Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-22 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, процентів та інфляційних нарахувань. Поданий позов обгрунтовує тим, що 29 травня 2015 року між нею та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, за умовами якого позикодавець передав у власнітсь позичальників 600 000 грн. строком до 01 липня 2015 року із сплатою 2% на місяць за користування коштами, що визначено пунктом 1 договору. Для забезпечення виконання зобов`язань за договором із [PERSON] було укладено договір поруки за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальники, включаючи суму основного боргу, процентів неустойки відшкодування збитків (пункт 2 договору). Крім того, для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики з [PERSON] 06 червня 2015 року укладено договір застави транспортного засобу. Однак у визначений договором строк позичальники умов договору не виконали, і кошти не повернули. Таким чином, оскільки борг позичальники до 07.09.2017 року не повернули, тому зобов`язані сплатити інфляційне нарахування, а також 1% від суми позики за кожен день прострочення на основну суму боргу в розмірі 600 000,0 грн. видано виконавчий напис, тому сума основного боргу не є предметом позову. Розмір процентів за користування позикою становить 328 241,1 грн., інфляційні втрати - 157 200,0 грн., 1% відсоток за кожен день прострочення 4 992 000,0 грн. Просить стягнути з відповідачів 5 477441,1 грн. До початку розгляду справи по суті позивач заявлений позов зменшила та просила стягнути з відповідачів 5 251 241,1 грн., з яких проценти за користування позикою становлять 328 241,10 грн., інфляційні втрати у розмірі 129 000,0 грн. та 1% відсоток від суми позики за кожен день прострочення 4 794 000,0 грн. Відповідачі [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена про час і місце розгляду справи у визначеному законом порядку, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. У поданій заяві просить врахувати вимоги статті 559 ЦК України згідно з якими порука є припиненою. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, повідомлені про час і місце розгляду справи у визначеному законом порядку. Ухвалою судді від 03.10.2017 року позовну заяву залишено без розгляду та надано строк для виправлення недоліків. Ухвалою суду від 24 листопада 2017 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду на 13 грудня 2017 року. Ухвалою суду від 23 листопада 2017 року з метою забезпечення позову накладено арешт на транспортні засоби. Ухвалою судді від 24.11.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 28 лютого 2018 року відмовлено [PERSON] у прийнятті зустрічного позову. Суд, перевіривши доводи представника позивача, заперечення відповідача та матеріали цивільної справи доказами встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом достовірно установлено, що 29 травня 2015 року [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у м. Вінниця укладено договір позики за умовами якого позикодавець передав у власність позичальників 600 000 грн. строком до 01 липня 2015 року із сплатою 2% від суми визначеної у пункті 1 Договору за кожний місяць користування позикою (пункт 1. Договору). Для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики 29 червня 2015 року з [PERSON] було укладено договір поруки за умовами якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальники, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Крім того для забезпечення виконання зобов`язань за договором позики 06 червня 2015 року укладено договір застави транспортного засобу з [PERSON] Строк повернення позики встановлено пунктом 1 Договору - 01 липня 2017 року. Станом на дату подання позову борг повернуто не було. На основну суму боргу у розмірі 600 000,0 грн. було видано виконавчий напис, тому дана сума не є предметом позову. Видача виконавчого напису про звернення стягнення на предмет застави не припиняє кредитних правовідносин сторін, оскільки зобов`язання припиняються виконанням, проведеним належним чином відповідно до статті 599 ЦК України. Частиною 2 статті 625 ЦК України передбачено права кредитора на отримання боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов`язання, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Сторони пунктом 5 Договору сторони передбачили, що у випадку не повернення позики у строк, передбачений договором .вони зобов`язані сплатити суму боргу відповідно до статті 625 ЦК України з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 1% від суми позики за кожен день прострочення. Таким чином, договором передбачений інший розмір процентів, який становить з врахуванням зменшених позовних вимог 1% від суми позики за кожен день прострочення - 4 794 000,0 грн. відповідно до положень статті 1048 ЦК України за якими позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Оскільки позичальниками борг мав бути повернутий 01.07.2015 року та до 07.09.2017 року не був повернутий вони зобов`язані сплатити інфляційні втрати в розмірі 129 000,0 грн., 4 794 000,0 грн. один відсоток від суми позики за кожен день прострочення та 328 241,0 грн. проценти. Зазначений розрахунок підтверджується висновком експерта за 9/9/2017 року від 18 вересня 2017 року складений за результатами проведення економічного дослідження викладеного в заяві [PERSON] . Такий розрахунок відповідачами не спростовано. В забезпечення виконання зобов`язань за договором [PERSON] та [PERSON] 29.06.2015 року було укладено договір поруки за умовами якого вона поручається за виконання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] їх обов`язку за договором позики б/н від 29.05.2015 року та відповідає перед позичальником як солідарні боржники. Строк виконання зобов`язань за договором позики визначений до 01.07.2015 року. За умовами укладеного договору з [PERSON] згідно пункту 3 порука припиняється із припиненням забезпеченого нею зобов`язання, а також у разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Вказана правова позиція висловлена в постанову ВСУ від 17.09.2014р. №6-53цс14 і є обов`язковою для судів. Оскільки в договорі поруки не визначений строк дії поруки, а словосполучення «до повного виконання позичальником зобов`язань за договором кредиту» не є строком дії поруки, то порука [PERSON] є припиненою з 01.01.2016 року. Разом з тим [PERSON] звернулася до суду із позовом до поручителя 29.09.2017 року, тобто після спливу шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Тому в чистині позовних вимог до поручителя [PERSON] належить відмовити. Слід з відповідачів стягнути судовий збір по 2986,7 грн. з кожного на користь позивача [PERSON] На підставі викладеного та

Outcome: partial