Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У вересні 2014 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], приватного нотаріуса Семенівського районного нотаріального округу Трембач Нелі Володимирівни, [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] №574, виданий 09.09.2014 року приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Трембач Нелею Володимирівною, відповідно до якого покупцем є [PERSON] та скасувати рішення приватного нотаріуса Трембач Нелі Володимирівни, Семеніський районний нотаріальний округ, Полтавська область, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартиру [ADDRESS], індексний номер 15675767 від 09.09.2014 року. У судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON] просили суд їх позовні вимоги задовольнити. При цьому вони послалися на те, що їх батьки - [PERSON] (помер [INFO].) та [PERSON] (померла [INFO].) були власниками квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності. Після їх смерті, проживаючи разом з померлою матір'ю на день її смерті, вони фактично прийняли спадщину після у відповідності до чинного законодавства України. Таким чином, наразі вся квартира [ADDRESS] перебуває у їх спільній власності. Проте від сусідів по під'їзду їм стало відомо, що належною їм квартирою з липня місяця 2014 року цікавилися невідомі особи. Згодом, вони дізнались, що квартира виставлена на продаж на відповідних профільних сайтах в мережі Інтернет. Оскільки у даній квартирі після смерті матері вони не проживали, оскільки проводили ремонтні роботи, постійно у квартирі ніхто не знаходився. В черговий візит до помешкання нами було помічено, що у вхідній двері від квартири зламано замок, а згодом у квартирі невідомими особами були змінені дверні замки. Коли вони почали самостійно розбиратись у справі то їм стало відомо, що нібито в Державному реєстрі речових прав право власності на їх квартиру зареєстровано за зовсім іншими особами. Звернувшись до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції на підставі наявних у них оригіналів правовстановлюючих документів на зазначену квартиру вони отримали витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на належну їм квартиру [ADDRESS] зареєстровано за зовсім іншою особою: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Трембач Нелею Володимирівною 09.09.2014 року. Тому за захистом свого порушеного права вони звернулися до суду. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги [PERSON], [PERSON] до [PERSON] не визнав та просив відмовити в задоволенні позову, посилаючись на той факт, що його довірительки [PERSON] в законний спосіб придбала вказану в позові квартиру у [PERSON] Крім того він пояснив, що порушена правоохоронними справа за заявою позивачів про шахрайські дії пов'язані із відчуженням належної їм квартири на разі не звершена і тому відсутні підстави визнання договору купівлі-продажу недійсним. І наразі [PERSON] є власником вказаної квартири. Приватний нотаріус Семенівського районного нотаріального округу Трембач Н.В. та її представник [PERSON], кожний окремо, позовні вимоги [PERSON], [PERSON], не визнали. Крім того в судовому засіданні Трембач Н.В. пояснила, що діяла у відповідності до законодавства України при оформленні договору купівлі-продажу вказаної квартири по зверненню громадян [PERSON] та [PERSON] При цьому вона не запідозрила, що подані їй документи є підробними. Співвідповідач [PERSON] позовні вимоги [PERSON], [PERSON] визнала та просила визнати недійсним договір купівлі продажу квартири. При цьому вона пояснила, що невідомі їй знайомі його сина запропонували їй за суму в 200 доларів США виступити в ролі продавця належної їм квартири, на що вона погодилася. Про всі обставини цієї оборудки вона дала пояснення слідчому в розслідуванні якого знаходиться справа за зверненням позивачів. Наразі при вирішенні спору вважає, що можливо при здійсненні продажу квартири відбулися якісь помилки. Представники ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» [PERSON] та [PERSON], кожний окремо просили суд задовольнити позовні вимоги [PERSON], [PERSON] в повному обсязі. При цьому [PERSON] пояснив, що на підставі свідоцтва права власності від 26.01.2001 року, власниками квартири являються [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Крім того, до ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» із зверненнями про виготовлення документів на продаж вказаної квартири, в тому числі і про виготовлення та видачі довідки нотаріус не звертався. Також із аналогічними питаннями не зверталися і інші особи. Право власності за [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно зазначеної квартири не реєструвалося. Відповідними даними ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» не володіє. Подані до суду документи на користь [PERSON], а саме довідка про реєстрацію права власності ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» не виготовлялася. Також представник ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» вважає підробним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.12.1993 року, на користь [PERSON] Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло від 26.01.2001 року, виданого Відділом приватизації житла Полтавської дистанції цивільних споруд, записаного в реєстрову книгу за № 115-15980 06.02.2001 року були [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Після смерті [PERSON] позивачі у встановлений законом термін звернулись із заявами про прийняття спадщини, а [PERSON] - із заявою про відмову від спадщини на користь [PERSON] до Третьої полтавської державної нотаріальної контори. 28.12.2013 року померла мати позивачів - [PERSON] Проживаючи разом з померлою на день її смерті, що підтверджується відбитками штампів про реєстрацію місця проживання у паспортах позивачів, а також довідкою КП «ЖЕО №2» Полтавської міської ради №2485 від 30.07.2014р., вони фактично прийняли спадщину після смерті матері у відповідності до ст. 1169 ЦК України. Таким чином, наразі вся квартира [ADDRESS] перебуває спільній власності [PERSON] та [PERSON] Проте від сусідів по під'їзду їм стало відомо, що належною їм квартирою з липня місяця 2014 року цікавилися невідомі особи. Згодом, вони дізнались, що квартира виставлена на продаж на відповідних профільних сайтах в мережі Інтернет. Оскільки у даній квартирі після смерті матері вони не проживали, оскільки проводили ремонтні роботи, постійно у квартирі ніхто не знаходився. В черговий візит до помешкання нами було помічено, що у вхідній двері від квартири зламано замок, а згодом у квартирі невідомими особами були змінені дверні замки. Коли вони почали самостійно розбиратись у справі то їм стало відомо, що нібито в Державному реєстрі речових прав право власності на їх квартиру зареєстровано за зовсім іншими особами. Звернувшись до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції на підставі наявних у них оригіналів правовстановлюючих документів на зазначену квартиру позивачі отримали витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відповідно до якого право власності на належну їм квартиру [ADDRESS] зареєстровано за зовсім іншою особою: [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Семенівського районного нотаріального округу Трембач Нелею Володимирівною 09.09.2014 року. Крім того судом встановлено, що до ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» із зверненнями про виготовлення документів на продаж квартири , в тому числі і про виготовлення та видачі довідки нотаріус не звертався . Також не зверталися і інші особи. Право власності за [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно зазначеної квартири ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» не реєструвалося. Подані до суду документи на користь [PERSON], а саме довідка про реєстрацію права власності ПП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» не виготовлялася, як і свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 23.12.1993р, на користь [PERSON], що свідчить про можливу підробку даних документів. Крім того текст нотаріально посвідченої угоди , нотаріусом ,Трембач Н.В протирічить ст. 658 ЦК України, нормами якої передбачено, що право продажу має тільки власник нерухомого майна. Але продавець по договору [PERSON], не є власником проданої нею квартири. Також, документи подані нотаріусу і прийняті ним для вчинення нотаріальної дії не відповідають ст. 47 ЗУ «Про нотаріат». Зокрема в довідці про реєстрацію права власності відсутні реквізити по ідентифікаційному кодові [PERSON] До того ж у документах наявні розбіжності у імені по батькові за даними паспорта [PERSON] Таким чином подані документи не відповідають законодавству України і нотаріус повинна була прийняти рішення про відмову у вчиненні реєстраційної дії. Також відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 658 ЦК України право продажу товару, крім випадків примусового продажу та інших випадків, встановлених законом, належить власникові товару. Якщо продавець товару не є його власником, покупець набуває право власності лише у випадку, якщо власник не має права вимагати його повернення. Згідно ст. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна. У відповідності до висновків Верховного суду України, викладених в постановах, ухвалених за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої п. 1 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за ІІ півріччя 2013 р. (п. 4 частини про Спори щодо визнання правочинів недійсними) встановлено, що за змістом статей 15, 16 ЦК України особа має право на захист свого особистого немайнового або майнового права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке реалізується шляхом звернення до суду. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені в ч. 2 ст. 16 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання правочину недійсним. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень» записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. У відповідності до ч. 2 ст. 203 ЦК України особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності в Україні набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності до ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до ст. 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Враховуючи наведені вище факти та

Outcome: approved