Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання сина, який продовжує навчання в якому вказувала, що з 29 жовтня 1999 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільного сина [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачкою, досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом Вознесенського коледжу Миколаївського національного аграрного університету. Навчається за денною формою на контрактній основі. Строк закінчення навчання 30 червня 2020 року. Також позивачка вказувала на те, що син знаходиться на її повному матеріальному утриманні та в звязку з навчанням потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на те, що [PERSON] є працездатною особою, отримує щомісячний прибуток, інших осіб не утримує, аліменти на утримання інших осіб не сплачує, а тому позивачка вважала, що він має змогу та зобовязаний сплачувати аліменти на утримання [PERSON] в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно, починаючи з 24 вересня 2018 року і до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення [PERSON] 23 років. Ухвалою суду від 27 вересня 2018 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Додатково пояснила, що [PERSON] має задовільний стан здоровя, офіційних постійних доходів не має. Відповідач не працює, проте отримує два види пенсії та прибуток від здачі в оренду майна, інших осіб не утримує, аліменти на утримання інших осіб не сплачує. Представник позивачки [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причину неявки суду не повідомив. Третя особа без самостійних вимог [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка проти цього не заперечувала. Заслухавши пояснення позивачки та третьої особи, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи також вбачається, що останній досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом Вознесенського коледжу Миколаївського національного аграрного університету. Навчається за денною формою на контрактній основі. Строк закінчення навчання 30 червня 2020 року. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При цьому, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вбачається із роз'яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року\~\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом з матеріалів справи встановлено, що сімя [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами з Донецької області. [PERSON] мешкає разом з матір'ю в м. Вознесенську (а.с. 9), проте навчається, несе витрати на навчання, не працює, офіційних доходів не отримує, тобто потребує матеріальної допомоги від батьків. В матеріалах справи відсутні докази щодо особи відповідача, що б вказували на відсутність у нього можливості утримувати повнолітнього сина. В зв'язку з наведеним суд прийшов до висновку, що відповідач може приймати участь в матеріальному утриманні сина в твердій грошовій сумі у розмірі 1 000 грн. щомісячно. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 704,80 грн. судового збору.

Outcome: approved