Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ «Український [PERSON]» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначало, що 15.04.2013 року між ПАТ «Український [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір № КСПДФ/1009866.3, за яким [PERSON] надав відповідачу у тимчасове користування довгостроковий кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії, у розмірі 1 000 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 23,300% відсотків річних, строком з 15.04.2013 року по 14.02.2016 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №КСПДФ/1009866.3, 15.04.2013 року між ПАТ «Український [PERSON]» та [PERSON] був укладений Договір поруки, відповідно до якого, поручитель зобов'язався відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобов'язань за вказаним кредитним договором у повному обсязі. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав позичальнику кредит на суму 1 000\~000 грн., шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок. Проте, починаючи з 03.03.2014 року, відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, у звязку з чим станом на 13.03.2015 року заборгованість [PERSON] перед Банком становить 1\~097\~419 грн. 06 коп., з яких: 969 850 грн. 14 коп. - заборгованість за кредитом, 117 568 грн. 92 коп. заборгованість за відсотками, 10\~000 грн. заборгованість по щомісячній комісії. 02.10.2014 року, з метою запобігання збільшення заборгованості, Банком було направлено відповідачу, за зареєстрованим місцем проживання, вимогу вих. №1017 про зобовязання сплатити заборгованість з попередженням, що у разі невиконання зобовязань, згідно Кредитного договору, [PERSON] буде змушений звернутись до суду для примусового стягнення заборгованості, яка була залишена відповідачем без розгляду. Посилаючись на зазначені обставини, представник ПАТ «Український [PERSON]» просив суд стягнути з [PERSON], як з солідарного боржника суму боргу та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за відсутністю представника позивача, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідач не зявилась, причину неявки суду не повідомила, про день та час слухання справи повідомлялась належним чином, у встановленому законом порядку, заперечень не надала. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою свого проживання або перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. У звязку із зазначеними обставинами, суд вважає за можливе зі згоди представника позивача, ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 15.04.2013 року між ПАТ «Український [PERSON]» та [PERSON] був укладений кредитний договір №КСПДФ/1009866.3, за яким [PERSON] надав відповідачу у тимчасове користування довгостроковий кредит у вигляді не поновлювальної кредитної лінії, у розмірі 1 000 000 грн., зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 23,300% відсотків річних, строком з 15.04.2013 року по 14.02.2016 року. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором №КСПДФ/1009866.3, 15.04.2013 року між ПАТ «Український [PERSON]» та [PERSON] був укладений Договір поруки, відповідно до якого, поручитель зобов'язалася відповідати перед Банком за повне та своєчасне виконання [PERSON] боргових зобов'язань за вказаним кредитним договором у повному обсязі. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав та надав [PERSON] кредит на суму 1 000\~000 грн., шляхом перерахування коштів на відповідний картковий рахунок. Відповідно до п. 4.1 Кредитного договору, [PERSON] зобов'язався у процесі користування кредитом дотримуватись принципів кредитування: строковості, платності, забезпеченості. При погашенні заборгованості за даним договором дотримуватись графіку погашення, приведеного у Додатку №1, який є невідємною частиною цього договору. Внаслідок неналежного виконання зобовязань за укладеним між сторонами кредитним договором, у [PERSON] перед ПАТ «Український [PERSON]» виникла заборгованість, яка станом на 13.03.2015 року складає 1\~097\~419 грн. 06 коп., з яких заборгованість за кредитом - 969 850 грн. 14 коп., заборгованість за відсотками - 117 568 грн. 92 коп., заборгованість по щомісячній комісії - 10\~000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Статтями 1048, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів від суми позики згідно з умовами договору. Відповідно до пункту 1 ст. 626 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 вказаного Кодексу встановлено, що, відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.\~\~ Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.\~\~ Статтею 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Український [PERSON]» є законними та обґрунтованими, оскільки [PERSON] в порушення вимог ст. ст. 526, 1054 ЦК України зобовязання за укладеним договором належним чином не виконував, надані Банком кредитні кошти та проценти за користування кредитними коштами не повернув, що, в свою чергу тягне відповідальність поручителя у обсязі у тому же обсязі як і для боржника. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної або відхиленої частини вимог. Враховуючи зазначені вимоги процесуального законодавства, а також те, що у відповідності до вимог п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» ПАТ «Український [PERSON]» звільнено від сплати судового збору, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача судових витрат у вигляді судового збору в сумі 3\~654 грн. в дохід держави.

Outcome: approved