Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 22 листопада 2002 року між [PERSON], [PERSON] та його матір'ю - [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого остання придбала у відповідачів квартиру [ADDRESS]. Договір в цей же день було зареєстровано у Вознесенській філії Південної товарної біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 0963. Всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавці передали покупцю майно, а покупець прийняла його та сплатила за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. [INFO] [PERSON] померла. Позивач, як спадкоємець за заповітом, належним чином прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, проте нотаріус відмовляє в оформленні його спадкових прав з тієї підстави, що біржовий договір, за яким спадкодавець придбала спірне майно, нотаріально не посвідчений, а тому є недійсним. Вказуючи на неможливість нотаріального посвідчення договору, [PERSON] просив визнати його дійсним в судовому порядку. В судовому засіданні позивач [PERSON] свої вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте надіслали на адресу суду письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають повністю. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі відповідачів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачами позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом з письмового договору купівлі-продажу нерухомого майна встановлено, що 22 листопада 2002 року [PERSON] придбала у [PERSON], [PERSON] належну останнім на праві власності квартиру [ADDRESS], зареєструвавши в цей же день договір у Вознесенській філії Південної товарної біржі в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 0963. [INFO] [PERSON] померла. Позивач, як спадкоємець за заповітом, належним чином прийняв спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори, проте нотаріус відмовляє в оформленні його спадкових прав з тієї підстави, що біржовий договір, за яким спадкодавець придбала спірне майно, нотаріально не посвідчений, а тому є недійсним. Судом встановлено, що сторони договору в свій час ухилилися від нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу. Разом з тим на час розгляду справи нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу неможливе в зв'язку зі смертю покупця та тим, що остання після укладення договору зареєструвала своє право власності щодо будинку в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації», тобто вчинила дії, що унеможливлюють вирішення питання в іншому, окрім судового порядку. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору, сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобов'язання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обов'язкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Враховуючи встановлені судом обставини, зокрема те, що сторони договору обумовили всі його суттєві умови та виконали взяті на себе зобов'язання, придбане майно під арештом не перебуває, заборон на його відчуження немає, належне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи неможливе, в той же час без вирішення цього питання позивач не може використати своє право на належне оформлення спадщини, про недійсність договору останній дізнався лише після звернення до нотаріуса, а тому суд вважає, що цивільне право [PERSON] відповідно до ст. 6 ЦК України 1963 року підлягає захисту шляхом визнання договору купівлі-продажу дійсним.

Outcome: approved