Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-10 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом та просила визнати за нею право власності на земельну ділянку, площею 0,0559га, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її діда [PERSON], померлого [INFO]. В обґрунтовування заявленого позову позивач вказує, що [INFO] в м. Миколаєві помер її дід [PERSON], який був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2012 року, яке набуло законної сили 19.06.2012 року, за нею було визнано право власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON]. Після чого вона, 17.01.2013 року, зареєструвала право власності на жилий будинок [ADDRESS], в Реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області за реєстраційним номером 2459148101. Однак у реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0,0559 га, що розташована у [ADDRESS], кадастровий номер 4810136600:11:002:0022, яка належить на праві власності померлому [PERSON] було відмовлено, оскільки із заявою звернулася неналежна особа, тому що спірна земельна ділянка, згідно з витягом з Державного земельного кадастру, належить не їй, а спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1539 від 17.02.1998 року. Оскільки на теперішній час їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], вона вимушена звернутися до суду. Посилаючись на викладене, просила позов задовольнити. В судовому засіданні позивач підтримала позов та просила суд його задовольнити з підстав, викладених у позові. Представник відповідача до суду не з'явився, однак направив заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнав та проти задоволення позову не заперечував. Представники третіх осіб в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи в їх відсутність, проти задоволення позову не заперечували. Третя особа- [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та не заперечувала проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторони, дослідивши письмові докази, які надані сторонами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. [INFO] в місті [PERSON] помер дід позивача, [PERSON], який був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про смерть. ( а. с. 33 ) Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді жилого будинку, який розташований на земельній ділянці, загальною площею 0,0559га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. ( а. с. 26 -27 ) Земельна ділянка за адресою: [ADDRESS] належить спадкодавцю [PERSON] на підставі Державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрований у Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 1539 від 17.02.1998 року та виданий на підставі рішення Миколаївської міської ради народних депутатів від 24.12.1997р. за № 798. ( а. с. 13 ) Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 07 червня 2012 року, яке набуло законної сили 19.06.2012 року, за позивачкою було визнано право власності на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, [ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті діда [PERSON]. ( а. с. 14 ) 17.01.2013 р. [PERSON], в Реєстраційній службі Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, зареєструвала право власності на жилий будинок [ADDRESS], за реєстраційним номером 2459148101, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-4800781302014 від 21.03.2014р. ( а. с. 7- 11 ) Як вбачається з рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 12808987 від 05.05.2014 року, у реєстрації права власності на земельну ділянку, площею 0,0559га, що розташована у [ADDRESS], кадастровий номер 4810136600:11:002:0022, яка належить на праві власності померлому [PERSON], [PERSON] було відмовлено в реєстрації спірної земельної ділянки, оскільки спірна земельна ділянка, згідно з витягом з Державного земельного кадастру, належить не їй, а спадкодавцю [PERSON], померлому [INFO], тобто через ненадання витягу з Державного земельного кадастру. ( а. с. 6 ) На випадок своєї смерті спадкодавець 14.03.1996 р. залишив заповіт, який посвідчений державним нотаріусом П'ятої Миколаївською державною нотаріальною конторою, спадщину у вигляді належної йому частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходиться у [ADDRESS] своїй внучці- [PERSON]. Тобто, спадкодавець, спірну земельну ділянку не заповів позивачці.( а. с. 28 ) Відповідно до норм ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України зазначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Із вимог ч.1 ст. 1225 ЦК України вбачається, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені із збереженням її цільового призначення. Як встановлено судом, спірна земельна ділянка була надана спадкодавцю для будівництва та обслуговування житлового будинку [ADDRESS]. Оскільки до позивачці перейшло права власності на житловий будинок, який розташований на спірній земельній ділянці в порядку спадкування за заповітом, то до неї переходить за законом і право власності на земельну ділянку, на якій розміщений цей будинок. У відповідності з п. п. 4.20 п.4 глави 10 розділу 2 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. за № 296/5 ( зі змінами) видача свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку нотаріусом видається на підставі документу, який оформлений у відповідності зі ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» та витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до Закону України «Про державний земельний кадастр» та Порядку ведення Державного земельного кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 року за № 1051, на підставі якого 01.01.2013 року втратила силу Постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження порядку ведення Поземельної книги та Книги записів про державну реєстрацію державних актів на право власності на земельні ділянки і на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди» від 09.09.2009 року за № 1021, здійснення державної реєстрації майнових та інших прав, внесення записів про відмову державної реєстрації прав не відноситься до кола повноважень територіальних органів Держземагенства, а можливо у відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» на органи державної реєстрації прав, а саме Державну реєстраційну службу України та її територіальних органів. З положень ст. 126 ЗК України вбачається, що право власності, користування земельною ділянкою оформлюється на підставі вимог, передбачених Законом України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно та їх обтяження». У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» державна реєстрація майнових прав на земельну ділянку здійснюється після реєстрації земельної ділянки у Державному земельному кадастрі. Із п.10 ст. 79-1 ЗК України вбачається, що після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі здійснюється державна реєстрація майнових прав на земельну ділянку. Згідно з ч.5 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» державна реєстрація майнових прав є публічною та здійснюється органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав (Державна реєстраційна служба України). Відповідно до приписів ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію майнових прав на нерухоме майно і їх обтяження» вбачається, що державна реєстрація здійснюється на підставі таких документів, а саме: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданих на підставі вимог цього Закону; свідоцтва про право власності, виданого органами приватизації наймачам жилих приміщень у державному і комунальному жилому фонді; державних актів про право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, які набули законної сили; інших документів, які підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно , пред'явлених органу державної реєстрації прав сумісно з заявою. У відповідності до п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними підставами спадкування (із збереженням його цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця Державним актом про право власності на землю чи іншим правовстановлюючим документом. З урахуванням вищевикладеного, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved