Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

У вересні 2016 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON] (далі відповідач -1), [PERSON] (далі відповідач -2), в якому ставить питання про стягнення з відповідачів в солідарному порядку заборгованості за кредитним договором у сумі 5730, 11 доларів США. \~ \~ Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем\~-1 було укладено кредитний договір № 700007257 від 26.05.2008 року. 19.08.2009 року ЗАТ «Альфа-Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов договору позивач надав відповідачу [PERSON] кредит в сумі 29028,86 грн., при цьому відповідач зобовязався в порядку та на умовах, що визначені кредитним договором виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та додатком до нього і графіком погашення кредиту. З метою забезпечення повернення кредиту між ЗАТ «Альфа-Банк» (далі відповідач -2 ) був укладений договір поруки № 700007257-П від 26.05.2008 року, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобовязання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобовязанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Однак, відповідач -1 зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього Банк нарахував загальну суму боргу, яка станом на 17.08.2016 року становить 5730,11 доларів США, яка складається з: заборгованості за кредитом - 4321,62 доларів США., заборгованості за відсотками 1408,49 доларів США. Оскільки відповідачі зобовязань за кредитним договором та договорами поруки\~ не виконують, позивач просив суд стягнути заборгованість у розмірі 5730, 11 доларів США та витрати по сплаті судового збору. Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлені через засоби масової інформації газету «Урядовий курєр» № 58 від 28.03.2017 року відповідачі в судове засідання не з'явилися з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у їх відсутності суду не надавали, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін та погоджені ними. При цьому згідно ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Так, відповідно до кредитного договору № 700007257 та договору про внесення змін до нього, банк надав [PERSON] кредитні кошти у розмірі 29028,86 доларів США з розрахунку 15,5% річних за користування кредитом на строк до 27.05.2015 року. Як вбачається з матеріалів справи, в порушення умов кредитного договору [PERSON] не сплачувала суми кредиту та відсотки за його користування, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість. При цьому, суд звертає увагу, що 19.08.2009 року ЗАТ «Альфа-Банк» було перейменовано в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». У зв'язку з цим суд зазначає, що відповідно до ст. 610 \~ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З договору про внесення змін і доповнень № 1 до кредитного договору, вбачається, що платежі з повернення кредиту та сплати процентів за його користування здійснюються в порядку та на умовах, що визначенні у цьому договорі та додатку 1 до договору. Згідно з додатком 1 до кредитного договору повернення кредиту та процентів за його використання, здійснюється шляхом сплати чергових платежів в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту по договору не пізніше 27-го числа кожного місяця на підставі графіку платежів в сумі 568 доларів США. Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, відповідач [PERSON] припинила виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом з вересня 2014 року, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Суд, перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором № 700007257 від 26.05.2008 року, укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» ( в подальшому ПАТ «Альфа-Банк» ) встановив, що станом на 17.08.2016 року заборгованість відповідача -1 становить 5730,11 доларів США і складається з: заборгованості за кредитом - 4321,62 доларів США., заборгованості за відсотками 1408,49 доларів США. Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Що стосується позовних вимог \~в частині стягнення заборгованості з відповідача [PERSON], то суд зазначає наступне. Судом встановлено, що з метою забезпечення повернення кредиту між ЗАТ «Альфа-Банк»(в подальшому ПАТ «Альфа-Банк») та [PERSON] був укладений договір поруки № 700007257-П від 26.05.2008 року, відповідно до якого [PERSON] взяв на себе зобовязання перед позивачем відповідати в повному обсязі по зобовязанням [PERSON], які виникають з умов кредитного договору. Згідно п.6.3 зазначеного договору поруки цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє до повного виконання зобовязань боржника за основним кредитним договором. Відповідно до ч. 2\~ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч.ч. 1, 2\~ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 4\~ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 251 ЦК України, строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1\~ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ст. ст.\~251,\~252 ЦК України). Таким чином, умови договору поруки про його дію до повного виконання всіх зобов'язань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні ст.\~251, ч. 4 ст.\~559 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4\~ст. 559 ЦК України\~про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Із роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», вбачається, що\~Відповідно до частини четвертої статті 559\~ЦК\~порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, у банка настає право вимоги від позичальника виконання основного зобов'язання не з моменту закінчення строку дії договору, а з моменту прострочення повернення чергової частини грошових коштів. Судом встановлено, що прострочення кредитної заборгованості за кредитним договором № 700007257 від 26.05.2008 року почалося з вересня 2014 року, таким чином з 27.09.2014 року у позивача виникло право вимоги від позичальника та поручителя на дострокове погашення заборгованості. Проте банк протягом шести місяців вимоги до боржників не направив та позову до суду не пред'явив. Виходячи з цього, суд приходить до висновку, що зобовязання відповідача [PERSON] за договором поруки № 700007257-П від 26.05.2008 року на момент розгляду справи припинилися, а тому \~вимоги в цій частині недоведені і не підлягають задоволенню. В силу ст.88 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: partial