overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 серпня 2010 року він із відповідачем зареєстрували шлюб. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, часто виникають суперечки та непорозуміння, взаємні образи. Зазначає, що оскільки протягом чотирьох років сім'я існує лише формально, вважаю, що примирення між сторонами та відновлення сім'ї є неможливим. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив шлюб розірвати, посилаючись на викладене в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, а тому за згоди позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у його відсутність, оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.08.2010 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що 07.08.2010 року складено відповідний актовий запис №1901. (а.с. 6). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що сторони сімейні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-26 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 04 вересня 2010 року вона із відповідачем зареєстрували шлюб. Зазначає, що сімейне життя між подружжям не склалося, часто виникали конфлікти та постійні сварки. З 2016 року стосунки між позивачем та відповідачем погіршилися, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, в позовній заяві просила розгляд справи провести без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій з приводу розірвання шлюбу не заперечував та просив розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 вересня 2010 року у Франківському відділі реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації шлюбів 04 вересня 2010 року зроблено відповідний актовий запис. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-25 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21 травня 2011 року вона із відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зазначає, що на початку 2017 року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення сімейних відносин, кожен із подружжя має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явилася, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність позивача, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій з приводу розірвання шлюбу не заперечував та просив розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 травня 2011 року у Виконавчому комітеті Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, про що в Книзі реєстрацію шлюбів 21 травня 2011 року зроблено відповідний запис за №133 (а.с. 7). Від шлюбу мають дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 24 липня 2004 року вона із відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Зазначає, що з початку 2017 року відносини між подружжям погіршилися, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, майбутнє сім'ї, втрати взаєморозуміння, почуття любові та поваги один до одного. Сторони тривалий час не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство та побут. Позивач в судове засідання не з'явилася, до суду подала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу у її відсутність та просила шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечував та просив суд розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що сторони за реєстрували шлюб 24 липня 2004 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №532 (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-03 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON](дошлюбне прізвище - «[PERSON]») звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що причиною звернення до суду з даним позовом є те, що у них відсутні сімейно шлюбні відносини, проживають окремо,спільного господарства не ведуть, шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та дату засідання була повідомлена належним чином, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 10.02.1967року в Фонтанській сільській раді Комінтернівського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис 11. Сторони остаточно припинили сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, не пов'язані спільним побутом, проживають окремо. Спору про майно сторони не заявили. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. При встановлених обставинах суд дійшов висновку, що подальше збереження шлюбу не можливе, воно суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи. Згідно ст.114, ст.115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (до шлюбу Малих) О.А. звернулась в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області (актовий запис № 61). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають четверо дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені з вересня 2017 року. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, у відповідності до ч.2\~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом обєктивно встановлено, що 06 липня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іванківського районного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] (до шлюбу Малих) О. А. та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (актовий запис № 61) від 06 липня 2005 року. У шлюбі сторони мають четверо дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені з вересня 2017 року. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (до шлюбу Чорна) І.С. в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 02 жовтня 1999 року Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану (актовий запис № 212). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, насильство, яке відповідач вчиняє відносно позивачки та дітей, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Оскільки сторони в судове засідання не зявилися, у відповідності до ч.2\~ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом обєктивно встановлено, що 02 жовтня 1999 року Старокостянтинівським відділом реєстрації актів громадянського стану, було зареєстровано шлюб між позивачкою [PERSON] (до шлюбу Чорна) І.С. та відповідачем [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження (актовий запис № 212) від 02.10.1999 року. Сторони мають двох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалося через взаємне непорозуміння, різні погляди на життя, насильство, яке відповідач вчиняє відносно позивачки та дітей, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені. Збереження сімї між ними є неможливим та суперечить інтересам позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 206 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувсь до суду із заявою про встановлення факту належності йому державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ 048047 виданий Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 03 січня 2004 року на земельну ділянку площею 2,3 га на території Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району. В обґрунтування заяви посилавсь на те, що у вищезазначеному держакті невірно записано відомості про власника зазначено: «Стасюк Володимир Панасович», а вірно «Стасюк Володимир Танасович», через що він не може розпорядитися даним майном. Заявник звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, просив заяву задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району, який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявивсь і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно паспорту серії НВ 238824 від 30.01.2003р. заявник є [PERSON], [INFO] Разом з тим, Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва серії ХМ 048047 виданий Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 03 січня 2004 року, виданий на імя «Стасюк Володимир Панасович», тобто помилково вказано по-батькові власника земельної ділянки, що перешкоджає власнику вільно розпоряджатись даним майном. Дані обставини підтверджуються паспортним даними заявника, даними державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ 048047 виданого Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 03 січня 2004 року; даними довідок виконкому Коржівської сільської ради Старокостянтинівського району №488 від 04.09.2017р. та №682 від 14.12.2016р.; даними свідоцтва про народження заявника 1-БВ №145667 від 27.02.20-03р. (повторне). Оцінивши усі надані докази, в їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що [PERSON], належить державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХМ 048047 виданий Старокостянтинівською районною державною адміністрацією 03 січня 2004 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини. Шлюбні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. Ухвалою судді Солом'янського районного суду м. Києва від 06 листопада 2017 року було відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з'явився, подав через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що він просить розглядати справу без його участі, пред'явлений позов підтримує в повному обсязі (а.с. 15). Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала через канцелярію суду заяву, з якої вбачається, що вона просить розглядати справу в її відсутність, пред'явлений позов визнає в повному обсязі (а.с. 16). Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 березня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). З позовної заяви вбачається, що сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків та не ведуть спільного господарства. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 640 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу відповідач своє прізвище не змінювала.

Outcome: approved