Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом, уточненим в процесі розгляду справи, в якому зазначає, що 12.02.2011 року між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають з позивачкою та перебувають на її повному утриманні, відповідач участі у забезпеченні дітей не приймає та всім необхідним не забезпечує, фактично позивач самостійно оплачує витрати на одяг та харчування дітей. Посилаючись на те, що відповідач не виконує обов*язків по утриманню дітей, позивач просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 3000 гривень щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дітей. В судове засідання позивач не з*явилася, подала заяву в якій уточнила позовні вимоги уточнила, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення кожного із дітей повноліття, починаючи з дня подачі позову. Розгляд справи просила провести без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих причин,викликався шляхом направлення судової повістки, яка завчасно отримана відповідачем. Про зміну свого місця проживання(перебування)під час судового провадження,причини неявки у судове засідання відповідач суд не повідомив. Відповідно до ст.74 ч.1,3 ЦПК України, судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик, судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за три дні до судового засідання,судова повістка надсилається фізичній особі за адресою її зареєстрованого місця проживання або перебування. З матеріалі справи видно, що відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою реєстрації [PERSON] були направлені судова повістка, позов з додатками,які були особисто отримані відповідачем 25.11.2017 року. Статтею 76 ЦПК України встановлено порядок вручення судових повісток, зокрема в частині 1 цієї статті вказано, що судові повістки, адресовані фізичним особам, вручаються їм під розписку. Згідно із ст.77 ЦПК України,у разі відсутності заяви сторони або іншої особи,яка бере участь у справі,про зміну місця проживання або місця знаходження,судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою,навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Жодних заяв про зміну місця проживання або про направлення кореспонденції на іншу адресу,відмінну від адреси реєстрації,відповідач не подавав,таким чином не повідомляв про необхідність направляти судові повістки за місцем його перебування,невідомим позивачу та суду. Відповідно до ст.224,225 ЦПК України суд на згодою позивача та його представника ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що 12.02.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 44. З свідоцтва про народження видно, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що на момент розгляду справи діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Згідно із ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно із ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття Згідно із ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч.1. ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим за 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином,вимоги позивачки про стягнення з відповідача аліментів грунтуються на законі,суд встановлює розмір аліментів в розмірі 1/3 частини від доходу відповідача, щомісячно,що узгоджуються з встановленим Державою прожитковим мінімумом для дітей відповідного віку,підстав для звільнення відповідача від участі у належному утриманні дітей суд не встановив. Вивчивши усі надані докази у сукупності, беручи до уваги матеріальне положення позивача, відповідача, той факт, що позивач потребує матеріальної допомоги відповідача, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання спільних синів сторін. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судові витрати, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки діти проживає з позивачкою.

Outcome: approved