Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

У березні 2018 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами та просить суд стягнути з відповідача на користь позивача за заборгованість за договором позики від 07.01.2017 року в сумі 2500,00 доларів США, що еквівалентно 67799,00 грн. та проценти в розмірі 3263,01 доларів США, що еквівалентно 88491,53 грн., заборгованість за договором позики від 18.02.2017 року в сумі 1000,00 доларів США, що еквівалентно 27119,60 грн. та проценти в розмірі 1167,12 доларів США, що еквівалентно 31651,83 грн., заборгованість за договором позики від 24.02.2017 року в сумі 6000,00 доларів США, що еквівалентно 162717,60 грн. та проценти в розмірі 6884,38 доларів США, що еквівалентно 186701,63 грн., заборгованість за договором позики від 29.03.2017 року в сумі 2000,00 доларів США, що еквівалентно 54239,20 грн. та проценти в розмірі 2077,81 доларів США, що еквівалентно 56349,98 грн., заборгованість за договором позики від 31.03.2017 року в сумі 1000,00 доларів США, що еквівалентно 27119,60 грн. та проценти в розмірі 1032,33 доларів США, що еквівалентно 27996,38 грн., заборгованість за договором позики від 29.08.2017 року в сумі 1000,00 доларів США, що еквівалентно 27119,60 грн. та проценти в розмірі 535,89 доларів США, що еквівалентно 14533,12 грн., а всього просив стягнути 28460,54 доларів США, що еквівалентно 771838,46 грн. та судові витрати, посилаючись на ті підстави, що відповідач взяв у борг у позивача грошові кошти, які він зобов`язався повернути у визначеній в розписках строк, однак відповідач ухилився від взятого на себе зобов`язання, внаслідок чого борг не повернув. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 07.01.2017 року було укладено договір позики на підставі якого позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 2500,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 10 % у місяць, строком до 01.10.2017 року. 18.02.2017 року що між сторонами було укладено договір позики на підставі якого позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 1000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 10 % у місяць, строком до 01.10.2017 року. 24.02.2017 року між сторонами було укладено договір позики на підставі якого позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 6000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 10 % у місяць, строком до 01.10.2017 року. 29.03.2017 року між сторонами було укладено договір позики на підставі якого позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 2000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 10 % у місяць, строком до 01.10.2017 року. 31.03.2017 року між сторонами було укладено договір позики на підставі якого позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 1000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 10 % у місяць, строком до 01.10.2017 року. Крім того, 29.08.2017 року між сторонами було укладено договір позики на підставі якого позивач надав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 1000,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 10 % у місяць, строком до 01.10.2017 року. Таким чином, у відповідності до ст.ст. 207, 639, 1047 ЦК України, між позивачем та відповідачем укладено договір позики, який підпадає під правове регулювання розділу І та параграфу 1 глави 71 підрозділу 1 розділу ІІІ книги п`ятої Цивільного кодексу України, якими визначено загальні положення про зобов`язання і положення про позику. В силу вимог ст.ст. 11, 629 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків, і є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. За змістом ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, у встановлений в зобов`язанні строк (термін) його виконання. Якщо боржник не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив. Відповідно до положень ст. 525 ЦК, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Таким чином, неповернення позики у передбачений договором строк, є неналежним виконанням зобов`язання та у розумінні ст. 610 ЦК України є його порушенням. Порушення зобов`язання є підставою для застосування правових наслідків передбачених ст. 611 ЦК України, в тому числі, відшкодування збитків та сплати неустойки. Крім того, як визначено ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач обов`язок повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договорами, належним чином не виконав, суму позики не повернув. Таким чином, вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики: від 07.01.2017 року в сумі 2500,00 доларів США, що еквівалентно 67799,00 грн. та процентів в розмірі 3263,01 доларів США, що еквівалентно 88491,53 грн.; від 18.02.2017 року в сумі 1000,00 доларів США, що еквівалентно 27119,60 грн. та процентів в розмірі 1167,12 доларів США, що еквівалентно 31651,83 грн.; від 24.02.2017 року в сумі 6000,00 доларів США, що еквівалентно 162717,60 грн. та процентів в розмірі 6884,38 доларів США, що еквівалентно 186701,63 грн.; від 29.03.2017 року в сумі 2000,00 доларів США, що еквівалентно 54239,20 грн. та процентів в розмірі 2077,81 доларів США, що еквівалентно 56349,98 грн.; від 31.03.2017 року в сумі 1000,00 доларів США, що еквівалентно 27119,60 грн. та процентів в розмірі 1032,33 доларів США, що еквівалентно 27996,38 грн.; від 29.08.2017 року в сумі 1000,00 доларів США, що еквівалентно 27119,60 грн. та процентів в розмірі 535,89 доларів США, що еквівалентно 14533,12 грн., а всього заборгованості в розмірі 28460,54 доларів є законною та обґрунтованою. На момент подачі позовної заяви, згідно офіційному курсу НБУ 100 доларів США становить 27119,60 гривень. Таким чином сума боргу за розписками в розмірі 28460,54 доларів США становить 771838,46 гривень. Як вбачається з матеріалів справи, судом 20.08.2019 року по даній справі було призначено почеркознавчу експертизу, однак в зв`язку з невиконанням відповідачем клопотання експерта про надання додаткових матеріалів для проведення експертизи матеріли цивільної справи було повернуто до суду без виконання експертизи (а.с. 107). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України, позикодавець має праві на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлені договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Доказів, які спростовують розрахунки позивача в ході розгляду справи судом не встановлено. За таких обставин, оскільки відповідачем допущено порушення обов`язку повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 28460,54 доларів США, що еквівалентно 771838,46 грн. належить задовольнити. Відповідно до положень статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суд України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», згідно з частиною першою статті 192 ЦК ( 435-15 ) законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв`язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. При стягненні періодичних платежів суд має вказати період, протягом якого проводиться виконання. У разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Перелік витрат, пов`язаних з розглядом справи наведений в частині третій вказаної статті і до них, зокрема належать витрати на професійну правничу допомогу. В силу вимог статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних витрат. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 7718,39 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved