Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

У березні 2019 [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «Телеканал СТБ» (далі - відповідач), третя особа: Київський міський центр зайнятості про визнання договору від 16.07.2017 року № 12080/17 неукладеним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 16.01.2017р. між [PERSON] , в якості Виконавця, і ПрАТ «Міжнародний Медіа Центр - СТБ», в якості Замовника, був підписаний договір №12080/17 на виконання ролі в аудіовізуальному творі. Даний договір є договором цивільно-правового характеру і не являється трудовим. Договір не містив конкретних умов порядку та строку надання послуг (вказівки Студії, сценарій Проекту, календарний план, графік зайнятості). Дані умови для такого договору є істотними. На момент укладення договору сторонами не була досягнута домовленість стосовно порядку і строків надання послуг. Позивач послуг ПрАТ «Міжнародний Медіа Центр - СТБ» не надавала, і відповідно, ніяких коштів не отримувала, тому вважає, що Договір №12080/17 від 16.01.2017р. є неукладеним. У відзиві на позовну заяву від 11.06.2019 року відповідачем зазначено, що сторонами Договору було визначено предмет, ціну, строк дії договору та строк надання послуг. Між сторонами не було укладено трудового договору, а був укладений цивільно-правовий договір про надання послуг разового характеру, за яким, відносини регламентуються виключно цивільним законодавством. Участь у телевізійній передачі відповідача, щодо якої домовилися сторони, мала бути одноразовою та мала тривати один знімальний день. Послуги як такі позивачем не надавались, оплати за їх виконання не проводилося. Позивач не виконав зобов`язання прописані в договорі і відповідно не отримував за них грошову винагороду, адже договір був достроково розірваний 1 березня 2017 року. У поясненнях третьої особи від 28.03.2019 року вказано, що [PERSON] надано статус безробітної та призначено допомогу по безробіттю. Третьою особою було виявлено факт перебування [PERSON] у цивільно-правових відносинах з ПрАТ «Міжнародний Медіа Центр - СТБ», відповідно до договору від 16.01.2017 року №12080/17 на виконання ролі в аудіовізуальному творі. Договір вступає в силу від дня підписання його сторонами. Позивач визнає та підтверджує, що даний договір підписаний нею 16.01.2017 року. Підписання додаткової угоди від 01.03.2017 року про дострокове розірвання договору від 16.01.2017 року підтверджує факт укладання договору. Так договір від 16.01.2017 року №12080/17 діяв з 16.01.2017 року по 01.03.2017 рік. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав, зазначених в позовній заяві, та просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача та представник третьої особи в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову в повному обсязі у зв`язку з його необґрунтованістю та безпідставністю, з підстав, зазначених у відзиві та поясненнях на позовну заяву. Ухвалою суду від 14.03.2019 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 13.08.2019 року, до матеріалів справи долучено ввдзив відповідача та пояснення третьої особи. Протокольною ухвалою суду від 25.11.2019 року, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача та представника третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.01.2017р. між [PERSON] , в якості Виконавця, і ПрАТ «Міжнародний Медіа Центр - СТБ», в якості Замовника, був підписаний договір №12080/17 на виконання ролі в аудіовізуальному творі (а.с.8-9). 05.12.2017р. здійснено державну реєстрацію припинення юридичної особи - ПрАТ «Міжнародний Медіа Центр - СТБ», правонаступником ПрАТ «Міжнародний Медіа Центр - СТБ» є Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕЛЕКАНАЛ СТБ» (а.с.5-7). Відповідного п. 1.1. Договору визначено предмет Договору, а саме надання Виконавцем послуг - виконання ролі «ріелтора» другого плану в телевізійній передачі (серіаліті) «Київ вдень та вночі» (далі - Проект) третій сезон. Підпунктом 2.2.3. було визначено строк надання послуг Виконавцем в третьому сезоні Проекту, а саме, орієнтовно з 16 січня 2017 року по 15 травня 2017 року. Відповідно до п. 7.1. договору, строк дії договору розпочинається з підписання і завершується повним виконанням зобов`язань сторін. Ціну договору визначено у розділі 5 Договору, що становить 200,00 грн. за одну знімальну зміну, протягом якої Виконавцем надано Послуги. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. 01 березня 2017 року між сторонами було укладено додаткову угоду № 1 про дострокове розірвання договору № 12080/17 від 16.01.2017 року. Договір вважається розірваним з 01.03.2019 року ( а.с.40). Звертаючись до суду позивач зазначала, що договір №12080/17 від 16.01.2017р. не містив конкретних умов порядку та строку надання послуг, тому на момент укладення договору сторонами не була досягнута домовленість стосовно порядку і строків надання послуг. Разом з тим судом встановлено, що сторонами договору №12080/17 від 16.01.2017р. було досягнуто згоди щодо істотних умов договору, які були зафіксовані в договорі. Позивачем не заперечується факт підписання вказаного договору. Також укладення сторонами договору додаткової угоди щодо дострокового розірвання договору підтверджує факт того, що спірний договорі був укладений та сторони договору мали намір реалізувати взаємні права і обов`язки. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Відповідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п`ятої ЦК. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами відсутності у договорі істотних умов. На основі повно і всебічно з`ясованих обставин справи, суд дійшов висновку про необхідність відмовити в задоволенні позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed