Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

У березні 2021 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Перший український експертний центр» звернулося до Деснянського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості на загальну суму 15 299,85 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Відповідно до рішення Правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 29 від 15.08.2012) житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр» (позивачу). Позивач прийняв вказаний житловий будинок на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом приймання-передачі від 01.10.2012. Відповідач, як власник та споживач житлово-комунальних послуги, згідно із ст. 156, 162 ЖК УРСР, зобов`язаний не тільки брати участь у витратах по утриманню квартири і прибудинкової території, а й своєчасно і в повному обсязі вносити плату за отримані комунальні послуги. Згідно з розрахунком заборгованості станом на 10.02.2021 по квартирі [ADDRESS] існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 14615,96 грн. за період з 01.02.2018 по 10.02.2021. На даний час заборгованість не оплачена, що завдає збитків Товариству, у зв`язку із чим відповідачу нараховані інфляційні втрати у сумі 385,63 грн. та 3 % річних у розмірі 298,26 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вищевказані суми, а також судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 2270,00 грн. Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 09.03.2021 відкрито провадження у справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання призначене на 20.04.2021. Розгляд справи відкладався 20.04.2021, 18.05.2021, 16.06.2021, 17.08.2021. У судове засідання 24.09.2021 представник позивача з`явився, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач до суду повторно не з`явився, відзиву на позовну заяву чи інших письмових пояснень від нього до суду не надходило, а також повідомлення про іншу адресу, клопотання про відкладення судового розгляду також не заявлялося. Відповідач повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових повісток на адресу його зареєстрованого місця проживання ( [ADDRESS] ), проте судова повістка повернулась до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (судова повістка на 24.09.2021). Відповідно до положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. З огляду на те, що 20.08.2021 на поштовому повідомленні проставлено відмітку «адресат відсутній за вказаною адресою», тобто за зареєстрованим місцем проживання відповідача, в силу положень п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що повістку вручено відповідачеві та він є повідомлений про дату, час та місце розгляду справи. Відповідно до частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно з пунктом 1 частини третьої статті 223 ЦПК України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки. З огляду на вказані обставини та приписи процесуального закону, суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності відповідача, який повідомлений належним чином та не повідомив суду причини своєї неявки. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не надійшло заперечень щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. [PERSON] згідно з ордером на жиле приміщення, № 02983, серії Б від 18 грудня 2009 року, належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] . ЖУ «Південне» ДП «Екос» та Відповідач уклали Договір № 1495 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій від 23.12.2009 про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території в житловому будинку [ADDRESS] . Відповідно до рішення правління ПАТ «ХК «Київміськбуд» (протокол № 29 від 15.08.2012), житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , передано експлуатуючій організації ТОВ «Перший український експертний центр». Позивач прийняв житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на подальшу експлуатацію та обслуговування, що підтверджується актом прийому - передачі від 01.10.2012. Згідно з розрахунком заборгованості б/н від 10.02.2021 року по квартирі [ADDRESS] , станом на 10.02.2021 існує заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг на суму 14 615,96 грн. за період з 01.02.2018 по 10.02.2021. На даний час заборгованість не сплачена, а тому позивачем нараховано інфляційні втрати у розмірі 385,63 грн. та 3 % річних у розмірі 298,26 грн. Частиною четвертою статті 319 ЦК України встановлено, що власність зобов`язує. Згідно з ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Позивач відповідно до Акту приймання-передачі будинку є виконавцем функцій з своєчасного та якісного надання житлово-комунальних послуг для потреб споживачів у будинку [ADDRESS] . Позивачем надано письмові докази про понесення щомісячних грошових витрат на утримання будинку за вказаною адресою. З лютого 2018 року відповідач отримував житлово-комунальні послуги, не відмовлявся від їх отримання, доказів сплати заборгованості у повному обсязі грошових коштів на утримання будинку, в якому знаходиться квартира в матеріалах справи не міститься. У зв`язку з неналежною сплатою відповідачем грошових коштів на утримання квартири [ADDRESS] , утворилась заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг на суму 14615,96 грн. за період з 01.02.2018 по 10.02.2021. Положеннями статті 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підставі ст. 625 ЦК України суд вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивача за неналежну сплату грошових коштів на утримання квартири суму інфляційних нарахувань у розмірі 385,63 грн. та 3 % річних у розмірі 298,26 грн. Отже, враховуючи викладене, суд дійшов висновку що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги у сумі 14615,96 грн., інфляційних втрат у сумі 385,63 грн., та 3% річних у сумі 298,26 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача в рахунок судових витрат судовий збір у сумі 2270,00 грн.

Outcome: approved