Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

У березні 2015 року представник позивача, звернувшись до суду з вищевказаним позовом, посилається на те, що йому була заподіяна шкода внаслідок злочинних дій, вчинених відносно підприємства [PERSON]. Тому, позивач просив стягнути з відповідача 134 805,68 гривень у відшкодування матеріальної шкоди. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав і просив про його задовольнити. Представник відповідача проти задоволення позову частково заперечував, просив зменшити розмір матеріальної шкоди. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд у судовому засіданні встановив наступне. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року встановлено, що [PERSON], працюючи на посаді менеджера АЗС № КВ 20 служби експлуатації АЗС ПП «ОККО-Нафтопродукт», уклавши договір про повну матеріальну відповідальність в період часу з 01.11.2014 року по 17.11.2014 року, з метою привласнення чужого майна шляхом зловживання службовим становищем, заволоділа грошовими коштами ПП «ОККО-Нафтопродукт» на загальну суму 134 805 гривень 68 копійок. Вироком Святошинського районного суду м. Києва від 27 лютого 2015 року, [PERSON] визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого частиною 2 статті 191 КК України. Частиною 3 статті 61 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Факт вчинення [PERSON] вказаних протиправних дій встановлено зазначеним вироком суду, а тому ця обставина не підлягає доказуванню при розгляді даної справи. Відповідно до ч.1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до абз.1 п.13 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 31.03.1989 р. «Про практику застосування судами України Законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» (із наступними змінами) та абз. 1 п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №6 від 27.03.1992р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» вбачається, що шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, у повному обсязі. Як встановлено судом, в результаті вказаного злочину позивачу ПП «ОККО-Нафтопродукт» відповідачкою заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 134 805,68 гривень, пов'язаного із незаконним заволодінням коштами. Відповідно до ч. 4 ст. 1193 ЦК України, суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням злочину. За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, а позивач був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача у дохід держави підлягає стягненню судовий збір. При цьому, розмір судового збору, суд визначає з розміру задоволених позовних вимог про відшкодування матеріальної шкоди.

Outcome: approved