Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просив суд стягнути з відповідача ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 29 946,28 грн., індекс інфляції у розмірі 412,83 грн. та моральну шкоду в сумі 1 000 грн. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що він працював на підприємстві відповідача з 18.02.2013 р. по 04.02.2014р. 04.02.2014 року позивач був звільнений згідно п.1 ст.40 КзпП України у зв'язку із ліквідацією підприємства. При проведенні звільнення відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітної платі у сумі 2 885,05 грн. Судовим наказом Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.12.2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто невиплачену заробітну плату у розмірі 2 885,05 грн. Проте, відповідач не сплатив позивачу заборгованість по заробітній платі, а тому позивач просить стягнути з нього середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 29 946,28 грн., індекс інфляції у сумі 412,83 грн. та 1 000 грн. моральної шкоди. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із копії трудової книжки, наявної в матеріалах справи, вбачається, що позивач [PERSON] працював на ПАТ „Миколаївський суднобудівний завод „Океан з 18.02.2013 року по 04.02.2014 року. 04.02.2014 року позивач був звільнений з цього підприємства на підставі п.1 ст.40 КзпП України, у зв'язку із ліквідацією підприємства. Відповідно до ч.1 ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Між тим, як вбачається із матеріалів справи, при звільненні позивача з ним не був проведений повний розрахунок, відповідач не виплатив позивачу заборгованість по заробітної платі у сумі 2 885,05 грн. Судовим наказом Корабельного районного суду м. Миколаєва від 16.12.2014 року з відповідача на користь позивача було стягнуто невиплачену заробітну плату у розмірі 2 885,05 грн. Статтею 117 КЗпП України передбачено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У пункті 20 Постанови ПВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999 року вказано, що установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у звязку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Виходячи із наведеного, суд вважає за необхідним стягнути з ПАТ МСЗ Океан на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку у сумі 29 946,28 грн. Крім того, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо стягнення індексації заробітної плати у сумі 412,83 грн. Як визначено у ч.5 ст.95 КзпП України, заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст. 33 Закону України Про оплату праці у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі Закону України Про індексацію грошових доходів населення та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМ України від 17.07.2003р. № 1078. Згідно зі ст. 1 Закону України Про індексацію грошових доходів населення індексація грошових доходів населення це встановлений законами та іншими нормативно правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України Про індексацію грошових доходів населення об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий доход громадян, одержаний ними в гривнях на території України, і який не має разового характеру. Аналогічне положення закріплене у п. 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого Постановою КМ України від 17.07.2003 року № 1078. Структуру заробітної плати визначено у ст. 2 Закону України Про оплату праці, якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Згідно з ч. 2 ст. 2 Закону України Про оплату праці додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбаченні чинним законодавством, премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників, входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з п.п. 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13.01.2004 року № 5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.01.2004 року № 114/8713. Таким чином, оскільки індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою, то у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь яким строком. Відповідно до ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених законом. Судовим розглядом встановлено, що внаслідок невиплати позивачу заборгованості по заробітній платі йому була спричинена моральна шкода, яка виразилась у її душевних стражданнях та переживаннях. Розмір моральної шкоди, з урахуванням вимог розумності та добросовісності суд вважає необхідним визначити у розмірі 500 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в прибуток держави належить стягнути судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп.

Outcome: partial