Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У березні місяці 2015 року Публічне акціонерне товариство «Дніпрогаз» звернулося до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за поставлений природний газ. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ПАТ «Дніпрогаз» та [PERSON] був укладений договір на постачання природного газу за регульованим тарифом (в межах обсягів природного газу для забезпечення потреб промислових підприємств та інших суб'єктів господарювання, які є кінцевими споживачами) № 2013/П-ПР-11043/139027 від 01.01.2013 року . Відповідно до умов договору постачальник постачає природний газ, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. У липні місяці 2014 року позивач здійснив на адресу відповідача постачання природного газу на загальну суму 774, 39 грн, проте відповідач порушив умови договору, повну оплату поставленого газу не здійснив. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за поставлений природний газ у розмірі 598, 16 грн, з яких: · Основний борг - 438, 85 грн; · Пеня - 58, 71 грн; · Інфляційні втрати -92, 16 грн; · 3% річних - 8, 44 грн. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши думку представника позивача, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 01.01.2013 року між ПАТ «Дніпрогаз» та [PERSON] був укладений договір на постачання природного газу за регульованим тарифом (в межах обсягів природного газу для забезпечення потреб промислових підприємств та інших суб'єктів господарювання, які є кінцевими споживачами) № 2013/П-ПР-11043/139027 від 01.01.2013 року. У відповідності до п. 1.1 договору, постачальник постачає природний газ споживачу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу і наданих послуг у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором. Відповідно до п. 2.6 договору, послуги з постачання газу підтверджуються підписаним сторонами актом приймання-передачі газу та (або) актом виконаних робіт. Згідно п. 2.8.2 договору, у випадку неповернення споживачем підписаного оригіналу акту приймання-передачі газу або акту виконаних робіт або ненадання письмової обґрунтованої відмови від їх підписання до 4-го числа місяця наступного за звітним, такий акт вважається підписаним споживачем, а обсяг та вартість послуг з постачання газу встановлюються відповідно до даних постачальника. Згідно п. 4.7 договору, оплата вартості послуг з постачання газу за договором здійснюється споживачем виключно грошовими коштами, що перераховуються на поточний рахунок із спеціальним режимом використання постачальника. Оплата вартості послуг з постачання газу у відповідності до п. 4.6 договору здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу протягом періоду оплати відповідно до додатка 2 до договору. Споживач самостійно розраховує суму платежу, виходячи з ціни газу на наступний розрахунковий період. У разі відсутності інформації про ціну газу на наступний розрахунковий період до дати здійснення оплати спожива розраховує суму платежу за ціною, що діяла у попередньому місяці. У випадку недоплати вартості послуг з постачання газу за розрахунковий період споживач проводить остаточний розрахунок не пізніше 5-го числа місяця, наступного за розрахунковим. В судовому засіданні встановлено, що у липні місяці 2014 року позивач здійснив на адресу відповідача постачання природного газу у обсязі 119 м3 на загальну суму 774, 39 грн, проте відповідач умови договору порушив, Станом на 27.03.2015 року відповідач не виконав свої зобов'язання, не сплатив в повному обсязі суму грошових коштів за спожитий газ, не підписав та не повернув позивачу акт приймання-передачі газу. Відповідно до ст.. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно юдо умов договору та вимог цього Кодексу. Статтею 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи убачається, що заборгованість у відповідача перед позивачем за поставлений природний газ становить 598, 16 грн, з яких: · Основний борг - 438, 85 грн; · Пеня - 58, 71 грн; · Інфляційні втрати -92, 16 грн; · 3% річних - 8, 44 грн. Зважаючи на те, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання за договором. Натомість відповідач умови договору не виконав, суму грошових коштів за поставлений позивачем природний газ не сплатив, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути суму заборгованість у розмірі 598, 16 грн та судовий збір.

Outcome: approved