Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 08.07.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №156/28-233, відповідно до якого позивач надав відповідачці грошові кошти у сумі 5150,00 доларів США зі сплатою 21,00% річних строком до 05.01.2010 року, а [PERSON], в сою чергу зобов'язалась повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та комісійну винагороду в сумі, строки та на умовах, що передбачені кредитним договором. Відповідачка належним чином умови договору не виконала, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 10.11.2015 року складає 5746,87 доларів США, з яких: 3710,25 доларів США - заборгованість за кредитом, 2036,62 доларів США - заборгованість за відсотками. На підставі викладеного позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором №156/28-233 від 08.07.2008 року в сумі 5746,87 доларів США та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1961,55 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, в позові просив розглядати справу за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та день слухання справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.07.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №156/28-233, відповідно до якого позивач надав відповідачці грошові кошти у сумі 5150,00 доларів США зі сплатою 21,00% річних строком до 05.01.2010 року. Відповідно до п.4.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником терміну сплати відсотків, визначених в п.2.4 договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених в п.1.1, відповідач сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Судом встановлено, що відповідачка неналежно виконала свої зобов'язання за кредитним договором та має заборгованість, яка відповідно до розрахунку наданого позивачем складає 5746,87 доларів США, з яких: 3710,25 доларів США - заборгованість за кредитом, 2036,62 доларів США - заборгованість за відсотками. Вимогами ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином та в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. За частиною 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.2, 3 ст.533 ЦК України якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. За обставинами справи, правовідносини, що склалися між позивачем та відповідачем підпадають під дію частини 2 статті 192 ЦК України, частини 3 ст.533 ЦК України та Декрету КМУ від 19.02.1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», позивач отримав банківську ліцензію №5 на право здійснення банківських операцій та дозвіл №5-2 на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 ч.2, 4 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» згідно з додатком. Згідно із п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», у разі, якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті то кредитодавець просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої ст. 533 ЦК України. Суд прийшов до висновку, що відповідачка неналежно виконала свої зобов'язання за кредитним договором, що підтверджується наданими суду доказами, у зв'язку з чим, вимоги позивача по стягненню з відповідачки заборгованості за кредитним договором підлягають задоволенню. Приймаючи до уваги, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, понесенні позивачем витрати по сплаті судового збору в сумі 1961,55 грн., необхідно стягнути з відповідачки у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved