overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], яким просив суд розірвати шлюб між подружжям, зареєстрований 22.02.1992 року виконкомом Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис про шлюб № 6. Як стверджує позивач від цього шлюбу дітей не має. Позивач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-01 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], яким просив суд розірвати шлюб між подружжям, зареєстрований 22.04.2015року відділом Державної реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис про шлюб № 54. Як стверджує позивач від цього шлюбу є син [PERSON], [INFO] Позивач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний звязок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яким просив суд розірвати шлюб, який був укладений 05 жовтня 2011 року між ними, і зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського районного управління юстиції Одеської області, а/з про шлюб № 24. Позивач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач подала письмову заяву про визнання позову, просила справу розглядати у свою відсутність. При таких обставинах рішення ухвалюється у підготовчому засіданні. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Сторони уклали шлюб 05.10.2011 року. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , 2011 р.н., [PERSON] , 2014 р.н. Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яким просив суд стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у сумі 200000,00 грн., вирішити питання судового збору. В судовому засіданні адвокат Фасій В.В. в інтересах [PERSON] позовні вимоги свого довірителя підтримав повністю, просив їх задовольнити з викладених у позові підстав. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснив суду, що расписка дійсно написана ним самим, однак під психологічним впливом. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: 01.05.2017 року [PERSON] взяв у [PERSON] у борг грошову суму 200000,00 грн., та зобов`язався повернути вказану суму до 10.08.2017 року. Про вказане [PERSON] надав [PERSON] письмову розписку власноруч написаною, копія якої завірена судом у судовому засіданні після огляду її оригіналу. Між сторонами виникли правовідносини які регулюються ЦК України та виникають з зобов`язального права. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язався повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернута позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Таким чином, позовні вимоги про повернення основного боргу за договором позики від 01.05.2017 в розмірі 200000,00 грн., правомірні та підлягають задоволенню. Доводи [PERSON] про те, що разписка написана ним під тиском не підтверджені жодним належним та допустимим доказом, тобто є голослівними. Судом неодноразово вказувалось на можливість просити суд призначити ту чи іншу експертизу по даній справі, проте [PERSON] не відреагував на роз`яснення суду. За правилом ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору 2000,00 грн., оскільки її оплата підтверджена квитанцією від 23.03.2018. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що [INFO] року померла її баба - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, площею 5,03 га. Вона є спадкоємцем п'ятої черги, однак пропустила, визначений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини з поважних причин, оскільки проживала та проживає в іншому населеному пункті Полонського району та про наявність спадкового майна дізнались лише зараз. Позивач звернувсь до суду з письмовою заявою, про те, що позов підтримує повністю, просить його задовольнити, з вищенаведених підстав, справу розглянути у його відсутності. Представник відповідача - Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, проти позову - не заперечував. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла баба позивача - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Великомацевицької сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області, площею 5,03 га. Відповідно до листа відмови держнотаріуса Заворотної Т.В. №479/01-16 від 20.02.2018р. позивачу відмовлено у оформленні спадкових прав через пропуск строку звернення до нотаріуса та роз'яснено необхідність звернення до суду для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом на спадкове майно після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року. Відповідно до ч.1 ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строкдля подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, в шість місяців, після набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулась в суд із заявою про надання права на шлюб. Заявник зазначає, що народилася 17.07.2001 року, має нареченого [PERSON], [INFO]. Обоє бажають офіційно зареєструвати шлюб в органах реєстрації актів громадянського стану, а також повінчатися у церкві, проте не мають такої можливості, оскільки вона не досягла шлюбного віку. В судовому засіданні [PERSON] підтримала заявлені вимоги, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Заінтересовані особи: [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що має намір укласти шлюб із заявницею, однак не має такої можливості, оскільки вона не досягла шлюбного віку. [PERSON] - мати заявниці пояснила, що їй відомо про намір дочки вийти заміж, на що вона дала свою згоду, оскільки вважає, що це відповідає інтересам її дочки. Суд, заслухавши пояснення заявника, заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази в їх сукупності, вважає, що надання права на шлюб відповідає інтересам заявника, а тому підлягає задоволенню. Судом встановлено, що заявниця та [PERSON] з метою створення сім'ї бажають зареєструвати шлюб в державних органах реєстрації актів цивільного стану, однак перешкодою є те, що заявниця не досягла шлюбного віку. Дана обставина стверджується свідоцтвом про народження заявниці серії 1-ГЮ № 112699, виданим 08 серпня 2001 року Млинівським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Рівненської області, з якого вбачається, що [PERSON] народилася 17 липня 2001 року, тобто на даний час немає 18 років. (а.с.3) В суді також доведено, що надання права на шлюб заявниці відповідає її інтересам, за станом психічного, розумового, морального та соціального розвитку вона може перебувати у шлюбі. Відповідно до ст. 22 СК України, особи, які бажають зареєструвати шлюб, мають досягти шлюбного віку на день реєстрації шлюбу. Шлюбний вік для жінки встановлюється у вісімнадцять років. Згідно ч. 2 ст. 23 СК України за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. Оскільки судом встановлено, що заявниця на даний час досягла шістнадцяти років (її вік становить 16 років 9 місяців), надання права на шлюб відповідає її інтересам, у відповідності до ч.2 ст.23 СК України, суд вважає за можливе задовольнити її заяву. На підставі ст. 22, 23, 24 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, у якому зазначає, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 грудня 2009 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі по 50 грн. щомісячно. Зазначає, що на даний час дитина потребує значно більшого догляду та коштів, оскільки збільшились витрати на її утримання. У зв'язку з цим просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням суду, з 50 грн. до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримують та просять їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнає. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 15 грудня 2009 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 50 грн. щомісячно. Однак, вказаних коштів не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову йому зрозумілі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, у якому зазначає, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2013 року на її користь з відповідача було стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі по 350 грн. щомісячно. Зазначає, що на даний час дитина потребує значно більшого догляду та коштів, оскільки збільшились витрати на йогоутримання. У зв'язку з цим просить суд збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням суду, з 50 грн. до 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON]позовні вимоги визнає. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у звязку з визнанням позову відповідачем суд розяснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що рішенням Ізяславського районного суду Хмельницької області від 29 квітня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн. щомісячно. Однак вказаних коштів не достатньо для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно з абз. 2 ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Приймаючи до уваги, що визнання відповідачем предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову йому зрозумілі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.182, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-12 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 16.11.2007р., зареєстрованого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 1043. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у звязку із відсутністю взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з початку 2010 року.\~\~Вважає, що сім'я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним. Майнових спорів немає. В підготовчому засіданні позивач позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач у підготовче засідання не з'явився, звернувся до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позов визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 16.11.2007р. Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 1043. Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка,\~ \~подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно\~\~розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved