Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], позначений на плані «А1», загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня «Б», погріб «В», колонка «К», огорожа «N», в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який померла [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] Після його смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно, до складу якого, зокрема, увійшов житловий будинок [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями та спорудами, в якому позивач на час смерті батька й проживала разом з ним. За життя, а саме 18 квітня 1996 року останній склав заповіт на імя позивача, яким все своє майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати і на що він матиме право заповів [PERSON]. Дотримуючись визначеного законом строку, позивач як спадкоємець за заповітом звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини. Інші спадкоємці, які мають обовязкову частку і прийняли спадщину, відсутні. Проте, завідувач Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Юхта Л.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене нерухоме майно, у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок за час життя спадкодавця не оформлялося, правовстановлюючі документи на спірне майно відсутні. З підстав визнання права власності на вказане вище нерухоме майно [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом. До початку розгляду справи від представника позивача [PERSON] [PERSON] надійшла заява, в якій останній заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити та слухати справу за його відсутності. Від голови Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області Литвина М.Г. надійшов лист, в якому заявлені позивачем вимоги сільська рада визнала та просила розглянути справу за відсутності представника відповідача. Завідувач Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Юхта Л.М. направила до суду лист про розгляд справи без присутності представника нотаріальної контори. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява, в якій остання позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила слухати справу без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 25 лютого 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є дочкою [PERSON], який помер [INFO], про що свідчить запис у графі «Батько» свідоцтва про народження позивача серії [NUMBER] (а.с. 7-8). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ч.1 ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України). За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Так, 18 квітня 1996 року [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповідальне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося, і взагалі все те, що належатиме йому і на що він за законом матиме право на день смерті заповів позивачу [PERSON] Даний заповіт посвідчено 18 квітня 1996 року секретарем Бобрицької сільської Ради народних депутатів Броварського району Київської області Скоробагатько К.М., зареєстровано в реєстрі за № 22 (а.с. 35). За правилами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З дослідженої судом копії спадкової справи № 225/2010 щодо майна [PERSON], який помер [INFO], встановлено, що дотримуючись встановленого законом шестимісячного терміну, а саме 13 квітня 2010 року [PERSON] звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право власності за заповітом (а.с. 33). 13 квітня 2010 року [PERSON], яка також є дочкою [PERSON], що помер [INFO], подала до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області заяву про відмову від належної їй частини спадкового майна за законом (а.с. 36). Проте листом № 460/02-14 від 04 березня 2015 року завідувач Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Юхта Л.М. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS], у зв'язку з тим, що право власності на нього за час життя спадкодавця не оформлялося, правовстановлюючі документи на спірне нерухоме майно відсутні (а.с. 41). Судом також зясовано, що [PERSON] на день смерті належав житловий будинок [ADDRESS], позначений на плані «А1», загальною площею 68,7 кв.м., житловою площею 25,4 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літня кухня «Б», погріб «В», колонка «К», огорожа «N». Вказані обставини підтверджуються копією технічного паспорту на житловий будинок (а.с. 11-12), копіями довідок № 946 від 04 грудня 2009 року, № 358 від 13 квітня 2010 року та № 87 від 09 квітня 2010 року, що видані головою Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області Литвин М.Г. (а.с. 36, 39), а також копією витягу з погосподарської книги за 2001-2005 роки (а.с. 15). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, яка прийняла спадщину після смерті [PERSON], що помер [INFO], та якому належав житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними й такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved