Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до Краматорського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики. В обґрунтування позову позивач зазначив, що протягом 2013 року та на початку 2014 року [PERSON] неодноразово звертався до нього з проханням про позику грошових коштів. Враховуючи, що він добре знав відповідача, він періодично позичав йому гроші, які той повертав в обговорений строк. Так, в котрий раз, 20.07.2013 року між ним та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розсипки, відповідно до якої, він, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 14 000,00 грн. в строк до 17.08.2013 року. Крім того, 29.07.2013 року між ним та відповідачем знов було укладено договір позики у вигляді розсипки, відповідно до якої, він, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 1 440,00 доларів США, які останній зобов'язався повернути двома рівнозначними частинами, тобто 720,00 доларів США, в строк до 29.08.2013 року, та 720,00 доларів США, в строк до 29.09.2013 року. Але, зі спливом строків, зазначених в розписках, відповідач не повернув йому борг, посилаючись на відсутність власних коштів. 14.02.2014 року, [PERSON] знов звернувся до нього з проханням позичити йому кошти, та запевнив його, що гроші потрібні на нові вкладення для розвитку бізнесу, після чого він матиме можливість повернути йому борги у повному обсязі. Відтак, 14.02.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики у вигляді розсипки, відповідно до якої, він, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 58 000,00 грн. в строк до 20.03.2014 року. Але, відповідач порушив свої зобов'язання та обіцянки, і до теперішнього часу борги у повному обсязі не повернув. У вересні 2015 року, позивач звернувся до нього з усною вимогою про повернення боргу, на що, [PERSON] повернув йому лише 300,00 грн. боргу, тобто по 100,00 грн. на погашення боргу за кожною розпискою. На теперішній момент, борг у загальній сумі 112 365,60 грн. відповідачем не повернутий, що змушує позивача звертатися до суду за захистом своїх порушених прав. Просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу за договорами позики в загальному розмірі 112 365,60 грн. та судові витрати понесені при зверненні до суду в розмірі 1 123,66 грн. Ухвалою від 24.09.2018 року Краматорським міським судом прийнято позовну заяву [PERSON] до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ст.279 ч.8 ЦПК України, при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Копія вищезазначеної ухвали, а відповідачу- разом з копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів, було надіслано в порядку ст.272 ЦПК України, що підтверджується супровідним листом. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин. Відповідачу за вказаним у позові адресом надсилались рекомендованим листом судові повістки та копії документів, крім того, відповідач також повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на веб-сайті «Судова влада». Відтак, відповідач належним чином був неодноразово повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Відзив на позовну заяву від відповідача не надійшов. Оскільки відповідачем не було надано відзиву на позов, тому суд приймає до уваги лише докази позивача та вважає їх обгрунтованими. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рiшення на пiдставi наявних у справi доказiв за одночасним існуванням таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирiшення справи. На підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних матеріалів, ухваливши заочне рішення. Представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Вислухавши позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд, ВСТАНОВИВ: Згідно з ч. 3 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно дост.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. 20.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у вигляді розсипки, відповідно до якої, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 14 000,00 грн. в строк до 17.08.2013 року. 29.07.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у вигляді розсипки, відповідно до якої, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 1 440,00 доларів США, які останній зобов'язався повернути двома рівнозначними частинами, тобто 720,00 доларів США, в строк до 29.08.2013 року, та 720,00 доларів США, в строк до 29.09.2013 року. 14.02.2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики у вигляді розсипки, відповідно до якої, [PERSON] надав [PERSON] грошові кошти в сумі 58 000,00 грн. в строк до 20.03.2014 року. Відповідно до розписки від 28.09.2015 року, складеної позивачем [PERSON], [PERSON] повернув останньому в рахунок погашення боргу за трьома розписками 300,00 грн., тобто по 100,00 грн. на погашення боргу за кожною розпискою, як було обговорено сторонами. На час розгляду справи у судовому засіданні, даних про повернення позивачу відповідачем боргу у повному обсязі, не встановлено. Згідно ст. 610 ЦК України Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 1046 ЦК України За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.. Згідно до вимог ст. 1047 ЦК України Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 18.01.2017 року в справі № 6-2789цс16. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином, оцінивши докази у їх сукупності, оскільки відповідач у встановлений строк не повернув взяті ним у позику грошові кошти, тобто не виконав зобов'язання належним чином відповідно до умов договору позики, суд прийшов до висновку про обґрунтованість пред'явленого позову та задоволення його у повному обсязі, тобто у загальній сумі 112 365,60 грн., де: - 13 900,00 грн., неповернута сума боргу за розпискою від 20.07.2013 року; - 40 565,60 грн., неповернута сума боргу за розпискою від 29.07.2013 року (сума боргу 1 440,00 доларів США, що станом на 05.09.2018 року еквівалентна 40665,60 грн.); -57 900,00 грн., неповернута сума боргу за розпискою від 14.02.2014 року. Крім того, на підставі ст.141 ЦК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судовий збір в сумі 1123,66 грн., понесений останнім при звернені до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved