Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

у вересні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем, мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею. [PERSON] у добровільному порядку ухиляється від обовязку утримувати її та їх малолітню дитину. У зв'язку з наведеним позивач просить суд\~\~стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1080,44 грн. та на її утримання як дружини до досягнення дитиною трьохрічного віку у розмірі 1080 грн. 44 коп. У судовому засіданні\~позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина у розмірах, зазначених позивачем. В іншій частині позовних вимог просив відмовити, оскільки офіційно непрацевлаштований, регулярного заробітку немає, а тому не має можливості сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про його народження серії І-КЕ №225352, виданого 22.09.2015 року Октябрським ВДРАЦС РС Полтавського МУЮ. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1987 року та ратифікованої державою Україна 27.02.1991 року батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками і дітьми, між матірю і батьком дитини з метою затвердження почуття обовязку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сімї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного, соціального розвитку дитини. Відповідно до\~ст.180 СК України батьки\~ зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Разом з тим, частина 1 ст.182 СК України встановлює правила щодо\~ розміру аліментів, а саме при визначенні розміру аліментів\~ суд зобовязаний врахувати: 1)стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2)стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Із положень\~ст. 184 СК України\~слідує, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, судом встановлено, що дитина [PERSON] в даний час проживає з матірю, а тому відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на його утримання. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на утримання його малолітньої дитини\~ суд враховує його матеріальний стан, вік дитини, її потреби, а також факт визнання позовних вимог відповідачем в цій частині. Таким чином, суд виходить із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів малолітньої дитини, рівності обовязку батьків щодо її утримання, враховує ту обставину, що відповідач має нерегулярний заробіток, офіційно непрацевлаштований, а тому на користь позивача підлягають стягненню аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1080,44 грн. Згідно ст.84\~ч. 2,4 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка, батька дитини до\~досягнення дитиною трьох років. Право\~на утримання\~має дружина, з якою проживає дитина,\~ незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становище, за умови, що чоловік може\~надавати\~таку матеріальну допомогу. Таким чином, передбачене вказаною статтею право\~дружини\~не є безумовним,\~тобто його виникнення можливе лише\~у разі\~достатнього матеріального забезпечення чоловіка. Відповідно до\~ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи. В даному випадку\~предметом доказування зі сторони позивача є\~обставини, які доводять, що відповідач\~повинен мати\~достатнє матеріальне забезпечення, як підставу\~для реалізації\~свого права\~на\~утримання. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідач офіційно неправцевлаштований, регулярного заробітку немає, даних про джерела отримання ним інших прибутків (доходів) суду не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що в задоволенні позовної вимоги в частині стягнення аліментів із відповідача на утримання дружини слід відмовити. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення. \~ У відповідності до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, позов задоволено частково, то із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551, 20 грн.

Outcome: partial