Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позивачка вказує на те, що вона є рідною бабусею неповнолітньої [PERSON], [INFO]. Відповідачка є її, позивачки, донькою та матір'ю неповнолітньої [PERSON]. Відомості про батька дитини внесені зі слів матері. Відповідачка з липня 1998 року мешкає в Ізраїлі та відмовилась від дитини, що підтверджується її нотаріально посвідченою заявою, не приймає участі у вихованні та утриманні дитини, не цікавиться її життям, та не зустрічається з донькою, не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до дитини. Посилаючись на викладене, позивачка просила позбавити відповідачку батьківських прав стосовно неповнолітньої [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила про його задоволення. Представник органу опіки і піклування та прокурор вважали за доцільне позбавити відповідачку батьківських прав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, представника органу опіки та піклування, а також прокурора, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. Неповнолітня [PERSON] народилась [INFO] року. Згідно витягу з Держаного реєстру актів цивільного стану громадян про народження від 5 липня 2013 року матір'ю дитини є [PERSON]. Відомості про батька дитини записані відповідно до ч.1 ст. 135 СК України. Позивачка [PERSON] є рідною бабусею неповнолітньої [PERSON]. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка [PERSON]., [INFO], 11 листопада 2007 року уклала шлюб з громадянином Ізраїлю [PERSON], та змінила прізвище на [PERSON], а також набула громадянство Ізраїлю. Відповідачка у завіреній нотаріусом заяві від 6 квітня 2014 року погодилась з позбавленням її батьківських прав стосовно доньки [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 1 ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав у випадках їх винної поведінки: ухилення від виконання обов'язків по вихованню дітей, або зловживання своїми батьківськими правами, або жорстоким поводженням з дітьми, або шкідливого впливу на них своєю аморальною антигромадською поведінкою, зокрема коли вони є хронічними алкоголіками або наркоманами. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Відповідно до ст.. 165 СК України з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З матеріалів цивільної справи вбачається, що неповнолітня [PERSON], [INFO] проживає з бабусею - [PERSON]. Відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню і утриманню доньки, оскільки не цікавляться її життям, не займається вихованням дитини, не піклується про стан її здоров'я. Згідно висновку від 11 вересня 2014 року № 1955/02.02.01-22/22/14/14 орган опіки та піклування Миколаївської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] стосовно її неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Враховуючи зазначені обставини, суд вважає поведінку [PERSON] ухиленням від виконання батьківських обов'язків та підставою для позбавлення її батьківських прав щодо доньки відповідно до п.п. 2, 4 ч.1 ст.164 СК України.

Outcome: approved