Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

ТУ ДСА України в Рівненській області звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно набутого майна (коштів) у вигляді авансу в сумі 5551, 32 грн. Позивач посилається на те, що відповідно до Указу Президента України від 11.05.2004 № 514/2004, наказом Корецького районного суду Рівненської області від 01.06.2004 № 43-к [PERSON] зарахована в штат Корецького районного суду Рівненської області на посаду судді з 01.06.2004 в межах п'ятирічного строку. Відповідно до частини 3 статті 106 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» на підставі вироку Нетішинського міського суду Хмельницької області від 28.05.2013 року, ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ апеляційного суду Хмельницької області від 04.11.2013, наказом Корецького районного суду Рівненської області від 16.12.2013 № 19-К суддя Корецького районного суду Рівненської області [PERSON] втратила право на грошове забезпечення з 04.11.2013. На підставі Указу Президента України «Про звільнення суддів» від 18.04.2014 № 419/2014, наказом Корецького районного суду від 30.04.2014 [PERSON] відрахована зі штату Корецького районного суду з посади судді 30.04.2014. Відповідно до вищевказаних наказів відділом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності територіального управління проведено повний розрахунок нарахованої та виплаченої суддівської винагороди [PERSON] Згідно розрахункових листів за листопад та грудень місяці 2013 року [PERSON] виплачено суддівської винагороди за листопад в розмірі 10956,65 грн., в тому числі аванс у сумі 4 300 грн., та аванс за першу половину грудня в розмірі 2 700 гривень. Згідно проведеного перерахунку з врахуванням всіх належних виплат всього з 04.11.2013 було зайво виплачено авансу суддівської винагороди в сумі 5 551,32 гривень. У зв'язку з тим, що копія вироку № 1/679/12/2013 від 28.05.2013 та копія ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 04.11.2013 відносно [PERSON] надійшла до Корецького районного суду лише 16.12.2013, відповідно наказ про втрату права на грошове забезпечення [PERSON] був виданий 16.12.2013. До територіального управління вищевказані копії вироку та ухвали надійшли лише 08.01.2014. [PERSON] було відомо про прийняте рішення апеляційного суду Хмельницької області від 04.11.2013 щодо неї, вона була учасником судового процесу і, як професійний суддя, не могла не знати про наслідки прийняття такого рішення, не повідомила ні Корецький районний суд, ні територіальне управління та скористалась безпідставно набутими коштами. Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Рівненській області неодноразово зверталось до [PERSON] з пропозицією добровільно повернути в касу територіального управління зайво одержані кошти (аванс) в сумі 5 551,32 гривень. Однак, [PERSON] на звернення територіального управління не відреагувала, кошти не повернула. Позивач посилається на п. 1 частини 2 статті 127 КЗпП України, відповідно до якого відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми. Однак, у даному випадку у виданні наказу немає ніякого сенсу, оскільки зробити відрахування із заробітної плати неможливо з причини припинення нарахування та виплати суддівської винагороди з 04.11.2013 та в подальшому звільнення судді. Враховуючи відсутність добровільної згоди [PERSON] повернути зайво виплачені кошти, дане питання можливо вирішити лише у судовому порядку. Позивач посилається на частини 1 та 2 статті 1212 ЦК України, відповідно до яких особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно набуте, згодом відпала. Це положення застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь безпідставно набуте майно. В судовому засіданні представник позивача Левенда О.П. позов підтримала повністю з підстав, викладених в ньому, просить його задовольнити. В судовому засіданні представник Корецького районного суду Оксенюк Ю.І. позов підтримав повністю, вважає, що є підстави для його задоволення. Відповідачка в судове засідання повторно не з'явилася, була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, неодноразово викликалася в судове засідання, про що свідчать поштові повідомлення про вручення, судом було вжито заходів щодо повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, тому суд рахує за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує, щоб справу було розглянуто у відсутності відповідача. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача суд постановляє рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази по справі, оцінюючи докази, досліджені в судовому засіданні, вважає заявлені позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Указу Президента України від 11.05.2004 № 514/2004 та наказу Корецького районного суду Рівненської області від 01.06.2004 № 43-к [PERSON] зарахована в штат Корецького районного суду Рівненської області на посаду судді з 01.06.2004 в межах п'ятирічного строку (а.с.5-6, 8). Наказом Корецького районного суду Рівненської області від 16.12.2013 № 19-К суддя Корецького районного суду Рівненської області [PERSON] втратила право на грошове забезпечення з 04.11.2013 (а.с.9). На підставі Указу Президента України «Про звільнення суддів» від 18.04.2014 № 419/2014, наказом Корецького районного суду від 30.04.2014 [PERSON] відрахована зі штату Корецького районного суду з посади судді 30.04.2014 (а.с.7, 10). Відповідно до вищевказаних наказів відділом планово-фінансової діяльності, бухгалтерського обліку та звітності територіального управління проведено повний розрахунок нарахованої та виплаченої суддівської винагороди [PERSON] Згідно розрахункових листів за листопад та грудень місяці 2013 року [PERSON] виплачено суддівської винагороди за листопад в розмірі 10956,65 грн., в тому числі аванс у сумі 4 300 грн., та аванс за першу половину грудня в розмірі 2 700 гривень. Згідно проведеного перерахунку з врахуванням всіх належних виплат всього з 04.11.2013 було зайво виплачено авансу суддівської винагороди в сумі 5 551,32 гривень. Копія вироку № 1/679/12/2013 від 28.05.2013 та копія ухвали Апеляційного суду Хмельницької області від 04.11.2013 відносно [PERSON] надійшла до Корецького районного суду 16.12.2013, відповідно наказ про втрату права на грошове забезпечення [PERSON] був виданий 16.12.2013. До територіального управління вищевказані копії вироку та ухвали надійшли 08.01.2014 (а.с.11-14). Відповідно до п.1 частини 2 статті 127 КЗпП України, відрахування із заробітної плати працівників для покриття їх заборгованості підприємству, установі і організації, де вони працюють, можуть провадитись за наказом (розпорядженням) власника або уповноваженого ним органу для повернення авансу, виданого в рахунок заробітної плати; для повернення сум, зайво виплачених внаслідок лічильних помилок; для погашення невитраченого і своєчасно не повернутого авансу, виданого на службове відрядження або переведення до іншої місцевості; на господарські потреби, якщо працівник не оспорює підстав і розміру відрахування. У цих випадках власник або уповноважений ним орган вправі видати наказ (розпорядження) про відрахування не пізніше одного місяця з дня закінчення строку, встановленого для повернення авансу, погашення заборгованості, або з дня виплати неправильно обчисленої суми. Відповідно до ч.1 та ч.2 статті 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином, з відповідачки підлягає стягненню сума авансу в розмірі, зазначеному в позові, що підтверджується відповідним розрахунком. Також з відповідачки у відповідності до ст.88 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved