Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-14 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 21 липня 2001 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис №123). У період шлюбу у них народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що вони з відповідачем як подружжя не проживають, їх шлюбні стосунки стали не можливими, у них різні характери, різні погляди на життя. Відповідач зловживає спиртними напоями, не цікавиться проблемами сім`ї, не забезпечує належний побут та не бажає проживати разом із нею. Вважає, що збереження сім`ї для неї є неможливим, оскільки між нею та відповідачем не має взаємних почуттів поваги та любові, тому просить даний шлюб розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити у її відсутності, позов підтримує, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] також подав до суду заяву, у якій просить розгляд справи провести у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує, позовні вимоги визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21 липня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області (актовий запис №123). У період шлюбу у сторін народилось двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Відповідно до статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно з частиною п`ятою статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Частинами третьою та четвертою статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 Кодексу. Відповідно до статті 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони наполягають на розірванні шлюбу, а також, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній їх волі, розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, а також прав їх дітей, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Оскільки за подачу даного позову до суду позивачкою сплачено 840 грн. 80 коп. судового збору і позов задоволено у повному обсязі, тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved