overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що спочатку сімейне життя проходило нормально, але через деякий час відносини між ними стали погіршуватися. Все частіше між ними виникали конфлікти, вони розуміли, що зовсім різні люди, їх характери є несумісними, вони мають різні погляди на життя. Вони зрозуміли, що більш не цікавлять один одного, втратили почуття любові та кохання один до одного. Вже більше 1,5 років вони мешкають окремо один від одного, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки. Таким чином, шлюб на сьогоднішній день існує формально. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить як його інтересам, так і інтересам їх неповнолітніх дітей, у звязку з чим вважає збереження шлюбу недоречним і неможливим, а призначення будь-яких строків для примирення недоцільним. Позивач [PERSON] просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] визнала позов і просила розглянути справу без її участі, про що подала свою письмову заяву від 27.10.2016 року, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за р.№ 1784, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 19 січня 2008 року у Першому відділі реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м.Одесі, актовий запис № 25; у сторін це другий шлюб; від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку Кристину, [INFO], та неповнолітнього сина Володимира, [INFO]. Як вказує позивач у позовній заяві, погіршення відносин між ним та відповідачем, постійні сварки, непорозуміння та зясування стосунків роблять їх спільне сімейне життя неможливим. Крім того, в своїй адресованій суду письмовій заяві позивач вказав, що з травня 2015 року вони припинили сумісне проживання та шлюбно-сімейні відносини й строки для припинення їм не потрібні, а також, що після розірвання шлюбу їх неповнолітня донька Кристина, [INFO], та неповнолітній син Володимир, [INFO], залишаться проживати з матірю відповідачем [PERSON] З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що стосунки як чоловіка і жінки у них не склалися, спочатку вони сварилися, мали різні погляди на благоустрій сім'ї та інші істотні складності у взаємовідносинах. З 2015 року вони не мешкають разом, не підтримують один одного, не ведуть спільного господарства, у них відсутній спільний бюджет. Між ними давно вгасли почуття любові, взаємоповаги та довіри, в зв'язку з чим, вважає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачкою не можливе. Шлюб між ними є лише формальним, оскільки відносини між ними вже тривалий час відсутні та вони навіть не спілкуються один з одним. Позивач просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу за її відсутності, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої зазначила, що проти позову позивача не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 01 вересня 1991 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1568. Як вказує позивач, стосунки як чоловіка і жінки у них не склалися, спочатку вони сварилися, мали різні погляди на благоустрій сім'ї та інші істотні складності у взаємовідносинах. З 2015 року вони не мешкають разом, не підтримують один одного, не ведуть спільного господарства, у них відсутній спільний бюджет. Між ними давно вгасли почуття любові, взаємоповаги та довіри, в зв'язку з чим, вважає, що подальше перебування у шлюбі з відповідачкою не можливе. Шлюб між ними є лише формальним, оскільки відносини між ними вже тривалий час відсутні та вони навіть не спілкуються один з одним. Крім того, як зазначає позивач шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з 2015 року, строки для примирення їм не потрібні. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з відповідачем одружилися 09 серпня 2002 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ізюмського міського управління юстиції Харківської області, актовий запис № 210. Від спільного шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з відповідачем. На протязі останнього року сімейне життя поступово погіршувалося, о в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Збереження сімї неможливо. Позивач просить шлюб розірвати. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідачка проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 09 серпня 2002 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.8). Від стосунків мають сина [PERSON], [INFO]. (а.с.9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків на протязі останнього року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначив, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 17.08.2012 року. Під час спільного проживання у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на життя. Шлюбні відносини фактично припинені з лютого 2014 року. Вважає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про поділ майна не виникає. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи була інформована. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 17 серпня 2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 307 (а.с.11). Від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.10). Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Спору про поділ сумісного майна не виникає. Крім того, як зазначив позивач, збереження даного шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На доведеність позовних вимог позивач зазначила, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2011 року. Під час спільного проживання у них народилась донька - [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося, у зв'язку з різними поглядами на життя, в результаті чого виникали постійні сварки. Шлюбні відносини фактично припинені з червня 2016 року. Вважає, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Спору про поділ майна не виникає. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи був інформований. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд в судовому засіданні встановив, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 05 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Будьоннівського районного управління юстиції у м. Донецьку, актовий запис № 571 (а.с.4). Від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Наміру поновлювати шлюбні відносини сторони не мають. Спору про поділ сумісного майна не виникає. Крім того, як зазначила позивач, збереження даного шлюбу буде суперечити інтересам обох сторін. Суд вважає, що вищевикладене дає підстави для висновку про неможливість подальшого спільного проживання сторін по справі, як подружжя, та вказує на те, що збереження їхньої сім'ї стало неможливим. За ч.8 ст.235 ЦПК України у рішенні про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 24.12.2004 року зареєстрував шлюб з відповідачем, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міського управління юстиції Кіровоградської області зроблено запис №453. Відносини з відповідачем починаючи з 2014 року погіршувалися, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На примирення не згоден. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Позивач надав письмову заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у письмовій заяві визнала позовні вимоги та просила розглядати справу в її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ №070280, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Олександрійського міського управління юстиції Кіровоградської області, [PERSON] та [PERSON] одружились 24.12.2004 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №453. Прізвище після одруження чоловіка [PERSON], дружини Розка. Від шлюбу мають малолітню доньку Юлію, [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОЛ №008816, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції 15.06.2005 року. Спільне життя між сторонами не склалося, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. З 2016 року подружніх стосунків не підтримують. Спору про поділ майна та місце проживання дитини немає. Сторони у своїх письмових заявах не заперечували дані факти, тому згідно статті 61 ЦПК України, вони не підлягають доказуванню. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б їх інтересам, так як з 2016 року подружні стосунки між сторонами припинено, а шлюб має лише формальний характер. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22.08.1987 року між позивачем та відповідачкою [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбного життя сторони неповнолітніх дітей не мають. З липня 2016 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, у позивача зявилась інша родина. Позивач зазначив, що він особисто вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше їх спільне життя та збереження шлюбу з відповідачкою є не можливим, так як це буде суперечити його інтересам. В судовому засіданні позивач [PERSON], повністю підтвердив всі обставини, які викладені в позовній заяві, пояснив, що питання про розподіл майна в судовому порядку не розглядається. Просив суд його позовні вимоги задовольнити. В судове засідання зявилася відповідачка [PERSON], пояснила, що спочатку проти розірвання шлюбу заперечувала , а коли дізналась, що у позивача є інша родина, то на даний час визнає позов в повному обсязі. Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про шлюб від 22.08.1987 р. серії ІІ-ЖС №373932, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 22.08.1987 року Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис №64. Від шлюбного життя сторони мають сина, який на даний час є повнолітнім. Шлюбні відносини між сторонами припинилися з липня 2016 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинились, з причини різних поглядів на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, та тому що у позивача зявилась інша родина. Подальше сумісне життя сторони вважають неможливим, оскільки це суперечить їх інтересам. Зі слів сторін, судом встановлено, що на час розгляду вказаної позовної заяви, спір щодо поділу майна подружжя в судовому порядку не розглядається. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач та відповідачка зазначили в судовому засіданні, що бажають після розірвання шлюбу залишити собі прізвище «Кравченко». Тому суд вважає за можливе залишити позивачу [PERSON], прізвище «Кравченко», відповідачці [PERSON] «Кравченко». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, суд вважає, що її позовні вимоги є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 26 листопада 2002 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з квітня 2009 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, просила розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 26 листопада 2002 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 26 листопада 2002 року, актовий запис № 2781 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] ( а.с. 5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися з квітня 2009 року, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір оренди легкового автомобіля, відповідно до умов якого відповідач прийняв у тимчасове володіння автомобіль [NUMBER], вартістю 50 000 грн. 08.02.2014 року у м. Києві на нерегульованому перехресті вул. Ахматової та пр.-т. Григоренка сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіль [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження автомобіля. Постановою Дарницького районного суду м. Києва [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно до договору заказ-наряд на роботи № 61, Акту виконаних робіт від 24.03.2014 року та квитанції до прихідного касового ордеру № 645 від 24.03.2014 року позивач сплатив ПП [PERSON] вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля в сумі 25 455 грн. 83 коп. У зв'язку із викладеним позивач поніс збитки, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду в розмірі 29 055 грн. 83 коп., інфляційне збільшення суми боргу - 19 081 грн. 62 коп., 3% річних - 1 791 грн. 11 коп., та витрати на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved