overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 27 липня 1996 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Чортківської міської ради Тернопільської області, актовий запис № 96. Від шлюбу у них є двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Протягом останніх шести років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Кожен з них має різні погляди на шлюб, сімю, між ними часто виникають сварки, які травмують дітей. Фактично їх сімя розпалася, існує лише формально, тому позивач прийшов до висновку про необхідність розірвання шлюбу, дітей просить залишити проживати з матірю. Позивач [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що 27 липня 1996 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Чортківської міської ради Тернопільської області, актовий запис № 96. Від шлюбу в них народилось двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років між сторонами виникали сварки, що призвели до припинення шлюбних відносин. Фактично їх сімя розпалася, існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача та неповнолітніх дітей, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Неповнолітніх дітей сторін після розірвання шлюбу слід залишити проживати з матір'ю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 27 червня 1981 року він з відповідачем уклав шлюб, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 65. Від подружнього життя сторони мають двох повнолітніх дітей. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами виникали постійні непорозуміння та сварки, останніх два роки не підтримують жодних звязків та проживають окремо. Їхня сімя фактично розпалася й існує лише формально. Примирення неможливе. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить його задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. Про час і місце слухання справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Між сторонами виникали постійні непорозуміння та сварки, останніх два роки не підтримують жодних звязків та проживають окремо. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове нерухоме майно. В позовній заяві він вказав, що 4 вересня 2009 року в с. Угринь Чортківського району померла їх мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на грошові вклади, майновий пай та житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Шевченка, 111 в с. Угринь Чортківського району. Ще за життя 26 вересня 2008 року мати склала заповіт, згідно якого все належне їй майно заповіла в користь позивача. [PERSON] звернувся в Чортківську районну державну нотаріальну контору для оформлення своїх спадкових прав на вищезгаданий житловий будинок, однак державний нотаріус відмовив йому у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно на імя спадкодавця. У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності, на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватись в судовому порядку. Позивач просить визнати за ним право власності на спадкове майно в порядку спадкування майна після смерті матері. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] позов визнає. Представник третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 вищезазначеного Кодексу у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 4 вересня 2009 року померла мати позивача [PERSON], після її смерті позивач відповідно до ст. 1268 Цивільного кодексу України є спадкоємцем її майна і спадщина належить йому з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачем право власності на спадкове майно, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Рибниківської сільської ради, Вільховецької сільської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В позовній заяві позивач вказав, що 06 жовтня 2006 року померла його баба [PERSON]. Після смерті останньої відкрилася спадщина на яку він претендує, як спадкоємець за заповітом, посвідченим 16 грудня 2002 року секретарем Рибниківської сільської ради за реєстровим номером 76. Позивач звернувся в Бережанську державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини. Державним нотаріусом йому повідомлено, що він пропустив 6-ти місячний строк для подання заяви про прийняття спадщини і для вирішення питання про прийняття спадщини йому необхідно звернутися до суду з позовом. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав заяву відповідно до якої просить справу слухати його участі, позов задовольнити. Представник Рибниківської сільської ради в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає. Представник Вільховецької сільської ради в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Свидівської сільської ради Чортківського району Тернопільської області про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивач вказав, що його мати [PERSON] померла 30 березня 2009 року в с. Свидова Чортківського району. Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки. На все своє майно мати залишила заповіт в користь [PERSON] Позивач пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини, оскільки після смерті матері в квітні 2009 року поїхав на роботу в Росію, де перебував до грудня 2009 року. Просить визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини терміном один місяць. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Свидівської сільської ради Чортківського району в судове засідання не зявився, від відповідача до суду надійшла заява, з якої вбачається, що сільська рада позов [PERSON] визнає та дає згоду, щоб суд визначив позивачу додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті матері. Свідки [PERSON]та [PERSON] в судовому засіданні підтвердили, що позивач перебував на роботі в Росії, тому пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, то

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 грудня 2006 року Вишневою міською радою Києво-Святошинського району Київської області між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 401. Від сумісного проживання дітей не мають, спільного господарства разом не ведуть. З квітня 2015 року вони разом не проживають, мають різні погляди на життя. Їхній шлюб існує лише формально, між ними втрачені почуття любові один до одного. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 16 грудня 2010 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя спільних дітей не має. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя. Їхня сім'я розпалася, з квітня 2015 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з»явився, разом з тим подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилася, разом з тим подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність та вказала, що позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, суд вважає що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 20 жовтня 1998 року сторони зареєстрували шлюб в виконкомі Микільської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 11, свідоцтво про шлюб [NUMBER] Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що вони з відповідачем з червня 2015 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, на даний час втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через постійні суперечки з різних питань сімейного життя. На даний час подружжя проживає окремо. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Сторони в судове засідання не зявилася, але надали суду письмові заяви в яких просить справу розглядати без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, а відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 19 січня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 18 (а.с. 3 ). Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюбні відносини сторони не підтримують з червня 2015 року. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 15 вересня 2011 року між сторонами у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, актовий запис за № 1288. Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий час сторони не ведуть спільне господарство (з серпня 2015 року), збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя. До судового засідання представники сторін не з'явились, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, на розірванні шлюбу наполягають. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають, та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 12 листопада 1998 року між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З червня 2013 року він проживає окремо від дружини, спільного господарства вони не ведуть. Спільне життя між ними не склалося. [PERSON] вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 12 листопада 1998 року Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 12 листопада 1998 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має двох дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до наявної в матеріалах справи довідки Комунального підприємства «Управління міським господарством» від 26 серпня 2015 року № 1027 [PERSON] дійсно зареєстрована та проживає [ADDRESS], та разом з нею проживають її діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя та несумісність характерів. Їхня сім'я розпалася, більше двох років вони разом не проживають, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 14 січня 2012 року між ним та [PERSON]було зареєстровано шлюб Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Ц ентром розвитку сім'ї. Від шлюбу вони мають дочку - [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу між ними є неможлиівсть в подальшому спільно проживати. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 14 січня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 37. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 14 січня 2012 року [PERSON] та [PERSON], перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має дочку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя та несумісність характерів. Їхня сім'я розпалася, півроку вони разом не проживають, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 30 жовтня 1999 року між ним та [PERSON]було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO]. Протягом чотирьох останніх років їхнє сімейне життя не склалося, фактично їхні шлюбні відносини припинилися. З його ініціативи в сім'ї постійно виникали сварки. На даний час спільного господарства вони з дружиною не ведуть. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 30 жовтня 1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 231. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 30 жовтня 1999 року [PERSON] та [PERSON], перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні погляди на життя та несумісність характерів. Їхня сім'я розпалася, близько семи років вони разом не проживають, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище відповідачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved