Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

У березні 2014 року позивач ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 24 листопада 2005 року відповідач отримала кредит у розмірі 10 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконує умови взятого на себе зобов'язання, не погашає кредит та не сплачує проценти за користування кредитом, в зв'язку з чим, станом на 31 січня 2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі 42 464 грн. 52 коп., яка складається з: 8 443 грн. 34 коп. заборгованості за кредитом; 31 522 грн. 87 коп. відсотків, 500 грн. штрафу (фіксована частина), 1 998 грн. 31 коп. штрафу (процентна ставка) відповідно до Умовами надання банківських послуг. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав у ньому зазначених. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов не визнали, просили суд застосувати наслідки пропуску позивачем строку позовної давності та відмовити у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Під час судового розгляду справи встановлено, що 24 листопада 2005 року між сторонами ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом подання відповідачем заяви (а.с. 7). При цьому, відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами банку складає між ним та банком договір. Таким чином, між сторонами було укладено договір приєднання відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України. За умовами вказаного договору відповідач отримала кредит у розмірі 10 900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 3.1.1 Умов та правил надання банківських послуг строк дії карти вказаний на лицьовій стороні карти (місяць та рік). Карта дійсна до останнього календарного дня вказаного місяця (а.с. 8-13). Строк дії карти, на яку було встановлено кредит - вересень 2008 року (а.с. 7). Відповідно до п. 3.1.3 Умов та правил надання банківських послуг по закінченню строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття картрахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картрахунку для оплати послуг з виконання розрахункових операцій по картрахунку (в передостанній день місяця закінчення строку дії) та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Разом з тим, банком відповідачу нова карта не видавалась та відповідачем не подавалась заява про закриття картрахунку, що зазначили сторони у судовому засіданні. Відповідно до п. 3.1.4 Умов та правил надання банківських послуг надання банківських послуг строк дії карт миттєвого випуску продовженню не підлягає. Отже, при закінченні строку дії картки, строк її дії не продовжується. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі сплином позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу щодо повернення кредиту в повному обсязі зі сплином останнього дня місяця дії картки ( ст. 261 ЦК України), а не закінченням дії договору. Як вбачається із матеріалів справи, за умовами договору дія картки відповідача була визначена строком - вереснем 2008 року, останній черговий місячний платіж був зроблений відповідачем 26 травня 2008 року, звернення позивача до суду за захистом порушених прав відбулося у березні 2014 року. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні заявленого позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про сплин якої було заявлено відповідачем до постановлення судового рішення у суді першої інстанції у відповідності до положень п. 3, 4 ст. 267 ЦПК України Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. відповідачем не відшкодовується позивачу. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed