Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-15 00:00:00

У березні 2021 року до суду звернулося АТ «Універсал Банк» (надалі Банк, Позивач) з вказаним позовом до [PERSON] , в якому зазначав, що 25.02.2019 року між банком та відповідачем було підписано анкету-заяву до Договору про надання банківських послуг «Monobank», на підставі якої останній було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] , спеціальним засобом якого є платіжна картка та видано кредит в розмірі 10000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до умов договору відповідач взяла на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування кредитними коштами у встановлені строки, але взятих на себе зобов`язань не виконала. Позивач просив стягнути з відповідача борг в розмірі 22604 грн. 76 грн., який виник станом на 22.12.2020 року та у повернення сплачені судові витрати у розмірі 2270 грн. Обґрунтовуючи право на нарахування процентів за користування кредитом та неустойки, банк, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 25.02.2019 року, посилався на Витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» (ресурс: Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розміщені на офіційному сайті: https://www.monobank.ua/terms) та Тарифи. Ухвалою судді від 12 квітня 2021 року було відкрито провадження у справі. Ухвалою судді від 16 червня 2021 року постановлено провести заочний розгляд справи. Представник позивача АТ «Універсал Банк» у судове засідання не прибув, просив розглянути справу за відсутності представника банку, проти заочного розгляду справи не заперечував, про що надав письмову заяву. Відповідач 25.02.2019 повторно не прибула у судове засідання, про час, дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином, шляхом надання оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, а також засобами рекомендованого поштового зв`язку, про причини неявки суд не повідомила та не подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідач [PERSON] подала 25.02.2019 року до позивача заяву-анкету про приєднання до програми надання банківських послуг «Monobank» у вигляді відкриття особового карткового рахунку та надання кредитної платіжної картки. При цьому, відповідач була ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами у АТ «Універсал Банк», котрі їй були надані, про що свідчить підпис відповідача у заяві-анкеті. Тим самим, відповідач погодилась на те, що вказана заява-анкета, разом із запропонованими банком Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, складає та означає укладення між ним та позивачем договору про надання банківських послуг. Фактично між сторонами виникли кредитні зобов`язання і були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет зобов`язання, строки дії, права, обов`язки та відповідальність сторін. На виконання умов договору [PERSON] було відкрито поточний рахунок, спеціальним засобом якого є платіжна картка № [NUMBER] з встановленням ліміту кредитування 10000 грн. Відповідач не подавала заяви до банку про закриття карткового особового рахунку. Відповідно п. 5.27 Умов та Правил обслуговування в АТ « УНІВЕРСАЛ БАНК» при наданні банківських послуг щодо продуктів monobank | Universal Bank у АТ «Універсал Банк» строк дії кредитної лінії 5 (п`ять) років. Сторони домовилися, що строк користування лімітом кредитування автоматично подовжується на новий строк дії ліміту кредитування (тобто, додатково ще на 5 календарних років) у розмірі попереднього ліміту кредитування (який діяв станом на останній календарний день дії строку поточного ліміту кредитування), починаючи з першого календарного дня, що слідує за датою закінчення попереднього строку дії ліміту кредитування, та Клієнт має право отримати у Банку нову картку. Відповідно до умов договору відповідач взяла на себе зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Взяті на себе зобов`язання відповідач не виконує, що підтверджується обчисленим позивачем розрахунком заборгованості, загальний розмір якої станом на 22.12.2020 року становить 22604 грн. 76 коп., у тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) - 12263 грн.28 коп., заборгованість за пенею та комісією 10341 грн. 48 коп. Вказана сума заборгованості станом на день розгляду справи відповідачем банку не сплачена. Спір щодо розмірів обчислення сум заборгованості між сторонами відсутній. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин та позову. Згідно ст. 1049, 1050 Цивільного Кодексу України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк і в порядку, встановленому договором. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов`язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов`язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пунктами п.п. 5.15-5.19 п. 5 Умов та правил, які діяли на момент укладання договору, передбачено, що Клієнт несе відповідальність за порушення термінів/строків оплати послуг Банку наданих за Договором в порядку та у розмірах визначених у Тарифах та Договорі. У разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся Заборгованість за Кредитом вважається простроченою (Істотне порушення Клієнтом зобов`язань). На залишок простроченої Заборгованості Банк нараховує, а Клієнт сплачує штраф у розмірі згідно із Тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного Клієнтом Кредиту. При цьому діє відсоткова ставка за користування Кредитом у розмірі 0,00001 % річних. У випадку якщо істотне порушення Клієнтом зобов`язань не буде усунуто протягом строку, зазначеного у пункті 5.18., Кредит стає у формі «на вимогу», а Банк не пізніше наступного робочого дня за допомогою Мобільного додатку направляє Клієнту Вимогу про повне повернення всієї суми заборгованості за кредитом (з урахуванням відсотків) та нарахованих штрафних санкцій. З моменту направлення Вимоги і до повного погашення на залишок суми заборгованості нараховується штраф у розмірі 100 грн. та пеня у розмірі 6,4% на місяць за кожен день прострочення виконання. На підставі встановлених обставин, зважаючи на те, що позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за тілом кредиту, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з необхідністю стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості заборгованість за договором про надання банківських послуг 22604 грн. 76 коп. Вирішуючи питання про судові витрати, суд виходить з того, що позивач сплатила судовий збір у розмірі 2270 грн. при поданні позову, що позов підлягає задоволенню, відповідач не визнала позов, а також, що відповідач не надала документів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку повернення сплаченого позивачем судового збору. Тому, відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, при обчисленні розміру коштів, які підлягають стягненню у повернення сплаченого судового збору, застосовуючи пропорційність задоволених позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача у повернення сплаченого судового збору кошти у розмірі 2270 грн. Даний позов розглянуто в межах заявлених Банком вимог.

Outcome: approved