Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У березні 2014р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеною заявою, посилаючись на те, що [INFO] померла його тітка [PERSON], а [INFO] помер його дядько - [PERSON]. За життя [PERSON] та [PERSON] склали заповіти, якими все своє майно заповіли [PERSON] Після їх смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], яка належала померлим на праві спільної часткової власності в рівних частках на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1994р. Спадкоємцем за заповітами після смерті [PERSON] та [PERSON] є він [PERSON], який прийняв спадщину, шляхом звернення у встановлений законом строк до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Зазначав, що приватним нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку з розбіжностями в імені та по батькові померлих, а саме: у свідоцтві про право власності на житло від 23.06.1994р. за №40806 по батькові [PERSON] зазначено як «[PERSON]», а в заповіті та в свідоцтві про смерть зазначено як «[PERSON]», ім'я [PERSON] зазначено як «[PERSON]», а в заповіті та в свідоцтві про смерть зазначено як «[PERSON]». Стверджував, що про вказані помилки йому стало відомо тільки після його звернення до нотаріальної контори з метою оформлення свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Посилаючись на те, що він не має можливості оформити спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], заявник просив суд встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1994р., видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 23.06.1994р. №40806 на квартиру [ADDRESS], [PERSON], померлої [INFO], та [PERSON], померлому [INFO], оскільки встановлення даного факту необхідно йому для належного оформлення своїх прав на спадкове майно. Заявник [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, якою просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити його заяву про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с.76). Заінтересовані особи: Приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу [PERSON] та представник Одеської міської ради, діюча за довіреністю від 14.11.2013р. в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а.с.71,75). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що заява [PERSON] про встановлення факту належності свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1994р., видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 23.06.1994р. №40806 на квартиру [ADDRESS], [PERSON], померлої [INFO], та [PERSON], померлому [INFO], підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що на підставі розпорядження від 23.06.1994р. №40806 Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 23.06.1994р. на ім'я: [PERSON], та [PERSON], було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме на квартиру [ADDRESS] (а.с.5). Відповідно до вказаного свідоцтва квартира [ADDRESS], належала на праві власності [PERSON], та [PERSON] в рівних частках, а саме по 1/2 частини. Право власності [PERSON], та [PERSON] на квартиру [ADDRESS], було зареєстровано в КП «ОМБТІ та РОН» (а.с. 5 звор.бік). З матеріалів справи вбачається, що в свідоцтві про право власності на житло від 23.06.1994р. були допущені помилки в написанні імені та по батькові співвласників квартири, а саме по батькові [PERSON] зазначено як «[PERSON]», а в заповіті та в свідоцтві про смерть зазначено як «[PERSON]», ім'я [PERSON] зазначено як «[PERSON]», а в заповіті та в свідоцтві про смерть зазначено як «[PERSON]». Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі. З пояснень заявника в судовому засіданні вбачається, що він є рідним племінником [PERSON], що підтверджується його свідоцтвом про народження, згідно якого батьками останнього були: [PERSON] та [PERSON] (а.с.73). Мати заявника [PERSON], рідна сестра [PERSON], померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.72). Встановлено, що за життя, а саме 22.03.2012р. [PERSON] та [PERSON] склали заповіти, якими все своє майно заповіли [PERSON] (а.с.6,7). [INFO] [PERSON], померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.8). Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлій на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1994р. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є заявник по справі [PERSON], який у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом (а.с.52). [INFO] [PERSON], помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.9). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини квартири [ADDRESS], яка належала померлому на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 23 червня 1994р. Судом встановлено, що єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON] є заявник по справі [PERSON], який у встановлений законом строк звернувся до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини (а.с.37). З матеріалів спадкових справ відносно майна померлих [PERSON] та [PERSON] вбачається, що приватним нотаріусом було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітами, у зв'язку з розбіжностями в імені та по батькові померлих, а саме: у свідоцтві про право власності на житло від 23.06.1994р. за №40806 по батькові [PERSON] зазначено як «[PERSON]», а в заповіті та в свідоцтві про смерть зазначено як «[PERSON]», ім'я [PERSON] зазначено як «[PERSON]», а в заповіті та в свідоцтві про смерть зазначено як «[PERSON]». З пояснень заявника вбачається, що про вказані помилки у написанні ім'я та по батькові [PERSON] та [PERSON] йому стало відомо тільки після смерті спадкодавців, при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення свідоцтв про право на спадщину за заповітом. У відповідності до п.1 ст. 256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності свідоцтва про право власності на житло від 23.06.1994р. за №40806 [PERSON], яка померла [INFO], та [PERSON], який помер [INFO], а тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. Суд вважає, що вище наведені докази достовірно підтверджують той факт, що свідоцтво про право власності на житло від 23.06.1994р., видане Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів на підставі розпорядження від 23.06.1994р. №40806 на квартиру [ADDRESS], належить [PERSON], померлої [INFO], та [PERSON], померлому [INFO] За таких обставин заява [PERSON] про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, підлягає задоволенню. Заявником при зверненні до суду сплачено судовій збір у сумі 121,80 грн.

Outcome: approved