Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-25 00:00:00

У вересні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 21.05.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений Договір кредиту №10-29/7001, відповідно до умов якого відповідачу було надано грошові кошти в сумі 21 375,00 доларів США, зі сплатою 8,88 відсотків річних, строком до 20 травня 2015 року. Кредит надавався відповідачу для оплати придбаного автомобіля марки Ford, модель Fusion, рік випуску 2008, сирого кольору, згідно з договором купівлі-продажу №81СР-287 від 28.02.2008 року, укладеним з Вінер Автомотів. ПАТ «Укрсоцбанк» виконало свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу свої зобов'язання в частині повної та своєчасної сплати кредитних платежів систематично порушує та не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем, яка станом на 22.06.2016р. становить в загальному розмірі 1 030 178, 51 грн. та складаєте з: суми заборгованості за кредитом - 18 361,92 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 22.06.2016р. становить у розмірі - 457 075,16 грн.; суми заборгованості за відсотками - 11013,80 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 22.06.2016р. становить у розмірі -274161,66 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту -8720,89 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 22.06.2016р. становить у розмірі - 217085,26 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 3288,39 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 22.06.2016р. становить у розмірі - 81856,44 грн. Також просив стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідача та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову зазначивши, що позивач пропустив передбачений чинним законодавством загальний строк позовної давності, в зв'язку з чим просили відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Суд, заслухавши відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що 21 травня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів №10-29/7001, відповідно до умов якого Кредитор надав Позичальнику у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 21 375,00 доларів США, зі сплатою 8,88 процентів річних, з порядком погашення суми основної заборгованості до 10 числа кожного місяця згідно графіку , який вказаний в пп. 1.1.1 п. 1.1. ст. 1 Договору, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 20 травня 2015 року. (п. 1.1 Договору, а.с 2-7). Відповідно до п. 3.3.9. Договору, Позичальник зобов`язувався своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п.1.1. цього Договору. Нарахування процентів за користування Кредитом здійснюється у валюті Кредиту, в останні робочій день поточного місяця (без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця), а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором (п. 2.4. Договору). Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Банк свої зобов'язання за Договором виконав в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу порушив умови договору, відповідно до яких зобов'язувалася погашати кредит, проценти за користування ним на умовах та в порядку, визначених договором кредиту. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Умовами п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Статтею 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Згідно ч. 2 ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Так згідно п. 4.1. Договору, у разі прострочення Позичальником строків сплати процентів,визначених п.2.4. цього договору ,а також прострочення строків повернення кредит, визначених п.1.1. цього договору, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України,від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. В судовому засіданні представником відповідача було заявлено про необхідність застосування позовної давності. Між тим, підстав для застосування строків загальної позовної давності суд не вбачає підстав з огляду на наступне. Відповідно до частини 1 статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно.ст. 257 Цивільного кодексу України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалість у три роки. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). З урахуванням особливостей конкретних правовідносин початок перебігу позовної давності пов'язаний з певними юридичними фактами та їх оцінкою управомоченою особою. Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст. 252-255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Оскільки умовами договору встановлений строк виконання зобов'язання до 20 травня 2015 року, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кредиту, а відтак і початок перебігу позовної давності починається з моменту порушення строку його погашення. Між тим, суд бере до уваги посилання представника відповідача про те, що є підстави застосувати наслідки пропуску строку спеціальної позовної давності, з огляду на наступне. Статтею 258 Цивільного кодексу України визначено вимоги до яких застосовується спеціальна позовна давність, серед іншого, позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Отже, у разі, коли на момент звернення з позовом виконання зобов'язання було прострочено понад один рік, стягнення неустойки (штрафу, пені) за минулий час обмежується одним роком перед зверненням зацікавленої особи до суду, якщо не будуть визнанні поважними причини пропуску данного строку. Банком було розраховано до сплати пеню за несвоєчасне повернення кредиту - 8720,89 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 22.06.2016р. становить у розмірі 217085,26 грн.; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 3288,39 доларів США, що еквівалентно за офіційним курсом НБУ станом на 22.06.2016р. становить у розмірі 81856,44 грн. Суд вважає за можливе зменшити період нарахування відповідних сум пені у відповідності до ст. 258 ЦК України в межах 12-ти місяців, що передує дню звернення позивача із цим позовом до суду, яке визначено як 07.09.2016р., таким чином борг по пені за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості становить у розмірі - 5868,67 доларів США, пені за несвоєчасну сплату процентів становить у розмірі - 2212,90 доларів США. Відповідно до п.7 ч.11 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. У пункті 31 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року за №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зі змінами внесеними постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року за №7 «Про внесення змін і доповнень до постанови пленуму ВССУ від 30.03.2012 року № 5» роз'яснено, що при застосуванні положення пункту 7 частини одинадцятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, суди мають виходити з того, що у системному зв'язку з частиною одинадцятою статті 11 зазначеного Закону ця вимога стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямована на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту. Отже, суд дійшов висновку про те, що з [PERSON] підлягає стягненню на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором від 21 траня 2008 року у розмірі простроченої заборгованості за кредитом - 18 361,92 доларів США; заборгованості за нарахованими процентами в сумі - 11013,80 доларів США; пеню за несвоєчасну сплату кредитної заборгованості в сумі - 5868,67 доларів США, пеню за несвоєчасну сплату процентів в сумі - 2212,90 доларів США, в всього в сумі - 37 457,29 доларів США, що по курсу Національного Банку України станом на 22.06.2016 року становить - 932 409 гривень 34 коп. та судовий збір в розмірі - 15 452 грн. 68 коп., а всього в розмірі - 947 862,02 грн. Враховуючи те, що зобов'язання не виконуються з вини відповідача, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої постановлено рішення, суд присуджує з другої сторони всі судові витрати. Враховуючи викладене,

Outcome: partial