Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

у вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання, в якому просив стягнути з відповідача на утримання дочки [PERSON], [INFO], аліменти у розмірі 2000,00 грн. щомісячно на період її навчання, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позову позивач вказав, що з 18.04.1998 року по 22.12.2010 року перебував у шлюбі з позивачем. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2011 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON], та стягнуто аліменти у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до її повноліття. На даний час [PERSON] навчається на денній формі навчання коледжу ресторанного господарства Національного університету харчових технологій. Дочка [PERSON] потребує матеріальної допомоги, оскільки його заробітку не вистачає для належного її утримання. Просив позов задовольнити, стягнути з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], яка продовжує навчання, у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до досягнення нею двадцяти трьох років. Справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. У встановлений строк відповідач відзиву на позовну заяву та доказів, котрими підтверджуються заперечення проти позову суду не надала. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи, та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280-281 ЦПК України. Судом встановлено, що 22 грудня 2010 року рішенням Малинського районного суду Житомирської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають спільну дочку - [PERSON], [INFO] (а.с. 5, 6). Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.06.2011 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно дочки [PERSON] та стягнуто аліменти на її утримання у розмірі 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідної вікової категорії щомісяця (а.с. 9-10). Згідно довідки №445 від 14.09.2017 року [PERSON] є студентом 2 курсу денного відділення «Обслуговування», спеціальності №241 «Готельно-ресторанна справа» ВНЗ І-го рівня акредитації, навчається за рахунок коштів фізичних осіб, термін навчання з 01.09.2016 року по 01.07.2019 року (а.с. 7). Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюється вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За правилами ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ що батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Таким чином, у зазначеній нормі права законодавець пов'язує обов'язок обох батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років із можливістю батьків надавати таку матеріальну допомогу. В своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на повнолітню дочку [PERSON], яка продовжує навчання, у розмірі 2000,00 грн. щомісячно на період навчання, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення [PERSON] двадцяти три річного віку, однак доказів того, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу саме в такому розмірі суду не надав, а тому суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог щодо призначення розміру аліментів. Також, позивачем, на підтвердження своїх позовних вимог, надана довідка про те, що [PERSON] навчається в коледжі ресторанного господарства Національного університету харчових технологій, термін навчання з 01.09.2016 року по 01.07.2019 року, доказів на підтвердження продовження навчання [PERSON] до двадцяти трьох років суду надано не було. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] аліменти на користь позивача на утримання [PERSON], у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви до моменту закінчення навчання, а саме до 01.07.2019 року. На думку суду, розмір аліментів у розмірі 1/6 від усіх видів заробітку (доходу) є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов'язок щодо його утримання покладається також на позивача по справі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 141 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати у справі, оскільки позивач була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом. На підставі викладеного, ст. ст. 166, 182, 199, 200 СК України,

Outcome: partial