Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

у березні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулися у суд з позовом до ТОВ «ОТП Факторинг» та ПАТ «ОТП Банк» про визнання недійсним договору факторингу. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 21 березня 2006 року між АКБ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML - 201/154/2006, за умовами якого позивач отримав кредит у сумі 42 500 доларів США зі сплатою 11% відсоткової ставки з метою придбання нерухомого майна на строк до 21 березня 2021 року. 24 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] був укладений кредитний договір № CNL-201|144|2007,за умовами якого [PERSON] отримав кредит і розмірі 150 000 доларів США. З метою забезпечення виконання кредитного зобов'язання між банком та [PERSON] були укладені договори поруки. В подальшому 29 листопада 2012 року між ПАТ «ОТП Бак» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір факторингу, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитними зобов'язаннями, в тому числі за кредитом [PERSON] Позивачі зазначили, що не погоджуються з розрахованою сумою заборгованості, а також з тим, що мають обов'язок погашати заборгованість за договором кредиту перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна», у зв'язку з відсутністю в останнього належних доказів, які підтверджують перехід права вимоги від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Крім цього, посилаються на те, що переуступка права вимоги за договором факторингу відбулась незаконно. В судовому засіданні представник позивачів підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Представник відповідачів в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши. що до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП Банк» щодо права вимоги до боржника за кредитними договорами та договорами поруки. Крім того, 29 листопада 2012 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір комісії, за умовами якого комітент уповноважив комісіонера на вчинення дій щодо обслуговування кредитного портфелю, приймання платежів за кредитними договорами від боржників/поручителів в іноземній валюті, конвертування платежів в іноземній валюті для перерахування таких коштів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Вислухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що 21 березня 2006 року між АКБ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-201/154/2006. За умовами договору [PERSON] отримано кредит в розмірі 42 500 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 11% річних, з кінцевим терміном повернення 21 березня 2021 року. (а.с. 15) В забезпечення кредитного договору 21 березня 2006 року між АКБ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено договір поруки № CGML-201/154/2006, відповідно до умов якого остання зобов'язалася перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № ML-201/154/2006 від 21 березня 2006 року. (а.с. 27) 24 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № CNL-201/144/2007. За умовами договору [PERSON] отримано кредит в розмірі 150 000 доларів США, зі сплатою плаваючої відсоткової ставки за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення 24 грудня 2022 року. (а.с. 22) В забезпечення кредитного договору 24 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-CNL-201/144/2007, відповідно до умов якого остання зобов'язалася перед кредитором відповідати за виконання позичальником усіх його зобов'язань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з кредитного договору № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року. (а.с. 30) Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З матеріалів справи вбачається, що Банк свої зобов'язання за договором кредиту виконав належним чином та надав кредит. Разом з цим, [PERSON] своїх зобов'язань за договором кредиту належним чином не виконував. У позовній заяві [PERSON] посилається на те, що в провадженні Жовтневого районного суду м. Запоріжжя знаходиться цивільна справа за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до нього та [PERSON] про стягнення заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦПК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. 29 листопада 2012 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу, за яким ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитними зобов'язаннями своїх боржників, в тому числі за кредитами [PERSON] Суд відхиляє доводи позивачів про те, що договір факторингу не відповідає вимогам закону, оскільки з огляду на положення глави 16 ЦК України договір факторингу від 29 листопада 2012 року, укладений між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» є оспорюваним правочином. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] та [PERSON] посилаються на те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не доведено факту порушення його права з боку відповідачів та не надано суду достатніх доказів на підтвердження права вимоги заборгованості за договорами кредиту та поруки. Проте, погодитись із такими висновками суду не можна з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, до позовної заяви було надано копію договору факторингу від 29 листопада 2012 року. Судом досліджено, надані представником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в судовому засіданні засвідчені копії договору факторингу від 29 листопада 2012 року та виписку з Додатку № 1 до Договору факторингу від 29 листопада 2012 року, згідно яких право вимоги за кредитними зобов'язаннями [PERSON] за кредитним договором ML-201/154/2006 від 21 березня 2006 року та кредитним договором № CNL-201/144/2007 від 24 грудня 2007 року перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), згідно з ст.. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Умовами договору факторингу передбачено, що одночасно з відступленням прав вимоги до фактора переходять усі права клієнта за усіма договорами забезпечення. Права вимоги переходять від клієнта до фактора у дату відступлення, після чого фактор одержує право вимагати від боржників і гарантів виконання усіх зобов'язань за первинним договорами і договорами забезпечення. Отже, зі змісту вказаного договору вбачається, що до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшло право вимоги як до боржника, так і до гаранта, яким є поручитель [PERSON] Також судом досліджено договір комісії від 29 листопада 2012 року, укладений між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк», за умовами якого комітент уповноважив комісіонера на вчинення дій щодо обслуговування кредитного портфелю, приймання платежів за кредитними договорами від боржників/поручителів в іноземній валюті, конвертування платежів в іноземній валюті для перерахування таких коштів на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Частиною 1 статті 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога) (ч. 1 ст. 1078 ЦК України). За вказаних обставин, висновки позивачів щодо відсутні у ТОВ «ОТП Факторинг Україна» права вимоги за договорами кредиту та договорами поруки є безпідставними. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Належних та допустимих доказів на підтвердження факту суперечності договору факторингу актам цивільного законодавства матеріали справи не містять. При цьому, власне недбальство, незнання закону або неправильне його тлумачення не можуть бути підставами для визнання правочину недійсним. Окрім того, невиконання умов такого договору також не є підставою для його недійсності, а може мати інші правові наслідки. З огляду на викладене, в задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed