Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-11 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування пред`явлених вимог зазначила, що вона разом зі своєю родиною проживає в квартирі [ADDRESS] , вказане житлове приміщення є її постійним місцем проживання. В квартиру вона вселилась зі згоди [PERSON] - квартиронаймача. З часу вселення і до теперішнього часу (майже п`ять років) вона проживає і користується житловим приміщенням як член сім`ї - донька дружини, бере участь у витратах, пов`язаних з оплатою комунальних послуг, у них був спільний бюджет, вони вели господарство, придбавали побутову техніку та інші предмети домашнього вжитку. [INFO] [PERSON] раптово помер. У зв`язку із тим, що позивач позбавлена можливості зареєструватися за місцем свого постійного проживання, іншого житла вона не має, тому просить суд визнати за нею право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до відзиву на позовну заяву представник відповідача Запорізької міської ради - Худолій Н.В. та відповідно до уточненого відзиву представник відповідача [PERSON] просили суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що спірна квартира відповідно до ордеру була надана на [PERSON] . Згідно квитанцій за обслуговування будинку та комунальні послуги особовий рахунок на спірну квартиру відкритий на [PERSON] , інформацією щодо переоформлення договору найму та про зміну особового рахунку на [PERSON] ЗМР не володіє. Надані позивачкою квитанції про сплату житлово-комунальних послуг датовані 2020 роком. На теперішній час у спірній квартирі ніхто не зареєстрований, за життя [PERSON] питання щодо реєстрації [PERSON] у квартирі не вирішувалося, доказів про те, що [PERSON] надавав таку згоду немає. З рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2020 вбачається, що до дня смерті наймача квартири [PERSON] з ним проживала його дружина [PERSON] , а після смерті наймача вселилася дочка останньої - [PERSON] . Цим рішенням було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] про визнання за нею права користування спірною квартирою, адже судом було встановлено, що наймач [PERSON] не мав наміру зареєструвати свою дружину [PERSON] та не давав на це згоди. Отже немає доказів, що [PERSON] мав намір зареєструвати дочку своєї дружини, яка перебуває у шлюбі, має чоловіка та дитину. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Будовська Н.В., підтримала позовну заяву у повному обсязі та просила її задовольнити. Представник відповідача - [PERSON] , заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі з підстав, аналогічних викладеним у відзиві на позовну заяву та в уточненому відзиві. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що вона є сестрою позивача, та повідомила, що [PERSON] проживає у квартирі [ADDRESS] , почала там проживати до смерті [PERSON] з його згоди, у спірній квартирі вони проживали однією сім`єю. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що знає позивача через її матір, з якою працювала. Пояснила, що [PERSON] проживала у спірній квартирі разом з [PERSON] , мали намір приватизувати квартиру. Вислухавши позицію сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Згідно ордеру № 639 на житлове приміщення серія № М від 18.09.2012, виданого виконавчим комітетом Запорізької міської ради [PERSON] було надано право зайняття житлової площі у вигляді квартири [ADDRESS] . Квартира була виділена [PERSON] без урахування членів його сім`ї (а.с.7). [INFO] [PERSON] помер, про що складено відповідний актовий запис № 347 (а.с.6). Постановою Запорізького апеляційного суду від 20.10.2020 рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 14.11.2019 у справі за заявою [PERSON] про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час смерті скасовано. Заяву [PERSON] , заінтересована особа - [PERSON] , про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час смерті залишено без розгляду з роз`ясненням права звернутися із позовом на загальних підставах (а.с.77). Рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя від 18.02.2020 у задоволенні позовних вимог [PERSON] , в особі представника [PERSON] , до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права користування відмовлено. Так, у рішенні зазначено, що аналізуючи надані по справі докази, у їх сукупності, в судовому засіданні на підставі належних, допустимих та достовірних доказів встановлено, що постійне місце проживання позивача [PERSON] у квартирі за [ADDRESS] , з жовтня 2018 року не знайшло підтвердження доказами. У спірній квартирі разом з [PERSON] проживала і продовжує проживати [PERSON] донька позивача із своєю сім`єю. Позивачка [PERSON] зберігає за собою право користування іншими жилими приміщеннями та в спірній квартирі не проживає (а.с.33-36). Постановою Запорізького апеляційного суду від 29.09.2020 рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя від 18.02.2020 року у справі за позовом [PERSON] , в особі представника [PERSON] , до Територіальної громади м. Запоріжжя в особі Запорізької міської ради про визнання права користування - змінено та виключено з мотивувальної частини рішення наступні встановлені обставини: -«Таким чином, судом встановлено, що на час смерті [PERSON] та до теперішнього часу в квартирі мешкає [PERSON] зі своєю родиною, а не [PERSON] »; -«У спірній квартирі разом з [PERSON] проживала і продовжує проживати [PERSON] донька позивача із своєю сім`єю» (а.с.78-80). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній, або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Статтею 18 ЦПК України встановлена обов`язковість судових рішень. Так, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Обов`язковість судових рішень до виконання також визначена ч. 1 ст. 129-1 Конституції України. Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що виникли із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Члени сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Ч. 1 ст. 65 ЖК України встановлено, що наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Звертаючись із зазначеним позовом, [PERSON] зазначала, що вона є донькою дружини наймача, а отже членом його сім`ї, однак, вищезазначеними рішеннями суду не було встановлено право користування [PERSON] спірною квартирою, їй було відмовлено у задоволенні позову. В порушення вимог ст.ст. 12, 77-81 ЦПК України належних, допустимих та достатніх доказів того, що позивач вселилася в спірну квартиру в установленому законом порядку як член сім`ї наймача, за згодою останнього, на постійне місце проживання, вела з [PERSON] спільне господарство, приймала участь в утриманні квартири, матеріали справи не містять. Так, письмова згода [PERSON] на вселення до спірної квартири [PERSON] , позивачем не надана. Надані копії квитанцій про сплату за житлово-комунальні послуги, які надавалися за адресою: [ADDRESS] , датовані груднем 2019 року - лютим 2020 року (а.с.8-9), тобто більш ніч через рік після смерті [PERSON] і не підтверджують правомірність заселення позивача до спірної квартири та ведення спільного господарства позивача з наймачем цієї квартири за його життя. Натомість із наданих відповідачем рахунків на сплату житлово-комунальних послуг за липень 2019 року вбачається, що [PERSON] мав заборгованість за утримання будинку - 1232,26 грн., за централізоване опалення - 5042,06 грн. А з рахунку на сплату за водопостачання ХВП та водопостачання ГВП вбачається, що показники лічильників за липень не змінювалися і за місяць оплата за дану послугу не була нарахована (а.с.37). В наданій представником позивача копії акту обстеження, складеного комісією КП «Запоріжремсервіс» ЗМР від 28.08.2019 зазначено, що в квартирі [ADDRESS] зі слів сусідів, [PERSON] , після смерті чоловіка, який помер в жовтні 2018 , не мешкає. В квартирі проживає її дочка [PERSON] зі своїм чоловіком та дитиною, на момент обстеження вдома нікого не було. Вказаний акт доводить лише відсутність у спірному приміщенні мешканців на час обстеження, крім того не підтверджує факту проживання позивача [PERSON] у спірній квартирі до дати смерті [PERSON] , а також його згоди на вселення останньої. Показання свідків про те, що [PERSON] проживала до дня смерті [PERSON] та на даний час проживає в спірній квартирі містять в собі інформацію про те, що [PERSON] дійсно проживає певний час за адресою: [ADDRESS] , та можуть свідчити лише про певні домовленості у користуванні жилим приміщенням з наймачем цього приміщення, але не є доказами вселення позивача як члена сім`ї наймача, ведення з ним спільного господарства, згоди померлого [PERSON] щодо реєстрації в спірній квартирі [PERSON] , та набуття нею права користування цим приміщенням. Таким чином, позов [PERSON] не знайшов свої обґрунтування та докази у судовому засіданні, а тому він не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed