Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив зняти арешт з його майна, а саме: 1/8 частини будинку № 19 по вул. І.Борщака (Артема) у м. Херсоні. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач виявив бажання відчужити належну йому частину будинку. При оформлені правочину нотаріусом було виявлено, що на майно постановою ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні накладено арешт. Позивач вважає, що будь-які підстави накладення арешту відсутні, а їх наявність порушує його право на власний розсуд розпоряджатись своїм майном. У судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, а також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судове засідання також не зявився, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи відповідач повідомлявся належним чином, письмових заперечень проти позову до суду не надходило. Суд відповідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності учасників процесу за наявними доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 19.11.2016 року на 1/8 частину будинку № 19 по вул. І.Борщака (Артема) у м. Херсоні, власником якої є позивач, постановою ВДВС у Суворовському районі м. Херсона від 06.11.2006 року накладено арешт. Обтяження зареєстровано в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна 08.11.2006 року за № 4020613. Згідно відповіді начальника ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсон від 28.03.2016 року в провадженні ВДВС станом на 28.03.2016 року будь-які виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] не перебувають, будь-яка інформація з приводу вчинених виконавчих дій відсутня. Відповідно до вимог ч.ч. 1 та 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України не залежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність невиконаних зобовязань позивача та які б підтверджували обґрунтованість існування арешту. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved