Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного підприємства «Науково - дослідний інститут «Оріон», в якому просила стягнути з останнього 15 935 (п'ятнадцять тисяч дев'ятсот тридцять п'ять) грн. 12 коп. Свої вимоги Позивач обґрунтовує тим, що з 01.10.2012 року, відповідно до наказу № 121-к від 20.09.2012 року працювала в Державному підприємстві науково- дослідній інститут «Оріон» на посаді випробувач за сумісництвом. Під час роботи на Державному підприємстві «Науково - дослідний інститут «Оріон» в випробувальній лабораторії на посаді випробувача р/а 6 розряду заробітна плата виплачувалася частинами і значними запізненнями. У провадженні Шевченківського районного суду м. Києва знаходиться кримінальна справа № 2610/9540/2012 за обвинуваченням Т.В.О. директора ДП НДІ «Оріон» [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 175 Кримінального кодексу України. Заборгованість по заробітній платі Позивачу станом на 01.03.2014 року становить 15935 грн. 12 коп. На підставі викладеного, Позивач була змушена звернутися до суду з вказаним позовом за захистом свого права. В судовому засіданні Позивач підтримала позовні вимоги та просила позов задовольнити з викладених підстав. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, причини неявки суду невідомі. Судом вживалися заходи щодо повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що Позивач проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 01.10.2012 року, відповідно до наказу № 121-к від 20.09.2012 року [PERSON] працює на посаді випробувач за сумісництвом в Державному підприємстві науково - дослідний інститут «Оріон», що підтверджується довідкою № 17 від 11.03.2014 року (а.с.5). З матеріалів справи вбачається, що Державне підприємство «Науково - дослідний інститут «Оріон» має заборгованість перед [PERSON] по виплаті заробітної плати в розмірі 15935 грн. 12 коп., що підтверджується довідкою (а.с. 4). Відповідно до ст. 94 КЗпП України, заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовій виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно до ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці» заробітна плата виплачується робітникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь - яким строком. Крім того, відповідно до ст. 43 Конституції України, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про оплату праці», компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Розмір невиплаченої заробітної плати, що належить Позивачу, згідно довідки наданої ДП «Оріон» складає 15935 грн. 12 коп. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Як вбачається із змісту ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження відсутності вини у діях ДП«Оріон» щодо не проведення останнім своєчасного розрахунку із Позивачем, відповідачем не надано. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованим та підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved