Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

У вересні 2017 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Публічного акціонерного товариства «Метабанк», Запорізької філії державного підприємства «Національні інформаційні системи» про визнання права власності, зняття арешту з майна, зобов`язання вчинити певні дії. В обґрунтування позову зазначала, що 01 лютого 2017 року в територіальному сервісному центрі 1242 РСЦ МВС у Дніпропетровській області між нею та [PERSON] в особі його представника [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу ACURA MDX 2008 року випуску, номер кузову 2 [NUMBER] . Ціна транспортного засобу склала 513 325 грн. Відповідно до п. 1.2. договору купівлі-продажу продавець гарантував, що майно, яке є предметом продажу за цим договором, належить йому на праві власності, не обтяжене арештом, у розшуку, заставі не перебуває, не являється предметом спору в суді. Зазначає, що, як було вказано в п. 2.2. договору, право власності на транспортний засіб переходить до покупця з моменту підписання сторонами акту прийому-передачі. Зазначений договір був оформлений та підписаний в присутності адміністратора сервісного центру 1242 РСЦ МВС Дніпропетровська Швець Олександра Володимировича , який перевірив відповідність інформації. Транспортний засіб був зареєстрований за позивачем, що постає із свідоцтва про реєстрацію від 01 лютого 2017 року за № СХМ 048359. Позивач вказує, що 29 липня 2017 року звернулася до приватного нотаріуса із заявою про надання витягу з Державного реєстр у обтяжень рухомого майна. Із отриманого витягу дізналася, що 15 березня 2017 року (після укладання договору) реєстратором Запорізької філії ДП «Національні інформаційні системи» до реєстру був внесений запис про приватне обтяження (застава рухомого майна) транспортного засобу на підставі договору застави від 28 вересня 2011 року, боржник [PERSON] . Також, 10 квітня 2017 року до Державного реєстру обтяжень рухомого майна був внесений запис про публічне обтяження (арешт рухомого майна) транспортного засобу на підставі постанови державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпро ГТЮ у Дніпропетровській області Марінеско А.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 22 квітня 2016 року, боржник [PERSON] . Звертає увагу, що на час укладання договору купівлі-продажу транспортного засобу, жодні відомості щодо обтяження транспортного засобу у відповідному реєстрі були відсутні. Вважає дії заставодержателя та державного виконавця щодо внесення до реєстру відомостей про обтяження після спливу 6 місяців та 1 року відповідно з моменту виникнення підстави для внесення таких записів про обтяження та після спливу півтора місця та двох з половиною місяців відповідно з часу укладання договору купівлі-продажу, на її думку, такими, що направлені на протиправне позбавлення її власності. Вказує, що вважає себе добросовісним набувачем та законним власником транспортного засобу, придбаного 01 лютого 2017 року, оскільки на момент укладання договору купівлі-продажу у Державному реєстрі обтяжень на рухоме майно не містилося інформації про обтяження. Зазначена інформація також була перевірена адміністратором сервісного центру 1242. Вважає, що реєстратор Запорізької філії ДП «Національні інформаційні системи» мав пересвідчитись в наявності прав на спірне майно у боржника та виключити можливість наявності прав на це майно у інших осіб, шляхом надсилання відповідного запиту з метою перевірки чи дійсно спірний транспортний засіб зареєстрований за боржником. Тобто, на її думку, запис про приватне обтяження від 15 березня 2017 року здійснений безпідставно та протиправно і повинен бути виключений з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Просила визнати за нею право власності на транспортний засіб - легковий автомобіль ACURA MDX 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , придбаний за договором купівлі-продажу транспортного засобу № 1242/2017/314308 від 01лютого 2017 року, укладеним між нею та [PERSON] . Зняти арешт з транспортного засобу, накладений на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 50913263 від 22 квітня 2016 року старшого державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Марінеско А.В. у виконавчому провадженні, де боржником зазначений [PERSON] . Одночасно, разом із позовною заявою позивачем [PERSON] було подано заяву про забезпечення позову. Позивач просила забезпечити позов шляхом зупинення продажу транспортного засобу - автомобілю ACURA MDX 2008 року випуску, номер кузову 2 [NUMBER] , на який накладений арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 50913263 від 22 квітня 2016 року старшого державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Марінеско А.В., зареєстрований в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна 10 квітня 2017 року за № 16220929. Ухвалою судді від 09 жовтня 2017 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків (т. 1 а.с. 33). 19 жовтня 2017 року до суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява на виконання вимог ухвали судді від 09 жовтня 2017 року про залишення без руху позовної заяви (т. 1 а.с. 42-43). Ухвалою судді від 23 жовтня 2017 року було відкрито провадження у справі, залучено сторін по справі та третіх осіб (т. 1 а.с. 58). Ухвалою суду від 23 жовтня 2017 року, яка була залишена без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 04 грудня 2017 року, було відмовлено позивачу у задоволені заяви про вжиття заходів забезпечення позову (т. 1 а.с. 60, а також матеріали првадження за № 2-з/524/95/17: а.с. 33, 62-64). 15 листопада 2017 року до суду від ДП «Національні інформаційні системи» надійшло заперечення на позовну заяву (т. 1 а.с. 87-89). У своєму запереченні вказували, що ДП «Національні інформаційні системи» не уповноважене приймати владно-управлінські рішення. Відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Філія не несе відповідальності за внесення даних обтяжувачем до Реєстру, так як виконує виключно технічну функцію обробки заяв. З огляду на те, що рішення про накладення обтяження було прийнято обтяжувачем ПАТ «Метабанк», яким було подано заяву до Запорізької філії ДП «НАІС» про внесення обтяження до ДРОРМ, у діях реєстратора філії відсутня вина, оскільки відсутні законодавчо надані можливості перевіряти обґрунтованість та достовірність зазначеної в заяві інформації та витребувати у обтяжувача документи, на підставі яких подано було заяву. Крім того, вказували, що ДП «НАІС» не може відповідати за невчасне подання заяви старшим державним виконавцем Чечелівського ВДВС м. Дніпро Марінеско А.В. Просили відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог до ДП «НАІС». 13 грудня 2017 року до суду від ПАТ «Метабанк» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції (т. 1 а.с. 117). 14 грудня 2017 року до суду від ДП «Національні інформаційні системи надійшло клопотання про приєднання письмових доказів до матеріалів справи (т. 1 а.с. 123). 14 грудня 2017 року до суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи письмових доказів та копії доказів (т. 1 а.с. 126-145). 14 грудня 2017 року до суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів (т. 1 а.с. 147). Ухвалою суду від 14 грудня 2017 року було визнано належною третьою особою РСЦ МВС в Дніпропетровській області, задоволено клопотання представника АТ «Метабанк» по розгляд справи в режимі відеоконференції т визначено Ленінський районний суд м. Запоріжжя відповідальним за забезпечення проведення відеоконференції. Задоволено клопотання представника [PERSON] - [PERSON] , витребувано у РСЦ МВС в Дніпропетровській області належним чином завірені копії документів (т. 1 а.с. 152). 16 січня 2018 року до суду від РСЦ в Дніпропетровській області, на виконання ухвали суду від 14 грудня 2017 року, надійшли витребувані копії документів (т. 1 а.с. 173-182). 30 січня 2018 року до суду від ПАТ «Метабанк» надійшла зустрічна позовна заява до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави (т. 1 а.с. 184-189). У зустрічному позові зазначали, що 28 вересня 2011 оку між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № 632101631902А, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 350 000,00 грн. на термін до 28 вересня 2014 року. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір застави транспортного засобу № 932106319001, що був посвідчений нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Демуш Є.В. Предметом застави за договором застави є: автомобіль марки ACURA MDX 2008 року випуску, номер кузову 2 [NUMBER] . Внаслідок невиконання [PERSON] умов кредитного договору виникла заборгованість, яка станом на 20 липня 2015 року склала 367 925, 21 грн. Вказані обставини були встановлені в рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року у справі № 204/5421/15-ц за позовом ПАТ «Метабанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказували, що виникнення у банка права застави на автомобіль підтверджується Витягами з Державного реєстру обтяжень рухомого майна (ДРОРМ) № 33139114 від 28 вересня 2011 року та № 53635775 від 06 жовтня 2017 року. Відповідно до п. 1.6. договору застави предмет застави знаходиться у володінні і користуванні заставодавця. Заставодавець не вправі в період дії договору застави будь-яким чином розпоряджатися предметом застави (відчужувати, здавати в оренду, передавати у користування третім особам та інше). Згідно до п. 2.4. договору застави, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі всі свої вимоги за кредитним договором, а також за договором застави. Пункт 2.6. договору передбачає, що цей договір застави та передбачені у договорі зобов`язання заставодавця зберігають силу для кожного нового власника предмета застави. Звертають увагу, що як стало відомо банку, заставодавець в порушення умов договору застави здійснив продаж автомобіля, який є предметом застави, без дозволу АТ «Метабанк», як заставодержателя. Даний автомобіль декілька разів переоформлювався на різних осіб. У зв`язку із даним фактом, банк звернувся з відповідними листами від 09 червня 2016 року до Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області та від 24 червня 2016 року до Головного сервісного центру МВС України , в яких просив внести до АІС «Автомобіль» або до інших баз даних інформацію про заставу автомобілів та нездійснення без згоди банку зняття їх з обліку та перереєстрацію. Листом від 09 жовтня 2017 року банк повідомив нового власника автомобіля [PERSON] про те, що зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження. Просили зустрічні вимоги ПАТ «Метабанк» прийняти до розгляду та об`єднати в одне провадження із первісним позовом. У задоволенні первісних позовних вимог [PERSON] відмовити, зустрічний позов задовольнити. Звернути стягнення на предмет застави за договором застави від 28 вересня 2011 року за № 9321016319001, укладеного між ПАТ «Метабанк» та [PERSON] , що посвідчений державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської нотаріальної контори Демуш Є.В. та зареєстрований в реєстрі за № 3-3080, на автомобіль марки ACURA MDX 2008 року випуску, номер кузову [NUMBER] , що належить [PERSON] , в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед Пат «Метабанк», що присуджена рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року у розмірі 367 925,21 грн., шляхом продажу майна на електронних торгах у межах процедури виконавчого провадження з визначенням початкової ціни реалізації автомобіля на стадії виконавчого провадження. Ухвалою суду від 30 січня 2018 року було задоволено клопотання представника відповідача ПАТ «Метабанк», прийнято зустрічну позовну заяву банку та об`єднано її в одне провадження із первісною позовною заявою [PERSON] Визначено процесуальний стан учасників справи. Визнано обов`язковою явку позивача-відповідача - [PERSON] , представників відповідача-позивача ПАТ «Метабанк», призначено справу до судового розгляду (т. 1 а.с. 226). 23 лютого 2018 року до суду від представника відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на зустрічний позов (т. 2 а.с. 2). У своєму відзиві представник відповідача [PERSON] - [PERSON] повідомила, що [PERSON] повністю не визнає позовні вимоги банку про звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема що відповідач [PERSON] не визнає обставини, на які посилається ПАТ «Метабанк» і не погоджується із правовою оцінкою останніх, наведеною у зустрічному позові. Наведені банком обставини та правові підстави позову, на її думку, не відповідають обставинам справи та спростовуються наявними у справі доказами. 27 лютого 2018 року до суду, на виконання вимог ухвали суду від 30 січня 2018 року, від ПАТ «Метабанк» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів направлення учасникам справи копії зустрічної позовної заяви (т. 2 а.с. 14). 27 лютого 2018 року до суду від ПАТ «Метабанк» надійшов відзив на позовну заяву [PERSON] (т. 2 а.с. 27-29). У відзиві на первісний позов ПАТ «Метабанк» наводить аналогічні заперечення, що були ними вказані у власному зустрічному позові. Додатково вказують, що на виконанні в Красногвардійському відділі ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції знаходиться виконавчий лист, виданий Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська від 16 березня 2016 року стосовно [PERSON] У межах виконавчого провадження було накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону відчуження. Постановою державного виконавця Красногвардійського відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 16 травня 2016 року в межах виконавчого провадження було оголошено розшук транспортного засобу, в тому числі і спірного майна. Проте, заставодавець здійснив продаж автомобіля, що є предметом застави за договором застави без дозволу АТ «Метабанк», як заставодержателя. Звертають увагу, що [PERSON] , як і попередні до неї набувачі, не є добросовісними набувачами майна, оскільки при купівлі автомобіля було відомо про обтяження чи мали таку можливість дізнатися про це. Реалізація майна, що є предметом застави без припинення обтяження не припиняє заставу. Наголошують у відзиві, що, оскільки, АТ «Метабанк» не давав згоди [PERSON] на продаж предмета застави, відповідно дот законодавства, то банк має право звернути стягнення на предмет застави, незалежно від того, за ким саме зареєстрований автомобіль на цей час. Просили у задоволенні первісних позовних вимог [PERSON] відмовити повністю, а зустрічний позов задовольнити. 07 березня 2018 року до суду від ПАТ «Метабанк» надійшов лист щодо відзиву за зустрічний позов (т. 2 а.с. 55). Вказують, що 23 лютого 2018 року на адресу банку від [PERSON] , як представника [PERSON] , надійшов відзив на зустрічний позов від 19 лютого 2018 року. Звертають увагу, що даний відзив не містить конкретного заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, з якими відповідач не погоджується та посилання на відповідні докази та норми права. Крім того, у самому відзиві не наведений попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які очікує понести відповідач за зустрічним позовом і не вказано обґрунтування причини його ненадання. Отже, на думку банку, відзив [PERSON] не можна вважати належним відзивом у розумінні чинного процесуального законодавства. Ухвалою суду від 29 травня 2018 року було задоволено клопотання представника позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON] , відкладено розгляд справи у зв`язку із неявкою відповідачів-третіх осіб та третіх осіб (т. 2 а.с. 94). 07 серпня 2018 року до суду від ПАТ «Метабанк» засобами електронного поштового зв`язку надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання представника банку (т. 2 а.с. 108). Ухвалою суду від 07 серпня 2018 року було задоволено клопотання представника ПАТ «Метабанк» та представника позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON] , відкладено розгляд справи у зв`язку із неявкою відповідачів-третіх осіб, третіх осіб. Призначено розгляд справи (т. 2 а.с. 111). 07 вересня 2018 року до суду від ПАТ «Метабанк» надійшла повторна заява про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибути у судове засідання представника банку та проведення наступного судового засідання в режимі відеоконференції (т. 2 а.с. 129-130). Ухвалою суду від 12 вересня 2018 року було відмовлено представнику позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON] у задоволені клопотання про залишення без розгляду позову банку. Задоволено клопотання представника відповідача-позивача ПАТ «Метабанк» Гриценка Ю.В. Відкладено розгляд справи у зв`язку із неявкою позивача-відповідача, представника відповідача-позивача, відповідача-третьої особи та третіх осіб. Справу призначено до розгляду (т. 2 а.с.135). 25 жовтня 2018 року до суду від представника позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про витребування доказів (т. 2 а.с. 153). 25 жовтня 2018 року до суду від представника позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності за вимогами ПАТ «Метабанк» до [PERSON] (т. 2 а.с. 159). Ухвалою суду від 25 жовтня 2018 року було відновлено судове слідство по справі з метою перевірки наявності боргу відповідача-третьої особи [PERSON] перед ПАТ «Метабанк» за кредитним договором (т. 2 а.с. 160). Ухвалою суду від 25 жовтня 2018 року було задоволено клопотання представника позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON] . Залучено Регіональний Сервісний центр в Дніпропетровській області як відповідача (за позовом [PERSON] ), третьою особою (за зустрічним позовом ПАТ «Метабанк». Витребувано від Чечелівського районного у місті Дніпро ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області та Амур-Нижньодніпровського у місті Дніпро ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області інформацію щодо реєстрації факту смерті [PERSON] (т. 2 а.с. 164-165). 26 листопада 2018 року від Амур-Нижньодніпровського у місті Дніпро ВДРАЦС ГТУЮ у Дніпропетровській області надійшов лист про те, що актового запису про смерть [PERSON] не виявлено (т. 2 а.с. 192). 27 листопада 2018 року до суду від ПАТ «Метабанк» надійшло письмове пояснення (т. 2 а.с. 194-195). У наданих поясненнях банк звернув увагу, що рішенням суду встановлена заборгованість [PERSON] перед ПАТ «Метабанк», дане рішення набрало законної сили, отже, розмір заборгованості не підлягає доказуванню. Строк позовної давності за зверненням до суду ПАТ «Метабанк» не порушено, оскільки, 14 серпня 2015 року, звернувшись до суду з позовом до [PERSON] такий строк було перервано. Крім того, право звернути стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості, що присуджена за рішенням суду, виникло у ПАТ «Метабанк» 10 березня 2016 року (з моменту набуття рішенням суду законної сили) по 10 березня 2019 року. Право пред`явити вимоги до [PERSON] виникло у банку лише 12 вересня 2017 року (і до 12 вересня 2020 року), коли банк отримав лист Коєвої В.В. від 29 серпня 2017 року та дізнався, що спірний автомобіль, який є предметом застави, наразі зареєстрований за [PERSON] Отже, вважають доводи представника позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON] щодо спливу строку позовної давності та необґрунтованості розміру заборгованості безпідставними, недоведеними та такими, що спростовуються матеріалами справи. 27 листопада 2018 року до суду від ПАТ «Метабанк» надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оновленої інформації щодо розміру боргу [PERSON] перед банком (т. 2 а.с. 197-206). Ухвалою суду від 29 листопада 2018 року було задоволено клопотання представника позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON] . Витребувано від Дніпровської міської Ради відомості щодо зареєстрованих місць проживання відповідачів-третіх осіб [PERSON] та [PERSON] (т. 2 а.с. 209). 14 січня 2019 року до суду від ПАТ «Метабанк», засобами електронного поштового зв`язку, надійшло клопотання про заміну повного найменування позивача з ПАТ «Метабанк» на АТ «Метабанк» (т. 3 а.с. 1). Ухвалою суду від 15 січня 2019 року було задоволено клопотання представника позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON] та представника відповідача-позивача АТ «Метабанк» Гриценко Ю.В. У судовому засіданні оголошено перерву у зв`язку із неявкою інших учасників справи (т. 3 а.с. 25). Ухвалою суду від 27 лютого 2019 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON] та представника відповідача-позивача АТ «Метабанк» Гриценко Ю.В. про розгляд справи у відсутності інших учасників справи, оголошено перерву (т. 3 а.с. 71). 27 березня 2019 року до суду, від представника ДП «Національні інформаційні системи» Рябека А.В. , через систему «Електронний суд» було подано заяву про вступ у справу в якості представника відповідача (т. 3 а.с. 92). Ухвалою суду від 15 квітня 2019 року у судовому засіданні була оголошена перерва у зв`язку із неявкою учасників справи та відсутності технічної можливості проведення судового засідання в режимі відеоконференції (т. 3 а.с. 101). 23 травня 2019 року до суду від представника ДП «Національні інформаційні системи» Колтунової А.Г. , через систему «Електронний суд» було подано заяву про вступ у справу як представника цього відповідача та доповнення до заперечення на позовну заяву (т 3 а.с. 124-125). Звернули увагу, що на даний час реєстрація припинення обтяжень здійснюється шляхом подання обтяжувачем паперової заяви до будь-якого нотаріуса або електронної заяви до відповідної філії ДП «НАІС» за умови укладання договору. ДП «НАІС» є технічним адміністратором Єдиних та Державних реєстрів, повноваження кого є чітко визначеними. І до повноважень ДП «НАІС» не належить вирішення питань, пов`язаних із припиненням обтяжень. Просили відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог до ДП «НАІС». У судовому засіданні 25 жовтня 2018 року представник позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON] позов [PERSON] підтримала, просила задовольнити, із позовом АТ «Метабанк» не погодилася, просила відмовити у задоволенні зустрічного позову, посилаючись на обставини і підстави, які були викладені у позові [PERSON] . В останні судові засідання, які були призначені на 15 квітня та 23 травня 2019 року, не прибула, не надала будь-які докази про наявність поважних причин своєї неявки у судові засідання. У поданій до суду заяві від 13 травня 2019 року зазначила, що позов [PERSON] підтримує у повному обсязі, просила його задовольнити, зустрічні позовні вимоги АТ «Метабанк» не визнає у повному обсязі та просить відмовити у їх задоволенні, просила розглянути справу за її відсутності, раніше надані пояснення підтримала (т. 3 а.с. 120). Позивач-відповідач [PERSON] у судові засідання не прибула з невідомих причин, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином засобами рекомендованого поштового зв`язку та шляхом вручення судових повісток представнику [PERSON] Про причини своєї неявки суду не повідомляла. 14 грудня 2017 року подала заяву про розгляд справи за її відсутності (т. 1 а.с. 146). У судовому засіданні 25 жовтня 2018 року представники відповідача-позивача за зустрічним позовом АТ «Метабанк» - Гриценко Ю.В., Приставка Р.О . позов [PERSON] не визнали у повному обсязі, просили відмовити у його задоволенні, посилаючись на обставини та підстави, зазначені у відзиві на позов. Зустрічний позов АТ «Метабанк» підтримали у повному обсязі, просили задовольнити, посилаючись на обставини та підстави, викладені у зустрічному позові. Крім того, представник відповідача-позивача за зустрічним позовом АТ «Метабанк» - Гриценко Ю.В. у судовому засіданні 23 травня 2019 року остаточно з посиланням на судову практику по тотожним даній справі справам підтримала зустрічний позов, просила його задовольнити, а у позові [PERSON] - відмовити за його безпідставністю. Відповідачі-треті особи за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] у судове засідання повторно не прибули з невідомих причин. Про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися належним чином шляхом неодноразового направлення за встановленими судом зареєстрованими та відомими місцями їх проживання засобами рекомендованого поштового зв`язку та шляхом неодноразового надання оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України. Про причини своєї неявки суду не повідомили. Представник відповідача-третьої особи ДП «Національні інформаційні системи» у судове засідання не прибув. Просив справу розглядати за відсутності їх представника, проти позовних вимог [PERSON] заперечували, посилаючись на надані письмові заперечення. Просили відмовити у задоволенні позову в частині позовних вимог до ДП «НАІС» (т. 3 а.с. 123-127). Представник відповідача-третьої особи Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області у судове засідання не прибув. Адміністрація вказаної особи просила справу розглядати без участі їх представника. Свого відношення до позову не висловили (т. 3 а.с.122). Представник третьої особи - Чечелівського відділу Державної виконавчої служби місті Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області в судове засідання не прибув з невідомих причин. Були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи засобами рекомендованого поштового зв`язку. Про причини неявки представника у судове засідання суду не повідомили, свого відношення до позову не висловили. Суд, вислухавши пояснення представників сторін у справі, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов АТ «Метабанк» підлягає задоволенню, а у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити за наступних підстав та обставин. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо який у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У частині 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтується. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа «Серявін та інші проти України», N 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Судом достовірно встановлено, що 28 вересня 2011 року між ПАТ «Метабанк» (на даний час АТ «Метабанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 632101631902А (т. 1 а.с. 191-196). Відповідно до п. 1.1. кредитного договору, банк надав позичальнику [PERSON] кредит на споживчі цілі в сумі 350 000,00 грн., строком користування на 36 місяців по 28 вересня 2014 року включно з визначенням процентної ставки за користування кредитом - 21,8%; а у випадку передбаченого п. 3.4. цього договору - 26,8%. Згідно п. 1.4. кредитного договору забезпеченням виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором є застава транспортних засобів, що оформляється відповідним договором. 28 вересня 2011 року між ПАТ «Метабанк» та [PERSON] було укладено договір застави № 9321016319001 (т. 1 а.с. 197-199). Відповідно до п. 1.2. договору застави, предметом застави № 1 за цим договором є: автомобіль марки Honda Civic, номер кузову [NUMBER] , 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] ; предметом застави № 2 за цим договором є: автомобіль марки ACURA MDX, номер кузову 2 [NUMBER] , 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] . За п. 1.6. договору застави, предмет застави заходиться у володінні і користуванні заставодавця. Заставодавець не вправі в період дії цього договору будь-яким чином розпоряджатися предметом застави (відчужувати, здавати в оренду, передавати в користування третім особам і таке інше), а також не вправі здійснювати наступні застави предмета застави, за винятком випадків повторної передачі його за іншим договором в заставу заставодержателя. Згідно підпункту «а» п. 2.2. договору застави, заставодержатель одержує право звернення стягнення на предмет застави якщо сума виданого кредиту, відсотки та комісії за кредитним договором не будуть сплачені заставодавцем у строки та у розмірах, що передбачені у кредитному договорі та додатках до нього, у тому числі щомісячних та/абр щоквартальних платежів за кредитним договором. Відповідно до підпункту «е» п. 2.3. договору застави, заставодержатель має право звернути стягнення на предмет застави у випадку невиконання інших умов договору застави або кредитного договору, якщо за висновком заставодержателя це може призвести до неможливості належного та своєчасного виконання заставодавцем його зобов`язань за договором застави або кредитним договором. За п. 2.4. договору застави, за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі всі свої вимоги за кредитним договором, а також договором застави. Пункт 2.6. договору застави передбачає, що цей договір застави та передбачені у договорі зобов`язання заставодавця зберігають силу для кожного нового власника предмета застави. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу. У ч. 1 ст. 530 ЦК України встановлено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). ВІдповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Внаслідок невиконання [PERSON] умов кредитного договору та виниклою заборгованістю, ПАТ «Метабанк» звернувся до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська із відповідним позовом до [PERSON] Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року було задоволено позов банку у повному обсязі: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Метабанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 367 925, 21 грн., яка складається з: 173 250, 96 грн. - сума простроченої заборгованості за кредитом; 39 176, 99 грн. - сума простроченої заборгованості за відсотками; 155 497, 26 грн. - пеня за простроченим кредитом та відсотками (т. 1 а.с. 200). Дане рішення суду набрало законного сили 10 березня 2016 року, що постає із відмітки суду на копії рішення суду. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому, суд констатує, що посилання представника позивача-відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] щодо недоведеності банком розміру заборгованості [PERSON] не заслуговує уваги. Крім того, відповідно до довідки ПАТ «Метабанк» від 18 січня 2019 року за № 10/145, банк підтвердив, що заборгованість за кредитним договором, присуджена рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року [PERSON] на користь банку в розмірі 367 925, 21 грн. та судовий збір в розмірі 3 654 грн. не сплачено (т. 1 а.с. 201). Факт невиконання рішення суду боржником [PERSON] щодо сплати присуджених коштів у погашення заборгованості за кредитним договором підтвердили у судовому засіданні представники АТ «Метабанк». Натомість, позивач-відповідач [PERSON] , її представник [PERSON] , та інші учасники справи не надали до суду докази на спростування факту існування непогашеної [PERSON] заборгованості за кредитним договором перед банком. Згідно із ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про заставу» та ст. 589 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Право вибору конкретного способу звернення стягнення на предмет застави покладається на заставодержателя. У разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Як передбачено ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом». Відповідно до Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 33139114 від 28 вересня 2011 року постає, що об`єктом обтяження є: автомобіль марки Honda Civic, номер кузову [NUMBER] , 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] та автомобіль марки ACURA MDX, номер кузову 2 [NUMBER] , 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] , боржником зазначений [PERSON] . Відомості про обмеження відчуження - за погодженням з обтяжувачем. (т. 1 а.с. 203). З Витягу про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна № 53635775 від 06 жовтня 2017 року постає, що 28 вересня 2011 року за № 11661269 зареєстровано обтяження рухомого майна, об`єктом обтяження є: автомобіль марки Honda Civic, номер кузову [NUMBER] , 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] та автомобіль марки ACURA MDX, номер кузову 2 [NUMBER] , 2008 року випуску, р.н. [NUMBER] , боржником зазначений [PERSON] . Відомості про обмеження відчуження - за погодженням з обтяжувачем (т. 1 а.с. 204-205). 25 квітня 2016 року реєстратором Дніпропетровської філії ДП «Національні інформаційні системи» було зареєстроване обтяження, у виді арешту рухомого майна, на підставі постанови державного виконавця Красногвардійського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Марінеско А.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, із зазначенням обмеження відчуження: заборонено відчужувати. Боржником у даному зобов`язанні було зазначено [PERSON] 04 серпня 2016 року реєстратором Запорізької філії ДП «Національні інформаційні системи» було змінено відомості про обтяження, а саме термін дії обтяження було змінено з 28.09.2016 року по 04 серпня 2021 рік. 10 квітня 2017 року реєстратором Дніпропетровської філії ДП «Національні інформаційні системи» було зареєстроване обтяження, у виді арешту рухомого майна, на підставі постанови державного виконавця Чечелівського ВДВС м. Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області Марінеско А.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, із зазначенням обмеження відчуження: заборонено відчужувати. Боржником у даному зобов`язанні було зазначено [PERSON] , термін дії обтяження визначено до 10 квітня 2022 року. 01 лютого 2017 року між [PERSON] та [PERSON] , в особі [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу № 1242/2017/314308. Даний договір було укладено у Територіальному сервісному центрі МВС 1242 РСЦ МВС в м. Дніпропетровська у простій письмовій формі (т. 1 а.с. 12). Предметом даного договору є: транспортний засіб марки ACURA модель MDX, 2008 рок випуску, номер кузову 2 [NUMBER] , 2008 року випуску, н.з. [NUMBER] , який зареєстрований за продавцем [INFO] . Ціна транспортного засобу за договором склала - 513 325, 00 грн. Як було встановлено у судовому засіданні про факт купівлі [PERSON] . спірного автомобіля, який є предметом застави, стало відомо АТ «Метабанк» із отриманого 12 вересня 2017 року банком листа [PERSON] (т. 1 а.с. 212). Крім того, відповідно до листа Регіонального сервісного центру в Дніпропетровській області від 17 червня 2016 року за № 31/4-1697 постає, що, раніше автомобіль ACURA модель MDX, 2008 рок випуску, номер кузову 2 [NUMBER] , номерний знак [NUMBER] , був знятий з обліку [PERSON] 30 грудня 2015 року для його реалізації. Цього ж дня, 30 грудня 2015 року, даний автомобіль було взято на облік (без зазначення нового власника) (т. 1 а.с. 209-210). Тобто, як було встановлено у судовому засіданні та підтверджується наявними у справі доказами, [PERSON] , без згоди АТ «Метабанк», здійснив відчуження спірного автомобіля, що є предметом застави, 30 грудня 2015 року [PERSON] , який потім 01 лютого 2017 року продав його [PERSON] . Листом від 09 жовтня 2017 року ПАТ «Метабанк» повідомив [PERSON] про наявне приватне обтяження рухомого майна, придбаного нею автомобіля ACURA модель MDX, 2008 рок випуску, номер кузову 2 [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , відповідно до договору застави від 29 вересня 2011 року і що відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження (т. 1 а.с. 214). Суд критично ставиться до тверджень представника позивача-відповідача [PERSON] - [PERSON] та самої [PERSON] про те, що вона є добросовісним набувачем, з огляду на наступне. Згідно Витягу з реєстру обтяжень рухомого майна № 33139114 від 28 вересня 2011 року, проведено реєстрацію приватного обтяження рухомого майна, автомобіля ACURA модель MDX, 2008 рок випуску, номер кузову [NUMBER], р.н. [NUMBER] . Крім того, на час придбання [PERSON] автомобіля, було зареєстроване обтяження, у виді арешту рухомого майна, на підставі постанови державного виконавця Красногвардійського ВДВС м. Дніпропетровська ГТУЮ у Дніпропетровській області Марінеско А.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, із зазначенням обмеження відчуження: заборонено відчужувати. Відповідно до п. 6 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого Постановою КМУ від 05.07.2004 року № 830 (далі Порядок), відомості про обтяження рухомого майна вносяться до Реєстру на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Суд вважає, що позивач-відповідач за зустрічним позовом [PERSON] , на час придбання автомобіля, не була позбавлена можливості перевірити в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна інформацію щодо можливого обтяження рухомого майна, що придбавався нею. Проте, як було встановлено у судовому засіданні, [PERSON] цього не зробила. З наведеного вбачається, що під час проведення переходу права власності на автомобіль від [PERSON] до [PERSON] та від [PERSON] до [PERSON] , застава зберігала свою силу та було зареєстроване обтяження на спірний автомобіль. Відповідно до ст. 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. За таких обставин, суд вважає, що позивач-відповідач [PERSON] не є добросовісним набувачем права власності на спірне рухоме майно, тому, що на момент придбання автомобіля вона могла дізнатися про перебування вказаного автомобіля у заставі АТ «Метабанк», як від попереднього його власника, так і особисто, і будь-яких перешкод для цього у неї не було, відповідних доказів щодо зворотного позивачем-відповідачем [PERSON] та її представником суду надано не було. Згідно ст. 1 Закону України «Про заставу» застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. За ст. 17 цього ж Закону, заставодавець зберігає право розпорядження заставленим майном, якщо інше не передбачено законом чи договором. Заставодавець може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено законом. Відповідно ч. 1 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У відповідно до ст. 27 цього ж Закону та ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Наведені правові норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Згідно з ч. 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо інше не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач надав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Частиною 1 ст. 23 цього ж Закону передбачено, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов`язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За таких обставин реалізація майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, отже, на неї може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статей 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року у справі № 6-7цс13 та від 19 листопада 2014 року у справі № 6-168цс14 та правовими висновками Верховного Суду, наведеними у постанові від 20 березня 2019 року у справі № 202/32033/13-ц, провадження № 61-10257св18. Тобто, у разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Щодо заяви представника позивача-відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] . про застосування позовної давності за вимогою АТ «Метабанк» суд вважає, що така заява не підлягає задоволенню з огляду на наступне. У своїй заяві про застосування позовної давності представником позивача-відповідача за зустрічним позовом [PERSON] - [PERSON] не наведено підстав, з яких вона вважає, що ПАТ «Метабанк» звернувся до суду із відповідними вимогами у порушення строків звернення (т. 2 а.с. 159). Разом з тим суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. У відповідності до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Частиною 4 ст. 267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У силу ч. 2 ст. 264 ЦК України відповідачем-позивачем за зустрічним позовом АТ «Метабанк» при звернення до суду із зустрічними вимогами до [PERSON] не були пропущені строки позовної давності для звернення до суду за захистом свого порушеного права, оскільки 14 серпня 2015 року ПАТ «Метабанк» (на даний час АТ «Метабанк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, який був задоволений рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2015 року. Згідно із відміткою суду, рішення суду набрало законної сили 10 березня 2016 року. Про відчуження автомобіля заставодержателем без згоди банку стало відомо у 2017 році. Із зустрічними вимогами банк звернувся до суду 30 січня 2018 року, тобто в межах трирічного строку, визначеного ч. 1 ст. 257 ЦК України. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про можливість задоволення обґрунтованих позовних вимог АТ «Метабанк» в повному обсязі, а у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити за їх безпідставністю. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідача-позивача за зустрічним позовом [PERSON] підлягає стягненню на користь відповідача-позивача за зустрічним позовом АТ «Метабанк» сума сплаченого судового збору в розмірі 1762 грн.

Outcome: approved