Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] не склав заповіт. Враховуючи відсутність у спадкоємців за заповітом, спадкоємцями померлого, які мають право на спадкування за законом у першу чергу є позивач, дружина померлого [PERSON] та донька померлого [PERSON] . Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки був зареєстрований та проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] була відкрита Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою за № 421/2004. 29.06.2014 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори дружині та дочці спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом - по 1/12 частині житлового будинку кожній. На 1/12 частину зазначеного будинку свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Для отримання свідоцтва про право на належну позивачу частину спадщину 20.01.2021 року позивач звернувся з відповідною заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, оскільки 28.08.2018 року було припинено Першу Київську обласну державну нотаріальну контору. Постановою від 20.01.2021 року за № 119/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/12 частку житлового будинку з тих підстав, для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] нотаріусу необхідна спадкова справа № 421/2004, свідоцтва про право на спадщину по якій вже видані, проте, в процедурі припинення Першої Київської обласної державної нотаріальної контори вказана спадкова справа до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області не передавалась, в Київському обласному державному нотаріальному архіві також відсутня, тобто втрачена. Враховуючи вищевикладене, позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.04.2021 року відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 24.05.2021 року. 07.05.2021 до Києво-Святошинського районного суду Київської області від позивача надійшла заява про розгляд справи без участі позивача, вимоги позову підтримав, просив розглянути справи без участі позивача. Дана заява задоволена судом. 07.05.2021 до Києво-Святошинського районного суду Київської області від першого відповідача надійшла заява про визнання позову, згідно якої остання не заперечила проти задоволення позовних вимог. 07.05.2021 до Києво-Святошинського районного суду Київської області від другого відповідача надійшла заява про визнання позову, згідно якої останній не заперечив проти задоволення позовних вимог. У судове засідання 24.05.2021 сторони не з`явилися, про дату та час судового засідання були повідомлені належним чином. Враховуючи неявку у судове всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалося. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що за результатами підготовчого провадження є можливим ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та копією свідоцтва про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема Ѕ частину житлового будинку [ADDRESS] . За життя [PERSON] не склав заповіт. Враховуючи відсутність у спадкоємців за заповітом, спадкоємцями померлого, які мають право на спадкування за законом у першу чергу є позивач, дружина померлого [PERSON] та донька померлого [PERSON] . Позивач прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки був зареєстрований та проживав разом з ним за адресою: [ADDRESS] . Спадкова справа щодо майна померлого [PERSON] була відкрита Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою за № 421/2004. 29.06.2014 року державним нотаріусом Першої Київської обласної державної нотаріальної контори дружині та дочці спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право на спадщину за законом - по 1/12 частині житлового будинку кожній. На 1/12 частину зазначеного будинку свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Для отримання свідоцтва про право на належну позивачу частину спадщину 20.01.2021 року позивач звернувся з відповідною заявою до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області, оскільки 28.08.2018 року було припинено Першу Київську обласну державну нотаріальну контору. Постановою від 20.01.2021 року за № 119/02-31 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/12 частку житлового будинку з тих підстав, для видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого [INFO] [PERSON] нотаріусу необхідна спадкова справа № 421/2004 свідоцтва про право на спадщину по якій вже видані, проте, в процедурі припинення Першої Київської обласної державної нотаріальної контори вказана спадкова справа до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області не передавалась, в Київському обласному державному нотаріальному архіві також відсутня, тобто втрачена. Судом встановлено, що один із спадкоємців [PERSON] - його дружина [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. Згідно ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ст. 1258 ЦК України). Частиною першою ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї (ч.ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України). Згідно ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Враховуючи вищевикладене, втрату спадкової справи, необхідність захисту прав позивача на спадкове майно, визнання позовних вимог відповідачами в порядку ст. 49 ЦПК України, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про визнання за позивачем [PERSON] права власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/12 частину житлового будинку [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved