Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-26 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Обгрунтовуючи свої позовні вимоги наступним 20 липня 2016 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до умов якого вона передала відповідачу в борг 375 000 гривень, останній зобов'язувався повернути борг у повному обсязі, при чому першу частину в сумі 75 000 гривень - періодичними платежами у строк до 24.08.2016 року, що підтвердив розпискою від 20 липня 2016 року. Відповідач умови договору не виконав, кошти у встановлений договором строк не повернув. З урахуванням викладеного, просить суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики в розмірі 375 000 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з заявою, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, розглядати справу за його відсутності та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явилася про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд вважає за можливе розглянути справу у відповідності до ст.ст.280,281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а від відповідача, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, відомостей про причини неявки не надійшло. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Підставою для пред'явлення позову позивачем зазначено невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором позики, що укладений між ними. На підтвердження укладання такого договору, позивачем представлено розписку від 20 липня 2016 року, в якій відповідач [PERSON] підтверджує, що отримала у борг у [PERSON] грошові кошти в сумі 375 000 гривень, які зобов'язується повернути у повному обсязі, згідно графіку погашення ( а.с.4). Отже, судом встановлено, що свої зобов'язання за договором позики щодо передачі коштів позивачем [PERSON] виконані в повному обсязі. В порушення взятих на себе зобов'язань відповідачем [PERSON] отримані грошові кошти у строк та на умовах, визначених договором, позивачу не повернуто. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на вказані вище вимоги чинного законодавства, судом встановлено, що між сторонами 20 липня 2016 року укладено договір позики на суму 375 000 гривень, повернення позики періодичними платежами, при чому перша частина в сумі 75 000 гривень у строк до 24.08.2016 року. Позика у вказаний термін позивачу не повернута, у зв'язку з чим позивач отримав право звернутись до суду за захистом свого порушеного права шляхом стягнення боргу. З урахуванням викладеного, суд вважає, що заявлені у справі вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 3 750,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved