Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20.08.2016 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ Одеської області, актовий запис №468, обґрунтовуючи тим, що одруження з відповідачем виявилося невдалим, сторони припинили фактичні шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть. Вважає поновлення шлюбних відносин та примирення неможливими. У подружжя є малолітня дитина син [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із матірю. Спору щодо місця проживання дитини не має. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 20.08.2016 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД №262573, виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області 20.08.2016 року, актовий запис №468 (а.с.5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №502306, виданим Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ в Одеській області 14.01.2017 року, актовий запис №56 (а.с.6). Сторони сімейні стосунки не підтримують, разом не проживають, спільне господарство не ведуть. Спору щодо місця проживання дитини не має, дитина залишається проживати з матірю, що з огляду на положення ст.82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved