Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання зареєстрованого шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 22 вересня 2002 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітніх дочок [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з грудня 2012 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просила розірвати шлюб. В судове засідання позивачка не з'явилася, але звернулась до суду з письмовою заявою, в якій просила розглянути справу за її відсутністю та розірвати шлюб. На позовних вимогах наполягає, вказавши в заяві, що шлюбні відносини між сторонами припинені, спора про майно подружжя не має, проти надання судом строку для примирення позивачка категорично заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав письмову заяву, в якій просив вищевказану справу розглянути за його відсутності, з позовними вимогами позивача згодний у повному обсязі, вказавши про припинення шлюбних відносин з грудня 2012 р., відсутність спорів про майно подружжя та місце проживання дитини не має, проти надання строку для примирення категорично заперечує. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 вересня 2002 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1453, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 22.09.2014 р. (арк.спр.4). Від подружніх відносин сторони мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (арк.спр.5, 6). Шлюбні відносини між сторонами припинені з грудня 2012 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. На час розгляду справи діти мешкають з позивачкою. Сторони по справі дійшли згоди щодо участі у відповідача у вихованні та утриманні дітей, що підтверджено наданим договором про участь у вихованні дітей та сплату аліментів від 24.09.2005 р., посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харченко А.Б. за реєстром № 1364. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Надання строку на примирення суд вважає недоцільним, тому що шлюбні відносини між сторонами припинені вже тривалий час, сторони проживають окремо один від одного та категорично заперечують проти надання зазначеного терміну. Відповідно до 51 ч.1 Конституції України, ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Приписами ст.24 ч.1 СК України встановлено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Визнання позову відповідачем не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до ВРАЦС Подільського РУЮ м.Києва для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 22.09.2002 р. № 1453, складеному Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї. На підставі викладеного, ст.51 Конституції України, ст.ст.24, 105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved