Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-21 00:00:00

У вересні 2015 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області, про усунення порушень прав власника та зобовязання звільнити самовільно зайняту земельну ділянку. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що йому на праві власності належить земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд площею 0,0800 га, що розташована по вул. Вокзальній у смт. Велика Димерка Броварського району Київської області. Сусіднім землекористувачем та власником житлового будинку по вул. Вокзальній, буд. 80, у смт. В.Димерка є [PERSON] Як зазначає позивач, після успадкування ним вказаної земельної ділянки площею 0,0800 га, виявлено, що частина його земельної ділянки, а саме 150 кв.м. зайнята сусіднім землекористувачем [PERSON], яка установила металевий паркан та побудувала паркан на земельній ділянці позивача. У добровільному порядку відповідач не бажає звільнити самовільно зайняту нею частину земельної ділянки, яка належить позивачу, тому останній змушений звернутися із даним позовом, в якому просить зобовязати [PERSON] усунути перешкоди у здійсненні ним права приватної власності щодо спірної земельної ділянки площею 0,0800 га, яка розташована по вул. Вокзальна у смт.В.Димерка Броварського району Київської області, шляхом перенесення самовільно спорудженого металевого паркану до меж земельної ділянки, вказаних у Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, та знесення незаконного збудованого гаражу. У ході розгляду справи позивач подав заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просив зобовязати [PERSON] звільнити незаконно захоплену земельну ділянку площею 0,0800 кв.м., що розташована по вул. Вокзальна у смт. Велика Димерка Броварського району Київської області, яка належить позивачу, шляхом перенесення металевого паркану довжиною 32,06 метри, господарських будівель: металевого гаражу, свердловини та душової кабіни в сторону своєї земельної ділянки на 4,13 метри в точку «В» з вулиці Вокзальна та на 3,07 метри в точку «4» з тилу земельної ділянки відповідно до меж, встановлених витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, кадастровий № 3221281201:01:091:0071, та звільнивши 0,0116 га земельної ділянки позивача. Також, позивач просив стягнути із відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 03 червня 2014 року Броварською міською державною нотаріальною конторою, належить земельна ділянка площею 0,0800 га, з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер 3221281201:01:091:0071, що розташована за адресою: Київська обл., Броварський р-н., смт. Велика Димерка, вул. Вокзальна (а.с. 6). У листі № 917, наданого 14 грудня 2015 року Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області, зазначено, що згідно даних по господарського обліку книга № 20 обліковий рахунок № 1830, домоволодіння за адресою: вул. Вокзальна, 80 смт. В.Димерка, рахується за [PERSON], за нею рахується земельна ділянка площею 0,15 га (а.с. 49). Зі змісту листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області за № 10/10-43/2210/09/01 від 22.10.2015 р. вбачається, що під час виїзду посадовою особою у жовтні 2015 року за адресою: вул. Вокзальна, буд. 80 та 82, смт. В.Димерка, Броварського району Київської області, встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами по вул. Вокзальній, 80, належить [PERSON] Дане будинковолодіння з боку земельної ділянки з кадастровим номером 3221281201В:01:091:0071, огорожено азбестошиферним парканом. Також, на території будинковолодіння по вул. Вокзальній, 80, у смт. В.Димерка встановлено тимчасовий металевий гараж без фундаментів розміром 5,5х3,5 м (а.с. 36). Відповідно до витягу з протоколу засідання узгоджувальної комісії по земельних питаннях від 09.09.2015 року [PERSON] вказано повернути самовільно зайняту земельну ділянку площею 150 кв.м., демонтувати самовільно встановлений паркан та гараж, які розташовані на земельній ділянці [PERSON] (а.с. 9). Згідно кадастрового плану земельної ділянки площею 0,0800 га, кадастровий номер - 3221281201:01:091:0071, який є додатком до Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 24.09.2015 р. № НВ-3605144572015, площа спірної земельної ділянки становить 0,08 га. Земель на ділянка має 4 поворотні точки, лінійні проміри між точками: від 1 до 2 41,24 м, від 2 до 3 19,37 м, від 3 до 4 42,25 м, від 4 до 1 19,03 м. Зі змісту висновку експерта за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи за № 1761, наданого 06 червня 2016 року Київською незалежно-експертною установою, вбачається, що площа та конфігурація земельної ділянки в натурі (на місцевості), що знаходиться у власності [PERSON] за адресою: вул. Вокзальна у смт. Велика Димерка Броварського району Київської області, кадастровий номер 3221281201:01:091:0071, не відповідає площі та конфігурації земельної ділянки, яка зазначена у Витязі з Державного земельного кадастру про земельну ділянку № НВ-3205144572015 від 24.09.2015 р. Частина земельної ділянки площею 0,0116 га, яка належить [PERSON], перебуває у користуванні [PERSON] та позначена на додатку № 1 до висновку точками: А-Б-В- 4-А. Межі спірної земельної ділянки зміщені в бік земельної ділянки [PERSON]: точка «4» на 3,07 м, точка «В» на 4,13 м. Між земельними ділянками [PERSON] та [PERSON] встановлений паркан. У межах земельної ділянки, кадастровий номер 3221281201:01:091:0071, яка належить [PERSON], знаходяться господарські будівлі і споруди, що належать [PERSON] та частково розташований металевий гараж (а.с. 81-83). У відповідність до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Як передбачено ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. 78 ЗК України, право власності на землю - це право володіти, користуватись і розпоряджатися земельними ділянками. У відповідність до ст. 91 Земельного кодексу, власники земельних ділянок зобов'язані, не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок; дотримуватись правил добросусідства. Відповідно до ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 212 ЗК України передбачено, що самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час незаконного користування ними. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд вважає, що зазначена позовна заява підлягає задоволенню, так як матеріалами справи підтверджено, що відповідач перешкоджає позивачу у користуванні земельною ділянкою шляхом встановлення на ній паркану та споруд. Пунктом 6 частини 3 статті 79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведення судових експертиз. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем сплачено 8000 грн. за проведення судової земельно-технічної експертизи та 487 грн. 20 коп. судового збору при подачі даного позову до суду, які підлягають стягненню із відповідача на користь позивача. На підставі викладеного, та

Outcome: approved