Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району, [PERSON], [PERSON], в якій просить: визнати за ним право на користування земельною ділянкою площею 0,34 га по [ADDRESS] визнати незаконним та скасувати рішення сесії Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району про передачу безкоштовно у приватну власність [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS]; визнати незаконним та скасувати держані акти на право власності на земельні ділянки серії ЯГ №147170 та серії ЯГ №147171 по [ADDRESS], які видані [PERSON]; встановлення порядок користування земельними ділянками, які розташовані по [ADDRESS]; встановлення порядку користування земельними ділянками по [ADDRESS] В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що йому на праві приватної власності належить будинок по [ADDRESS]. Згідно погосподарської книги за вказаною адресою має знаходитися земельна ділянка розміром 0,34 га., але в дійсності в його користуванні знаходиться лише 0,3009 га. Таке зменшення розміру його земельної ділянки сталося внаслідок того, що відповідач [PERSON], який проживає по сусідству по [ADDRESS], в 2007 році здійснив приватизацію земельної ділянки та прихопив частину його земельної ділянки. Також, зазначені вище державні акти, на думку позивача, були видані [PERSON] з порушенням норм чинного законодавства, оскільки будь-якого погодження меж земельної ділянки відповідач [PERSON] з ним не проводив, акт узгоджувальної комісії не складався, а рішення сесії сільради про його затвердження не приймалося. Таким чином при видачі державних актів відповідачу [PERSON] було сфальсифіковано технічну документації із землеустрою. Крім того, відповідач [PERSON], що проживає поруч по [ADDRESS], самовільно захопила частину його земельної ділянки встановивши самовільно межу між їхніми земельними ділянками. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 21 липня 2014 року позовну заяву [PERSON] в частині позовних вимог до [PERSON] про встановлення порядку користування земельними ділянками залишено без розгляду. Протокольною ухвалою судді Старокостянтинівського районного суду від 12 серпня 2014 року до участі у справі залучено співвідповідачем Управління Держземагенства у Старокостянтинівському районі Хмельницької області. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали та просять позов задовольнити повністю. Вказали, що державні акти серії ЯГ №147170 та серії ЯГ №147171 видані [PERSON] з порушенням чинного законодавства, оскільки будь-якого погодження меж земельної ділянки відповідач [PERSON] з позивачем [PERSON] не проводив, акт узгоджувальної комісії від 23 липня 2007 року №1 не складався, а рішення сесії сільради від 24 липня 2007 року №2 про затвердження цього акта не приймалося. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] проти позову заперечили та зазначили, що будь-якого захоплення частини земельної ділянки [PERSON] їх довіритель [PERSON] не здійснював. Під час виготовлення документації на земельну ділянку будь-яких порушень зі сторони відповідача [PERSON] допущено не було. Будь-яких погоджень меж між позивачами та відповідачем [PERSON] не проводилось, оскільки позивач у 2007 році ще не був власником житлового будинку та спірної земельної ділянки. Представник відповідача Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району - Заплотинський А.В. в судовому засіданні позов визнав частково та просить рішення сільської ради скасувати та визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку. Представник третьої особи - Управління Держземагенства у Старокостянтинівському районі - Саввов В.В. в судовому засіданні при вирішенні спору покладається на думку суду. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 23 грудня 2009 року отримав свідоцтво на право на спадщину за заповітом на будинок по [ADDRESS] і 26 січня 2010 року зареєстрував право власності на вказаний будинок. Також, для обслуговування вказаного житлового будинку згідно погосподарських книг надана земельна ділянка площею 0,34 га., але згідно кадастрового плану даної земельної ділянки її розмір становить лише 0,3009 га. Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок від 23 грудня 2009 року; витягом з реєстру прав власності на вказаний будинок від 20 серпня 2012 року; свідоцтвом про реєстрацію права власності на вказаний будинок від 26 січня 2010 року; виписками з погосподарських книг на вказане домоволодіння, самими погосподарськими книгами, які оглянуті в судовому засіданні; інвентарною справою №107 на вказаний будинок. Також, судом встановлено, що відповідачу [PERSON] належить житловий будинок по [ADDRESS]. За вказаною адресою [PERSON] 29 січня 2008 року передано у власність земельну ділянку площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,197 га. для ведення особистого селянського господарства. Вказані обставини підтверджуються:державними актами на право власності на зазначені вище земельні ділянки серії ЯГ №147170 та серії ЯГ №147171; технічною документацією із землеустрою на вказану вище земельну ділянку; виписками з погосподарських книг на вказане домоволодіння, самими погосподарськими книгами, які оглянуті в судовому засіданні; інвентарною справою№109 на вказаний будинок. Відповідно до п.п. «б» «г» ч.1 ст.121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара та для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара, Виходячи із системного аналізу зазначених норм, суд приходить до висновку, що відповідачу [PERSON] правомірно було виділено земельну ділянку площею 0,25 га. для обслуговування житлового будинку та земельну ділянку площею 0,197 га. для ведення особистого селянського господарства. Згідно ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач звертаючись до суду з позовом про визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку та скасування їх державної реєстрації, визнання права користування земельною ділянкою, встановлення порядку користування земельною ділянкою, не надав суду жодних доказів того, що його право користування земельною ділянкою було порушено відповідачами при виділенні земельних ділянок [PERSON] Суд не бере до уваги твердження позивача щодо виділення земельних ділянок відповідачу [PERSON] без погодження з ним меж, оскільки в судовому засіданні не було доведено, що на час виділення земельної ділянки позивач був суміжним користувачем, тобто особою з якою проводиться погодження меж земельної ділянки. Також, суд не бере до уваги архівну довідку від 19 травня 2014 року про відсутність в архіві рішення сесії сільради від 24 липня 2007 року №2 «Про затвердження акта узгоджувальної земельної комісії від 23 липня 2007 року №1», оскільки відсутність в архіві копії рішення не свідчить про те, що таке рішення не приймалося. Відповідно до ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. З огляду на зазначене, суд не бере до уваги покази свідків [PERSON] та [PERSON] про відсутність їх підписів на акті узгоджувальної земельної комісії від 23 липня 2007 року №1, так як належність підпису певній особі може бути визначена лише за результатами проведення почеркознавчої експертизи. Оскільки для розв'язання спору щодо наявності перешкод у користуванні позивачами земельною ділянкою необхідні спеціальні знання, судом, в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України, сторонам роз'яснено право на призначення судової будівельно-технічної експертизи для встановлення можливості та варіантів користування спірною земельною ділянкою. Однак сторони відмовились від призначення експертизи. Враховуючи те, що позивачем та його представниками не було доведено порушення їхніх прав на користування земельною ділянкою, а також те, що суд не має спеціальних знань для вирішення цього питання, тому позбавлений можливості вирішити цей спір без проведення судової будівельно-технічної експертизи, суд дійшов висновку, що в позові [PERSON] до Веснянської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, [PERSON], Управління Держземагенства у Старокостянтинівському районі Хмельницької області слід відмовити.

Outcome: dismissed