Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулася до суду з даним позовом до Березівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO] року. Обґрунтовуючи позовні вимоги [PERSON] посилалась на те, що вона є спадкоємцем померлого [PERSON], оскільки є його дружиною. Спадкове майно, яке залишилося після смерті чоловіка складається із житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За життя [PERSON] не встиг отримати правовстановлюючі документи на зазначений будинок з будівлями та спорудами. З огляду на те, що державний нотаріус відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок після смерті чоловіка, через відсутність правовстановлюючих документів на вказаний житловий будинок, вона просила суд визнати у порядку спадкування за законом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований у [ADDRESS] Ухвалою суду від 26.06.2014 року суд залучив до участі у справі в якості співвідповідача СГВК «Маяк». Ухвалою суду від 30.07.2014 року провадженні у цивільній справі за позовом [PERSON] до Березівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, третя особа: Державна реєстраційна служба Покровського районного управління юстиції у Дніпропетровській області; Державна нотаріальна контора Покровського району Дніпропетровської області про визнання права власності з господарськими будівлями та спорудами у порядку спадкування за законом - в частині вимог до СГВК «Маяк» закрито у зв'язку з ліквідацією відповідача СГВК «Маяк». У судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав повністю та просив суд його задовольнити виходячи з підстав та обставин наведених у позовній заяві. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, однак на адресу суду надіслав заяву, у яких не заперечував проти задоволення позовних вимог позивача. Третя особа - представник Державної нотаріальної контори Покровського району Дніпропетровської області у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Третя особа - представник Державної реєстраційної служби Покровського РУЮ Дніпропетровської області у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає необхідним у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO] року помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим виконкомом Березівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області (актовий запис № 11) (а.с. 4). Частиною 2 ст. 1220 ЦК України передбачено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. У відповідності до вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Станом на день смерті спадкодавець [PERSON] перебував у шлюбі з [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про шлюб від 01.11.1980 року, яке видано міським ВРАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 3175 (а.с. 5). Частиною 1 стаття 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Водночас, згідно з вимогами ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі підлягають обов'язковій державній реєстрації . Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Однак, матеріали справи не містять доказів того, що за життя спадкодавець [PERSON] зареєтрував своє право власності на вказаний житловий будинок з господарськими спорудами та будівлями шляхом подання до КП «Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації» відповідних документів, і, таким чином, суд приходить до висновку про те, що за життя [PERSON] не набув права власності на житловий будинок на [ADDRESS], тому згаданий будинок з господарськими будівлями та спорудами не є об'єктом спадкування, як об'єкт нерухомого майна. Статтями 1216, 1218 ЦК України передбачено, що спадкування - є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ у листі від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у п. 3.1 дійшов до висновку, що умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. З заявленого позову та технічного паспорту [ADDRESS] вбачається, що загальна площа будинку 99 кв.м., господарські будівельні та споруди складаються з: А-1 - житловий будинок; Б-1 - гараж; В-1 - сарай; Д-1- літня кухня; П-1 - погріб; Л-1 - літній душ; Г-1 - убиральня; № 1 - басейн; № 2-3 - огорожа /а.с. 2-3, 10-12/. Втім, відповідно до договору купівлі-продажу житлового будинку від 15 грудня 1991 року, на який позивач посилається як на підставу набуття [PERSON] права власності на житловий будинок зі спорудами, загальна площа будинку складає 24 кв.м. з господарськими будівельними спорудами сараєм, гаражем, погребом та парканом /а.с. 35-36/. Зазначена обставина свідчить про здійснення самочинного будівництва [PERSON] як житлового будинку (розширення площі) так і господарський будівельних споруд. Статтею 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Крім того, статтею 1 ЦПК України передбачено, що завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд вирішення цивільних справ з метою захисту порушений, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Однак, як встановлено судом позивач не зверталася із заявою до відповідних органів (Березівської сільської ради Покровського району Дніпропетровської області, КП «Синельниківське МБТІ», Державної реєстраційної служби Покровського РУЮ Дніпропетровської області) із заявою про реєстрацію права власності на житловий будинок з будівельними спорудами та відмови не отримувала, а відтак - ці особи не порушували, не невизнавали та не оспорювали права позивачки. Частиною 1 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що у задоволенні позовної заяви необхідно відмовити, оскільки позивачем не доведено суду належними та допустимими доказами факту набуття спадкодавцем (за життя) на праві власності вказаного житлового будинку з господарськими спорудами та будівлями та факту порушення права позивача. Слід зазначити, що позивачкою та відповідачем до суду в якості обґрунтування позову подано договір купівлі-продажу спірного житлового будинку, що був укладений між [PERSON] та колгоспом «Маяк», але з незрозумілих причин позивачка пред'явила позов до Березівської сільської ради, яка не є правонаступником колгоспу «Маяк», а тому ця особа не має відповідати за даним позовом. До того ж, суд дійшов до висновку про те, що позивачка невірно визначилася із способом захисту своїх прав, оскільки з наданих суду документів вбачається спір, що випливає з договірних правовідносин. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають.

Outcome: dismissed