Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що з 2002 року сторони проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу, мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У лютому 2012 року відповідач вирішила, що разом проживати не можуть, тому забрала доньку [PERSON] та переїхала до дочки в с. Зосів, Липовецького району, Вінницької області. Оскільки син, [PERSON], на той час перебував у лікарні, відповідач забрати його не змогла і син залишився проживати з позивачем у с. Мовчанівка, Сквирського району, Київської області. Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 16.05.2012 року, визначено місце проживання неповнолітніх дітей з відповідачем у с. Зосів, Липовецького району, Вінницької області та вирішено відібрати малолітнього сина [PERSON], [INFO] від позивача та передати на утримання і виховання матері. Однак відповідач сина так і не забрала і він залишився з позивачем, натомість, доньку [PERSON] відповідач не змогла належним чином утримувати та виховувати, віддала дитину до Староприлуцької спеціальної загальноосвітньої школи - інтернату. З лютого 2012 року відповідач не цікавиться вихованням сина, станом його здоров'я, не відвідує сина, не спілкується з ним, матеріально не утримує. Позивач неодноразово відвідував доньку в інтернаті, забезпечував усім необхідним. Вважає, що відповідач свідомо не бажає брати участь у вихованні дітей, виявляти материнську увагу та турботу. Висновком від 19.06.2014 року Органу опіки і піклування при виконавчому комітеті Мовчанівської сільської ради Сквирського району Київської області, рекомендовано звернутися до суду про позбавлення батьківських прав [PERSON] та зауважено, що свої обов'язки відносно сина виконує добросовісно. З урахуванням наведеного, просив позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на наведені вище обставини. Відповідач, представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, вказавши, що вимоги є безпідставними, оскільки позивач забороняє спілкуватися з сином. За станом здоров'я і своїм розвитком, дочка навчається в спеціальній школі, відповідач постійно її відвідує, забирає на вихідні дні, і канікулярний період, забезпечує одягом, взуттям, канцтоварами, цікавиться навчанням та розвитком дитини, її здоров'ям. У лютому 2013 року, з метою зустрічі з сином, відвідала школу в с. Самгородок. За невиконання рішення суду від 16.05.2012 року позивач притягнутий до кримінальної відповідальності, а тому просять в позові відмовити. Суд, заслухавши сторін, представника відповідача, свідка [PERSON], вивчивши письмові докази, надані сторонами в обґрунтування та заперечення позовних вимог, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що з 2002 року сторони проживали однією сім'єю як чоловік та жінка без шлюбу, мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.8, 15). З лютого 2012 року відповідач проживає в с. Зосів, Липовецького району, Вінницької області (а.с.19). Рішенням Сквирського районного суду Київської області від 16.05.2012 року, визначено місце проживання неповнолітніх дітей з [PERSON] у с. Зосів, Липовецького району, Вінницької області та вирішено відібрати малолітнього сина [PERSON], [INFO] від батька та передати на утримання і виховання матері (а.с.9-12, 37-38). Неповнолітній [PERSON], [INFO] проживає з позивачем у [ADDRESS], навчається в Самгородоцькій ЗОШ -І-ІІІ ступенів, перебуває на утриманні та вихованні батька (а.с.17-21) За станом здоров'я і своїм розвитком, [PERSON], [INFO] навчається в Староприлуцькій спеціальній загальноосвітній школі - інтернаті, де відповідач постійно її відвідує, забирає на вихідні дні, і канікулярний період, забезпечує одягом, взуттям, канцтоварами, цікавиться навчанням та розвитком дитини, її здоров'ям (а.с.13, 36, 53, 59). У лютому 2013 року [PERSON], з метою зустрічі з сином, відвідала школу в с. Самгородок (а.с.14). За місцем проживання відповідач характеризується позитивно, веде активний спосіб життя, в громадських місцях поводить себе задовільно, дочці [PERSON] дає належне виховання (а.с.65). За невиконання рішення суду від 16.05.2012 року [PERSON] притягнутий до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.382 КК України (а.с.58). Висновком від 19.06.2014 року Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Мовчанівської сільської ради Сквирського району Київської області [PERSON] запропоновано звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо сина, [PERSON], [INFO] За розв'язанням спору відносно дочки, [PERSON], [INFO] - звернутися за місцем проживання [PERSON], та зауважено, що свої обов'язки [PERSON] відносно сина виконує добросовісно (а.с.16). Свідок [PERSON], допитаний згідно ст.171 СК України, показав, що з 2012 року проживає з батьком в с. Мовчанівка. Батько забезпечує його всім необхідним, проте не зміг чітко висловити свою думку щодо вирішення спору про позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. За змістом статті 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Посилання позивача, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, як на підставу позбавлення її батьківських прав, позивач не довів, чим не виконав вимоги ст. 10 ЦПК України, відповідно до якої кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан [PERSON], [INFO], який з лютого 2012 року проживає з позивачем у с. Мовчанівка, Сквирського району, Київської області та перебуває на його утриманні та вихованні, що відповідач, яка проживає окремо від сина не бере участь у його утриманні в грошовій і (або) натуральній формі, стан здоров'я та матеріальний стан [PERSON], наявність у неї іншої дитини: [PERSON], [INFO], вважає визначити аліменти на утримання неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 367 ЦПК України допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial