Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON](далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON](далі - відповідач), третя особа: Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису про народження дитини даних про батька. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 2004 року по 2014 року позивач та відповідач проживали однією сім'єю як чоловік і дружина без реєстрацію шлюбу. За час спільного проживання у них народилася донька [PERSON], [INFO], позивач і відповідач дійшли спільної згоди щодо присвоєння донці прізвища матері, тобто, «[PERSON]», однак у відомостях про батька дитини помилково було зазначено прізвища батька «[PERSON]» замість вірного «[PERSON]», а тому позивач просить суд визнати [PERSON], [INFO], батьком [PERSON], [INFO] та зобов'язати Шевченківський районний у місті Києві відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в місті Києві внести зміни до актового запису про народження № 432 від 23.03.2006 року у Книзі реєстрації народжень відповідно до рішення суду, а саме: у відомостях про батька дитини [PERSON], вказати [PERSON]. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив позов задовольнити. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, заперечень на позов не надавала. Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, належним чином повідомлена відповідач в судове засідання не з'явилася, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, на адресу суду направив лист в якому просив розглядати справу без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Свідок [PERSON] в судовому засіданні, пояснила, що позивач є її батьком, з 2004 року проживав однією сім'єю як чоловік і дружина без реєстрацію шлюбу з відповідачем та 2006 році в них народилася донька [PERSON], останній раз з якою вони бачились в 2015 році, дитина називала позивача - батьком. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що позивач є її батьком, з 2004 року проживав однією сім'єю як чоловік і дружина без реєстрацію шлюбу з відповідачем та 2006 році в них народилася донька [PERSON], дитина називала позивача батьком, а її сестрою. Позивач і відповідач вели спільне господарство протягом тривалого часу. Вислухавши пояснення позивача та його представника, свідків, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, оглянувши в судовому засіданні фото та відеоматеріали, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що [INFO] народилась [PERSON], про що в Книзі реєстрації записів актів цивільного стану про народження Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було зроблено актовий запис № 432 від 23.03.2006 року. Так, згідно свідоцтва про народження [PERSON], вона народилася [INFO], її матір'ю є [PERSON], а батьком записаний [PERSON] (а.с. 3). Згідно із ч. 2 ст. 125 Сімейного кодексу України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 128 Сімейного кодексу України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до цивільного процесуального кодексу України. Згідно із ч. 2 ст. 130 Сімейного кодексу України заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у ч. 3 ст. 128 Сімейного кодексу. Частиною 3 статті 128 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Відповідно до положень ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Так, за клопотанням позивача, судом було двічі призначено у справі судово-генетичну експертизу ухвалами суду від 25.01.2016 року та від 30.08.2016 року для з'ясування питання чи є [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] [INFO]. Разом із тим, згідно із повідомленнями Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи від 18.04.2016 року № 11/715 та від 16.12.2016 року експертизу було провести неможливо у зв'язку із неявкою до експертної установи [PERSON] в першому випадку та дитини [PERSON] в другому випадку (а.с. 54, 93). При цьому, ухвалою суду від 30.08.2016 року було застосовано примусовий привід [PERSON] на проведення призначеної у справі експертизи. Відповідно до ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Враховуючи ухилення відповідача від участі в експертизі, суд вважає за можливе визнати факт того, що [PERSON] є біологічним батьком [PERSON] [INFO]. Враховуючи викладені норми чинного сімейного законодавства та те, що обставини, на які посилається позивач у своїй заяві знайшли повне підтвердження в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання [PERSON] батьком [PERSON]. Відповідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п.п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року №52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання (далі по тексту - Правила), що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року №96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Враховуючи вищевикладене, встановлені обставини, та те, що встановлення батьківства є підставою для внесення відповідних змін у актовий запис про народження дитини, суд приходить до висновку, що вимоги [PERSON] про внесення відповідних змін до актового запису про народження дитини підлягають задоволенню. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог ст. ст. 27 - 30 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з [PERSON]підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 974,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved