Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-19 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Запоріжжяобленерго», 3-тя особа: Обласна первинна профспілкова організація Публічного акціонерного товариства «Запоріжжяобленерго», про визнання протиправним та скасування наказу. В обґрунтування позову зазначено, що позивач на підставі колективного трудового договору працює на посаді начальника служби перспективного розвитку ПАТ «Запоріжжяобленерго». Структурний підрозділ відповідача - служба перспективного розвитку територіально знаходиться у приміщенні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кияшко буд. 7 і за цією ж адресою знаходиться його робоче місце. 23.09.2020 відповідачем був виданий наказ № 545-од в.о. генерального директора ПАТ «Запоріжжяобленерго» [PERSON] про визначення робочого місця, згідно якого з 25.09.2020 без зміни робочого часу та істотних умов праці [PERSON] - начальнику відділу, визначено нове робочу місце за адресою м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого буд. 56, кабінет [NUMBER]. Із зазначеним наказом позивач був ознайомлений 24.09.2020, де вказав власні зауваження щодо нього. 29.09.2020 позивач звернувся із заявою до відповідача про скасування наказу № 545-од від 23.09.2020 «Про визначення робочого місця» у зв`язку із неможливістю його виконання, оскільки: - по-перше, він є інвалідом ІІІ групи інвалідності пов`язаної із захворюванням легенів, а визначене йому нове робоче місце територіально знаходиться у віддаленій від його місця проживання частині міста Запоріжжя і щоденний проїзд до нього у громадському транспорті, у період карантину, пов`язаний із великим ризиком захворіти COVID - 19; - по-друге, очолюваний ним структурний підрозділ ПАТ «Запоріжжяобленерго» - Служба перспективного розвитку територіально знаходиться у приміщенні за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кияшка буд. 7, а визначене йому робоче місце унеможливить процес здійснення керівництва підлеглим персоналом. Проте на вказану заяву позивач відповіді так і не отримав. У період з 24.09.2020 до 12.02.2021 позивач безперешкодно продовжував здійснювати свої трудові обов`язки за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кияшка буд. 7 . 12.02.2021, на підставі оскаржуваного наказу, [PERSON] не був допущений до роботи представниками відповідача. Позивач, посилаючись на ч. 2 ст. 32 КЗпП України, вважає що наказ № 545-од від 23.09.2020 є незаконним та підлягає скасуванню, оскільки визначене йому нове робоче місце територіально знаходиться у віддаленій від його місця проживання частині міста Запоріжжя і щоденний проїзд до нього у громадському транспорті протипоказаний йому за станом здоров`я, оскільки він є інвалідом ІІІ групи інвалідності, а у період карантину це пов`язано з великим ризиком захворіти короновірусом COVID - 19, тому що його інвалідність пов`язана із захворюванням легенів. Отже відповідач не мав права визначати йому робоче місце, яке може завдати шкоду здоров`ю. Крім того, оскаржуваний наказ відокремлює позивача, як начальника служби перспективного розвитку від підлеглого йому персоналу, у зв`язку з чим перешкоджає правильно організувати роботу служби, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, контролювати додержання законодавства про працю та правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту, що безпосередньо впливає на якість виконаної роботи ввіреного йому підрозділу. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати протиправним та скасувати наказ ПАТ «Запоріжжяобленерго» № 545-од від 23.09.2020 «Про визначення робочого місця, а також стягнути з ПАТ «Запоріжжяобленерго» на користь [PERSON] судові витрати. Ухвалою судді від 23.03.2021 позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провести в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи в судове засідання, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті (відзиву, відповіді на відзив, заперечення на відповідь). 