Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

У вересні 2018 року до суду звернувся [PERSON] з позовною заявою, відповідно до якої прохав суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти, передані в якості авансу за укладення договору купівлі - продажу автомобіля марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] в загальній сумі 9500 грн.; стягнути з відповідача на його користь понесенні судові витрату у вигляді судового збору в сумі 704,80 грн. та правничої допомоги в сумі 4500 грн. В обґрунтування позову вказав, що 20 вересня 2015 року між ним, [PERSON] та відповідачкою [PERSON] була укладена угода про передання завдатку по договору купівлі-продажу автомобіля марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який на той час належав її батьку [PERSON] . Згідно зазначеної угоди, він, [PERSON] , передав відповідачці [PERSON] , грошові кошти у загальній сумі 9500,00 гривень, на підтвердження зобов`язання щодо прийняття та оплати автомобіля марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , а відповідачка [PERSON] зобов`язалася в строк (по домовленості) до 20 червня 2018 року передати йому вказаний автомобіль шляхом укладання із ним договору купівлі-продажу автомобіля в органах ДАІ. Загальна (договірна) вартість вказаного автомобіля становила 12000,00 гривень. На виконання домовленості між ними, відповідачка [PERSON] , передала йому в користування автомобіль марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на зазначений автомобіль. На підтвердження факту отримання грошових коштів у загальній сумі 9500,00 гривень, за укладання угоди про передання авансу по договору купівлі-продажу автомобіля, відповідачка [PERSON] власноручно написала розписку від 20 вересня 2015 року. В період часу з 20 вересня 2015 року і до часу подачі позову до суду він користується та продовжує користуватися зазначеним автомобілем. В період часу з січня місяця 2018 року та до 20 червня 2018 року, він неодноразово, в телефонному режимі, звертався до відповідачки [PERSON] з проханням укласти з ним договір купівлі-продажу зазначеного автомобіля в органах ДАІ, а в подальшому в територіальному сервісному центрі (ТСЦ), але постійно отримував негативну відповідь або розповіді про її зайнятість, хворобу, а після 20 червня 2018 року, телефон відповідачки [PERSON] взагалі перестав відповідати на його дзвінки, та/або був вимкнутий. Станом на 10 вересня 2018 року, договір купівлі-продажу автомобіля марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] між ними не укладений, з причин небажання та ухилення відповідачки від виконання взятих на себе зобов`язань. У зв`язку з тим, що на момент його звернення до суду з позовом, договір купівлі-продажу автомобілем не укладений у встановленому чинним законодавством порядку, а лише існує домовленість щодо укладання договору купівлі-продажу автомобіля, вважає, що передані відповідачу кошти в сумі 9500,00 гривень, є авансом, який підлягає поверненню. Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука від 06.12.2018 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів було задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] грошові кошти передані в якості авансу за укладення договору купівлі-продажу автомобіля в загальній сумі 9500 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 704, 80 грн. та витрати на правничу допомогу в сумі 4500 грн. У вересні 2019 року відповідач - [PERSON] звернулася до суду з заявою про перегляд вищезазначеного заочного рішення. Ухвалою суду від 07.10.2019 року було скасовано заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 06.12.2018 року по цивільній справі № 537/4130/18 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів. Справу призначено до розгляду в загальному порядку з призначенням підготовчого судового засідання. Зупинено виконання виконавчого провадження ВП №59931783 відкритого на підставі виконавчого листа виданого за вказаним заочним рішенням. Під час підготовчого провадження відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, згідно якого прохала відмовити у позові [PERSON] за безпідставністю та необґрунтованістю в повному обсязі, з наступних підстав. Так, у позові відсутні будь-які докази вжиття засобів досудового врегулювання спору, адже позивач [PERSON] жодного разу не звертався до неї з приводу стягнення грошових коштів, не надсилав будь-яких претензій, заяв та іншого листування, яке б засвідчувало досудове врегулювання спору. У справі відсутні належні та допустимі докази по предмету спору. Позивач вказує на те, що між ним та нею - [PERSON] була укладена угода про передання завдатку по договору купівлі - продажу автомобіля марки М-2140, випуску 1984 року, реєстраційний номер [NUMBER] , який належав її батькові [PERSON] , та нібито вона зобов`язалась в строк до 20.06.2018 року передати вказаний автомобіль позивачу шляхом укладання договору купівлі-продажу в органах ДАІ, але сам позов подається, як стягнення грошових коштів (авансу). Тобто у даному випадку чітко вбачаються протиріччя самого ж позивача та неможливість вірно сформулювати свої позовні вимоги. Звертає увагу на те, що вона, [PERSON] , писала розписку від 20.09.2015 року в якій жодним чином не вказується момент переоформлення права власності на автомобіль. Мало того, там вказується «обязуюсь переоформить его по первому требованию». Тобто, дата 20.06.2018 року є ні, що іншим як припущенням, нічим не підтвердженою і необґрунтованою. Продаж транспортного засобу, що має ідентифікаційний номер, передбачає відповідне оформлення договору купівлі-продажу цього транспортного засобу, зняття його з обліку, отримання свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта). Даний порядок регламентований Постановою Кабінету Міністрів України від 07.09.1998 року за № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів». Розписка не замінює собою договір купівлі-продажу, так як не містить усіх істотних умов договору купівлі-продажу. Без належного укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу, такий договір не вважається укладеним відповідно до закону, а також не є підставою для набуття права власності на транспортний засіб особою, яка отримала таку розписку. Також не погоджується з вказаним фактом того, що загальна сума за вказаний автомобіль становить 12000,00 грн., так як він не підтверджений належними та допустимими доказами. Крім того вона взагалі не була власником вищевказаного автомобіля. Власником відповідно до технічного паспорта на транспортний засіб був її батько - [PERSON] , який помер [INFO] . Тобто, вона являється неналежним відповідачем по справі, через те, що власником автомобіля був її батько [PERSON] , який помер [INFO] , при цьому вона не являється правонаступником свого батька в силу вимог ст. 1261 ЦК України так, як жодних заяв про прийняття спадщини не подавала, а тому жодної вимоги до неї пред`являтись не повинно. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав та прохав позовні вимоги задовольнити, прохав або ж повернути кошти, або ж надати документи на право власності на автомобіль. Вказав, що автомобіль йому передавав особисто зять відповідача [PERSON] .. Власник автомобіля (батько відповідача - [PERSON] ) помер [INFO] . Авто передавалося зятем в якості купівлі-продажу, зі слів зятя, з дозволу власника. Автомобіль передавався за три місяці до написання даної розписки. Гроші по розписці ним особисто передавалися зятю - [PERSON] , а не відповідачці. Він особисто будь-яких домовленостей щодо купівлі-продажу даного автомобіля з відповідачкою не вів і не домовлявся, як відповідач писала розписку він не знає. [PERSON] при передачі автомобіля передав йому технічний паспорт і сказав, йому, що після того, як вони стануть власниками він передасть автомобіль. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала в повному обсязі, підтримала наданий відзив і прохала відмовити в задоволенні позовних вимог. Вказала, що грошові кошти, які вказуються у розписці не брала і сам [PERSON] особисто підтвердив це у судовому засіданні. Позивач домовлявся з її зятем, які саме домовленості їй нічого не відомо. Розписку вона написала на прохання зятя. В останнє судове засідання відповідач не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, надала суду заяву згідно якої прохала справу розглянути за її відсутності, вказавши, що позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Суд, повно, обґрунтовано, всебічно та безпосередньо дослідивши всі наявні докази у справі, з`ясувавши всі обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, вислухавши сторін приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 вересня 2015 року [PERSON] була написана розписка згідно якої [PERSON] отримала кошти від [PERSON] у загальній сумі 9500,00 гривень, за автомобіль марки М-2140, реєстраційний номер [NUMBER] і зобов`язалася перереєструвати автомобіль на першу вимогу. На даний час позивач [PERSON] користується автомобілем марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 16.03.1984 року, власник [PERSON] . Договір купівлі-продажу автомобіля марки М-2140, випуску 1984 року, двигун № [NUMBER] , кузов № [NUMBER] , шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] між позивачем та відповідачем не укладався. В судовому засіданні встановлено, що дана розписка була написана відповідачем [PERSON] на прохання її зятя [PERSON] , кошти вказані в розписці вона особисто не отримувала, кошти, зі слів позивача, передавалися безпосередньо [PERSON] .. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення прав та обов`язків, зокрема є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 635 ЦК України, попереднім є договір, сторони якого зобов`язуються протягом певного строку (у певний термін) укласти договір в майбутньому (основний договір) на умовах, встановлених попереднім договором. Законом може бути встановлено обмеження щодо строку (терміну), в який має бути укладений основний договір на підставі попереднього договору. Істотні умови основного договору, що не встановлені попереднім договором, погоджуються у порядку, встановленому сторонами у попередньому договорі, якщо такий порядок не встановлений актами цивільного законодавства. Попередній договір укладається у формі, встановленій для основного договору, а якщо форма основного договору не встановлена, - у письмовій формі. Сторона, яка необґрунтовано ухиляється від укладення договору, передбаченого попереднім договором, повинна відшкодувати другій стороні збитки, завдані простроченням, якщо інше не встановлено попереднім договором або актами цивільного законодавства. Зобов`язання, встановлене попереднім договором, припиняється, якщо основний договір не укладений протягом строку (у термін), встановленого попереднім договором, або якщо жодна із сторін не направить другій стороні пропозицію про його укладення. Договір про наміри (протокол про наміри тощо), якщо в ньому немає волевиявлення сторін щодо надання йому сили попереднього договору, не вважається попереднім договором. В судовому засіданні встановлено, що фактично обставини викладені позивачем у позові, щодо передання відповідачу завдатку по договору купівлі-продажу, не знайшли свого підтвердження так, як [PERSON] безпосередньо [PERSON] не передавалися вказані у розписці кошти та фактично не здійснювалося з нею жодних домовленостей щодо укладення попереднього договору купівлі-продажу. Розписка про отримання коштів, яка повинна підтверджувати, як його укладення, так і умови договору, а також засвідчувати передання коштів із зобов`язаннями, що випливають з цього договору. В даній справі, розписка не є підтвердженням укладення між сторонами попереднього договору купівлі-продажу автомобіля, так, як встановлені в судовому засіданні обставини не підтвердили наявність між сторонами вказаних правовідносин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, зважаючи, що позивачем не доведено обставини на які він посилався, як на підставу своїх вимог, суд приходить до висновку що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними, а тому у їх задоволенні слід відмовити.

Outcome: dismissed