Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати із [PERSON] аліменти у розмірі по 900 грн. щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму, на її користь на утримання сина - [PERSON], [INFO] до досягнення дитиною повноліття. У квітні 2015 року від позивачки надійшла заява, в якій вона уточнила позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] [PERSON], [INFO] р.н, аліменти на користь [PERSON], [INFO], на утримання дитини - [PERSON], [INFO] в розмірі 1200 грн. (одна тисяча двісті) грн. щомісячно з урахуванням індексації, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно.Стягнути з [PERSON]. [INFO] р.н, на її користь додаткові витрати на сина [PERSON], [INFO] в розмірі 325 грн. разово, та в подальшому стягувати щомісячно - у розмірі 500 грн. Стягнути з [PERSON], [INFO] р.н, на користь [PERSON], [INFO], аліменти на її утримання, як дружини, в розмірі 300 грн. (триста) щомісячно, починаючи з дня подання позову і до досягнення дитиною трьох років.Допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, посилаючись на те, що на даний час він офіційно не працює і не має постійного доходу, тому не впевнений у тому, що зможе виплачувати аліменти у тій сумі, яку просить позивачка, але ні в якому разі не відмовляється від утримання своєї дитини і буде допомагати чим зможе. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з листопада 2011 року по квітень 2015 р. У квітні 2015 р. шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави. У шлюбі у позивачки та відповідача народився син - [PERSON], [INFO]. З лютого 2015 року позивачка з сином проживають окремо від відповідача за адресою [ADDRESS]. З моменту фактичного розірвання шлюбних відносин (з лютого 2015 р.), неповнолітня дитина перебуває на повному утриманні позивачки, а відповідач належної матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач аліменти нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей немає. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації (п. 2 ст. 184 Сімейного кодексу). Індексація проводиться згідно із Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачка, на даний час, враховуючи те, що дитина не досягла 3-х років, тимчасово не працює, тому її матеріальний стан є задовільним і не в повному обсязі достатнім для повного утримання сина [PERSON]. Відповідач, за трудовим договором ніде не працює, але він зареєстрований як фізична особа - підприємець і отримує доходи, забезпечуючи себе роботою самостійно, щоб утримувати дитину та сплачувати аліменти у визначеній твердій сумі. Відповідач утримує магазин в м. Полтава на ринку «Південний», а також виготовляє ковані вироби з металу, і відповідно має достатній дохід для надання аліментів у вище вказаному розмірі. Неповнолітня дитини - [PERSON] з вересня 2014 року лікує хвороби серця, хворіє на лімфаденопатію, реконвалісцент анемії, що підтверджується копіями виписки з медичної картки .У зв'язку із вказаними захворюваннями потребує через кожні 3-6 місяців проходити стаціонарні обстеження у лікувальних закладах. Для лікування сина згідно призначень лікарів позивачка постійно придбає ліки (в місяць на суму не менше 500 грн., враховуючи вартість ліків), а також певні продукти харчування (в місяць на суму не менше 600 грн.), оскільки лікарями рекомендовано харчування збагачене залізом згідно віку, що підтверджується копіями висновків спеціалістів з їх призначеннями та копіями чеків з аптек. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані браги участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. У відповідності з ч.2 ст.185 СК України «додаткові витрати можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно». У відповідності 3 11.18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у випадках стягнення додаткових витрат мова йде про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідач має можливість сплачувати аліменти на користь позивачки, як дружину, у якої проживає дитина, так як знаходиться у працездатному віці та здійснює підприємницьку діяльність. Позивачка не може працювати, так як доглядаю дитину. Джерел доходу, крім соціальних виплат, по догляду за дитиною, позивачка не має. Відповідно до вимог ч.2 ст. 77 СК України, за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 79 СК України, аліменти на одного з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до норм ч. 1 ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст.182 СК України закріпила, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial