Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору оренди недійсним. Заявлені вимоги мотивував тим, що 15 червня 2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір оренди, згідно з умовами якого відповідачка надала [PERSON] в строкове платне користування гараж (машиномісце) [NUMBER], площею 18,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Разом з тим, [PERSON] не є належним власником даного гаража. [PERSON] просив договір оренди визнати недійсним та стягнути з [PERSON] сплачену орендну плату за червень-вересень 2014 року в розмірі 2 000 грн. 00 коп. Представник позивачки в судовому засіданні підтримала. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, подав зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності на гараж (машиномісце) [NUMBER], площею 18,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Заявлені вимоги мотивував тим, що рішенням виконавчого комітету Київської міської ради депутатів трудящих в 1969 році інвалідам Великої вітчизняної війни виділялися земельні ділянки по вул. Липська в м. Києві для будівництва гаражів. Разом з тим, частина земельної ділянки за зазначеною адресою не використовувалася міською радою та третіми особами, а тому [PERSON] за власні кошти побудувала на даній ділянці гараж загальною площею 18,3 кв. м. Представник позивача за первісним позовом проти задоволення зустрічного позову заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 15 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір оренди гаражного приміщення, згідно з умовами якого [PERSON] передала, а [PERSON] прийняв у строкове платне користування гараж (машиномісце) [NUMBER], площею 18,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зобов»язався сплачувати орендну плату в розмірі 500 грн. 00коп. на місяць. 26 серпня 2014 року позивач за первинним позовом звернувся до [PERSON] з проханням повернути сплачену орендну плату за червень-вересень 2014 року в розмірі 2 000 грн. 00 коп., оскільки йому стало відомо, що [PERSON] не є належним власником гаражного приміщення. 15 травня 2014 року [PERSON] отримала технічний паспорт на гараж (машиномісце) бокс [NUMBER] ПЛОЩЕЮ 18,3 кв.м., що був виготовлений ТОВ «Аламак-77». Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 5 ст. 376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Отже, судом не встановлено підстав для визнання Договору оренди від 15 червня 2014 року недійсним, а тому відсутні підстави для задоволення первісного позову. Одночасно вимоги викладені відповідачкою у зустрічній позовній заяві суд вважає обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. За правилами ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позовних вимог за зустрічним позовом, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в розмірі 243 грн. 60 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved