Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати незаконним наказ від 09.08.2017 № 122-д та скасувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани, що була їй оголошена, скасувати рішення комісії по трудовим спорам Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф м. Києва від 21.08.2017 про визнання дій адміністрації Центру при винесенні дисциплінарного стягнення правомірними, згідно з ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни /а. с. 6-9/. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказала, що 19.07.2017, під час її чергування, надійшов виклик о 05:58 год. з приводу пологів, на підставі якого у системі АІДС «Швидка медична допомога» було введено інформацію про нього та згенеровано талон № 332, повідомлено бригаді відділення про виклик, яка виїхала лише за годину. З приводу вказаної події у позивача цього ж дня було відібрано письмові пояснення, а наказом Центру від 09.08.2017 № 122-д - оголошено догану за порушення трудової дисципліни, яке виразилося у тому, під час запізнення виїзду бригади екстреної (швидкої) допомоги на 01 год. 02 хв. 20.07.2017 на виклик № 177 з приводу пологів встановлено, що сестра медична з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги відділення [PERSON] не передала своєчасно та не проконтролювала виїзд бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги, що призвело до затримки виконання виклику. Позивач вважає, що під час службового розслідування та надання рекомендацій директору Центру ЕМД та МК м. Києва щодо застосування до неї дисциплінарного стягнення не було встановлено, які саме її дії (порушення яких обов'язків) призвели до порушення трудової дисципліни, обставини вчинення проступку, ступінь тяжкості вчиненого проступку, якщо такий мав місце, її вину, яка була заподіяна шкода, попередню роботу понад 23 роки на займаній посаді. Потім позивач оскаржила наказ про оголошення догани до комісії по трудовим спорам Центру, яка винесла рішення про правомірність наказу від 09.08.2017, проте її рішення, яке прийнято за її відсутності, позивач вважає таким, що оформлено з порушенням вимог частини 6 статті 226 КЗпП України, порушенням строків видачі його повного тексту. Ухвалою судді від 25.09.2017 провадження у справі було відкрито /а. с. 22/. 17.10.2017 відповідачем подано до суду письмові заперечення на позов, у яких позов представник не визнала, просила суд відмовити у його задоволенні, вказуючи на законність наказу про оголошення дисциплінарного стягнення позивачу у вигляді догани та рішення комісії по трудовим спорам Центру /а. с. 27-33/. На підставі норми пункту 9 частини 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18.03.2004 № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до протоколу судового засідання 18.12.2017, задоволено заяву позивача про виклик свідка [PERSON], явку якої заявником не було забезпечено, а ухвалою суду, постановленою на місці, без виходу до нарадчої кімнати, занесеною до протоколу судового засідання 07.02.2018, відмовлено у задоволенні клопотання про виклик та допит у судовому засіданні свідка [PERSON], з підстав відсутності його обґрунтування /а. с. 124, 125, 188, 190/. 04.04.2018 до суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у яких нею вказано про те, що відсутнє підтвердження того, що саме позивач прийняла виклик о 05:58 год. 19.07.2017, при цьому фельдшер з інформування бригад екстреної (швидкої) допомоги про виклик експертної медичної допомоги відділення екстреної медичної допомоги (підстанції) № 17 [PERSON] визнала свою вину та вказала, що саме вона порушила посадові обов'язки щодо контролю виїзду бригади на вказаний виклик. З 2016 року позивач працювала на посаді сестри медичної з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги, але у письмових запереченнях представника відповідача міститься посилання на інструкцію фельдшера (сестри медичної) з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам швидкої медичної допомоги відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги 2014 року без дати її затвердження керівником, відповідачем не надано належних і допустимих доказів ознайомлення позивача з посадовою інструкцією після зміни її посади, доказів систематичного порушення позивачем своїх посадових обов'язків або отримання нею усних зауважень. Окрім того, представник позивача зазначила у письмовій відповіді на відзив, що склад комісії по трудовим спорам 18.08.2017 та 21.08.2017 не відповідає п. 7.5 розділу 7 додатку 6 Колективного договору відповідача (з урахуванням протоколу від 19.01.2016 конференції ТК ЦЕМД та МК м. Києва); рішення комісії по трудових спорах Центру від 21.08.2017 підписано одноособово головою комісії Тихенко С. В. і містить тільки резолютивну частину, є документом невстановленого характеру, яке у триденний строк не було надано позивачу для його оскарження /а. с. 203-205/. У судовому засіданні позивач та її представник підтримали позов та просили задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала обґрунтованість позову та просила суд відмовити у його задоволенні. Суд, заслухавши обґрунтування позивача та її представника, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Позивач з 01.04.2004 була переведена на посаду медичної сестри по прийому викликів від населення та передачі їх виїзній бригаді. З 01.04.2016 посаду позивача було перейменовано на «сестра медична з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 17)». Разом з тим вбачається, що Посадова інструкція фельдшера (сестри медичної) з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам швидкої медичної допомоги відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги залишилася посадовою інструкцією позивача, незважаючи на зміну назви, яка у своїй службовій діяльності повинна нею керуватися, дотримуючись Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва /а. с. 14-15, 57-67, 68-84/. Судовим розглядом встановлено, що 19.07.2017, о 05:58 год., під час добового чергування позивача, на її автоматизоване робоче місце надійшов виклик № 332 з приводу перших пологів, а бригада фельдшерів медицини невідкладних станів бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги № 177 у складі [PERSON] та [PERSON] виїхала за адресою виклику о 07:00 год., тобто із запізненням на 01 год. 02 хв. /а. с. 56/. Цього ж дня, 19.07.2017, позивач надала письмові пояснення Директору Центру Вершигорі А. В., у яких доводила до відома, що під час надходження виклику № 332 о 05:58 год. знаходилася на відпочинку, передбаченому положенням швидкої допомоги, а приступивши до роботи о 07:00 год., зрозуміла, що бригада виїхала із запізненням /а. с. 45/. Фельдшер [PERSON], яка також знаходилася на добовому чергуванні, у своїй пояснювальній записці вказала, що 19.07.2017 у відділення № 17 надійшов виклик по талону № 332, отримавши який вона відправила повідомлення на смартфон бригаді, але не проконтролювала її виїзд. Визнаючи свою вину у порушенні трудової дисципліни, вона також зазначила у другій своїй пояснювальній записці про те, що зробила оголошення по селектору про виїзд для бригади, яка перебувала у кімнаті відпочинку і не виїхала на виклик після повідомлення на смартфоні, але була втомлена, що призвело до її помилки і неуважності, оскільки не перевірила їх виїзд, піднявшись до них особисто /а. с. 48, 49/. Згідно з письмовими поясненнями фельдшерів [PERSON] та [PERSON], які виїхали 19.07.2017 о 07:00 год. на екстрений виклик № 332, на МТБ о 05:58 год. надійшов виклик, але сигналу не було, тому ними виклик не було підтверджено, у той же час по селектору оголошення про виклик жоден з них не чув, диспетчер у час надходження виклику про нього не повідомила /а. с. 46, 47/. Завідувач оперативно-диспетчерським відділом [PERSON] 21.07.2017 склав довідку службового розгляду, адресована Директору Центру, згідно з висновком якого позивач припустилася грубого порушення п. п. 3.2, 3.2, 7.11.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» та своїх посадових обов'язків, а саме порушення п. п. 2.1, 2.3, 2.9, 2.16, 2.17, 2.19, 2.21, 2.24, 2.25, 2.44 Посадової інструкції фельдшера (сестри медичної) з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам швидкої медичної допомоги відділення екстреної медичної (швидкої) медичної допомоги, тому він запропонував притягнути її до дисциплінарної відповідальності /а. с. 50/. Згідно з наказом № 122-д від 09.08.2017, за підписом Директора Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва Вершигори А. В., позивачеві оголошено догану за порушення п. п. 3.2, 3.2, 7.11.2 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва» та своїх посадових обов'язків, а саме порушення п. п. 2.1, 2.3, 2.9, 2.16, 2.17, 2.19, 2.21, 2.24, 2.25, 2.44 Посадової інструкції фельдшера (сестри медичної) з приймання викликів і передачі їх виїзним бригадам швидкої медичної допомоги відділення екстреної медичної (швидкої) медичної допомоги /а. с. 51-52/. Відповідно до витягу з наказу № 196 від 22.08.2017 «Про особовий склад», внесено зміни до наказу № 122-д від 09.08.2017 «Про дисциплінарне стягнення сестри медичної з інформування бригад екстреної (швидкої) медичної допомоги про виклик екстреної медичної допомоги відділення екстреної (швидкої) медичної допомоги (підстанції № 17) [PERSON].» /а. с. 54/. Старший фельдшер відділення повинна була довести наказ до відома [PERSON] під особистий підпис, проте, як вбачається із складеного о 11:00 год. 09.08.2017 акту, позивач відмовилася ставити підпис про ознайомлення із наказом 122-д від 09.08.2017 /а. с. 55/. Таким чином, не погоджуючись із наказом № 122-д від 09.08.2017, позивач 10.08.2017 подала Директору Центру заяву, у якій просила створити комісію по трудовим спорам для розгляду її заяви /а. с. 85/. За приписами статті 224 КЗпП України, комісія по трудових спорах є обов'язковим первинним органом по розгляду трудових спорів, що виникають на підприємствах, в установах, організаціях, за винятком спорів, зазначених у статтях 222, 232 цього Кодексу. Трудовий спір підлягає розглядові в комісії по трудових спорах, якщо працівник самостійно або з участю профспілкової організації, що представляє його інтереси, не врегулював розбіжності при безпосередніх переговорах з власником або уповноваженим ним органом. Статтею 226 КЗпП України передбачено, що комісія по трудових спорах зобов'язана розглянути трудовий спір у десятиденний строк з дня подання заяви. Спори повинні розглядатися у присутності працівника, який подав заяву, представників власника або уповноваженого ним органу. Розгляд спору за відсутності працівника допускається лише за його письмовою заявою. За бажанням працівника при розгляді спору від його імені може виступати представник профспілкового органу або за вибором працівника інша особа, в тому числі адвокат. Відповідно до Протоколу від 10.08.2017 засідання Комісії по трудових спорах Центру, Комісія ухвалила попередити позивача про своє засідання 18.08.2017 з розгляду її заяви /а. с. 96/. 18.08.2017 Комісія по трудових спорах Центру у складі Голови Тихенка С. В., секретаря Ластовецької Н. В., членів комісії: [PERSON], [PERSON]., [PERSON] [PERSON] та [PERSON] та заявника [PERSON] розпочала розгляд заяви останньої /а. с. 87-98, 99-101/. Під час першого засідання Комісії 18.08.2017 встановлено те, що позивач з 12 години ночі (18.07.2017) знаходилася на роботі: вела та передавала звірку до 5 години ранку (19.07.2017), а потім до 7 години ранку відпочивала. Також встановлено, що у час перебування позивача поза її робочим місцем за комп'ютером, використовуючи її авторизований вхід у систему АІДС «Швидка медична допомога», працювала інший диспетчер - фельдшер [PERSON] 07:00 год., 19.07.2017, позивач повернулася до роботи з комп'ютером і виявила екстрений виклик, що надійшов ще о 05:58 год., про який і повідомила бригаду фельдшерів медицини невідкладних станів бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги № 177 у складі [PERSON] та [PERSON] Також, як вбачається з протоколу засідання Комісії 18.08.2017, позивач під час добового чергування 19.07.2017 знаходилася на відпочинку у не передбачений внутрішнім розпорядком час, розподіливши робочий час та час відпочинку на власний розсуд. Натомість, відповідно до п. 7.11.2 розділу 7 Додатку 1 Колективного договору Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва на 2014-2017 роки, перерва у позивача визначена до 05:00 год. /а. с. 77/. Під час засідання 18.08.2017 диспетчер [PERSON] визнала, що саме вона знаходилася за комп'ютером позивача, і працювала, використовуючи її авторизований вхід у систему АІДС «Швидка медична допомога», оскільки, як, у свою чергу, визнала позивач, він не був закритий. Також під час розгляду Комісією по трудовим спорам 18.08.2017 встановлено, що після надходження екстреного виклику о 05:58 год., [PERSON] передала відомості на смартфон бригаді № 7 та оголосила по селектору, щоб вона виїжджала, але не отримавши підтвердження, не пішла до їхньої кімнати перевірити виїзд бригади на виклик. 21.08.2017 під час продовженого засідання Комісії по трудовим спорам позивач повідомила, що працювала до 05:30 год. 19.07.2017, після чого пішла відпочивати, провину визнала частково, має претензії щодо ступеню тяжкості покарання. Відповідно до третього абзацу статті 226 КЗпП України, комісія по трудових спорах має право викликати на засідання свідків, доручати спеціалістам проведення технічних, бухгалтерських та інших перевірок, вимагати від власника або уповноваженого ним органу необхідні розрахунки та документи. Засідання комісії по трудових спорах вважається правомочним, якщо на ньому присутні не менше двох третин обраних до її складу членів. На засіданні комісії ведеться протокол, який підписується головою або його заступником і секретарем. За результатами вивчення наданих комісії документів, доповідей залучених співробітників Центру ЕМД та МК під час перевірки, було знайдено підтвердження фактів вчинення позивачем дисциплінарного порушення - і Комісія визнала дії адміністрації відповідача при винесенні дисциплінарного стягнення за порушення дисципліни правомірними, згідно з ст. 147 КЗпП України, та внесено зміни до оспорюваного наказу від 09.08.2017 № 122-д, виключивши пункти: 2.1, 2.3, 2.17, 2.19, 2.21, 2.24, 2.25 та 2.44 Посадової інструкції, номер талону виклику змінено на № 322 /а. с. 100/. Комісія по трудових спорах приймає рішення більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні, і у триденний строк вручається працівникові, власникові або уповноваженому ним органу. У рішенні, згідно з статтею 227 КЗпП України, зазначаються: повне найменування підприємства, установи, організації, прізвище, ім'я та по батькові працівника, який звернувся до комісії, або його представника, дата звернення до комісії і дата розгляду спору, суть спору, прізвища членів комісії, власника або представників уповноваженого ним органу, результати голосування і мотивоване рішення комісії. Телефонним дзвінком 23.08.2017 секретар Ластовецька Н. В. повідомила позивача про те, що рішення за її заявою Комісією прийнято, і запропоновано прийти отримати його /а. с. 105/. Позивач звернулася із письмовою заявою про надання їй повної копії текстових протоколів засідань Комісії по трудовим спорам, й на її заяву, подану 28.08.2017 і зареєстровану за вх. № 1596, було 12.09.2017 підготовлено витяги з протоколів Комісії по трудових спорах від 18.08.2017 та від 21.08.2017 /а. с. 103, 104/. Відповідно до статті 228 КЗпП України, у разі незгоди з рішенням комісії по трудових спорах працівник чи власник або уповноважений ним орган можуть оскаржити її рішення до суду в десятиденний строк з дня вручення їм виписки з протоколу засідання комісії чи його копії. Пропуск вказаного строку не є підставою відмови у прийнятті заяви. Визнавши причини пропуску поважними, суд може поновити цей строк і розглянути спір по суті. В разі коли пропущений строк не буде поновлено, заява не розглядається, і залишається в силі рішення комісії по трудових спорах. Не погоджуючись із рішенням Комісії від 21.08.2017, позивач оскаржила його у судовому порядку, згідно з статтею 228 КЗпП України. Працівник повинен виконувати доручену йому роботу особисто і не має права передоручати її виконання іншій особі, за винятком випадків, передбачених законодавством, що встановлено положеннями статті 30 КЗпП України. За приписами статті 139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Статтею 140 КЗпП України передбачено, що трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов'язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу. Згідно ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. За змістом положень ст.ст. 147-1, 149 КЗпП України, у справах щодо притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності обов'язок доказування правомірності застосування дисциплінарного стягнення покладається на відповідача. Відповідно до ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Згідно з статтею 150 КЗпП України, дисциплінарне стягнення може бути оскаржене працівником у порядку, встановленому чинним законодавством (глава XV Кодексу). Відповідно до ч. 4 п. 5.1 Статуту Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва працівники, Центру ЕМД та МК призначаються на посаду та звільняються з посади наказом директора Центру ЕМД та МК. Дисциплінарне стягнення, згідно ст. 148 КЗпП України, застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Згідно ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ч. 1, 4 ст. 37 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я», медичні працівники зобов'язані невідкладно надавати необхідну медичну допомогу у разі виникнення невідкладного стану людини. За несвоєчасне і неякісне забезпечення необхідною медичною допомогою, що призвело до тяжких наслідків, винні особи несуть відповідальність відповідно до закону. Згідно пп. а) ч. 1 ст. 78 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров'я» медичні і фармацевтичні працівники зобов'язані сприяти охороні та зміцненню здоров'я людей, запобіганню і лікуванню захворювань, надавати своєчасну та кваліфіковану медичну і лікарську допомогу. Суд не приймає як доказ підтвердження ознайомлення позивача з посадовою інструкцією, затвердженою директором Центру ЕМД та МК від 05.03.2015, акт складений лікарем з медицини невідкладних станів оперативно-штабної бригади [PERSON], оскільки докази повинні бути належні, допустимі, достатні та достовірні, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування, відповідно до статті 78 ЦПК України. Як вбачається, акт від 21.08.2017 не містить номеру, часу складання, наявний лише один підпис особи, що проводила перевірку - [PERSON], також не вказано у присутності кого акт складено /а. с. 106/. Разом з тим, у судовому засіданні позивач визнала, що режим роботи та визначені години для відпочинку, встановлені Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва, їй відомі, тобто вона є обізнаною щодо встановленого порядку та режиму своєї роботи (п. 7.11.2 Правил /а. с. 77/) і не заперечувала того факту, що порушила, визначені цими Правилами, режим. У своїх поясненнях у судовому засіданні позивач вказала, що, оскільки вона працювала у час, призначений для відпочинку, то вона вважала можливим відпочити у час роботи, на власний розсуд визначивши часові межі та порушивши цим Правила, проте не визнає це порушенням трудової дисципліни. Доводи позивача спростовуються письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи. Зокрема, встановлено, що [PERSON] брала участь у засіданнях Комісії по трудовим спорам, із протоколів яких вбачається, які дії позивача (порушення яких обов'язків) призвели до порушення трудової дисципліни, з'ясовано перелік пунктів Посадової інструкції, порушений позивачем і який був змінений їхнім рішенням; обставини вчинення проступку та ступінь його тяжкості, - без вчасного надання необхідної медичної допомоги пацієнту могли настати вкрай важкі наслідки. Також встановлено вину позивача, яку вона частково визнала, з'ясовано заподіяну шкоду. Крім того, доводи позивача спростовуються встановленими Правилами внутрішнього трудового розпорядку для працівників Центру екстреної медичної допомоги та медицини катастроф міста Києва і Посадовою інструкцією фельдшера (сестри медичної). Таким чином судовим розглядом встановлено, що Комісія по трудовим спорам розглянута повно та об'єктивно заяву позивача, встановила та дослідила обставини, що мали місце, та надала їм належну оцінку у межах своїх повноважень, перевірила висновки, вказані у наказі про оголошення позивачу догани, та постановила рішення 21.08.2017. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що доводи позивача спростовано встановленими судовим розглядом обставинами, а тому у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову, сплачена сума судового збору позивачеві не повертається. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed