Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

у березні 2020 року до Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява Добропільської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , третя особа комунальне підприємство «Добропільська служба єдиного замовника» про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування заявлених вимог представник позивача посилається на те, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] . Вказана квартира була надана [PERSON] на підставі ордеру № 26 від 20 березня 1995 року. Квартира однокімнатна, не приватизована, розташована на першому поверсі двоповерхового будинку. Будинок знаходиться на балансі комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника». На даний час квартира покинута, [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі не проживають вже більше п`яти років, обов`язків по схоронності житлового фонду, по сплаті комунальних послуг не виконують. Зазначене свідчить про те, що обов`язки передбачені договором найму житла ніхто не виконує, житло для проживання не використовується, не утримується, плата за комунальні послуги не здійснюється, квартира покинута без поважних причин усіма членами родини, що свідчить про відсутність зацікавленості сім`ї у її збереженні для проживання. Враховуючи викладене та посилаючись на ст.ст. 71, 72 ЦК України, просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Представник позивача Добропільської міської ради у відкрите судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у її відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, шляхом направлення судових повісток за місцем реєстрації та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті Добропільського міськрайонного суду Донецької області http://dpm.dn.court.gov.ua, доказів поважності своєї неявки, відзиву на позовну заяву або заяви про розгляд справи за відсутності відповідачів до суду не надходило. Представник третьої особи комунального підприємства «Добропільська служба єдиного замовника» у відкрите судове засідання не з`явилася, в матеріалах справи є заява про розгляд справи у її відсутність. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, яка не заперечувала проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідачів на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, повідомивши відповідачів про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням в Єдиному державному реєстрі судових рішень (http://www.reyestr.court.gov.ua/ (http://www.reyestr.court.gov.ua/)),\~посилаючись на\~єдиний унікальний\~номер справи\~(Справа\~№)\~227/1044/20. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особи отримали судове рішення. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З довідки, наданої начальником відділу з житлових питань та управління комунальною власністю Добропільської міської ради [PERSON] , встановлено, що згідно книги реєстрації ордерів, службових посвідчень та охоронних свідоцтв 1992-1994 років, [PERSON] було видано ордер № 26 від 20.03.1995 року про надання житлової площі за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно інформації, що міститься у довідках, виданих відділом реєстрації Добропільської міської ради Донецької області, № 16-23/221 від 20.03.2020 року та № 16-23/220 від 20.03.2020 року, за адресою: [ADDRESS] , з 14 лютого 1995 року зареєстрований [PERSON] , 1959 року народження, а з 05 червня 2007 року [PERSON] , 1983 року народження (а.с.22-23). Довідка ТОВ «Добропільське БТІ» № 129 від 26.02.2020 року свідчить, що згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на квартиру [ADDRESS] , не зареєстроване. В інвентаризаційній справі правоустановчі документи відсутні (а.с.7). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 203163685, сформованої 05 березня 2020 року, також вбачається, що відомості щодо нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , відсутні (а.с.8). З акту ТОВ «Добропільське експлуатаційне підприємство» від 19.02.2020 року, який складений комісією у складі майстрів технічних дільниць (техніків-доглядачів) та в присутності мешканки квартири [ADDRESS] вбачається, що квартира [ADDRESS] за вищевказаною [ADDRESS] однокімнатна, державна, розташована на першому поверсі двоповерхового житлового будинку. В квартирі не мешкають більше 5 років, вхідні двері старі, закриті на навісний замок, квартира знаходиться у зруйнованому стані. Заборгованість по квартирній платі станом на 01 лютого 2020 року становить 3568,27 грн, щомісячне нарахування 46,93 грн (а.с.9). Проте, вже з акту ТОВ «Добропільське експлуатаційне підприємство» від 10 червня 2020 року, складеного в тому ж складі комісії, вбачається, що у квартирі [ADDRESS] за вищевказаною [ADDRESS] не мешкають з 2012 року, вхідні двері старі, закриті на навісний замок, квартира знаходиться у зруйнованому стані. Заборгованість по квартирній платі станом на 01 червня 2020 року становить 3755,99 грн, щомісячне нарахування 46,93 грн. З листа директора КП «Добро» Добропільської міської ради Сундучнікова А.С. № 158 від 26.02.2020 року на запит про суму боргу зі сплати комунальних послуг за постачання теплової енергії вбачається, що за адресою: [ADDRESS] , послуга постачання теплової енергії відсутня (а.с.10). З листа директора філії «Соцсервис» Садовніченка О.М. № 37 від 26.02.2020 року вбачається, що у липні 2016 року котельні були передані з балансу філії «УКК» ТОВ «ДТЕК Добропіллявугілля» в комунальну власність міста Добропілля. Послуги з теплопостачання з того часу не надаються. Оскільки за адресою: [ADDRESS] , послуги з теплопостачання ніколи не надавалися, то і заборгованості не має (а.с.11). Інформацією директора ДВУВКГ Полтавця О.В. № 20/412 від 10.03.2020 року підтверджується, що за адресою: [ADDRESS] , відкрито особистий рахунок № [NUMBER] на ім`я [PERSON] , нарахування за послуги водопостачання і водовідведення не провадиться з січня 2017 року у зв`язку з тим, що там ніхто не мешкає згідно акту інвентаризації. Оплата з 2017 року по теперішній час не здійснюється, заборгованість станом на 01 березня 2020 року складає 717,66 грн (а.с.12-13). Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Згідно ч.ч. 4-5\~ст. 9 ЖК України,\~ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Так, стаття 71 ЖК УРСР встановлює загальні правила збереження жилого приміщення за тимчасово відсутніми громадянами. За змістом цієї статті при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї, за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Понад шість місяців жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї у випадках, передбачених пунктами 1-7 ч. 3 ст. 71 ЖК України. Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Аналіз статей\~71,\~72 ЖК Української РСР\~дає підстави для висновку, що особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщеннями за двох умов: непроживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутність поважних причин. Вичерпного переліку поважних причин не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців житлове законодавство не встановлює, у зв`язку з чим поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи. Європейський суд з прав людини вказував, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла (KRYVITSKA AND KRYVITSKYY v. UKRAINE, № 30856/03, § 41, від 02 грудня 2010 року). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Саме на позивача процесуальний закон покладає обов`язок довести факт відсутності відповідача понад встановлені\~статтею 71 ЖК Української РСР\~строки у жилому приміщенні без поважних причин. Початок відліку часу відсутності визначається від дня, коли особа залишила приміщення. Повернення особи до жилого приміщення, яке вона займала, перериває строк тимчасової відсутності. При тимчасовій відсутності за особою\~\~продовжує зберігатись намір ставитися до жилого приміщення як до свого постійного місця проживання, тому при розгляді позову про визнання особи такою, що втратила право на жилу площу, суд повинен ретельно дослідити обставини, які мають значення для встановлення причин довготривалої відсутності. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження факту відсутності відповідачів у спірній квартирі понад встановлений статтею 71 ЖК України строк саме без поважних причин, а отже не доведено наявність встановленого законодавством кола підстав для визнання осіб такими, що втратили право на користування спірним житловим приміщенням. Крім того, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що у відповідачів існує інше постійне місце проживання, окрім спірного. В свою чергу, акти житлової організації мають мінливі відомості щодо терміну відсутності осіб у спірному житловому приміщенні, оскільки в акті від 19.02.2020 року вказано, що відповідачі не проживають за вказаною адресою понад п`ять років (а.с.9), а в акті від 10.06.2020 року зафіксовано, що з 2012 року (тобто майже 8 років). А сам по собі факт несплати комунальних платежів за квартиру, на які посилається позивач, не має наслідком позбавлення права особи на користування цією житловою площею. З урахуванням вищевикладеного та

Outcome: dismissed