Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із указаним позовом до ПАТ «Автокразбанк» (далі по тексту рішення - Банк, відповідач) та просив стягнути із відповідача на його користь суму залишку неповернутого вкладу у розмірі 50 100,00 грн. і нараховані відсотки в сумі 22 000,00 грн. В обґрунтування вимог зазначав, що між ним та Банком 06 серпня 2013 року було укладено договір банківського вкладу № 151450, за умовами якого він передав банку грошові кошти у сумі 250 100,00 грн. на строк 370 днів зі сплатою банком 18% річних. 08 вересня 2013 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб йому було перераховано 200 000,00 грн. у зв'язку із здійсненням процедури ліквідації ПАТ «Автокразбанк». Залишок вкладу в сумі 50 100,00 грн. та проценти в сумі 22 000,00 грн. Банк повертати відмовляється. Представник Банку [PERSON] проти позову заперечував. Суду пояснив, що з 30 травня 2014 року у ПАТ «АКБ Банк» розпочато процедуру тимчасової адміністрації, і позивач у порядку, передбаченому спеціальним законом - Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» отримав від Фонду гарантування вкладів відшкодування у сумі 200 000,00 грн. 29 серпня 2014 року у Банка відкликано ліцензію та розпочато процедуру ліквідації, що передбачає чіткий порядок задоволення вимог кредиторів, в тому числі вкладників-фізичних осіб. На виконання цього порядку [PERSON] подав заяву про визнання його кредитором на суму, що перевищує гарантовану Фондом і його вимога включена до реєстру акцептованих вимог. Це означає, що позивач матиме змогу отримати кошти у четверту чергу від сум, що будуть отримані від реалізації майна Банку. Також представник [PERSON] звертав увагу суду на те, що [PERSON] визначив свої вимоги як упущену вигоду, відшкодування та задоволення якої прямо заборонено законом. Ухвалою суду від 28 листопада 2014 року до участі у справі як співвідповідача було залучено виконавчу дирекцію Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Представник фонду просив слухати справу без його участі, у письмових запереченнях просив у задоволенні позову відмовити, спираючись на приписи статтей 26, 49,52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Зокрема, представник зазначав, що вимоги вкладників у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, задовольняються за результатами ліквідації та реалізації майна Банку у четверту чергу. Задля цього вкладник має протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії заявити уповноваженій особі Фонду свої вимоги. 01 грудня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду прийнято рішення про затвердження Реєстру акцептованих вимог кредиторів ПАТ «Автокразбанк». Не включені до реєстру вимоги задоволенню не підлягають і вважаються погашеними. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: 06 серпня 2013 року між позивачем та ПАТ «Автокразбанком» було укладено договір банківського вкладу № 151450, за умовами якого [PERSON] передав банку грошові кошти у сумі 250 100,00 грн. на строк 370 днів зі сплатою банком процентів у розмірі 18 % річних. Станом на день закінчення договору - 11 серпня 2014 року - у Банку діяла процедура тимчасової адміністрації на підставі Постанови Правління Національного Банку України від 30 травня 2014 року № 320 «Про віднесення Публічного Акціонерного Товариства «Автокразбанк» до категорії неплатоспроможних» та рішення №40 виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 30 травня 2014 року про запровадження тимчасової адміністрації та призначення уповноваженої особи Фонду на тимчасову адміністрацію в Банку ( а.с.34-35 ). Згідно з постановою правління Національного банку України від 28 серпня 2014 року № 537 банківська ліцензія ПАТ «Автокразбанк» відкликана та прийнято рішення про ліквідацію банку. Згідно з рішенням виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 29 серпня 2014 року № 76 розпочато процедуру ліквідації ПАТ «Автокразбанку» ( а.с.17-19). 08 вересня 2014 року виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] було перераховано 200 000,00 грн. ( а.с. 5). Вимога позивача включена до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Згідно з ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Пунктом 1 ч. 6 ст. 36 цього закону установлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 4 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. На виконання свого основного завдання Фонд у порядку, передбаченому цим Законом, здійснює такі функції: веде реєстр учасників Фонду; здійснює заходи щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснює процедуру виведення неплатоспроможних банків з ринку, у тому числі шляхом здійснення тимчасової адміністрації банків, організовує відчуження активів і зобов'язань неплатоспроможного банку, продаж неплатоспроможного банку або створення та продаж перехідного банку. Згідно з ч. 1 ст. 26 зазначеного Закону встановлено, що Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день прийняття рішення Національним банком України про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття того рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200 тис. грн. Відповідно до Положення про виведення неплатоспроможного банку з ринку, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 5 липня 2012 року № 2, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 14 вересня 2012 року № 1581/21893), а саме: п. 4.31 розділу V «Дії Фонду з виведення неплатоспроможного банку з ринку шляхом його ліквідації», де зазначено, що у разі необхідності уповноважена особа Фонду на ліквідацію банку вносить пропозиції щодо затвердження виконавчою дирекцією Фонду змін до реєстру акцептованих вимог не частіше ніж раз на квартал на підставі, зокрема рішення суду, яке набрало законної сили; свідоцтва про право на спадщину за вимогами кредиторів, які визнані уповноваженою особою Фонду на ліквідацію банку та включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів. Відповідно до ст. 41 Конституції України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Застосування судами Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу. За таких обставин суд приходить до висновку про те, що позов [PERSON] до ПАТ «Автокразбанку» підлягає задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України,

Outcome: approved