Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, мотивуючи тим, що 02 листопада 2002 року померла його баба [PERSON] На території Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області залишилось спадкове майно - земельна частка (пай). Позивач є спадкоємцем за заповітом, проте, позбавлений можливості належно оформити свої спадкові права у звязку з тим, що сертифікат на земельну частку (пай), який був виданий бабі, після її смерті був втрачений. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд визнати за позивачем право на спірну земельну частку (пай) в порядку спадкування за заповітом. Представники відповідачів [PERSON] районної державної адміністрації Хмельницької області та Плужненської сільської ради [PERSON] Хмельницької області в судове засідання не зявилися, у поданих до суду письмових заявах просили справу розглянути без їх участі, зазначивши, що не заперечують проти задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] до суду не прибула, про час та місце слухання справи повідомлена належним чином, про причини неприбуття суд не повідомила. Згідно поданої до суду заяви від прийняття спадщини відмовилась. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень. Згідно з ст. 131 вказаного Кодексу, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно з ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Судом обєктивно встановлено, що 02 листопада 2002 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] за життя було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) в КСП «Дружба» в с. Плужне Ізяславського району Хмельницької області в розмірі 2,72 в умовних кадастрових гектара без визначення цієї частки в натурі. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ч. 2\~ст. 548 ЦК УРСР\~прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з\~ст. 549 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Відповідно до довідки відділу Держгеокадастру в [PERSON] районі Хмельницької області [PERSON] видавався сертифікат на земельну частку (пай) серії ХМ 0279684 площею 2,72 умовних кадастрових гектарів на території Плужненської сільської ради. [PERSON] за життя заповіла вищевказану земельну частку позивачу по справі, що підтверджується заповітом, посвідченим 25 жовтня 2000 року секретарем виконавчого комітету Плужненської сільської ради [PERSON] та зареєстрованим у реєстрі за № 120. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, що підтверджується повідомленням [PERSON] державної нотаріальної контори № 966/01-16 та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру № 43779608 від 06 травня 2016 року. Водночас, з довідки Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області № 1770 від 01 грудня 2015 року встановлено, що [PERSON] вступив в управління спадковим майном після смерті [PERSON], забрав речі спадкодавця, взяв під охорону спадкове майно. Таким чином, спадкоємцем майна померлої за заповітом є [PERSON], який у встановленому законом порядку прийняв спадщину шляхом вступу в управління спадковим майном, проте, позбавлений можливості належно оформити свої спадкові права у звязку з втратою сертифікату на земельну частку (пай). Втрата сертифікату на право на земельну частку (пай), виданого на імя [PERSON], підтверджується оголошенням в газеті «Зоря Надгориння». За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши за позивачем право на спірну земельну частку у порядку спадкування за заповітом. На підставі ст.ст. 524, 548, 549 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року, ст.ст. 116, 131, 152 ЗК України,

Outcome: approved