overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту належності йому архівної довідки комунальної установи «Новоселицький районний трудовий архів» від 18 червня 2015 року № 1/338, посилаючись на те, що в особових рахунках колгоспу ім. Леніна та СГК «Топорівський» по батькові його помилково вказано «Юрович» замість «Георгійович», що було відображено при оформлені вказаної архівної довідки. Визнання факту належності йому архівної довідки необхідно для оформлення пенсії. В судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву і просив задовольнити заявлені вимоги. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного Фонду України в Новоселицькому районі не заперечував проти задоволення заяви. Свідок [PERSON] показала суду, що заявник працював в колгоспі ім. Леніна та СГК «Топорівський» з 1976 по 2007 роки. Вислухавши пояснення представника заявника, представника заінтересованої особи, покази свідка та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до архівної довідки комунальної установи «Новоселицький районний трудовий архів» від 18 червня 2015 року № 1/338 заявник з 1976 по 2007 роки працював в колгоспі ім. Леніна та СГК «Топорівський». Однак при видачі заявнику архівної довідки було встановлено, що його прізвище у документах за вказані роки вказано помилково «Юрович» замість «Георгійович». Вказане підтверджується паспортом заявника, його трудовою книжкою, копією свідоцтва про народження, довідками Топорівської сільської ради Новоселицького району № 933 та № 934 від 28 вересня 2015 року та іншими зібраними по справі доказами. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. На підставі ст.ст. 256-259 ЦПК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 серпня 2014 року у цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. У заяві про перегляд заочного рішення відповідач посилається на те, що він не був належним чином повідомлений про судові засідання. Крім того, строк повернення кредиту ще настав, вимоги про дострокове повернення кредиту заявник не отримував, послався на те, що протягом 2014 - 2015 років сплачував кошти на погашення кредиту та процентів за користування кредитними коштами, вказані платежі не були враховані банком при визначенні суми заборгованості за кредитним договором. З цих підстав, заявник просив переглянути заочне рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 серпня 2015 року, за наслідками перегляду скасувати вказане судове рішення та призначити справу до судового розгляду. Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви про перегляд заочного рішення. Відповідач та його представник у судовому засіданні підтримали вимоги заяви про скасування заочного рішення, просили суд її задовольнити. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Заочним рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 13 серпня 2014 року позов ПАТ «Банк «Київська Русь» задоволено. Стягнуто з відповідачів в солідарному порядку на користь банку заборгованість за кредитним договором від 17 листопада 2010 року у загальному розмірі 1945822,11 грн. За приписами ст. 228 ЦПК України заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. Відповідно до ч.1 ст.232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи, заявник вказує, що про існування рішення суду він дізнався 02 вересня 2015 року, протягом 10 днів звернувся до суду із заявою про перегляд заочного рішення. Відповідачі не були повідомлені про час та місце розгляду справи належним чином, поштова кореспонденція направлені на адреси відповідачів повернулася за закінченням терміну зберігання. Докази, на які посилається заявник, можуть мати істотне значення для правильного вирішення справи. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення Оболонського районного суду міста Києва від 13 серпня 2014 року. З огляду на вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі №2-6702/05 за ухвалою Оболонського районного суду від 07.12.2005 року про накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні стало питання підтвердження наявності даної ухвали. При цьому, з»ясовано, що станом на 26.11.2015 року цивільні справи за 2005 рік, в тому числі цивільна справа №2-6702/05 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу знищена згідно інструкції про «Перелік судових справ, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання документів» на підставі наказу №516 від 30.12.2010 року і копія ухвали про накладення арешту на майно по даній справі в суді не збереглась. За твердженням заявника копія даної ухвали міститься в Першій Київській державній нотаріальній конторі на яку покладалось її виконання. [PERSON] надав підтвердження труднощів у отриманні копії ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 07.12.2005 року у справі №2-6702/05 про накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. З огляду на зазначене, заявник просить суд витребувати з Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори копію вказаної ухвали. Відповідно до ч.1 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов 'язаний витребувати такі докази. В зв'язку з вищенаведеним та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про скасування заходів забезпечення позову у справі №2-6702/05 за ухвалою Оболонського районного суду від 07.12.2005 року про накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. У судовому засіданні стало питання підтвердження наявності даної ухвали. При цьому, з»ясовано, що станом на 26.11.2015 року цивільні справи за 2005 рік, в тому числі цивільна справа №2-6702/05 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу знищена згідно інструкції про «Перелік судових справ, що утворюються в діяльності суду, із зазначенням строків зберігання документів» на підставі наказу №516 від 30.12.2010 року