Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-04 00:00:00

У вересні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третьої особи без самостійних вимог Чортківської районної державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку, достатнього для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві він вказав, що 16 травня 2007 року померла його баба [PERSON]. 17 липня 1987 року баба зробила заповідальне розпорядження, яким заповіла [PERSON] належний їй житловий будинок, який розташований в с. Біла Чортківського району Тернопільської області. Після смерті баби позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину і в судовому порядку за ним визнано право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по вул. Пліщука, 18 в с. Біла Чортківського району. 12 травня 2000 року баба [PERSON] зробила заповідальне розпорядження, яким належну їй земельну частку (пай) та майновий пай заповіла рідному братові позивача [PERSON]. [PERSON] вважав, що брат вказану спадщину після смерті баби прийняв і належним чином оформив її, однак цього він не зробив, про що позивач дізнався лише після смерті брата [PERSON], який помер 1 травня 2018 року. На день смерті баби разом з нею постійно проживав та був зареєстрований її син (батько позивача) [PERSON]. Отже, останній вважається таким, що прийняв спадщину на вищевказану земельну ділянку як спадкоємець першої черги після смерті матері. 16 жовтня 2013 року помер батько позивача [PERSON] в с. Біла Чортківського району Тернопільської області. Після його смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну ділянку площею 2,19 га, яка розташована на території Білівської сільської ради Чортківського району та на майновий пай. В серпні 2018 року [PERSON] звернувся в Чортківську районну державну нотаріальну контору по питанню оформлення спадщини після смерті батька, однак йому було відмовлено у звязку з тим, що він пропустив строк для прийняття спадщини. За таких обставин позивач просить визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, після смерті батька [PERSON], який помер 16 жовтня 2013 року, терміном два місяці. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. Відповідачка [PERSON] позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду третя особа повідомлена належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідачки, ознайомившись з письмовими доказами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Визнання відповідачкою позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб і суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності таких обставин та добровільності їх визнання. Так, судом встановлено, що 16 жовтня 2013 року помер батько позивача [PERSON]. Позивач [PERSON] пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як в даній справі відповідач визнає позов, то враховуючи наведене, суд приходить до висновку про повернення позивачу [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 704 гривні 80 копійок згідно квитанції АБ «Укргазбанк» № 35504313 від 25 вересня 2018 року, що становить 352 гривні 40 копійок.

Outcome: approved