Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Прокуратури Херсонської області про відшкодування шкоди завданої незаконним притягненням його до кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, незаконним арештом та тримання під ватрою протягом одного року і шість днів, а також незаконним накладенням арешту на належне йому майно. Позові вимоги обґрунтовував тим, що 27.05.2005 року прокурором Суворовського району м. Херсона було порушено кримінальну справу за фактом заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, за ознаками складу злочину, передбаченого ч.5 ст.191 КК України. 29.06.2005 року прокуратурою Суворовського району накладено арешт на належну йому квартиру, з метою забезпечення відшкодування шкоди, а 26.07.2005 року постановою прокуратура цивільним позивачем у справі було визнано ПП «Жиспіна». 31.08.2005року постановою слідчого прокуратури Суворовського району м. Херсона його притягнуто до кримінальної відповідальності за ч. 5 ст. 191КК України. Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 02.09.2005 року було надано дозвіл на його арешт, а 17.01.2006 року взято під варту. 18.01.2006року йому було предявлено обвинувачення, а 20.01.2006 року постановою Суворовського районного суду м. Херсона обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. 22.11.2006 року в ході судового слідства прокурором Суворовського району м. Херсона, у звязку з відсутністю в його діях будь яких протиправних дій щодо грошових коштів ПП «Жиспіна», змінено обвинувачення та його дії перекваліфіковано із ч.5 ст.191 КК України на ч.2 ст. 367 КК України. При цьому саме обвинувачення у спричиненні матеріальної шкоди ПП «Жиспіна» залишилося. Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 22.01.2007 року він був засуджений за ч.2 ст. 367 КК України до 3 років позбавлення волі умовно та стягнуто з нього на користь ПП «Жиспіна» грошові кошти в сумі 153\~200,00 грн. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 18.09.2007 року вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 22.01.2007року скасовано, справу повернуто прокурору Суворовського району м. Херсона на додаткове розслідування. 29.11.2007 року в ході додаткового розслідування слідчим прокуратури Суворовського району м. Херсона порушено кримінальну справу за фактом вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. 03.01.2008 року суддя Зубов О.С. прийняв до свого провадження кримінальну справу за обвинуваченням [PERSON] за ст.ст. 366 ч.1, 367 ч.2 КК України. 14.11. 2008року у звязку з відсутністю документального підтвердження наявності складу злочину(експертизою не підтверджено та судовим слідством невстановлено, завдання матеріальної шкоди ПП «Жиспіна»), прокурор Суворовського району м. Херсона відмовився підтримувати обвинувачення за ч.2 ст. 367 КК України. 17.04.2009 року кримінальну справу за його обвинуваченням постановою Суворовського районного суду м. Херсона повернено прокурору Суворовського району м. Херсона для проведення додаткового розслідування. 17.03.2010 року вироком Суворовського районного суду м. Херсона його визнано винним за ч.1 ст. 366 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в сумі 850 грн. та звільнено від призначеного покарання у звязку з закінченням строків давності, запобіжний захід у вигляді підписки про не виїзд скасовано. Вирок набрав законної сили. 07.11.2016 року він звернувся до Верховного Суду України з питанням про забезпечення здійснення правосуддя у справі щодо нього в частині обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, та направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії судового слідства. Ухвалою Верхового Суду України від 22.11.2016 року відмовлено у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою. Вважає, що незаконно перебував під кримінальним переслідуванням на протязі 5 років (2005-2010рр.), а також змушений протягом тривалого періоду більше 12 років самостійно захищатися від кримінального переслідування, зокрема, щодо предявлення обвинувачення за ч.5 ст.191 КК України та ч.2 ст.367 КК України. З урахуванням доповнень наданих в ході розгляду справи позивач просив стягнути з прокуратури Херсонської області на його користь в рахунок відшкодування шкоди на підставі ст. 1176 ЦК України 4\~000\~000 грн. У судовому засіданні позивач наполягав на задоволенні позовних вимог, з підстав зазначених у позовній заяві, з урахуванням наданих доповнень. Представник відповідача в судовому засіданні просила суд відмовити в задоволенні позову за необґрунтованістю, зазначивши про відсутність факту незаконного притягнення позивача до кримінальної відповідальності, що є підставою відшкодування шкоди в порядку передбаченому ч.1 ст.1176 КК України, оскільки чинним вироком Суворовського районного суду м. Херсона [PERSON] був засуджений за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 366 КК України, Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно до ч.1 ст.5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що постановою прокурора Суворовського району м. Херсона від 27 травня 2005року порушено кримінальну справу за фактом вчинення злочину, передбаченого частиною пятою статті 191 КК України. 26.07.2005 року постановою прокуратури Суворовського району м. Херсона цивільним позивачем у даній справі було визнано ПП «Жиспіна». 31.08.2005року [PERSON] притягнуто в якості обвинуваченого у вчиненні цього злочину. Постановою Суворовського районного суду м. Херсона від 02.09.2005року надано дозвіл на затримання обвинуваченого [PERSON] та доставку його до суду для вирішення питання щодо обрання запобіжного заходу тримання від вартою. 20.01.2006року постановою Суворовського районного суду м. Херсона відносно обвинуваченого [PERSON] обрано запобіжний захід тримання під ватрою. Постановою прокурора Суворовського району м. Херсона від 22.11.2006 року змінено обвинувачення [PERSON] перекваліфіковано його обвинувачення з ч.5 ст.191 КК України на ч.2 ст. 367КК України. Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 22.01.2007року [PERSON] визнано винним та засуджено з ч.2 ст.367КК України, на підставі ст..75 КК України звільнено від відбування покарання з випробування, призначивши іспитовий строк два роки. Запобіжний захід тримання під ватрою змінено на підписку про невиїзд із зали суду. Стягнуто зі [PERSON] на користь ПП «Жиспіна» 153\~177,69грн. Ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 18.09.2007 року вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 22.01.2007року щодо [PERSON] скасовано, а справа повернута прокурору Суворовського району м. Херсона на додаткове розслідування. 29.11.2007року постановою прокурора Суворовського району м. Херсона порушено також кримінальну справу по факту службового підлогу відносно головного бухгалтера ПП «Жиспіна» [PERSON] за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.366 КК України. 14.11.2008року постановою прокурора Суворовського району м. Херсона змінено обвинувачення [PERSON], виключено із обсягу обвинувачення епізод кваліфікований за ч.2 ст.367КК України. Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 17.03.2010 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 17.08.2010 року [PERSON] засуджено за ч. 1 ст.366 КК України до покарання у вигляду штрафу в сумі 850 гривень та звільнено від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності. Ухвалою Вищого спеціалізованого суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 липня 2013 року вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 17 березня 2010 року та ухвала колегії суддів судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду Херсонської області від 17 серпня 2010 року щодо [PERSON] залишено без змін. 07.11.2016 року позивач звернувся до Верховного Суду України з питанням про забезпечення здійснення правосуддя у справі щодо нього в частині обвинувачення у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.367 КК України, та направлення справи на новий розгляд до суду першої інстанції зі стадії судового слідства з посиланням на рішення Європейського суду з прав людини у справі «[PERSON] проти України та 4 інші заяви» від 16.06.2016 року. Ухвалою колегії суддів Судової палати у кримінальних справах Верховного Суду України від 22 листопада 2016року [PERSON] відмовлено у допуску справи до провадження Верховного Суду України за його заявою, оскільки у кримінальній справі щодо нього будь - якого рішення з приводу його обвинувачення за частиною другою статті. 367 КК України не ухвалювалось, а обвинувачення було виключено шляхом зміни прокурором обвинувачення на підставі статті 277 Кримінально процесуального законодавства України 1960року. Постановою Херсонського міського суду Херсонської області від 26.04. 2017року знято арешт на 1\\2 частини квартири, розташованої в м. Херсоні по вул.. Перекопська 181, що належить [PERSON], накладений постановою старшого слідчого прокуратури Суворовського району м. Херсона від 29.06.2005року в рамках розслідування кримінальної справи за ч.5 ст.191 КК України та скасовано постанову від 29.06.2005року. 10.07. 2017року прокуратурою Херсонської області закрито кримінальне провадження, внесене на підставі ухвали Херсонського міського суду від 03.04.2017рокудо Єдиного реєстру досудових розслідувань №42017230000000095 за фактом незаконного притягнення до кримінальної відповідальності [PERSON] працівниками прокуратури Суворовського району м. Херсона за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Херсонської області від 05 вересня 2017року відмовлено в задоволенні апеляційної скарги [PERSON] на ухвалу слідчого судді Херсонського міського суду Херсонської області від 27.07.2017року про відмову в задоволенні скарги [PERSON] на постанову старшого слідчого СВ прокурори Херсонської області від 10.07.2017року про закриття кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 42017230000000095 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.372 КК України за відсутністю складу кримінального правопорушення. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими способами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно із частиною першою статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Відповідно до пункту 2 частини першої статті 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»(в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду(крім ухвали чи постанови суду про повернення справи на додаткове розслідування чи новий судовий розгляд) факту незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи, незаконного проведення оперативно розшукових заходів; закриття кримінальної справи за відсутністю події злочину, відсутністю в діянні складу злочину або недоведеності участі обвинуваченого у вчиненні злочину; відмови в порушенні кримінальної справи з підстав, визначених у пункті 2 частини першої цієї статті( відсутність складу злочину, події, недоведеність); закриття справи про адміністративне правопорушення. Отже, зазначеним Законом перелік випадків за наявності яких у особи виникає право на відшкодування моральної та матеріальної шкоди є вичерпним. Враховуючи наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки матеріалами справи підтверджено та не заперечується позивачем, що постановою прокурора Суворовського району м. Херсона від 27 травня 2005року порушено кримінальну справі за фактом вчинення злочину, передбаченого частиною пятою статті 191 КК України. 31 серпня 2005року [PERSON] притягнуто в якості обвинуваченого у вчиненні цього злочину. У подальшому дії [PERSON] було перекваліфіковано на частину першу статті 366 та частину другу статті 367 КК України. У ході судового розгляду справи прокурор на підставі статті 277 КПК України 1960 року змінив предявлене [PERSON] обвинувачення, виключивши з нього кваліфікацію за ч.2 ст. 367 КК України. Потерпілий не скористався своїм право підтримувати обвинувачення у раніше предявленому обсязі. Вироком Суворовського районного суду м. Херсона від 17 березня 2010 року, зміненим ухвалою Апеляційного суду Херсонської області від 17 серпня 2010 року [PERSON] засуджено за ч. 1 ст.366КК України до покарання у вигляду штрафу в сумі 850гривень та звільнено від призначеного покарання у звязку із закінченням строків давності. ЕСПЛ у своєму рішенні у справі « [PERSON] проти України та 4 інші заяви», пославшись на власне рішення «Меріт проти України» від 30 березня 2004року, в якому констатував порушення статті 6 параграфа 1 та порушення статті 13 Конвенції, визнав подальший розгляд заяв невиправданим. В односторонній декларації Уряд України визнав надмірну тривалість кримінальних проваджень і відсутність у національному законодавстві ефективних засобів юридичного захисту та запропонував виплатити заявникам певні суми, зокрема [PERSON] відшкодування у розмірі вісімсот десять євро. На підставі викладеного, ст.\~ст. 15,16,1176 ЦК України,\~\~\~Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду»,,\~\~

Outcome: dismissed