Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послалася на те, що 21.03.2014 року в ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області було зареєстровано шлюб позивачки з відповідачем. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: доньку Анастасію, [INFO], які проживають разом з позивачкою. Позивач зазначив, що причиною розпаду сімї є те, що з відповідачем не знаходили спільної мови з більшості питань стосовно ведення сімейного бюджету, та в відношеннях один до одного. На підставі цього у них виникають постійні сварки, скандали. В результаті чого позивачка поїхала до батьків і проживає разом з дитиною одна. З вересня 2014 року вони припинили шлюбні відносини. У звязку з вищевикладеним позивач не бачить сенсу продовжувати шлюбні відносини з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі та вказала, що позов підтримує та просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не зявився, хоча належним сином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи . Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.03.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФП № 101903 за актовим записом № 17 виданим 21.03.2014 року в ВДРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину: доньку Анастасію, [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню. Клопотання позивача про залишення їй після розірвання шлюбу шлюбне прізвища слід задовольнити та залишити їй прізвище «Кравченко».

Outcome: approved