Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У березні 2015 року представник позивача звернулася до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просить стягнути з неї заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначила, що 02 листопада 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір № MRT9R1130220695, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4978,22 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачці кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідачка взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, не виконала. У звязку з цим станом на 23 лютого 2015 року загальна сума заборгованості становить 5990,81 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2416,31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1,31 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом у розмірі 796,48 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 2015,24 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 261,47 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 5990,81 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не зявилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у звязку з неявкою відповідачки. Відповідачка у судове засідання не зявилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, у звязку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ КБ «Приват Банк» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 02 листопада 2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачкою був укладений кредитний договір № MRT9R1130220695, відповідно до якого відповідачка отримала кредит у розмірі 4978,22 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між нею і банком договір, по що свідчить підпис відповідачки у заяві. Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно умов. Згідно розрахунку заборгованості за договором № MRT9R1130220695 від 02 листопада 2012 року станом на 23 лютого 2015 року загальна сума заборгованості становить 5990,81 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 2416,31 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 1,31 грн., заборгованості з комісії за користування кредитом у розмірі 796,48 грн., пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 2015,24 грн., а також штрафу (фіксована частина) у розмірі 500 грн. та штрафу (процентна складова) у розмірі 261,47 грн. Відповідно до підпункту 2.4.5.5 Умов при порушенні позичальником строків платежів за кожним з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 90 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 2416,31 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 1,31 грн. та заборгованості з комісії за користування кредитом у розмірі 796,48 грн., оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу позичальником порушувались умови кредитного договору, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами Кредитного договору проценти. Щодо позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором та штрафів суд зазначає наступне. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Між тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним. З матеріалів справи вбачається, що відповідачка зареєстрована та мешкає у м. Маріуполі Донецької області по пров. Дундича, буд. 10. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредиту № MRT9R1130220695 від 02.11.2012 року вбачається, що станом на 23.02.2015 року загальна заборгованість з пені складає 2015,24 грн. При цьому у період з 14.04.2014 року, тобто у період дії мораторію на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями, відповідачці була нарахована пеня в сумі 1564,96 грн. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором підлягають задоволенню частково, а саме в сумі, яка нарахована за період до 14.04.2014 року і складає 450,28 грн. З цих же підстав суд відмовляє у задоволенні позовних вимог щодо стягнення з відповідачки на користь позивача штрафів у сумі: 500 грн. (фіксована частина) та 261,47 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку з цим з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі мінімальної ставки за подання позовів матеріального характеру в розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial