Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та накласти заборону на відчуження житла за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач є матір`ю [PERSON] , та [PERSON] , які перебувають на первинному обліку в службі у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради з 08.11.2017, як діти, позбавлені батьківського піклування. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.09.2017 малолітніх [PERSON] та [PERSON] було відібрано у матері без позбавлення її батьківських прав, у зв`язку з тим, що остання вихованням дітей не займається, не цікавиться їх інтересами, не піклується про їх здоров`я та виховання. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 23.03.2018 №250 дітей було влаштовано до прийомної сім`ї. Міський протитуберкульозний диспансер повідомив, що відповідач знаходилась на амбулаторному лікуванні з діагнозом - захворювання легенів А-16.0 з 05.02.2018 по 13.08.2018, після проходження якого виявлено негативну рентген-динаміку. У зв`язку з чим відповідач повинна пройти лікування знову за 2 категорією та, відповідно, не має права здійснювати догляд за дітьми. Згідно повідомлення Інгульського ВП ГУ НП в Миколаївській області відповідач характеризується з негативного боку, неодноразово була помічена у вживанні спиртних напоїв, підтримує зв`язок з особами, які ведуть антигромадський спосіб життя. Крім того, до Ленінського районного суду міста Миколаєва направлено обвинувальний акт відносно відповідача за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України. Навчальні заклади, в яких навчаються діти, повідомили, що відповідач їх долею не цікавилась та не приймала участі у навчально-виховному процесі дітей. Прийомна мати [PERSON] повідомила, що з моменту влаштування в її сім`ю дітей, їх рідна мати до неї не зверталась, долею дітей не цікавилась та не приймала участі в процесі їх виховання. Таким чином, відповідач не виконує свої батьківські обов`язки по відношенню до дітей, матеріально їх не утримує, не цікавиться їх інтересами та несе загрозу їх здоров`ю. Оскільки протягом року після прийняття судом рішення про відібрання дітей у матері не усунені причини, які перешкоджали належному вихованню дітей їх матір`ю, виникає необхідність вжити заходів позбавлення позивача батьківських прав відносно її дітей. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 06.05.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 15.01.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 14.04.2020 на 08:30 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач причин неявки суду не повідомила та правом на дання відзиву не скористалась. Направлена на її адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Представник третьої особи надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідач є матір`ю малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] . З матеріалів справи вбачається, що малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на первинному обліку служби у справах дітей адміністрації Інгульського району Миколаївської міської ради, як діти, позбавленні батьківського піклування, з 10.03.2017. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 26.09.2017 малолітніх [PERSON] та [PERSON] відібрано у відповідача без позбавлення батьківських прав. З мотивувальної частини рішення вбачається, що відповідач неналежним чином виконує свої батьківські обов`язки, зловживає спиртними напоями, не доглядає за дітьми та не слідкує за їх станом здоров`я. Згідно матеріалів справи, малолітніх [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до прийомної сім`ї. Відповідно до листа Міського протитуберкульозного диспансера №787 від 11.12.2018 відповідач знаходилась на амбулаторному лікуванні з діагнозом - захворювання легенів А-16.0 з 05.02.2018 по 13.08.2018. П завершенню лікування вчасно на обстеження не з'явилась, при рентген-контролі від 06.09.2018 виявлено негативну рентген-динаміку. Відповідач повинна була пройти до обстеження та розпочати лікування знову за 2 категорією. Проте на обстеження не з`явилась, стан її здоров'я невідомо, можливо прогресування туберкульозного процесу за наявності бактеріовиділення, а отже вона не має право здійснювати догляд за дітьми, принаймні доки не буде до обстежена. Згідно характеристики ДОП СП Інгульського ВП ГУ НП в Миколаївській області від 27.10.2018 відповідач характеризується з негативного боку, часто зловживає спиртними напоями, була помічена у компаніях осіб, які ведуть антигромадський спосіб життя. Крім того, до Ленінського районного суду міста Миколаєва направлено обвинувальний акт відносно відповідача за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною першою статті 185 КК України. З акту обстеження умов проживання №04.07-01-16/2618 від 13.12.2018 вбачається, що відповідач за адресою: [ADDRESS] не мешкає, її місце знаходження не відомо. Відповідно до акту обстеження умов проживання №04.07-01-16/2619 від 13.12.2018 [PERSON] - бабуся дітей, за адресою: [ADDRESS] , не мешкає у зв`язку з виїздом за кордон на заробітки. Згідно інформації, наданої дошкільним навчальним закладом №147, від 02.01.2019 відповідач протягом навчального року до вказаного навчального закладу не зверталась, долею [PERSON] не цікавилась та не приймала участі у навчально-виховному процесі доньки. З відповіді Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №23 Миколаївської міської ради Миколаївської області від 03.01.2019 вбачається, що звернень від відповідача до закладу освіти стосовно навчання її малолітньої дитини [PERSON] не було, долею доньки відповідач не цікавилась та не приймала участі у її навчально-виховному процесі. Відповідно до листа [PERSON] , яка згідно матеріалів справи є прийомною матір`ю [PERSON] та [PERSON] , відповідач до неї не зверталась, долею дітей не цікавилась та не приймала участі в процесі їх виховання. Згідно висновку органу опіки і піклування Миколаївської міської ради №1532/02.02.01-22/25/14/19 від 10.04.2019, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частина перша стаття 164 СК України). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, не здійснює належного догляду за дітьми, не цікавиться їх долею, не приймає участі в процесі їх виховання, вживає спиртні напої та несе загрозу здоровю дітей, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав відповідача по відношенню до її дітей. В іншій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Частиною 4 статті 17 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Відповідно до частини третьої статті 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім`ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім`ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім`ї. Відповідно до статті 32 Закону України «Про забезпечення організаційно-правових умов соціального захисту дітей сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування», за дітьми сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, а також особам з їх числа зберігається право на житло, в якому вони проживали з батьками, рідними до встановлення опіки, піклування, влаштування в прийомні сім`ї, дитячі будинки сімейного типу, заклади для дітей - сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Згідно із пунктом 3 частини третьої статті 71 Житлового кодексу України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: влаштування дитини (дітей) на виховання до родичів, опікуна чи піклувальника, у прийомну сім`ю, дитячий будинок сімейного типу, заклад для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, протягом усього часу їх перебування у родичів, опікуна чи піклувальника, прийомній сім`ї, дитячому будинку сімейного типу, закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування. Як вбачається з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна № 161224435 від 27.03.2019 інформація про право власності на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] , відсутня. Враховуючи, що позивачем не наведено підстав на обґрунтування позову в частині накладення заборони на відчуження квартири та не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження належності житла за адресою: [ADDRESS] на праві власності відповідачу, або доказів реєстрації дітей [PERSON] та [PERSON] за вказаною адресою, відповідно частини першої статті 13, частини першої статті 81 ЦПК України суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог у вказаній частині. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн.

Outcome: partial