Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що їй на праві власності належить 17/50 частин, що становить 40,3 кв.м, будинку [ADDRESS] Даний будинок розділений на дві окремі квартири відповідно до порядку, що склався з 1984 року. Інші 33/50 частин будинку, площею 73,0кв.м, належать відповідачу по справі. В даний час між ними виникли суперечки щодо користування, утримання та збереження цього майна. Зокрема, наявність спільної адреси, користування опаленням, газо та електропостачання, сплати відповідних платежів. Тому виникла необхідність у виділу її частини будинку в натурі. У добровільному порядку згоди досягнути з відповідачем не можуть. Просила суд виділити їй в натурі 17/50 частки з спільно-часткового майна, а саме приміщення загальною площею 40,3 кв.м, що складається з: веранди (2-1) загальною площею 11 кв.м, житлова кімната (2-2) загальною площею 8,6 кв.м, житлова кімната (2-3) загальною площею 17,7 кв.м, кухня (2-4) загальною площею 3,0кв.м у житловому будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] згідно з технічним паспортом, виданим КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області станом на 02 липня 2011 року; припинити право спільної часткової власності на будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS] зобов'язати Малютянську сільську раду Києво-Святошинського району Київської області присвоїти окрему юридичну адресу виділеному майну позивача, а саме: [ADDRESS]. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов. У судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав, Просив суд задоволити позов. У судове засідання представник Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з'явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. При розгляді справи судом встановлено, що 30 серпня 2011 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, видане державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори Київської області. Спадщина, на яку видане свідоцтво, складається з 17/50 частин житлового будинку за [ADDRESS]. 17\\50 частин складаються з: веранди (2-1) загальною площею 11 кв.м, житлова кімната (2-2) загальною площею 8,6 кв.м, житлова кімната (2-3) загальною площею 17,7 кв.м, кухня (2-4) загальною площею 3,0кв.м, ганку, погреба під а1. Право власності на 17/50 частин домоволодіння зареєстровано 01 вересня 2011 року в КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області, що підтверджено витягом про реєстрацію права №31166833 від 01 вересня 2011 року. Земельна ділянка площею 0,0733га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON]. У ст. 364 ЦК України визначено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. В п. 19 Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року N 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» закріплено умови встановлення порядку користування земельною ділянкою, зокрема у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з'ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір'я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію». За ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] просила фактично продублювати видане 30 серпня 2011 року свідоцтво про право на спадщину за законом. У матеріалах справи відсутні докази того, що будинок не був поділений, або поділ не відповідає правовстановлюючим документам. Крім того, позовні вимоги ґрунтуються на поділі по технічному паспорту станом на 02 липня 2011 року, але даний паспорт містить відмітки про самочинно побудовані споруди в даному домоволодінні. Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог. Відповідно до ст.119 ЦПК України підставами позову, які згідно приписів ст.ст.31,215 цього Кодексу суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги. Поскільки обраний позивачем спосіб захисту свої прав та інтересів власника щодо фактичного дублювання змісту свідоцтва про право на спадщину не відповідає вимогам закону, не вказано ні у позовній заяві, ні в судовому засідання, які ж саме права позивача [PERSON] порушені, відсутність доказів на підтвердження своїх вимог, тому суд з викладених вище міркувань прийшов до висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог в частині виділу частки та припинення часткової власності. Матеріали справи не міститься жодного правовстановлюючого документу щодо іншого співвласника та клопотань про їх витребування сторонами не заявлено або доказів на підтвердження поважності неможливості їх надати не надано. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. У судовому засіданні судом відповідно до ст. 10 ЦПК України судом роз'яснювались прав та обов'язки сторін, в тому числі на необхідність доведення суду своїх вимог та заперечень, можливість заявлення клопотань про витребування доказів у разі складнощів в їх отриманні. Звертаючись до суду позивач просила суд також зобов'язати сільську раду присвоїти окрему юридичну адресу. Належних та допустимих доказів порушення її прав зі сторони Малютянської сільської ради Києво-Святошинського району суду не надала. Так, матеріали справи не містять взагалі доказів чи зверталась позивачка до сільської ради з відповідною заявою та чи в вирішувалась дана заява в порядку, встановленому законом. Тому в цій частині суд вважає вимоги недоведеними та передчасними, тому в їх задоволенні відмовляє. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed