Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з указаним первісним позовом в якому просила визнати договір дарування від 12 квітня 2002 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], з приводу дарування квартири [ADDRESS] удаваним; визнати [PERSON] та [PERSON] покупцями вищезазначеної квартири, та визнати за нею право власності на ? \~частку зазначеної квартири. В обґрунтування позову посилається на те, що з 2001 року вона проживала з [PERSON], як чоловік та жінка, без реєстрації шлюбу, мали спільний бюджет, вели спільне господарство. У квітні 2002 року вона і [PERSON] з однієї сторони, та [PERSON], який згідно доручення діяв від імені та в інтересах [PERSON], з іншої сторони, обумовили умови купівлі-продажу квартири [ADDRESS], за яких вона передала [PERSON] обумовлену вартість квартири у сумі\~\~3 000 доларів США, про що [PERSON] склав розписку. Оскільки оформлення договору дарування коштувало дешевше ніж оформлення договору купівлі-продажу, тому продаж квартири було здійснено шляхом укладання договору дарування, при цьому обдарованою особою стала [PERSON] - мати, на той час її цивільного чоловіка. 5 березня 2003 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, від якого мають двох дітей. 28.07.2008 року [PERSON] помер.\~\~На даний час [PERSON] ставить вимогу про виселення її разом із дітьми із спірної квартири. Окрім того, в ході розгляду справи [PERSON] в заяві про уточнення обґрунтування позову на поважність пропуску строку позовної давності посилається на те, що спільно проживала з покійним [PERSON] та разом з ним знайшли спірну квартиру, домовлялись про її придбання, сплатили її вартість, однак Квартира не була оформлена на [PERSON], оскільки останній був двічі судимий і в майбутньому міг би знову бути засудженим з конфіскацією особистого майна. Про порушене своє право дізналась лише 10.06.2014 р. коли отримала лист про своє виселення разом із малолітніми дітьми. В зустрічному позові [PERSON] просить визнати недійсним договір Дарування ? ідеальної частки квартири від 26.05.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідчений [PERSON] приватним нотаріусом Новоград-Волинського нотаріального округу Житомирської області, зареєстрований в реєстрі за № 1184 та зобовязати Державну реєстраційну службу скасувати реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Посилається на те, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 10.12.2014 року позов [PERSON] задоволено. Визнано договір дарування від 12.04.2002 року, посвідчений державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори [PERSON], укладений між [PERSON], якого за довіреністю представляв [PERSON] та [PERSON], з приводу дарування квартири [ADDRESS] удаваним та визнано право власності за [PERSON] Ухвалою апеляційного суду Житомирської області від 18.03.2015 року вказане рішення залишено в силі. Ухвалою вищого спеціалізованого суду України від 17.06.2015 року рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 10.12.2014 року та ухвалу апеляційного суду Житомирської області від 18.03.2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. [PERSON] ввела в оману нотаріуса, вказавши про відсутність судового спору щодо квартири, відчужила спірну квартиру шляхом укладення договору дарування. Крім того [PERSON] безпідставно відчужила належну їй, на підставі договору дарування від 12.04.2002 року, укладеного між нею та [PERSON] житлову кімнату площею 11,6 кв.м. у спірній квартирі. В звязку з цим вважає вказаний договір недійсним. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] первісні позовні вимоги підтримали повністю з підстав, зазначених в позовній заяві з урахуванням заяви про уточнення обґрунтування позову. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити за його безпідставністю. Представники відповідача [PERSON] та [PERSON], заперечуючи щодо задоволення первісних позовних вимог, просили відмовити у їх задоволенні. Зустрічні позовні вимоги підтримали та просили задольнити їх. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув про причини неявки не повідомив. Представник органу опіки та піклування заперечила відносно зустрічного позову, посилаючись на те, що задоволення вимог [PERSON], призведе до порушення житлових прав неповнолітніх дітей. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 12 квітня 2002 року було укладено договір дарування квартири, відповідно до якого [PERSON], якого за довіреністю представляв [PERSON], подарував [PERSON] квартиру [ADDRESS] /Том № 1 а.с.7/. На підставі укладеного договору дарування у [PERSON] виникло право власності на квартиру. Відповідно до положень ст. 58 ЦК УРСР, в редакції 1963 року, якщо угода укладена з метою приховати іншу угоду (удавана угода), то застосовуються правила, що регулюють ту угоду, яку сторони дійсно мали на увазі. У тому разі, коли така угода суперечить законові, суд постановляє рішення про визнання недійсною укладеної сторонами угоди із застосуванням наслідків, передбачених для недійсності угоди, яку вони мали на увазі. Згідно п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 28 квітня 1978 року «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними», чинної на час виникнення правовідносин між сторонами, при вирішенні питання про визнання угоди недійсною судові необхідно враховувати, що недійсність угоди може бути підтверджена будь-якими з передбачених ст. 27 ЦПК засобами доказування, якщо інше не передбачено законом. Однак ціна та інші істотні умови угоди, укладеної в простій письмовій чи нотаріальній формі, не можуть бути встановленими на підставі показань свідків, крім випадків кримінальнокараних діянь. За положеннями ст. 243 ЦК УРСР, чинного на час укладення оспорюваного договору, за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Оспорюваний\~\~договір дарування нерухомого майна укладено у письмовій формі та нотаріально посвідчено. Після укладення договору 12 квітня 2002 року, [PERSON], будучи достовірно обізнаною щодо умов договору, не оспорювала його, а відтак визнавала право власності на квартиру за [PERSON] Посилання на розписку від 03.09.2015 року, згідно якої [PERSON] отримав від [PERSON] за розпискою від 12.04.2002 року грошові кошти у розмірі 3 000 доларів США за продаж спірної квартири, є безпідставним, оскільки оригінал розписки від 12.04.2002 року не був предметом дослідження, а\~\~наявна в матеріалах справи копія (Том № 1 а. с. 6) не завірена, а відтак не може бути належним доказом у розумінні ст. 64 ЦПК України. Пояснення свідка [PERSON] про отримання ним коштів за продаж спірної квартири суд не приймає до уваги, оскільки він не був власником квартири та не мав права на її відчуження. [PERSON] не була стороною договору від 12.04.2002 року та не була членом сімї набувача квартири за цим договором на час його укладення, а відтак права власності на частку в спірній квартирі не набула, а тому відсутні підстави для визнання договору дарування удаваним та визнання за нею права власності на ? частку квартири. За таких обставин позовні вимоги [PERSON] за первісним позовом про визнання договору дарування від 12.04.2002 року удаваним, визнання покупцями за договором купівлі-продажу, визнання права власності не підлягають задоволенню. Звертаючись до суду з зустрічним позовом, відповідач-позивач [PERSON] просила визнати недійсним договір Дарування ? ідеальної частки квартири від 26.05.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON] та зобовязати Державну реєстраційну службу скасувати реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, посилаючись на те, що [PERSON] незаконно відчужила належну їй квартиру. Згідно із частиною третьою статті\~203,\~215\~ч.1\~ЦК України\~волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою\~статті 203 цього Кодексу. Відповідно до договору дарування ? ідеальної частки квартири від 26 травня 2015 року [PERSON] передано [PERSON], [PERSON], ? ідеальну частку квартири [ADDRESS], яка складається з трьох житлових кімнат, кухні, коридору, ванної, вбиральні, комори, балкону, житловою площею 47,7 кв.м., загальною площею 72,5 кв. м., зазначена частка квартири належить [PERSON] на підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду №285/3677/14-ц від 10.12.2014 року, яке ухвалою Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.06.2015 року скасовано. Відповідно до договору дарування квартири від 12.04.2002 року укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого державним нотаріусом Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Житомирської області, до [PERSON] перейшла у власність квартира [ADDRESS], яка складається з коридору, туалету, ванної, кухні все спільного користування, кімнати, жила площа квартири становить 11,6 кв. м. Вказаний договір є чинним. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON], яка набула право власності на спірну квартиру з порушенням вимог закону, не мала право дарувати цю квартиру своїм неповнолітнім дітям.Відтак спірна квартира вибула з володіння [PERSON] не з її волі. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про визнання недійсним договору Дарування ? ідеальної частки квартири від 26 травня 2015 року. У позовній заяві [PERSON] також просила зобовязати Державну реєстраційну службу скасувати реєстрацію права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Так, відповідно до п. 5 ч. 1\~ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Відповідно до вимог\~ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~в редакції чинній на момент подачі позовної заяви , - записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Записи скасовуються, якщо підстави, за яких вони були внесені, визнані судом недійсними. Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення суду про визнання недійсним договору дарування є самостійною підставою для скасування запису про державну реєстрацію цього договору. Отже, у позивача [PERSON] відсутні підстави звертатись з вимогою про скасування реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Така вимога може бути підставою для звернення з окремим позовом у разі відмови реєстраційної служби внести зміни про скасування державної реєстрації прав.

Outcome: partial