і копія ухвали про накладення арешту на майно по даній справі в суді не збереглась. За твердженням заявника копія даної ухвали міститься в Першій Київській державній нотаріальній конторі на яку покладалось її виконання. [PERSON] надав підтвердження труднощів у отриманні копії ухвали Оболонського районного суду м. Києва від 07.12.2005 року у справі №2-6702/05 про накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. З огляду на зазначене, заявник просить суд витребувати з Першої Київської державної нотаріальної контори копію вказаної ухвали. Відповідно до ч.1 ст.137 Цивільного процесуального кодексу України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов 'язаний витребувати такі докази. В зв'язку з вищенаведеним та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-17 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, у якій зазначив, що 27.04.2015 р. померла його двоюрідна сестра [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON]. Його батько - [PERSON] та мати [PERSON] [PERSON] (до шлюбу [PERSON]) [PERSON] були рідними братом та сестрою. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина щодо спадкового майна у виді: - земельної ділянки, площею 0,245 га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, яка розташована в с. Новоградківка, вул. Степова,29; - жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований по вул. Степова,29 в с. Новоградківка; - земельної ділянки площею 3,37 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Новоградківської сільської ради, масиви 4-5, ділянка 59. Спадкоємець за законом першої черги син померлої [PERSON] відмовився від прийняття спадщини на його, тобто позивача, користь. Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено через відсутність доказів на підтвердженні родинних відносин між ним та спадкоємцем. З цих підстав заявник просив встановити факт, що [PERSON], померла 27.04.2015 р., була його двоюрідною сестрою. Заінтересована особа [PERSON] визнав, що заявник був двоюрідним братом його матері [PERSON], померлої 27.04.2015 р., і просив розглянути справу без його участі в судовому засіданні. (а.с. 32) Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Зі свідоцтва про народження заявника слідує, що його батьком був [PERSON]. (а.с. 6) Зі свідоцтва про народження [PERSON] слідує, що її матірю була [PERSON]. (а.с. 7) Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] і [PERSON] зареєстрували 27.04.1950 р. шлюб і після одруження дружині присвоєно прізвище [PERSON]. (а.с. 8) [PERSON] померла 27.04.2015 р., що підтверджено свідоцтвом про смерть. (а.с. 10) З наведених підстав суд дійшов до висновку, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що 03.11.1998 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON]. На теперішній час сімейні стосунки між ними припинені, разом не живуть, дитина мешкає з батьком. Спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю не мають. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливими. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.15). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, за адресою місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.21). Причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надала, заперечень проти позову не надала. Суд на підставі ст.ст.169, 224-226 ЦПК України, за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутність зазначених осіб, на підставі наявних у ній даних в заочному порядку. У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 03.11.1998 року зареєстрували шлюб, що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від цього шлюбу мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопією свідоцтва про народження (а.с.6). Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю не мають. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач свої заперечення проти цього суду не надав. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі зазначеного, враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач про своє заперечення проти цього суд не повідомив, суд вважає подальше його збереження таким, що суперечить інтересам подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], посилаючись на те, що 04.10.2003 року зареєстрували з відповідачем шлюб. Від цього шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. На теперішній час сімейні стосунки між ними припинені, разом не живуть, діти мешкають з батьком. Спільне життя з відповідачкою не склалось через різні погляди на життя. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю не мають. Вважає подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливими. Просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити (а.с.18). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає, просить позов задовольнити (а.с.19). У звязку з неявкою сторін у судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою технічного звукозаписувального засобу не здійснювалось, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 04.10.2003 року зареєстрували шлюб, що підтверджується світлокопією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Від цього шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується світлокопіями свідоцтв про народження (а.с.5,6). Шлюбні стосунки між сторонами припинені. Спільне господарство не ведеться. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю не мають. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач позовні вимоги визнав. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі зазначеного, враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, суд вважає подальше його збереження таким, що суперечить інтересам подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 07.07.2010 помер його батько [PERSON] У встановлений законом шестимісячний строк він не мав можливості звернутись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки з 01.07.2009 по 08.01.2015 відбував покарання у виді позбавлення волі. У зв'язку з цим, просить визначити йому додатковий строк для прийняття спадщини. У судовому засіданні позивач підтримав свої вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] сільська рада Вільнянського району Запорізької області подала заяву про розгляд цивільної справи за відсутності представника відповідача. Вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 07.07.2010 помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть І-ЖС №178375 видане [PERSON] сільською радою Вільнянського району Запорізької області 12.07.2010, актовий запис №18. [PERSON] був батьком [PERSON], що підтверджується даними свідоцтва про народження IV №302363 видане [PERSON] сільською радою Вільнянського району Запорізької області 01.06.1991, актовий запис №28. [PERSON] з 01.07.2009 по 08.01.2015 відбував покарання у виді позбавлення волі, що підтверджується довідкою про звільнення ЗАП №03242 від 08.01.2015. Позивач у встановлений законом строк не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що відбував покарання у виді позбавлення волі. Постановою від 02 вересня 2015 року № 1949/02-31/321-2015 державного нотаріуса Вільнянської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з пропущенням строку прийняття спадщини. Позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, а тому не взмозі реалізувати право на спадщину після смерті його батька. Згідно ч. 3\~ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що причини пропуску позивачем строку є поважними та обґрунтованою є вимога про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через різні погляди на життя та втрату почуття любові один до одного. Не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. Ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 12 листопада 2015 року за клопотанням відповідача сторонам було надано строк на примирення один місяць. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Протягом наданого судом строку відповідач не вчинив будь-яких дій спрямованих на їх примирення. Пояснила суду, що сторони припинили спільне проживання в вересні 2014 року. Спільне господарство не вели вже тривалий час до цього. Вважає збереження сім'ї неможливим та просить шлюб розірвати. Представник відповідача заперечує проти задоволення позову. Пояснив, що не вважає причини зазначені позивачем достатніми для розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07 вересня 1996 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4). У судовому засіданні позивач та представник відповідача зазначили, що вони проживають окремо, та не ведуть спільного господарства. Судом надався строк на примирення сторін, проте воно не відбулось. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Посилання відповідача на те, що він не вважає причини зазначені позивачем достатніми для розірвання шлюбу не є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 487 гривень 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища позивача на дошлюбне не вбачається за необхідне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] і просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В обґрунтування заявленого позову вказує, що з 18 січня 1996 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] В період шлюбу вони придбали квартиру [ADDRESS], яку оформили на [PERSON] 19 лютого 2015 року [PERSON] помер. Після його смерті спадщину прийняли його діти: [PERSON] та [PERSON], а також вона, оскільки на час відкриття спадщини була його дружиною. До складу спадщини увійшла 1/2 частина вищезазначеної квартири, оскільки інша її половина є її часткою у спільному майні подружжя. При подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] вона помилково вказала, що спірна квартира є особистою власністю померлого, через що нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право власності на 1/2 частину квартири у спільному майні подружжя. В судовому засіданні позивачка [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги у повному обсязі та просить позов задоволити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позов визнали у повному обсязі. Заслухавши учасників процесу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України. Судом встановлено, що з 18 січня 1996 року по 19 лютого 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В період шлюбу ними було придбано на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 18 січня 2002 року приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON], квартиру [ADDRESS], яку було зареєстровано на ім»я [PERSON] 19 лютого 2015 року [PERSON] помер. Після його смерті відкрилась спадщина, яку в установленому законом порядку прийняли його діти [PERSON], [PERSON], а також дружина [PERSON] Квартира [ADDRESS] придбана подружжям [PERSON] під час шлюбу, тому є їх спільним майном подружжя і частка кожного із подружжя у цьому майні є рівною. Отже, до складу спадщини після смерті [PERSON] увійшла лише 1/2 частина квартири [ADDRESS]. Інша половина цієї квартири належить [PERSON] як частина у спільному майні подружжя. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] визнали позов у повному обсязі та визнали, що 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON] як її частина у спільному майні подружжя. Оскільки визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, тобто за позивачкою слід визнати право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Оскільки [PERSON] є інвалідом ІІ групи і звільнена від сплати судового збору, тому на підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути по 121 грн. 80 коп. судового збору з кожного.

Outcome: approved