Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-17 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому просили скасувати арешт (архівний запис) нерухомого майна квартири [ADDRESS] , зареєстрований 09 серпня 2004 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, реєстраційний номер обтяження 1226229; підстава обтяження: ухвала, б/н, Народний суд м.\~Бровари; об`єкт обтяження: квартира, статус: жила, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер: [NUMBER] , архівна дата: 26.03.2001, дата виникнення: 05.09.1997, №\~реєстра 97357-2095. В обґрунтування позову зазначали, що вони, позивачі, є співвласниками вказаної вище квартири, про що свідчить свідоцтво про право власності на житло, видане 07 липня 1994 року Фондом комунального майна Броварського міськвиконкому Київської області за №\~927. Іншим співвласником квартири був [PERSON] , який помер [INFO] , який є чоловіком [PERSON] та батьком [PERSON] і [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, свідоцтвом про шлюб та свідоцтвами про народження. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема на належну йому частку вказаної квартири. 23 лютого 2018 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області була відкрита спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкоємцем майна після його смерті є його дружина [PERSON] , якій у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку цієї квартири 03 листопада 2018 року постановою нотаріуса даної нотаріальної контори Журавською В.В. відмовлено до зняття обтяження в судовому порядку. Підставою відмови була наявність в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна обтяження цієї квартири за 1997 рік, перенесеного до електронного Реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна нотаріальною конторою 09 серпня 2004 року. Зазначений вище арешт на квартиру [ADDRESS] був накладений у зв`язку із засудженням вироком Броварського міського суду Київської області від 07 березня 1997 року [PERSON] до позбавлення волі строком на п`ять років із конфіскацією всього майна, яке є його особистою власністю. Будь-які дії щодо реалізації конфіскованого майна не проводилися. На даний час виконавчі провадження, де боржником значиться [PERSON] , а також позивачі на виконанні у державній виконавчій службі не перебувають. Наявність арешту на квартиру порушує права співвласників цієї квартири та перешкоджає в оформленні спадкових прав на частку квартири. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви, у яких вказували, що позов вони підтримують, просили суд розглянути справу за їх відсутності та задовольнити заявлені ними позовні вимоги повністю. Відповідач Броварський міськрайонний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Із свідоцтва про право власності на житло, виданого 07 липня 1994 року Фондом комунального майна Броварського міськвиконкому Київської області на підставі наказу №\~927 від 07 липня 1994 року, вбачається, що квартира [ADDRESS] , на праві спільної сумісної власності належить чотирьом особам: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , позивачам у справі, та [PERSON] . 10 лютого 2018 року один із співвласників зазначеної квартири [PERSON] помер, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER] , видане 14 лютого 2018 року. 23 лютого 2018 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області була заведена спадкова справа за №\~69/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Спадщину після його смерті прийняла дружина померлого [PERSON] , позивач у справі. Постановою нотаріуса вказаної нотаріальної контори Журавської В.В. у вчиненні такої нотаріальної дії як видача свідоцтва про право на спадщину на частку квартири [ADDRESS] , спадкоємцю [PERSON] , дружині померлого [PERSON] , відмовлено до зняття обтяження (арешту) в судовому порядку. Із даної постанови вбачається, що підставою для відмови у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на частку даної квартири було те, що при перевірці наявності заборон нотаріусом було встановлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис про арешт (архівний запис) зазначеної вище квартири, який зареєстрований 09 серпня 2004 року, підстава обтяження: ухвала, б/н, Народний суд м.\~Бровари, перенесений з паперового носія (Алфавітної книги заборон за 1997 рік). Із витягу з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (довідка від 03 листопада 2018 року за №\~143900299) видно, що у даному Єдиному реєстрі щодо вказаної вище квартири міститься запис про обтяження: тип обтяження: арешт (архівний запис); реєстраційний номер 1226229; зареєстрований 09 серпня 2004 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області; підстава обтяження: ухвала, б/н, Народний суд м.\~Бровари; об`єкт обтяження: квартира, статус: жила, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] ; додаткові дані: архівний номер: [NUMBER] , архівна дата: 26.03.2001, дата виникнення: 05.09.1997, №\~реєстра 97357-2095. Суд встановив, що вироком Броварського міського суду Київської області від 07 березня 1997 року, залишеним без змін ухвалою Київського обласного суду від 16 квітня 1997 року, позивач [PERSON] був засуджений за ч. 2 ст. 141, ч. 2 ст. 142 КК України до п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що є його особистою власністю. 17 серпня 1999 року державним виконавцем Броварського міського відділу державної виконавчої служби Броварського міського управління юстиції Київської області при примусовому виконанні виконавчого листа №\~1-47/97, виданого 29 травня 1997 року Броварським міським судом Київської області про конфіскацію всього майна, яке є особистою власністю [PERSON] , було описано та накладено арешт на належну йому ј частку квартири [ADDRESS] . Будь-які дії щодо реалізації конфіскованого майна державним виконавцем не вчинялись. Указом Президента України від 24 березня 2000 року [PERSON] помилувано, невідбуту частину основної міри покарання замінено на умовну з іспитовим строком два роки. Із листа начальника Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 03 листопада 2018 року за №\~44417, вбачається, що 09 серпня 2004 року реєстратором Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області за №\~1226229 зареєстровано обтяження квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно із перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження будь-які виконавчі провадження про стягнення з [PERSON] станом на 03 листопада 2018 року відсутні. Рекомендовано звернутися до суду з питанням про зняття арешту з майна. Зазначений вирок Броварського міського суду Київської області в частині конфіскації майна засудженого [PERSON] не було виконано з незалежних від нього обставин. Визначений КК України строк давності виконання даного вироку в частині додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, що є особистою власністю [PERSON] , сплинув. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 травня 2019 року заяву [PERSON] про звільнення від додаткового покарання задоволено, звільнено його від додаткового покарання у виді конфіскації всього майна, що є його особистою власністю, призначеного вироком Броварського міського суду Київської області від 07 березня 1997 року, у зв`язку із закінченням строків виконання вироку. Дана ухвала суду набрала законної сили. Відповідно до листів Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області від 15 лютого 2019 року за вих. №\~8388 і №\~8396 станом на 14 лютого 2019 року виконавчі провадження стосовно [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] у цьому відділі на виконанні не перебувають та не перебували, що підтверджується перевіркою Автоматизованої системи виконавчого провадження та вхідної кореспонденції відкритих виконавчих проваджень. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 2 постанови №\~5 від 03 червня 2016 року Про судову практику в справах про зняття арешту з майна роз`яснив, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ст. ст. 15, 16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способом захисту цивільних прав та інтересів є припинення дії, яка порушує право. У ст. ст. 1216, 1217, 1261 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи відсутність підстав для подальшого існування обтяження у виді арешту квартиру [ADDRESS] та на праві спільної сумісної власності належить позивачам і померлому [PERSON] , суд дійшов висновку, що позов [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved