Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-22 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Ізюмської міської ради Харківської області про визнання права власності на спадкове майно, а саме на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, розташованих за адресою: [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті її батька [PERSON], померлого [INFO], який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав після смерті її дідуся [PERSON], померлого [INFO] (а.с. 3-5). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її інтереси у судовому засіданні представляли її представники [PERSON] і [PERSON], які підтримали позовні вимоги і просять |||суд позов задовольнити повністю. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] та її представники [PERSON] і [PERSON] вказали, що [INFO] помер її батько [PERSON]. Після смерті її батька [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав після смерті свого батька, а її дідуся [PERSON], померлого [INFO], залишилося спадкове майно у вигляді: житловий будинок під літ. «А-1», загальною площею - 72,0 кв.м., житловою площею - 38,2 кв.м.; господарські будівлі та споруди: ганок під літ. «а2», ганок під літ. «а3», сарай під літ. «Б», погріб під літ. «В», паркан №1, ворота під №2, вартістю 81 341 гривня, які розташовані за адресою: [ADDRESS]. Позивачка, як рідна дочка померлого [PERSON], прийняла спадщину шляхом звернення із заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини у строк шість місяців. Інших спадкоємців не має. Проте після смерті батька та дідуся позивачка не може знайти правовстановлюючий документ на житловий будинок, а саме - договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку з відміткою про державну реєстрацію в Ізюмському БТІ. Позивачка [PERSON] звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, а саме житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться по [ADDRESS]. Однак нотаріус не має можливості оформити їй свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно у зв'язку із ненаданням оригіналу правового документу, який підтверджував би право власності померлого її діда [PERSON] на майно, яке успадковується, про що свідчить лист Ізюмської державної нотаріальної контори від 28.02.2014 р. № 640/02-17. Вказаний правовстановлюючий документ загубився, та відновити його не можливо. Таким чином нотаріусом рекомендовано [PERSON] звернутися до суду з питання визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування. Представник відповідача Ізюмської міської ради Харківської області в судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, заперечень на позов не мають||| (а.с. 40). Вислухавши пояснення представників позивачки - [PERSON], [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи|речі|, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Позивачка на підставу своїх вимог посилається на статті 15, 16, 210, 328, 334, 392, 1218, 1220, 1222, 1261 ЦК України, а згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей ЦК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобов'язана довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Як установлено судом і підтверджується матеріалами справи, що [INFO] помер батько позивачки [PERSON] - [PERSON], про що складено відповідний актовий запис № 611 від 13.08.2013 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму реєстраційної служби Ізюмського міськрайонного управління юстиції у Харківській області (а.с. 11, 14, 7-9, 12-13). Після смерті [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав після смерті свого батька, а дідуся позивачки [PERSON], померлого [INFO], залишилося спадкове майно за адресою: [ADDRESS] (а.с. інвентаризаційна справа № 7433). Вказане майно померлий [PERSON] успадкував після смерті батька, діда позивачки, [PERSON], який помер [INFO], згідно свідоцтва про смерть від 11.05.2011 р. (а.с. 15, 16). Спадщину [PERSON] від померлого [PERSON] прийняв у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як на час відкриття спадщини він постійно проживав разом із померлим батьком за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-21). Однак [PERSON] не встиг за життя здійснити переоформлення своїх спадкових прав та не отримав відповідного свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану нерухомість. Технічним паспортом, виготовлений 19.02.2014 року КП «Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації», де в характеристиці будинку, господарських будівель та споруд вказано рік побудови - 1959-1974р.; висновком КП Ізюмське міське бюро технічної інвентаризації про технічний стан та вартість житлового будинку, вбачається, що померлому [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS], а саме: житловий будинок під літ. «А-1», загальною площею - 72,0 кв.м., житловою площею - 38,2 кв.м.; господарські будівлі та споруди: ганок під літ. «а2», ганок під літ. «а3», сарай під літ. «Б», погріб під літ. «В», паркан №1, ворота під №2, вартістю 81 341 гривня (а.с. 22-26, 27, інвентаризаційна справа №7433). Книгою 6 ЦК України, а також спеціальним законодавством, зокрема Законом України «Про нотаріат», підзаконними нормативними актами, визначено нотаріальний порядок оформлення права на спадщину, що відповідає встановленій законодавством сукупності функцій, притаманній юрисдикційній діяльності судів та нотаріусів. Відповідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно вимогам ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень частин 1, 2 ст. 1220, ч. 1 ст. 1222, ч. 3 ст. 1223 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини в такому випадку є день смерті особи. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За змістом зазначених норм прийняття особою спадщини обумовлюється або постійним проживанням спадкоємця із спадкодавцем на час відкриття спадщини, або, в разі відсутності наведених вище обставин - поданням до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини у визначений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк. Відповідно до змісту ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом установлено, що спадкоємцем після смерті спадкодавця [PERSON], померлої [INFO], є її рідна сестра [PERSON]. Інших спадкоємців за заповітом або першої черги спадкування за законом не має. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, право на оформлення спадщини у судовому порядку пов'язане з відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. У відповідності до п.1 Глави 13 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок), нотаріус відмовляє у вчиненні нотаріальної дії, якщо не подано відомості (інформацію) та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Згідно п. 3 Глави 13 Порядку нотаріус на вимогу особи, якій відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, зобов'язаний викласти причини відмови в письмовій формі і роз'яснити порядок її оскарження. У цих випадках нотаріус протягом трьох робочих днів виносить постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до Листа Верховного Суду України від 29 жовтня 2008 року № 19-3767/0/8-08 (пункт 11) при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно необхідно враховувати, що за наявності правовстановлюючих документів на нього, документального підтвердження місця, часу відкриття спадщини, підстав закликання до спадкування та за відсутності спору між спадкоємцями свідоцтво про право на спадщину на підставі статей 1296, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 34 Закону України від 2 вересня 1993 р. № 3425-ХІІ «Про нотаріат» видається нотаріусом. Позивачка [PERSON] прийняла спадщину від померлого батька шляхом звернення із відповідною заявою до Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області. Інших спадкоємців за спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] не має. Проте після смерті батька та дідуся позивачка не може знайти правоустанавлюючий документ на житловий будинок, а саме - договір про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку з відміткою про державну реєстрацію в Ізюмському БТІ. У відповідності до відповіді Ізюмської державної нотаріальної контори Харківської області від 07.05.2014 року № 1280/02-14 вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], спадкова справа не заводилась. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 57). Із матеріалів спадкової справи № 527/2013р. вбачається, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], заведена спадкова справа, до нотаріальної контори з заявою від 15.08.2013 року про прийняття спадщини звернулася дочка померлого [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину не видавалось (а.с. 59-64). Судом встановлено, що у лютому 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно - житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться в [ADDRESS]. Позивачка також після звернення до нотаріальної контори з питань отримання свідоцтва про право спадщину за законом, почала збирати необхідні документи за запитами нотаріуса. Проте стало відомо, що вона не може отримати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Але позивачка отримала лист Ізюмської державної нотаріальної контори від 28.02.2014 р. № 640/02-17 з відмовою нотаріуса, так як нотаріус не має можливості оформити їй свідоцтво про право на спадщину за законом на вказане майно у зв'язку із ненаданням оригіналу правового документу, який підтверджував би право власності померлого [PERSON] на майно, яке успадковується. Таким чином нотаріус не має можливості оформити їй свідоцтво про право на спадщину на вказане майно й їй було рекомендовано звернутися до суду з питання визнання права власності на вказаний будинок у порядку спадкування (а.с. 29, 30, 55-56). Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права, на спадщину. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК). Таким чином, незважаючи на те, що у спадкодавця [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив спадкових прав після смерті свого батька [PERSON], відсутні реєстраційні документи на житловий будинок за адресою: [ADDRESS], який збудовано до 1974 року, тобто до 01.01.2004 р. (моменту набрання чинності норм, які пов'язували набуття права власності з моментом державної реєстрації), враховуючи наявність технічного паспорту від 19.02.2014р., складеного за результатами інвентаризації, суд вважає, що після смерті [PERSON], померлого [INFO], залишилося спадкове майно у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Вказане майно входить до складу спадщини та позивачка має право на визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом. У задоволенні позовних вимог відповідач не заперечував. Порушень чиїх або законних прав, свобод чи інтересів не виявлено. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати, які позивачка сплатила за судовий збір, не компенсуються їй у зв'язку із вимогами про це позивачки (а.с. 1-2).

Outcome: approved