Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить зобов»язати останню не чинити йому перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS], а також вселити його у зазначену квартиру. В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що під час перебування у шлюбі із відповідачкою йому на склад сім»ї із трьох осіб: він, дружина [PERSON] та донька [PERSON], надано службову квартиру [ADDRESS]. У жовтні 2012 року вони із [PERSON] припинили подружні стосунки й рішенням суду від 03 грудня 2012 року шлюб між ними розірвано. В зв»язку із тим, що [PERSON] постійно затівала скандали, що негативно впливало на їх малолітню доньку, у грудні 2012 року він змушений був тимчасово проживати у найманому приміщенні. Однак, він мав ключі від спірної квартири, залишив там свої особисті речі та спільно нажите майно, приходив до квартири, брав необхідні для себе речі, змінював одяг. 15 березня 2013 року, коли він в черговий раз прийшов до квартири, то виявив, що відповідачка змінила замки на вхідних дверях, через що він не зміг потрапити у квартиру. З того часу [PERSON] не впускає його до квартири та не надає ключі від квартири, створюючи йому перешкоди у користуванні квартирою. Оскільки, окрім цієї квартири, у нього не має іншого житла, просить суд вселити його у квартиру та зобов»язати відповідачку не чинити йому перешкод у користуванні квартирою. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник - адвокат [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги у повному обсязі та наполягають на задоволенні позову. Відповідачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про що свідчить повідомлення про вручення їй 05.04.2014 року судової повістки, до суду не з»явилась, причини неявки суду не повідомила. Протокольною ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 24 квітня 2014 року постановлено провести по даній справі заочний розгляд. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно положень ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.4 ст.9 Житлового кодексу України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Судом встановлено, що сторони з 17 липня 2004 року по 14 грудня 2012 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилась донька [PERSON]. Під час перебування у шлюбі [PERSON] на сім»ю з трьох чоловік: він, дружина [PERSON] та донька [PERSON], на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради №107 п.12 від 24 лютого 2011 року отримав ордер №862 від 25 лютого 2011 року на право зайняття двокімнатної службової квартири [ADDRESS]. З того часу сторони разом із донькою [PERSON] почали проживати у зазначеній квартирі. В грудні 2012 року через сімейні конфлікти, що виникли між подружжям [PERSON], позивач тимчасово перейшов проживати у інше наймане житло, однак залишив у квартирі свої особисті речі та спільно нажите майно, й періодично приходив до квартири, щоб переночувати та змінити свої речі. 15 березня 2013 року [PERSON] виявив, що відповідачка змінила замки на вхідних дверях квартири і з того часу не допускає позивача до квартири та не надає йому примірник ключів від вхідних дверей квартири. Зазначені обставини підтверджуються: рішенням Старокостянтинівського районного суду від 03 грудня 2012 року про розірвання шлюбу між сторонами, свідоцтвом про народження доньки [PERSON], ордером №862 від 25 лютого 2011 року на квартиру [ADDRESS], висновком Старокостянтинівського РВ УМВС України у Хмельницькій області від 18 березня 2013 року за зверненням [PERSON] (ЄО №823 від 15 березня 2013 року), згідно якого вбачається, що в ході перевірки [PERSON] визнала факт заміни замків на вхідних дверях квартири [ADDRESS], посилаючись на постійні конфлікти між нею та [PERSON], висновком Старокостянтинівського РВ УМВС України у Хмельницькій області від 24 березня 2014 року за зверненням [PERSON] та [PERSON] (ЄО №1291 від 21.03.2014 року), з якого вбачається, що [PERSON] визнала той факт, що не впустила позивача 21 березня 2014 року до квартири [ADDRESS]. Крім того, допитаний судом свідок [PERSON] показав, що у березні 2013 року приходив разом із позивачем до квартири [ADDRESS], де особисто бачив, як позивач намагався відчинити квартиру власним ключем, однак ключ не підходив до замка на вхідних дверях, й двері у квартиру [PERSON] ніхто не відчинив. Свідок [PERSON] показала, що 21 березня 2014 року разом із [PERSON] приходила до квартири [ADDRESS] й була свідком того, як [PERSON] намагався увійти у квартиру, однак позивачка двері йому не відчинили, вказавши, що не впустить його до квартири. Таким чином, оцінивши усі надані докази, суд дійшов висновку, що [PERSON] свідомо чинить перешкоди [PERSON] у користуванні квартирою [ADDRESS], змінила замки на вхідних дверях квартири та не допускає позивача до квартири, хоча останній має право на користування цією квартирою, оскільки у встановленому законом порядку він не визнаний таким, що втратив таке право. З огляду на викладене, порушене право [PERSON] підлягає захисту шляхом зобов»язання [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS], а також шляхом вселення позивача у зазначену квартиру. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено у повному обсязі, тому на підставі ст.88 ЦПК України на його користь підлягають стягненню з відповідачки судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved