overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-22 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про визнання [PERSON] - недієздатним. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що [PERSON], [INFO], який проживає разом із заявницею і доводиться їй сином, являється інвалідом І-А групи психоневрологічного захворювання. Через свою хворобу [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, нагляду та допомоги. В зв'язку з цим заявниця звернулась до суду та просила визнати [PERSON], [INFO] - недієздатним. В судовому засіданні заявниця та представник заінтересованої особи вимоги заяви підтримали. Суд, заслухавши заявницю, перевіривши матеріали справи встановив, що [PERSON] зареєстрований в [ADDRESS], проживає разом із заявницею і доводиться їй рідним станом, страждає на психічну хворобу, яка істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, являється інвалідом І-А групи психоневрологічного захворювання. Через свою хворобу [PERSON] має розумовий розлад, внаслідок якого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і тому потребує опіки. По справі була призначена судово - психіатрична експертиза стосовно [PERSON] При цьому, згідно висновку судово-психіатричного експерта №872 від 27.12.2017 року [PERSON], [INFO] страждає стійким хронічним психічним розладом: глибока розумова відсталість, симптоматична епілепсія і за своїм психічним станом не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки [PERSON] страждає тяжкою психічною хворобою і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оцінюючи зібрані в справі докази, суд вважає їх достовірними та достатніми для визнання недієздатним [PERSON]. У зв'язку із вищевикладеним та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, а саме: земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, загальною площею 6,87умовних кадастрових гектарів, що розташована на території Довгеньківської сільської ради Ізюмського району Харківської області. Представник позивача до суду не з'явився, надала заяву про розгляду справи без її участі підтримує позовні вимоги і просить суд позов задовольнити. Відповідачі у справі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, надали суду заяву про розгляд справи без їх участі, заперечень на позов не мали, просили позовну заяву задовольнити. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 3,4,15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, [PERSON] померла [INFO] року.(а.с.11), [PERSON] померла [INFO] року(а.с.12) Сертифікат на право на земельну частку (пай) серія [NUMBER] видано на ім`я [PERSON] на підставі рішення Ізюмської районної державної адміністрації від 13.09.1996 року. (а.с.13) 15 лютого 2016 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом майна гр.. [PERSON], 1954 року народження, яка померла [INFO] року.(а.с.14) Згідно з ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповiтом i за законом можуть бути фiзичнi особи, якi є живими на час вiдкриття спадщини, а також особи, якi були зачатi за життя спадкодавця i народженi живими пiсля вiдкриття спадщини. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Таким чином, перевіривши та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 05.07.2013 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який 15 липня 2014 року у ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві було розірвано. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою. Позивач зазначила, що її син є інвалідом дитинства і постійно потребує лікування та догляду, вона не працює, в утриманні дитини їй надають допомогу її батьки. Відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину та матеріальної допомоги на її утримання не надає. Тому посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь, на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі до суду позову і до досягнення дитиною повноліття . Позивач в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність та оголошення у ЗМІ відносно відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі встановив, що з 05.07.2013 р. позивач перебувала з відповідачем у шлюбі, який 15 липня 2014 року у ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві було розірвано.(а.с. 6). Від даного шлюбу [INFO] р. народився [PERSON] (а.с. 7), і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що відповідач разом з дружиною та їх спільною дитиною не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та дитина перебуває на повному утриманні позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього сина [INFO] у розмірі ? частини від усіх доходів відповідача підлягає задоволенню. Згідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 07.11.2009 року перебувала з відповідачем у шлюбі, який рішенням Подільського районного суду м. Києва від 16.12.2016 року було розірвано. У шлюбі у сторін народилась донька [PERSON] [INFO], яка проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], і остання перебуває повністю на її утриманні. На даний час позивачка не працює, оскільки перебуває у відпустці по догляду за дитиною. Зі слів позивача, відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати свою дитину, не спілкується з нею та не приймає ніякої участі в її житті. Посилаючись на вищевикладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на утримання доньки [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 5000 грн. щомісяця, починаючи з дати подачі до суду позову і до досягнення дитиною повноліття. Представник позивача в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи подав суду уточнення позову щодо стягнення аліментів у ? частині від усіх видів доходу відповідача та оголошення у ЗМІ. Відповідач в судове засідання так і не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази у справі, встановив, що позивач з 07.11.2009 р. перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Подільського р/с м. Києва від 16.12.2016 р. було розірвано.(а.с. 4). Як з'ясував суд, від даного шлюбу [INFO] р. народилась [PERSON]. (а.с. 5) У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. У відповідності до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи те, що відповідач разом з дружиною та їх спільною донькою разом не проживає, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає та дитина перебуває на повному утриманні позивача, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [INFO] у розмірі ? частини від усіх доходів відповідача підлягає задоволенню. Згідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки. У обгрунтування вимог зазначила, що вона є матірю [PERSON], яка з народження має діагноз ДЦП, у звязку з чим була поставлена на облік у психоневрологічному диспансері лікарні № 7. Відповідно до довідки МСЕК серії АВ № 0608397 від 01 червня 2016 року [PERSON] є інвалідом 2 групи з дитинства безстроково, їй рекомендовані нагляд та лікування у психіатра. В останні роки стан здоровя дочки значно погіршився. Вона не в змозі працювати, не усвідомлює наслідків своєї поведінки, не може орієнтуватися в простих життєвих ситуаціях. Потребує постійного нагляду та турботи. Внаслідок хронічного , стійкого психічного розладу, вона не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Внаслідок душевної хвороби [PERSON] потребує догляду та встановлення над нею опіки. Заявниця має можливість і бажання доглядати за своєю донькою, оскільки крім неї близьких родичів, які б могли опікати хвору, не має. Батько [PERSON] участі у вихованні та забезпеченні доньки не приймає. Просила визнати свою дочку [PERSON] недієздатною та призначити її опікуном. Заявниця в судове засідання не зявилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник заінтересованої особи Орган опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради та Управління соціального захисту населення Кальміуського району Маріупольської міської ради в судове засідання не зявилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, надала суду подання про доцільність призначення у судовому порядку [PERSON] опікуном над [PERSON] Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявниця є матірю [PERSON], [INFO]. Як вбачається з висновку судово-психіатричної експертизи № 367 від 06 липня 2017 року, наданого КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» Запорізької обласної ради, [PERSON], [INFO] , виявляє ознаки психічного розладу у вигляді легкої розумової відсталості в ступені вираженої дебільності. Внаслідок цього не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Потребує постійного стороннього нагляду та опіки. Поданням Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 13 липня 2017 року визнано можливим і доцільним призначення [PERSON] опікуном над [PERSON]. Статтею 39 ЦПК України передбачено, що фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. Частиною 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання недієздатною [PERSON] та встановлення над нею опіки і призначення її опікуном матір [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій посилається на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 17.08.2012 року, Шлюб у неї перший, а у відповідача повторний. Припинили подружнє життя, тому що відповідач не турбувався про сім`ю, не бажав сумлінно працювати, не поважав її. Просила розірвати шлюб через органи РАЦу, але відповідач не прийшов для розірвання шлюбу. У теперішній час затриманий за підозрою у вчиненні злочину і перебуває під вартою. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про день, час та дату судового розгляду. Надійшли його письмові пояснення із Дніпропетровської установи виконання покарань, в який [PERSON] підтверджує свою згоду на розірвання шлюбу з позивачкою і небажання проживати з нею однією сім`єю. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 17 серпня 2012 року. Шлюб зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солонянського районного управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 91. У позивачки шлюб перший, у відповідача повторний. Позивачка підтвердила в судовому засіданні, що тривалий час з відповідачем не підтримують сімейні відносини. Відповідач перебуває під вартою у зв`язку з підозрою у вчиненні злочину. Спільних дітей, житла чи майна подружжя не мають. Обоє наполягають на розірванні шлюбу, не бажають зберігати сім`ю. Позивачка не бажає змінювати прізвище після розірвання шлюбу, витрати, пов`язані з розглядом справи, бере на себе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

у березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу укладеного 3 лютого 2010 року в Ручківській сільській раді Гадяцького району, вказуючи, що від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, тому що мають різні погляди на сімейне життя, обов'язки, в даний час сім'я розпалася, можливості її зберегти немає. В судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги, пояснила суду, що з відповідачем мають різні погляди на сімейне життя, обов'язки, в результаті чого в сім'ї відбуваються сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. З серпня 2016 року вони припинили подружні стосунки, тому просила розірвати шлюб, дитину залишити проживати з нею. [PERSON] проти розірвання шлюбу не заперечував. Судом встановлено, що подружжя [PERSON] 3 лютого 2010 року в Ручківській сільській раді Гадяцького району Полтавської області зареєструвало шлюб, актовий запис №1. Від шлюбу є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Спільним подружнім життям проживали до серпня 2016 року. З цього часу спільне господарство не ведеться, спільного сімейного бюджету немає. Спору про майно теж немає. Виходячи з вищевикладеного, суд встановив, що сім'я розпалася через несумісність поглядів на сімейні відносини і відновити подружні стосунки неможливо. Подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, інтересам неповнолітньої дитини, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03.09.201 року між позивачкою та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб. Від спільного життя сторони дітей не мають. Також позивачка вказала, що шлюбні відносини припинились між нею та відповідачем з квітня 2016 року з причини зловживання відповідачем спиртними напоями, різними поглядами на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, на фоні яких стали виникати часті сварки. Позивачка вважає, що їх сімя розпалась остаточно, подальше їх спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем є не можливим, так як це буде суперечити її інтересам. Добровільно відповідач не бажає розірвати шлюб, тому [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, який був укладений між нею та відповідачем [PERSON] В судове засідання зявилася позивачка [PERSON] повністю підтвердила всі обставини, які викладені в позовній заяві, пояснила, що питання про розподіл майна, в судовому порядку не розглядається. Просила суд її позовні вимоги задовольнити, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище на «Якимович». В судове засідання не зявився відповідач [PERSON], про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про що свідчать поштові повідомлення, які міститься в матеріалах справи. Судом встановлено, і повністю підтверджується матеріалами справи, що відповідно до свідоцтва про одруження від 03.09.2011 р. серії І-ЖС №102021, сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 03.09.2011 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис №734. Від шлюбного життя сторони дітей не мають. Подальше сумісне життя позивачка вважає не можливим. Зі слів позивачки по справі судом встановлено, що на час розгляду вказаної позовної заяви, спір щодо поділу майна подружжя в судовому порядку не розглядається. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка зазначила що після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Якимович». Тому суд вважає за можливе залишити позивачці [PERSON], прізвище на «Якимович», відповідачу [PERSON] «Якимович». Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачки, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є законними, обґрунтованими, та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], в якому зазначила, що вони з відповідачем мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по утриманню неповнолітньої дитини, позивач просить ухвалити рішення про стягнення з нього щомісячно аліментів на її користь на неповнолітню дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі заяви до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи за їх відсутності. При цьому позивач позовні вимоги підтримала повністю та просила позов задовольнити, а відповідач позов визнав. Відповідно до положень статті 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Встановивши, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про необхідність його задоволення. Згідно частини 3 статті 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі, передбаченому статтею 4 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи втратившою право користування житловим приміщенням посилаючись на те, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 08.10.2014 року реєстровий № 2-2228 виданого державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори [PERSON] вона є власником житлового будинку з надвірними будівлями під №30 по вул..Шевченка в м.Красилові Хмельницької області, який був успадкований нею після смерті [PERSON], яка померла 03.04.2014 року. На сьогоднішній день вона зареєстрована та постійно проживає в даному будинку, разом з нею у ньому проживають її син та донька. Також у даному будинку зареєстрований її колишній чоловік, [PERSON], який в травні 2013 року виселився з нього та переселився на постійне проживання до квартири №24 в будинку 29 «а» по вул..Центральна в м.Красилові, де із зазначеного часу по сьогоднішній день проживає однією сім»єю без реєстрації шлюбу із гр.[PERSON] Починаючи з травня 2013 року [PERSON] у даному будинку не з»являвся та жодного дня у ньому не проживав, не приймав участі у його утриманні, ремонті та оплаті житлово-комунальних послуг, забрав особисті речі. Просить усунути для неї, [PERSON] перешкоди у користуванні житловим будинком №30 по вул. Шевченка в м.Красилові Хмельницької області шляхом визнання [PERSON], [INFO] таким, що втратив право користування зазначеним житловим будинком. В судове засідання позивачка не зявилась, надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved