Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-20 00:00:00

У вересні 2018 року позивач предявив дійсний позов. В обґрунтування вимог зазначив, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 14 липня 1990 року. Спільне життя з відповідачем не склалося і вони перестали вести спільне господарство. Шлюбні відносини з відповідачем припинено. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 14 липня 1990 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Біловодського районного управління юстиції у Луганській області, актовий запис № 55, свідоцтво про шлюб повторно видане Сватівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. Ухвалою судді Сватівського районного суду Луганської області від 09 жовтня 2018 року було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 17 грудня 2018 року клопотання [PERSON] про надання строку для примирення терміном на шість місяців - задоволено частково та надано строк для примирення на два місяця до 17 лютого 2019 року. Ухвалою суду від 18 лютого 2019 року провадження по справі відновлено та призначено попереднє судове засідання на 05 березня 2019 року. Ухвалою суду\~від 05\~березня2019 року було закрите підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу за його відсутності, строк для примирення не надавати. Вважає, що збереження сімї в даному випадку не доцільне, оскільки він бажає створити нову сімю. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності. У відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 14 липня 1990 року зареєстрували шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 55. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Анохіна», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЕД № 244458, повторно виданим 28.08.2018 року Сватівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Луганській області. (а.с. 5). Шлюб позивача з відповідачем не склався. Шлюбні відносини між сторонами припинилися, спільних дітей сторони не мають. Суд бере до уваги положення ст. 24 СК України, яка визначає однією з основних ознак шлюбу його добровільність, передбачивши, що примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ч. 1 ст. 110 СК України). Як вбачається із п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя»\~ проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У ст. 17 Закону України № 3477-IV від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», зазначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Частина перша ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачає право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Поняття «приватного та сімейного життя» ЄСПЛ не є чітко визначеним, і охоплює широкий спектр питань, серед яких, зокрема, є права особи на приватний простір, право визначати своє приватне життя (справа «Пек проти Сполученого Королівства» від 28 січня 2003 року, заява №44647\\98). При вирішенні спору про розірвання шлюбу суд враховує, що позивач та відповідач уже тривалий час не проживають сім'єю, мають різні погляди на життя на сімейні цінності, між сторонами припинилися шлюбні стосунки, вони перестали вести спільне господарство й проживають окремо. За таких обставин суд приходить до висновку, що причини, які викликали позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, подальше сумісне проживання подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, їх сім'я існує формально. Суд вважає, що сім'я розпалась, а тому шлюб між ними слід розірвати. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2\~ст. 114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved