Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У вересні 2015 року до суду звернулося ПАТ КБ «Приватбанк» з вказаним позовом, в якому зазначав, що між банком та відповідачем 01 червня 2007 року було укладено договір про відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки, згідно якого позивач відкрив відповідачеві кредитний рахунок та надав платіжну картку з встановленням ліміту кредитування в 7000 грн. зі сплатою відсотків у розмірі 36% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов'язань не виконала. Просив стягнути з відповідача борг на загальну суму 8179,57 грн., який виник станом на 30 червня 2015 року та у повернення сплачені судові витрати. Ухвалою суду від 16 листопада 2015 року провадження по даній цивільній справі в частині вимоги про стягнення з відповідача: - заборгованість за кредитом 6993,70 грн.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 13343,97 грн.; - комісія 1936,28 грн.; - штраф (фіксована частина) 500 грн.; - штраф (процентна складова) 1022,07 грн. було закрито, оскільки є рішення суду, яке набрало законної сили, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав у вказаній частині позовних вимог. Представник позивача у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за його відсутності, позов підтримав, про що надав письмову заяву. Відповідач у судове засідання не прибув повторно, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст.ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Статтею 553 ЦК України визначено, що поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає за порушення зобов'язання боржником. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як постає з рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області по справі №1601/5624/2012 за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання правочину недійсним, від 04 грудня 2012 року, яке набрало законної сили 21 січня 2013 року, що 01 червня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено договір, відповідно до якого відповідач отримав у кредит грошові кошти в сумі \~7000 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії карти. В заяві позичальника визначено, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісячні платежі в розмірі 7% від суми заборгованості. Погашення заборгованості по Кредитному ліміту може проводитися як шляхом внесення коштів на карту клієнтом так і списання банком коштів з дебетної карти. Після закінчення 12 місяців \~з моменту підписання спірного договору, [PERSON] не звертався до ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогою про припинення дії \~Договору. У звязку з порушеннями [PERSON] зобовязань за договором від 01 червня 2007 року, утворилась заборгованість перед Банком, яка станом на 31 жовтня 2012 року становить 22273,95 грн. та складається: заборгованість за кредитом 6993,70 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом \~13343,97 грн.; комісія 1936,28 грн. \~Крім того, штраф (фіксована частина) становить 500 грн. та штраф (процентна складова) 1022,07 грн. Ця сума заборгованості була стягнута вказаним рішенням суду, на виконання якого 21 лютого 2013 року було видано виконавчий лист. Зазначені обставини, які були встановлені судом та викладені у рішенні суду від 04 грудня 2012 року згідно ст. 61 ЦПК України не підлягають повторному встановленню та дослідженню. Станом на день розгляду справи присуджена судом сума заборгованості відповідачем позивачу не сплачена. Крім того, заборгованість за кредитним договором за період з 31 жовтня 2012 року до 30 червня 2015 року збільшилася в частині процентів за користування кредитом і яка становить 6797,87 грн. (20141,84 грн. 13343,97 грн.). Також, позивач обчислив пеню за прострочення сплати процентів за користування кредитом на суму 2038,08 грн. (3974,36 грн. 1936,28 грн.). Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Позивач не уточнював позовні вимоги станом на день розгляду справи. Спір між сторонами у справі з приводу розрахунку заборгованості відсутній. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову. За змістом статті 551 ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Зважаючи на те, що розмір пені на суму 2038,08 грн. обчислено непрозоро, фактично відсутній розрахунок із зазначенням конкретного строку обчислення пені, з метою недопущення порушення законних прав та інтересів як позивача, так і відповідача, суд приходить до висновку про зменшення розміру пені до 1000 грн. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню зі стягненням з відповідача на користь позивача заборгованість: - по процентам за користування кредитом 6797,87 грн. (20141,84 грн. 13343,97 грн.); - пеня 1000 грн. та у повернення сплаченого судового збору в розмірі 1218 грн., як мінімальний розмір судового збору, який було сплачено юридичною особою позивачем у справі. В іншій частині позовних вимог, а саме щодо стягнення пені на суму 1038,08 грн. необхідно відмовити

Outcome: partial