Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням змін та уточнень від 27.06.2017 року просила визнати за нею право власності на наступне спільно нажите у шлюбі майно: стінку у вітальні вартістю 4 000 грн., обігрівач білого кольору вартім 2 300 грн., стінку дитячу «Вінні» вартістю 4 000 грн.На обґрунтування своїх вимог послалася на те, що з 2010 по 2015 роки вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання у них народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалось, рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 2015 року шлюб між нами було розірвано. Під час шлюбу сторони придбали у спільну сумісну власність наступне майно:стінка у вітальню вартістю 4 000 грн.;диван двомісний, вартістю 3 200 грн.;стінка дитяча «Вінні» вартістю 4 000 грн.;обігрівач вартістю 2 300 грн.; пральна машина вартістю 1 400 грн.; вікна пластикові 2 шт. та двері вартістю 5 200 грн.; холодильник вартістю 1 700 грн.; фотоапарат «Canon» вартістю 2 000 грн.; крісла дитячі 1 100 грн.; велосипеди дитячі вартістю 1 300 грн.; санки дитячі з чохлом вартістю 800 грн.; стіл кухонний зі стільцями вартістю 800 грн.Однак, згідно акту опису майна від 22 травня 2017 року, за місцем проживання відповідача встановлено наявність та накладено арешт на наступне спільно нажите майно:стінка у вітальні коричневого кольору вартістю 4 000 грн.; обігрівач білого кольору вартістю 2 300 грн.; холодильник вартістю 1 700 грн.; крісла і кухонним столом вартістю 800 грн.; стінка дитяча «Вінні» вартістю 4 000 грн. У судовому засіданні 19.07.2017 року позивач та її представник позовні вимоги підтримали, з підстав вказаних у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що кошти які сторонам подарували на весілля та кошти отримані при народженні дітей вони витратили на облаштування у квартири. В подальшому все майно та документи на нього залишилося у відповідача. Останньому залишається холодильник та крісла з кухонним столом. У судовому засіданні 19.07.2017 року відповідач та його представник позовні вимоги не визнали. Відповідач пояснив, що квартиру їм придбала його мама, в подальшому її областували також його батьки, оскільки у сторін коштів не було. Обігрівач оформили на позивача, оскільки він був відсутній, а його батьки відмовились на себе реєструвати. Кошт из весілля повернули його батькам. Ліжко та пральна машина машина вийли з ладу, маленький велосипед віддали в інтернат. З 2010 по 2012 роки працював столярем та магазині «Київ-Захід». Зазначив, що спільно нажитим майном подружжя є мікрохвильова піч та телефон, які він віддав позивачу. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що за кошти отримані після народження дітей сторонни купили диван, холодильник та стінку. Коли у дитини було день народження, вона та сваха дали по 1000 грн. за які було придбано стінку «Вінні». Зазначила, що дала 1000 грн. на обігрівач та купила велосипед. Свідок [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що все, що є у квартирі це її приватна власність, сторонни не мають жодного відношення до цієї квартири, всі речі були придбані за її кошти, в тому числі стінка «Вінні». Зазначила, що декретні кошти сторонни витратили на проживання, за весільні кошти купили телефон, частково витратили та поклали на депозит. Позивач у судове засідання 14.09.2017 року не зявилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності та відсутності її представника. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання 14.09.2017 року не зявився. Представник відповідача подав клопотання про відкладення розгляду справи, у звязку із його занятістю у іншому судовому засіданні. Зазначив, що відповідач не може бути присутній у звязку з неможливістю відлучитись з роботи. Суд не бере до уваги зазначену заяву, оскільки на підтвердження зазначених у ній обставин, представником відповідача не подано жодних доказів. Крім того, суд звертає увагу на те, що представник відповідача вдруге підряд подає заяву про відкладення розгляду справи. Остання заява надійшла на адресу суду після проведення засідання. Ураховуючи надання сторонами та їх представниками пояснень у судовому засіданні, беручи до уваги достатність у матеріалах справи даних про спірні відносини, тривалість розгляду справи з незалежних від суду причин, суд дійшов висновку про можливість закінчення судового розгляду на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 10.12.2010 року, який розірвано рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 23.09.2015 року. Згідно копії акта опису майна від 22 травня 2017 року, за місцем проживання відповідача накладено арешт на наступне майно:стінка у вітальні коричневого кольору; обігрівач білого кольору; холодильник коричнево-вишневого кольору; крісла і кухонним столом; стінка дитяча «Вінні». Відповідно до довідки про доходи від 27.06.2017 року №223, [PERSON] займає посаду експедитора СП «Київ-Захід», загальна сума доходу за період з 01.02.12 по 31.05.17 становить 107\~942, 74 грн. [PERSON] працює медсестрою у я/с №7, загальна сума доходу за період з 01.01.2014 року по 30.11.2014 року становить 15\~637, 01 грн., що підтверджується копією довідки від 26.07.2017 року №01-12/575. Згідно з копією договору поставки систем опалення «ТеплоЕл» №2074 від 15.10.2014 року, [PERSON] придбала систему опалення «ТеплоЕл» 8 секцій вартістю 2100 грн. За час шлюбу сторони набули у власність: стінку у вітальню коричневого кольору; обігрівач білого кольору; холодильник коричнево-вишневого кольору; крісла і кухонним столом; стінку дитячу «Вінні». Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 60, ч. 1 ст. 61, ст. 68 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпорядження майном, що є обєктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. Згідно зі статтею 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Відповідно до абзаців 1, 2 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (далі постанова ПВСУ від 21.12.2007 року № 11), вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК ( 2947-14 ), ч. 3 ст. 368 ЦК) (435-15), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідач заперечив належність йому з позивачем на праві спільної сумісної власності спірного майна, ствердивши, що це майно придбано його батьками, а отже належить їм на праві особистої приватної власності. Суд відхиляє такі доводи відповідача, оскільки на підтвердження цих обставин ним не подано належних і допустимих доказів. Отже, суд вважає, що спірне майно є їх спільною сумісною власністю, шлюбний договір сторони не уклали та відсутня домовленість між ними щодо поділу спірного майна, беручи до уваги вартість майна на яке претендує позивач та яке просить залишити відповідачу, виходячи із засади рівності часток, суд дійшов висновку про те, що спірне майно слід поділити між сторонами у спосіб, про який просить позивач. Отже, позов задовольняється.

Outcome: approved