Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-20 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, в якому просила усунути їй, перешкоди в користуванні майном, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом зобов»язання відповідача [PERSON] не чинити їй перешкод в облаштуванні проходу з хвірткою, шириною 0,80 м., в паркані шириною 2,40 м., який розмежовує суміжні земельні ділянки та розташований між належною їй частиною будинку та входом в погріб, для проходу на суміжну земельну ділянку, належну відповідачу, у визначені мировою угодою від 21.05.2013 періоди. Визнати за нею право проходу на суміжну земельну ділянку, належну відповідачу [PERSON], у визначені мировою угодою від 21.05.2013 періоди через зазначену в п. 1 позовних вимог хвіртку та зобов»язати відповідача [PERSON] не чинити їй у визначені мировою угодою від 21.05.2013 періоди перешкоди в користуванні зазначеною хвірткою та проходу на суміжну земельну ділянку, належну відповідачу. На обґрунтування позову зазначила, що відповідно до договору дарування житлового будинку від 29.03.2013, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], вона є власником 45/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], на приватизованій земельній ділянці. Власником іншої частини зазначеного будинку з господарськими спорудами є відповідач [PERSON] Друга половина будинку, яка належить відповідачу, також розміщена на приватизованій земельній ділянці. Фактично, будинок за вказаною вище адресою поділено на два домоволодіння, які обладнані окремими і входами та мають окремі подвір?я. Стіни належної їй частини житлового будинку та літньої кухні, які потрібно щорічно ремонтувати та оновлювати розташовані зі сторони подвір»я (земельної ділянки), належного відповідачу [PERSON] З метою врегулювання спору між сторонами щодо ремонту та обслуговування стін належних позивачу будівель, розташованих зі сторони подвір»я, належного відповідачу, 21.05.2013 Ладижинським міським судом Вінницької області було винесено ухвалу в цивільній справі №135/604/13-ц, якою було визнано мирову угоду, укладену між сторонами. За умовами визнаної судом мирової угоди від 21.05.2013, було встановлено у визначені мировою угодою періоди право обмеженого безкоштовного користування земельною ділянкою, яка є власністю відповідача, для ремонту стін та покрівлі належних позивачу будівель. Отже, для реалізації права позивача, визначеного умовами мирової угоди від 21.05.2013, визнаної судом, позивач має право двічі на рік, у визначені мировою угодою періоди, правомірно перебувати на частині земельної ділянки (подвір»я), належної відповідачу, та здійснювати необхідні роботи по ремонту стін та покрівлі належних їй будівель. Однак, на даний час між сторонами у справі існує спір щодо визначення проходу на земельну ділянку відповідача у визначені мировою угодою періоди. Дане питання не було врегульоване вищезазначеною мировою угодою. Так, відповідач [PERSON] наполягає на тому, щоб у визначені мировою угодою періоди позивач проходила на належну їй земельну ділянку виключно через облаштований з вулиці вхід на її подвір»я. В такому разі, щоб потрапити на визначену мировою угодою частину земельної ділянки відповідача, їй необхідно буде пройти через усе своє подвір»я, вийти на вулицю, а потім з вулиці зайти на подвір»я відповідача та пройти через усе подвір»я відповідача. Це створює значні незручності, так як при здійсненні ремонтних робіт стін та покрівлі необхідно на значну відстань переносити -будівельні матеріали, драбину. На пропозицію облаштувати за свої кошти прохід на подвір»я відповідача, з хвірткою, який можна облаштувати в паркані, який має ширину 2,40 м., розмежовує суміжні земельні ділянки та розташований між належною позивачу частиною будинку та входом в погріб відповідач відмовилася. В зв»язку з цим порушуються права позивача та створюються їй перешкоди у користуванні належним майном у визначені мировою угодою періоди. Окрім того, зазначено, що такий прохід з хвірткою вже був облаштований в 1986 році попередніми власниками будинку, згідно акту розподілу домоволодіння від 22.05.1986 року, яким було дозволено встановити таку хвіртку в запропонованому позивачем місці, в середині домоволодіння. Але, з часом зазначена хвіртка була заварена членами сім»ї відповідача. 21.05.2014 року позивач [PERSON] уточнила свої позовні вимоги, надавши суду заяву відповідного змісту, в якій просила суд усунути їй, перешкоди в користуванні майном, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом зобов»язання відповідача [PERSON] не чинити їй перешкод в облаштуванні проходу з хвірткою, шириною 0,80 м., в паркані шириною 2,40 м., який розмежовує суміжні земельні ділянки та розташований між належною їй частиною будинку та входом в погріб, для проходу на суміжну земельну ділянку, належну відповідачу, у визначені мировою угодою від 21.05.2013 періоди. Визнати за нею право проходу на суміжну земельну ділянку, належну відповідачу [PERSON], у визначені мировою угодою від 21.05.2013 періоди з 8 год. 00 хв. ранку до 20 год. 00 хв. вечора, через зазначену в п. 1 позовних вимог хвіртку та зобов»язати відповідача [PERSON] не чинити їй у визначені мировою угодою від 21.05.2013 періоди (з 8 год. 00 хв. ранку до 20 год. 00 хв. вечора) перешкоди в користуванні зазначеною хвірткою та проходу на суміжну земельну ділянку, належну відповідачу. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] змінені позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позовні вимоги відповідно до уточненої заяви визнали, не заперечували щодо їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши обставини справи, оцінивши усі зібрані у справі докази, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до договору дарування житлового будинку від 29.03.2013, посвідченого приватним нотаріусом [PERSON], позивач є власником 45/100 частини житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], на приватизованій земельній ділянці (а.с. 6-18). Власником іншої частини зазначеного будинку з господарськими спорудами є відповідач [PERSON] Фактично, будинок за вказаною вище адресою поділено на два домоволодіння, які обладнані окремими і входами та мають окремі подвір?я. Стіни належної позивачу частини житлового будинку та літньої кухні, які потрібно щорічно ремонтувати та оновлювати розташовані зі сторони подвір»я (земельної ділянки), належного відповідачу [PERSON] 21.05.2013 Ладижинським міським судом Вінницької області було винесено ухвалу в цивільній справі №135/604/13-ц, якою було визнано мирову угоду, укладену між позивачем та відповідачем. За умовами визнаної судом мирової угоди було встановлено у визначені мировою угодою періоди право обмеженого безкоштовного користування земельною ділянкою, яка є власністю відповідача, для ремонту стін та покрівлі належних позивачу будівель. Отже, для реалізації права позивача, визначеного умовами мирової угоди від 21.05.2013, визнаної судом, позивач має право двічі на рік, у визначені мировою угодою періоди, правомірно перебувати на частині земельної ділянки (подвір»я), належної відповідачу, та здійснювати необхідні роботи по ремонту стін та покрівлі належних їй будівель (а.с.21-22). Однак, на даний час між сторонами у справі існує спір щодо визначення проходу на земельну ділянку відповідача у визначені мировою угодою періоди, оскільки дане питання не було врегульоване вищезазначеною мировою угодою. Вказані обставини були визнані сторонами спору, а відтак в силу правил ст.61 ЦПК України суд звільняється від їх доказування. Правовідносини, що виникли між сторонами є цивільно - правовими, а тому регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України. Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закову. Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене та у контексті приведених правових норм регулювання предмета спору, суд дійшов до переконання, що позовні вимоги ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а відтак підлягають до задоволення. Крім цього відповідач [PERSON] та її представник позов визнали. На підставі ст.174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, враховуючи, що визнання відповідачем позовних вимог - не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси третіх осіб, суд приймає визнання відповідачем позову та виносить рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved