ( три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення строк зберігання яких становить 1 ( один) рік. 20.02.2013 року згідно акту про вилучення дане виконавче провадження було знищено ( а.с.218). Відповідно до ч.1 ст. 384 ЦПК України скаргу може бути подано до суду безпосередньо або після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби. Згідно з ч.1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано у десятиденний строку з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення їх прав чи свобод. Проте, будь-які відомості про те, що стягувачем з 2009 року по даний час була оскаржена зазначена постанова, або дії чи бездіяльності посадових осіб у справі відсутні. Також у справі відсутні відомості про місцезнаходження чи перебування даного виконавчого листа № 2-1368 виданого 27.03.1991 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області. Наведені обставини унеможливлюють встановлення правомірності дій чи бездіяльності органі ВДВС Глобинського РУЮ. Згідно зі ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. Проте, позовні вимоги про стягнення пені по аліментах присуджених рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 27.09.1991 року обрахувати не можливо в зв'язку із знищенням виконавчого провадження. Дослідити чи перевірити правильність розміру пені на день погашення за відсутності дати належного надходження платежу , визначення сум, зарахованих до сплати чи не зарахованих, не можливо. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, апеляційницй суд дійшов висновку, що право [PERSON] на отримання пені за несвоєчасну сплату аліментів є порушеним. Проте, поновити його неможливо в зв'язку із спливом часу, знищенням виконавчого провадження та неможливістю достовірно обрахувати пеню. З тих самих підстав, неможливо встановити факт дії чи бездіяльності органів ВДВС Глобинського РУЮ. За таких обставин, рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового, яким у задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю.

Outcome: partial