overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання останньої такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] в м.Одесі, вказуючи, що відповідач ніколи не проживала у вказаній квартирі та не брала і не бере участь у її утриманні. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити його позовні вимоги, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за адресою її місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не проживає за такою адресою. Таким чином, у відповідності до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена відповідачу належним чином. Представник Приморського РВ у м.Одесі ГУ ДМВ України в Одеській області Гладченко Н.О. просив розглянути дану справу без участі представника Приморського РВ у м.Одесі ГУ ДМС України в Одеській області, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] набув право власності на квартиру під [ADDRESS] в м.Одесі на підставі свідоцтва про право на спадщину від 19.07.1992 року за р.№ 2-8636 та договору дарування від 04.09.1992 року за р.№ 2-9341. З 03.10.2007 року місце проживання позивача зареєстровано за вищевказаною адресою, та 29.08.2012 року за цією ж адресою зареєстровано місце проживання відповідача [PERSON], з якою позивач перебував у зареєстрованому шлюбі з 17.03.2000 року. 16.04.2013 року шлюб між сторонами розірвано, про що свідчить свідоцтво про розірвання шлюбу [NUMBER] видане 17.04.2013 року Таганським відділом ЗАГСу Управління ЗАГСу Москви. Позивач стверджує, що відповідач ніколи не проживала в належній йому на праві власності квартирі під [ADDRESS] в м.Одесі та не брала і не бере участь у утриманні цієї квартири, в зв'язку з чим він змушений нести додаткові витрати на утримання цього житла, а судом не встановлені обставини, які б спростовували ці доводи позивача, а так само не встановлені обставини, які б свідчили, що позивач коли-небудь перешкоджав відповідачу у проживанні у вищевказаній квартирі, та/або, що право користування цією квартирою зберігається за відсутнім відповідачем відповідно до п.п.1-2,4, 6-7 ч.3 ст.71 ЖК України. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що оскільки відповідач не проживає у згаданій квартирі понад встановленого законом строку без поважних причин, тому вона втратила право користування цією квартирою. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказував, що 08 червня 1997 року у Вознесенському міськвідділі ЗАГСу Миколаївської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис № 117. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини з квітня 2013 року припинені. Спільне господарство сторони не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї в зв'язку з чим виникали постійні суперечки. Спору щодо поділу спільного майна немає, місце проживання дитини визначене. В зв'язку з цим позивач просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримав у повному обсязі. Додатково пояснив, що шлюб зберегти неможливо, оскільки кожна зі сторін фактично створила іншу сім'ю, наданий судом строк на примирення жодних результатів не приніс, місце проживання дитини визначене, спір щодо поділу майна на цей час вирішується в іншому провадженні. В зв'язку з викладеним [PERSON] вважав, що шлюб необхідно розірвати. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні просила про надання їй максимального строку на примирення та її клопотання судом було задоволене. Проте після закінчення цього строку в судове засідання остання не з'явилася, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим продовжити розгляд справи за відсутності відповідачки, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного Зокрема судом встановлено, що 03 червня 1997 року у Вознесенському міськвідділі ЗАГСу Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 117. Від шлюбу мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою припинені. Наданий судом строк на примирення жодних результатів не приніс. З поведінки сторін вбачається, що вони не бажають зберегти сім'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них бажання зберегти сім'ю, відсутність результатів наданого судом строку на примирення , суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що сім'я їх фактично розпалася, шлюб носить формальний характер та примирення між ними неможливе. Представник позивача - [PERSON] просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, у якій зазначила, що не заперечує проти задоволення позову позивача та що примирення між нею і позивачем неможливе. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 04 червня 2013 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Суворовському районі реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 517 ; у сторін це перший шлюб ; неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. Проте шлюб сторін виявився невдалим, оскільки за час сімейного життя з'ясувалось, що у сторін різні погляди та життя та життєві цінності, у зв'язку з чим між ними постійно виникали непорозуміння. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони в серпні 2013 року припинили шлюбно-сімейні відносини, та з цього часу живуть окремо. Крім того, сторони заперечують проти надання їм судом будь-якого строку для примирення, посилаючись, що примирення між ними неможливе. З огляду на наведене та враховуючи положення ч.1 ст.24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони не заявляли у даній справі. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись при цьому на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося. На теперішній час шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачкою та збереження сім'ї неможливі. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позову не надала. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності учасників процесу, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення за розірванням шлюбу та інші обставини життя подружжя, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 08.09.1995 року у Гоголівській сільській раді Веселівського району Запорізької області, актовий запис № ІІ, свідоцтво про шлюб [NUMBER]. Шлюб у позивача первинний, від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис № 421, фактичні шлюбні відносини припинені, спільне домогосподарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами та несхожість характерів. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюється статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про розірвання шлюбу, посилаючись при цьому на те, що спільне життя з відповідачкою не склалося. На теперішній час шлюб носить формальний характер, тому подальше сумісне життя з відповідачкою та збереження сім'ї неможливі. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заперечень проти позову не надала. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності учасників процесу, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини звернення за розірванням шлюбу та інші обставини життя подружжя, суд вважає, що шлюб підлягає припиненню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 30.10.1999 року у Відділі реєстрації одружень м. Миколаєва, актовий запис № 1191 свідоцтво про шлюб [NUMBER] Шлюб у позивача первинний, від шлюбу мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO], фактичні шлюбні відносини припинені, спільне домогосподарство не ведеться. Причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між сторонами та несхожість характерів. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. В силу статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Виниклі між сторонами правовідносини регулюється статтею 112 Сімейного Кодексу України, відповідно до якої, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При таких обставинах, суд вважає, що за відсутності вільної згоди на шлюб подружжя, сім'я між сторонами розпалася остаточно і не може бути відновлена. Подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-17 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON], звернувся до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS], № 4643, раніше укладеної між сторонами на Південній Товарній Біржі 24.06.1996 року дійсним. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позову підтримав, проти винесення судом рішення не заперечували. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, причини своєї неявки суду не повідомили, заперечень проти позову не надали. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, причини його неявки суду не повідомила, заперечень проти позову не надала. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутністю сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 24.06.1996 року [PERSON] з одного боку та [PERSON], [PERSON], з іншого уклали договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS], яка раніше належала відповідачам на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 11.11.1993 року за №3239/ф, та зареєстрованого в Комунальному підприємстві Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації (далі - КП ММБТІ) 28.01.1994 року за реєстровим №19245, передавши їм в рахунок покупки суму в розмірі 800 000 000 карбованців. Даний договір укладений на Південній Товарній Біржі та зареєстрований в КП ММБТІ за № 19245 від 31.07.1996 року. Сторони за угодою повністю виконали істотні умови договору, за якими відповідачі передали [PERSON] спірну квартиру, а він, в свою чергу, передав останнім визначену грошову суму. На підставі вищевказаного договору № 4643 від 24 червня 1996 року право власності на дану квартиру зареєстроване за [PERSON], що підтверджується довідкою з КП ММБТІ від 05.08.2013 року. Також, суд приймає до уваги посилання позивача про те, що він не може належним чином розпоряджатися нерухомим майном, у зв'язку із відсутністю нотаріального посвідчення вищевказаного договору купівлі-продажу. На підставі ст. 224 ЦК України (в редакції 1963 року), ст.ст. 220, 328, 334 ЦК України, суд дійшов висновку, що сторони за даним договором досягли домовленості щодо усіх його істотних умов та відбулося повне виконання договору, однак посвідчити його нотаріально не уявляється можливим, оскільки право власності на предмет договору зареєстровано за покупцем КП ММБТІ 31.07.1996 року за № 19245. Тому вимоги позову є обґрунтованими та підлягають задоволенню. У відповідності зі ст. 88 ЦПК України судові витрати сплачені при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-20 00:00:00

у вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Універсал Банк», третя особа: [PERSON] про визнання договору поруки № 047-2914/840-0334-Р недійсним. На думку [PERSON], для всебічного та повного з'ясування обставин справи ПАТ «Універсал Банк» має надати суду оригінал або належним чином завірені копії індивідуальної ліцензії та/або генеральної ліцензії на здійснення банківський операцій; оригінал або належним чином завірені копії установчих документів, що свідчать про правонаступництво ПАТ «Універсал Банк» усіх прав та обов'язків ВАТ «Універсал Банк», з яких було укладено кредитний договір; оригінал або належним чином завірені копії документів, щодо видачі кредитних коштів, зокрема: заява про видачу готівки, меморіальний ордер, тобто документи, що підтверджують факт видачі кредиту. Згідно ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. У зв'язку із вищевикладеним, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] про забезпечення доказів підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Відповідачка в судовому засідання проти позову не заперечувала, пояснила, що їх неповнолітня дитина проживає разом з нею. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 26 вересня 2003 р. Відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Миколаєва, актовий запис № 499 , мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити. Згідно ст. 113 СК України відповідачці слід залишити теперішнє прізвище - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-06 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, посилаючись на те, що шлюбні відносини між ними було припинено, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву повністю підтримав та просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, щодо його задоволення не заперечував. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Сторони зареєстрували шлюб 12 грудня 2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 2091. В даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, наміру зберігати сім'ю не мають, сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе, шлюб існує формально, подальше спільне життя з відповідачем суперечить інтересам позивача. Майновий спір між сторонами відсутній. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-03 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], просила вселити її та її неповнолітню дочку [PERSON] до квартири [ADDRESS]. В обґрунтування вимог послались на ті обставини, що відповідно до рішень Центрального районного суду м. Миколаєва від 28.09.2011 року та апеляційного суду Миколаївської області від 09.02.2012 року, [PERSON] та [PERSON] на праві власності належать 1/4 та 1/8 частини спірної квартири відповідно. В свою чергу, відповідач чинить перешкоди у доступі до житлового приміщення, перешкоджає їх вселенню. В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала. Причини неявки у судове засідання відповідача не відомі. Відповідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 28 вересня 2011 за [PERSON] визнано право власності на 1/4 частку квартири [ADDRESS], а за [PERSON] - на 1/8 частку зазначеної квартири (а.с. 12) Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 09 лютого 2012 року вищезазначене рішення в цій частині залишено без змін (а.с. 13-14) Також майнові права позивачів на визначені частки у спірній квартирі підтверджуються витягами з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 17.01.2013 року та 05.02.2013 року (а.с. 15-16) При цьому, [PERSON], у тому числі шляхом заміни замків на вхідних дверях, а також ненаданням у володіння позивачки комплекту ключів від спірного житлового приміщення, чинить позивачам перешкоди у користуванні їх власністю. За такого майнові права позивачів підлягають судовому захисту в порядку ст. 391 ЦК України шляхом їх вселення в квартиру [ADDRESS]. Таким чином, позов підлягає задоволенню повністю. В силу ст. 88 ЦПК України у зв'язку з задоволенням позову з відповідача на користь держави слід стягнути 229 грн 40 коп. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] та ПП «ПиК», просила стягнути з відповідачів у солідарному порядку 14460 грн. 00 коп. майнової шкоди та розподілити судові витрати. В обгрунтування позову позивач послалась на обставини дорожньо-транспортної пригоди, що сталась з вини відповідача [PERSON] внаслідок якої її транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Правовими підставами позову позивач зазначила ст. 1172, 1187, 1188 ЦК України. 27 лютого 2014 року позивач зменшила позовні вимоги, просила стягнути спірну суму лише з винної у дорожньо-транспортній пригоді особи - водія [PERSON] В судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Позивач подала суду про розгляд справи у її відсутність. Судові виклики, направлені відповідачам, повернуті суду через закінчення строку їх зберігання у відділенні зв'язку, що відповідно ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним їх врученням. Суд ухвалив про заочний розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 січня 2013 року близько 17 години 40 хвилин [PERSON], керуючи транспортним засобом «Фіат Дукато», реєстраційний номер [NUMBER], та рухаючись по вул. Бузніка в м. Миколаєві, в районі регульованого перехрестя з пр. Леніна, порушив вимоги п. 13.1 ПДР України, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом «Даихатсу Сіріон», реєстраційний номер [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] та яким на час ДТП керувала водій [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Вказані обставини ДТП та вина в її вчиненні водія [PERSON] у повному обсязі підтверджуються постановою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 травня 2013 року, письмовими поясненнями учасників пригоди та сукупністю інших письмових доказів, що наявні в цивільній справі. Відповідно акту виконаних робіт № 36/1 від 04 квітня 2013 року на відновлення транспортного засобу «Даихатсу Сіріон», реєстраційний номер [NUMBER], [PERSON] сплатила 14460 грн. 00 коп. В силу п. 2 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, тобто особою, винною у її заподіянні, у даному випадку - [PERSON] Таким чином, позов підлягає задоволенню у повному обсязі. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 229 грн. 40 коп. судового збору, а також у зв'язку із виключенням на підставі постанови КМУ від 22 лютого 2012 року № 127 «Про внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 27 квітня 2006 року № 590» позиції першої, що стосується граничних розмірів витрат, пов'язаних з правовою допомогою стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, з відповідача на користь позивача слід стягнути 3000 грн. 00 коп. витрат на правову допомогу. .

Outcome: approved