Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

У березні 2021 року позивач, АТ КБ «ПриватБанк» (код ЄДРПОУ 14360570, м. Київ), з підстав прострочення зобов`язання за договором пред`явив вимоги на предмет стягнення з відповідача, [PERSON] , заборгованості станом на 15 лютого 2021 року на суму 227\~522,47 грн., з яких 106\~686,16 грн. заборгованості за основним боргом по кредиту, 62\~136,52 грн. заборгованість за простроченим основним боргом по кредиту, 7\~765,72 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 50\~934,07 грн. заборгованість за простроченими відсотками. АТ КБ «ПриватБанк» в обґрунтування підстав позову посилається на укладення договору банківських послуг шляхом підписання 16 травня 2019 року анкети-заяви про приєднання відповідача до Умов та Правил надання банківських послуг, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, на підставі чого відповідачу була видана платіжна картка з встановленим кредитним лімітом на ініційований ним переказ коштів під проценти за користування на строк дії емітованої позивачем картки, чим відповідач скористався для розрахунків у побуті, але з поверненням кредиту і сплатою процентів прострочив, на позасудові вимоги про погашення заборгованості не реагує. Наведені у позовній заяві доводи і міркування про забезпечений неустойками і наданий під проценти кредит позивач аргументував змістом договору, зафіксованим у кількох письмових та електронних документах, відповідно до п.п.3.2,3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, за якими клієнт надає банку право змінювати у будь-який момент кредитний ліміт у бік зменшення чи збільшення, тим самим безумовно погоджуючись в момент укладання договору на прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого за рішенням банку. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 01 квітня 2021 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням у позові, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. 23 січня 2018 відповідачу відкрито кредитний рахунок з отриманням емітованої позивачем платіжної картки № [NUMBER] строком дії до січня 2021 року зі встановленим 23 січня 2018 року кредитним лімітом 50\~000 грн., який в подальшому 01 лютого 2018 року збільшений до 100\~000 грн., 16 лютого 2018 року до 130\~000 грн., 02 березня 2018 року до 160\~000 грн. та 18 квітня 2018 року до 175\~000 грн. 16 травня 2019 року відповідач заповнив бланк заяви-анкети, на підставі чого у відповідності до виявленого бажаного кредитного ліміту погодився на отримання 03 червня 2020 року преміальної картки типу World Black Edition № [NUMBER] з кредитним лімітом до 200\~000 грн. на умовах базової процентної ставки в розмірі 0,00001 % на рік у межах пільгового періоду, за межами пільгового періоду 42% річних та при користуванні кредитним лімітом за межами пільгового періоду та при погашенні мінімальними (щомісячними платежами), відсотків, річних, у розмірі 59% річних, що підтверджується наданою до позовної заяви Довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки оформленої на ім`я [PERSON] (а.с.20-25). Проте номер банківського рахунку у цій заяві-анкеті від 16 травня 2019 року позивачем зазначений не був, однак з доданої до позовної заяви виписки про рух коштів на клієнтському рахунку про зарахування позивачем коштів на картку № [NUMBER] (а.с.13-18) на виконання ч. 2 ст. 1068 ЦК України встановленого кредитного ліміту в межах заявленого, на користь відповідача зараховано 23 січня 2018 року кредитний ліміт в 50\~000 грн., який в подальшому 01 лютого 2018 року збільшений до 100\~000 грн., 16 лютого 2018 року до 130\~000 грн., 02 березня 2018 року до 160\~000 грн. та 18 квітня 2018 року до 175\~000 грн., що доводить факт дані передачі коштів кредитного ліміту у вказаному розмірі у власність відповідача на умовах кредитного договору згідно з ст. 1054 ЦК України в момент видачі платіжної карти. Тобто, встановлення кредитного ліміту для ініційованого переказу коштів за допомогою платіжної картки згідно з п.\~1.14 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» має значення погодження максимальної суми грошового переказу, на яку позивач у майбутньому зобов`язувався відповідно до ст. ст. 1054, 1056 ЦК України надавати кредит відповідачу під час безготівкових розрахунків останнього чи зняття ним готівки за правилами ч. 3 ст. 1069 цього Кодексу від дня здійснення такого переказу, про що свідчить наданий позивачем розрахунок основного боргу за кредитом, наданим по типу звичаєвої для ділового обороту у банківській сфері відновлювальної кредитної лінії (а.с. 13-17). Умови та Правила надання банківських послуг, які не містять підпису відповідача та не мають дати їх складання позивачем, у судовій практиці застосування ст. 207 ЦК України за висновками Верховного Суду України в постанові № 6-16цс15 від 11 березня 2015 року не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору, оскільки такий документ не може без сумнівів підтверджувати, що саме ці Умови розумів позичальник, підписуючи заяву-анкету. За офіційним тлумаченням частини четвертої\~статті 42 Конституції України\~в рішенні Конституційного Суду України від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин і\~свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту, з огляду на що споживач послуг банку приєднується лише до тих умов, з якими він ознайомлений, а банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Відповідно, суд відкидає аргументи позивача про застереження у заяві-анкеті перед місцем її підписання відповідачем, що ця заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку становить між сторонами договір банківських послуг, внаслідок їх явної неприйнятності з огляду на усталену судову практику застосування ст.ст. 207, 634 ЦК України за висновками Великої палати Верховного Суду, викладеними третього липня 2019 року у постанові № 14-131цс19, про неприпустимість покладання на слабшу сторону споживача невиправданого тягаря з`ясування змісту кредитного договору. Разом з тим відповідач, підписавши інформацію про тип кредитного продукту World Black Edition з кредитним лімітом до 200 000 грн., засвідчив погодження з викладеними умовами договору по сплаті за користування кредитними коштами на умовах базової процентної ставки в розмірі 0,00001 % на рік у межах пільгового періоду, за межами пільгового періоду 42% річних та при користуванні кредитним лімітом за межами пільгового періоду та при погашенні мінімальними (щомісячними платежами), відсотків, річних, у розмірі 59% річних, строком на 240 місяців з пільговим періодом до 55 днів(пільгова ставка діє за умови погашення до 25-го числа місяця, наступного за датою виникнення заборгованості) (а.с.23-25). Таким чином, враховуючи поділ умов договору щодо процентів та неустойки відповідно до ст. 628 ЦК України на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі), у з`ясованих судом обставинах наявні\~підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення строків виконання, а також ціну договору в формі сплати комісій та в тому розмірі процентів, яких по суду відшукує позивач саме у цій справі. Суд за браком доказів підтвердження в порядку ст. 545 ЦК України повернення відповідачем кредиту дійшов висновку згідно з ст. ст. 12, 80, 81 ЦПК України про встановлений заявою-анкетою баланс ймовірностей, який свідчить на користь тверджень позивача, оскільки більш імовірне використання кредиту можна виключати лише за наявними у відповідача фіскальними чеками та іншими розрахунковими документами, внаслідок чого за внутрішнім переконанням знаходить виконання відповідачем зобов`язання згідно з ст. 612 ЦК України простроченим. Таким чином, відповідач порушив взяте перед позивачем кредитне зобов`язання, строк виконання якого за усталеною судовою практикою визначений моментом пред`явлення вимоги згідно ст. 530 ЦК України, від чого відповідач під різними приводами ухиляється, на підставі чого права позивача відповідно до ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням з відповідача станом на 15 лютого 2021 року 227\~522,47 грн., з яких 106\~686,16 грн. заборгованості за основним боргом по кредиту, 62\~136,52 грн. заборгованість за простроченим основним боргом по кредиту, 7\~765,72 грн. заборгованість за нарахованими відсотками, 50\~934,07 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на відповідача з урахуванням задоволення позовних вимог. На підстав вищевикладеного,

Outcome: approved