08.04.2021 до суду надійшов відзив ПАТ «Запоріжжяобленерго» на позовну заяву, в якому представник відповідача заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні, а у випадку задоволення позову зменшити розмір витрат на правову допомогу до 500 грн. В обґрунтування відзиву зазначено, що 21.09.2020 директор з перспективного розвитку та інвестицій ПАТ «Запоріжжяобленерго» [PERSON] звернувся до заступника генерального директора з технічних питань [PERSON] із службовою запискою щодо необхідності розміщення в адміністративній будівлі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кияшка буд. 7 новоствореного підрозділу дирекції - відділу прийому замовлень та видачі технічних умов, у зв`язку з чим запропонував розглянути можливість розміщення вказаних працівників у кабінеті [NUMBER] по вул. Кияшко в м. Запоріжжі, а працівнику - [PERSON] , який займає кабінет [NUMBER], надати інший кабінет - кабінет [NUMBER] в адміністративній будівлі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого буд. 56 . У порядку розгляду вищевказаної службової записки, дирекцією з охорони праці перевірено стан кабінету [NUMBER] в адміністративній будівлі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кияшко буд. 7 та кабінету [NUMBER], у адміністративній будівлі за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого буд. 56 , на предмет дотримання вимог ДсанПІН 3.3.2.007-98 «Державні санітарні правила і норми роботи з візуальними дисплейними терміналами електронно-обчислювальних машин», а також вимог постанови КМУ від 22.07.2020 № 641 «Про встановлення карантину та запровадження протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID - 19» та визнано можливим розміщення персоналу у вищевказаних приміщеннях, як таких, що відповідають вимогам санітарних норм при роботі з ПЕОМ, а також забезпечують фізичне дистанціювання персоналу під час карантину. 23.09.2020 було видано наказ № 545-од «Про визначення робочого місця», відповідно до якого позивачу з 25.09.2020 з урахуванням зазначених вище обставин, а також без зміни режиму робочого часу та істотних умов праці було визначено робоче місце в адміністративній будівлі ПАТ «Запоріжжяобленерго» за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого буд. 56 каб. [NUMBER]. З цим наказом позивач ознайомився 24.09.2020. Посилаючись на те, що переміщення позивача здійснено на тому ж підприємстві на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ, у тій же місцевості та в межах відповідної посади, тобто відбулась лише зміна робочого місця (місця безпосереднього виконання роботи), структурного підрозділу у тій самій місцевості, не змінилась жодна з істотних умов трудового договору позивача, представник відповідача вважає, що позивачу було правомірно визначено нове робоче місце, і жодна із істотних умов його праці не змінилась. Твердження позивача, що він не зможе належним чином виконувати обов`язки начальника відділу через те, що підлеглий йому персонал розміщений в іншій адміністративній будівлі ПАТ «Запоріжжяобленерго», на думку представника відповідача є безпідставним, оскільки новий кабінет позивача обладнаний всіма видами орг.техніки, телефонним зв`язком та інтернетом. Крім того, у товаристві запроваджено електронний документообіг, у зв`язку з чим працівники Товариства можуть дистанційно в межах всієї Запорізької області вирішувати виробничі питання та керувати виробничими процесами в незалежності від розташування їх робочого місця та робочих місць інших працівників. Щодо твердження позивача про те, що його нове робоче місце та місце проживання знаходяться в різних районах м. Запоріжжя, проїзд у громадському транспорті пов`язаний з ризиком захворіти короновірусом через те, що він є інвалідом 3 групи, то всі працівники під час користування громадським транспортом мають дотримуватися рекомендацій, наданих МОЗ України під час епідемії короновірусу. Крім того, позовна заява не містить жодних доказів того, яким чином зміна робочого місця (зміна безпосереднього місця виконання роботи) може завдати шкоду здоров`ю позивача, адже приміщення розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кияшко буд. 7 та за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого буд. 56 відповідають санітарним нормам, а також забезпечують фізичне дистанціювання персоналу під час карантину. До того ж, на думку представника відповідача, позивач пропустив строк звернення до суду із вказаним позовом, оскільки із оскаржуваним наказом позивач ознайомився 24.09.2020, а отже відповідно до приписів ст. 233 КЗпП України мав звернутись із позовом до суду у строк до 24.12.2020, проте фактично звернувся із цим позовом лише 22.03.2021. У частині вимог позивача про стягнення витрат на правничу допомогу зазначено, що до позову не додано жодного доказу на підтвердження факту надання адвокатом Соколовою Н.І., з якою позивачем укладено договір, правової допомоги [PERSON] . Крім того, представник відповідача вважає, що позивач, зазначаючи, що розмір витрат на правову допомогу має складати 6 986 грн. не врахував та не обґрунтував належним чином рівень складності справи, не надав доказів того, що послуги адвоката надавались саме у зв`язку із підготовкою цього позову. Інші заяви по суті прави не надходили. 20.05.2021 до суду надійшло клопотання позивача [PERSON] про зупинення провадження у цій справі, яке ухвалою суду від 20.05.2021 залишено без задоволення. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами у межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач у справі [PERSON] перебуває у трудових відносинах із ПАТ «Запоріжжяобленерго», де працює на посаді начальника служби перспективного розвитку ПАТ «Запоріжжяобленерго», що не оспорюється сторонами у справі. Робоче місце [PERSON] було розташоване у одній із будівель ПАТ «Запоріжжяобленерго», за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кияшко буд. 7 . Наказом № 545-од від 23.09.2020 в.о. генерального директора ПАТ «Запоріжжяобленерго» [PERSON] «Про визначення робочого місця», у зв`язку з виробничою необхідністю, з 25.09.2020 без зміни режиму робочого часу та істотних умов праці [PERSON] - начальнику відділу, визначено нове робоче місце за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка-Карого буд. 56 кабінет [NUMBER] , з 25 вересня 2020 року. Із наказом «Про визначення робочого місця» позивач [PERSON] ознайомлений 24.09.2020, із наданням зауважень до наказу. Звертаючись до суду із позовом про скасування наказу в.о. генерального директора ПАТ «Запоріжжяобленерго» [PERSON] № 545-од від 23.09.2020 «Про визначення робочого місця», позивач посилався на те, що такий наказ суперечить положенням ч. 2 ст. 32 КЗпП України. Норма статті 32 КЗпП України передбачає, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві в установі, організації або в іншу місцевість хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускаються тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених законом. У частині другій статті 32 КЗпП України зазначено, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. Так, зазначена норма трактує поняття «переміщення» у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Вона передбачає у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором, зміну робочого місця (тобто місця безпосереднього виконання роботи); структурного підрозділу у тій самій місцевості; роботи на іншому механізмі або агрегаті. Переміщення може здійснюватися тільки за умови, що не змінюється жодна з істотних умов трудового договору працівника. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади). Судом встановлено, що внаслідок виробничої необхідності, позивача було переміщено, шляхом зміни йому робочого місця, з кабінету, який знаходився за адресою: м. Запоріжжя, вул. Кияшка буд. 7 на кабінет, що знаходиться за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка - Карого буд. 56. Жодних доказів того, що вказане переміщення було здійснено з порушенням вимог КЗпП України, матеріали справи не містять. Частиною 2 ст. 32 КЗпП України передбачено заборону переміщення працівника на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. Проте, суду не надано жодного належного та допустимого доказу того, що робота у кабінеті [NUMBER], що розташований за адресою: м. Запоріжжя, вул. Карпенка - Карого буд. 56, протипоказана [PERSON] за станом його здоров`я. Доводи позивача про те, що змінене робоче місце територіально знаходиться у віддаленій від його місця проживання частині міста Запоріжжя і щоденний проїзд до нього у громадському транспорті протипоказаний йому за станом здоров`я, оскільки він є інвалідом ІІІ групи інвалідності, а у період карантину це пов`язано з великим ризиком захворіти короновірусом COVID - 19, тому що його інвалідність пов`язана із захворюванням легенів, на думку суду, не є такими, що свідчать про незаконність оскаржуваного ним наказу. Більш того, на підтвердження вказаних доводів позивачем не надано суду доказів, зокрема, щодо місця проживання [PERSON] у м. Запоріжжі, відомостей про його стан здоров`я, медичного висновку, який би свідчив про те, що нове робоче місце протипоказано позивачу за станом його здоров`я. Не знайшли свого підтвердження і доводи позивача, що він не зможе належним чином виконувати свої посадові обов`язки, оскільки територіальна віддаленість підлеглого йому персоналу сама по собі не свідчить про неможливість належним чином виконувати посадові обов`язки, як начальника відділу. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи установлені судом обставини справи та вимоги цивільного процесуального законодавства, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити у зв`язку із його необґрунтованістю та недоведеністю належними та допустимими доказами. З огляду на те, що у задоволенні позову відмовлено в повному обсязі, в силу ст. 141 ЦПК України, підстави для стягнення з ПАТ «Запоріжжяобленерго» витрат позивача по сплаті судового збору та витрат на правову допомогу, відсутні.

Outcome: dismissed