Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

У вересні 2013 року позивачка звернулась до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на період навчання у розмірі 1200,00 грн. щомісячно. В обґрунтування позову вона зазначила, що її батьки - відповідач по справі та мати [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, після розірвання шлюбу вона залишилась проживати разом із матір'ю. До її повноліття з відповідача було стягнуто аліменти на її утримання, які він виплачував нерегулярно, у зв'язку з чим виникла заборгованість. На теперішній час вона досягла повноліття, однак продовжує навчання у Маріупольському державному університеті за спеціальністю «Дошкільна освіта» на 2 курсі за денною формою навчання та потребує матеріальної допомоги. У зв'язку з навчанням в неї немає можливості додатково працювати та забезпечувати себе засобами на навчання та існування. Просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1200,00 грн. з усіх видів доходу, щомісячно на період навчання, оскільки вважає, що фінансовий стан відповідача дозволяє її утримувати. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що він є приватним підприємцем, але прибутку не отримує, що підтверджується довідкою ДПІ, крім того, в нього є сім'я, малолітня дитина, яку він теж повинен утримувати. З огляду на наведене не заперечує проти стягнення з нього аліментів в сумі 300 грн., щомісяця, вважаючи, що саме такої суми буде достатньо для оплати річного навчання позивачки в університеті. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позицію відповідача та просила стягнути аліменти на користь позивачки в сумі 300 грн. В судове засідання, яке відбулось 04 квітня 2014 року представник відповідача не з*явилась з невідомих суду підстав, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить розписка. Таким чином, з урахуванням тривалого перебування справи в провадженні суду, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність представника відповідача, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Враховуючи, що з боку представника відповідача вже були випадки неявки до судового засідання, поважність причин яких вона не доводила, суд вважає, що вона недобросовісно користується своїми правами. Третя особа [PERSON], яка є матір*ю позивачки пояснила, що вони проживають разом, її заробітної плати не вистачає для повноцінного утримання і розвитку дитини, оскільки вона потребує належного харчування та одягу, а відповідач має змогу виплачувати аліменти в заявленій сумі, оскільки має відповідний дохід. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка по справі - [PERSON] народилась [INFO], її батьками згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 04 травня 1995 року, актовий запис № 503, є [PERSON] та відповідач - [PERSON]. Шлюб між батьками позивачки розірвано, тому [PERSON] мешкає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. З 01 вересня 2012 року [PERSON] є студенткою Маріупольського державного університету денного відділення факультету «Дошкільна освіта», що підтверджується договором про навчання № 124060 від 01 вересня 2012 року та довідкою №662 від 11 вересня 2013 року. Статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Тобто, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Стаття 201 СК України передбачає, що до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Як встановлено ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачка не надала суду доказів того, що відповідач працює та має достатній дохід для того, щоб надавати їй допомогу на період навчання. Копії податкових декларацій про майновий стан та доходи відповідача [PERSON] за період з квітня 2013 року по квітень 2014 року, які були витребувані судом з Іллічівського відділення Маріупольської ОДПІ ГУ Міндоходів у Донецькій області, свідчать про відсутність доходів останнього. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд с урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів приходить до наступного. Позивачка [PERSON] продовжує навчання, що підтверджено наданими суду документами, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до довідки про доходи та податки від 12 березня 2014 року, виданої ПАТ «Азовзагальмаш», третій особі [PERSON] нараховано заробітну плату за період роботи з вересня 2013 року по лютий 2014 року включно 11211,72 грн. При визначенні суми аліментів суд бере до уваги наявність у відповідача сім'ї, малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого 04 вересня 2012 року, відсутності офіційного місця роботи та стабільного доходу, а відтак розмір аліментів повинен бути зменшений до 500,00 грн. щомісяця на період навчання, оскільки суду не надані належні та допустимі докази на підтвердження його доходу, а останній визнав позов частково, крім того здійснив поштовий переказ грошей на ім'я позивачки в сумі 300 грн., що підтверджується копією квитанції. У зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 229,40 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial