Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], треті особи: Дніпровська міська рада, Головне управління держгеокадастру у Дніпропетровській області про визнання межі земельних ділянок між домоволодіннями такою, що є узгодженою без підпису суміжного землеволодільця акту приймання-передачі межових знаків на зберігання. В обґрунтування позову зазначено, що на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14.06.2016 року по справі 204/6817/14 [PERSON] набула у власність нерухоме майно - житловий будинок, загальною площею 60,6 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., що розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Дніпро, вул. Юності, будинок 1, яке складається з житлового будинку - А-1, літня кухня - Б, сараї В, Г, погріб - Д, убиральня - Е, колодязь - К, огорожа - № 1, 2, мостіння - І, на земельній ділянці 1400 кв.м. Після цього [PERSON] забажала оформити право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне їй домоволодіння у розмірі, необхідному для його обслуговування. З метою складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі вона звернулася до ТОВ «Бізнес-Експерт», яке розробило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі. Технічна документація була передана [PERSON] в тому числі для підписання акту приймання-передачі межових знаків на зберігання з суміжними землеволодільцями. На виконання вимог «Інструкції про встановлення (відновлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками», що затверджена Наказом Державного комітету України із земельних ресурсів [PERSON] направила рекомендований лист з повідомленням власнику суміжної земельної ділянки [PERSON], а також здійснено оголошення у пресу про те, що 10 листопада 2017 року о 13 годині за адресою вул. Юності, 1 будуть проведені роботи із закріплення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та запрошено зявитись користувача суміжної земельної ділянки по вул. Юності, 3 - [PERSON]. На зазначену дату та час власник суміжної земельної ділянки [PERSON] не зявився. Під час спілкування позивача з [PERSON], що відбулось в подальшому, останній безпідставно відмовився підписувати зазначений вище акт, не пояснивши причини такої відмови. Згідно ч. 10 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» акт приймання-передачі межових знаків на зберігання є невідємною частиною технічної документації із землеустрою шодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Немотивована відмова відповідача [PERSON] погодити межі суміжного землекористування призвела до неможливості позивача належним чином оформити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), і як наслідок цього реалізувати своє право на приватизацію земельної ділянки, а тому вважає, що це право підлягає судовому захисту. У звязку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом, в якому просила визнати межу земельних ділянок між домоволодіннями, що розташовані за адресою: м. Дніпро, вул. Юності, будинок 1, та м. Дніпро, вул. Юності, будинок 3 (новий номер 1А), такою, що є узгодженою без підпису суміжного землеволодільця [PERSON] акту приймання-передачі межових знаків на зберігання. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представники третіх осіб - Дніпровської міської ради та Головного управління держгеокадастру у Дніпропетровській області в судове засідання не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причин неявки суду не повідомили. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 14 червня 2016 року по цивільній справі № 204/6817/14-ц на праві приватної власності належить житловий будинок загальною площею 60,6 кв.м., житловою площею 31,3 кв.м., розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Юності, буд. 1, що підтверджується Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 73810549 від 24 листопада 2016 року, реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 1093701112101 (а.с. 8). Згодом позивач [PERSON] вирішила у встановленому законом порядку оформити право власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне їй на праві приватної власності домоволодіння № 1 по вул. Юності у м. Дніпрі, для обслуговування її житлового будинку, будівель та споруд. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Згідно ст. 40 Земельного кодексу України громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі\~Конституції України, Земельного кодексу України, а також інших законів, що видаються відповідно до них, що закріплено у частині 2 статті 78 Земельного кодексу України. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 79-1 Земельного кодексу України формування земельних ділянок здійснюється шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, проектами землеустрою щодо впорядкування території для містобудівних потреб, проектами землеустрою щодо приватизації земель державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій статті 79-1 Земельного кодексу України) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок, про що зазначено у ч. 5 ст. 79-1 Земельного кодексу України. Згідно ч. 2 ст. 55 Закону України «Про землеустрій» від 22 травня 2003 року № 858-VI встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). У звязку з цим, з метою оформлення в подальшому права власності на земельну ділянку, на якій розташоване належне позивачу [PERSON] домоволодіння, 10 квітня 2017 року вона уклала з Товариством з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Експерт» Договір на підготовку технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Юності, 1, відповідно до законодавства України (а.с. 7). Товариство з обмеженою відповідальністю «Бізнес-Експерт» умови вищевказаного договору від 10 квітня 2017 року виконало та підготувало на замовлення позивача [PERSON] технічну документацію щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки за адресою: м. Дніпро, вул. Юності, 1. Пунктом «й» частини 10 статті 55 Закону України «Про землеустрій» визначено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, серед іншого, акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. Аналогічне положення закріплено також у п. 2.8 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженій наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 08 травня 2010 року, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 16 червня 2010 року за № 391/17686, в якій зазначено, що технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає, серед іншого, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками. 10 листопада 2017 року на виконання вимог земельного законодавства України сертифікованим інженером-геодезистом [PERSON] та [PERSON] було складено Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, в якому зазначено, що на бажання власника (користувача) межі земельної ділянки, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, Чечелівський (Красногвардійський) район, вул. Юності, 1, площею 0,1000 га, наданої власнику (користувачу) земельної ділянки гр. [PERSON], для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), межовими знаками не закріплені, так як межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) збігаються з огорожами (а.с. 9). При цьому,\~межі земельної\~ділянки мають\~бути погоджені\~з суміжними\~власниками та\~землекористувачами шляхом\~підписання акту\~приймання-передачі\~межових знаків на зберігання. Землекористувачем суміжної земельної ділянки з земельною ділянкою [PERSON] є відповідач [PERSON]. Так, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28 квітня 2006 року, виданого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 5-774, відповідачу [PERSON] належить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у м. Дніпропетровську по вул. Юності, 1-А, який розташований на земельній ділянці площею 921 кв.м. (а.с. 34). З відповіді Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради № 6400 від 11 травня 2018 року вбачається, що в інвентаризаційній справі станом на 31 грудня 2012 року містяться відомості про реєстрацію права власності за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Юності, буд. 1-А (колишня - вул. Юності, 3) в цілому за гр. [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28 квітня 2006 року, вданого Третьою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою, реєстровий № 5-774, зареєстровано в Реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстровим № 14298010. Також повідомлено, що станом на 31.12.2012 року технічна інвентаризація та реєстрація права власності на будинок 3 по вул. Юності в м. Дніпропетровську КП «ДМБТІ» ДОР не проводилась (а.с. 33). У частині 3\~статті 103\~ЗК України визначено, що власники та землекористувачі земельних ділянок зобов'язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них. Власники та землекористувачі суміжних земельних ділянок, в тому числі і органи державної влади та органи місцевого самоврядування, повинні жити за правилами добросусідства, тобто зобовязані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них, не порушувати законні права один одного. Відмова в погодженні проекту землеустрою може перешкодити іншій особі (сусіду) в оформленні прав на неї. Однак, відповідач [PERSON] відмовляється погодити межі земельних ділянок між домоволодіннями позивача та відповідача та відмовляється підписувати Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання. Відповідно до ч. 1 ст. 118 Земельного кодексу України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами визначено\~ст.118 ЗК України. Для приватизації земельної ділянки відповідно до\~ст.198 ЗК України\~необхідним є встановлення та узгодження її розмірів. Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до Чечелівської районної у м. Дніпрі ради з заявою від 29 травня 2018 року, в якій зазначив, що [PERSON] в межах безоплатної приватизації землі оформлює право власності на земельну ділянку, на якій знаходиться належний їй на праві власності житловий будинок за адресою: м. Дніпро, вул. Юності, 1, однак суміжний землекористувач з боку вул. Юності, буд. 3 у м. Дніпрі [PERSON] відмовляється погоджувати встановлювані межі. У звязку з цим просив розглянути вказане питання та вирішити його у межах повноважень і скласти відповідний акт (а.с. 32). Листом № С-36-324/з від 31 травня 2018 року Виконавчим комітетом Чечелівської районної у місті Дніпрі ради було повідомлено [PERSON] та [PERSON] про дату та час розгляду вказаного земельного спору між ними щодо встановлення меж домоволодіння по вул. Юності, 1 (а.с. 42-43). З листа Виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради № С-36-384/з від 26 червня 2018 року вбачається, що на засідання комісії по вирішенню земельних спорів відповідач [PERSON] не зявився. З вказаного листа також вбачається, що земельна ділянка відповідача, зайнята під домоволодінням по вул. Юності, 1-А (колишня назва вул. Юності, 3), не сформована, право на земельну ділянку не зареєстровано. [PERSON] та [PERSON] було запропоновано вирішити між собою спірні питання, повязані з узгодженням меж земельної ділянки по вул. Юності, 1 на засадах добросусідства та взаємоповаги (а.с. 48-49). Погодження меж земельної ділянки з суміжними землекористувачами є обов'язковою умовою для виготовлення кадастрового плану земельної ділянки, який є невід'ємною частиною технічної документації зі складання державного акту на право власності на земельну ділянку. У випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документу слід вважати, що погодження меж не відбулося. З метою реалізації свого права на безоплатну приватизацію земельної ділянки 28 вересня 2018 року позивач звернулась до державного кадастрового реєстратора Відділу у м. Дніпро Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області з заявою про внесення відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру (реєстраційний номер ЗВ-1207659292018), однак рішенням № РВ-1200854862018 від 05 жовтня 2018 року позивачу було відмовлено у внесенні відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, в тому числі з тієї підстави, що межі запроектованої земельної ділянки не погоджено з суміжним землекористувачем домоволодіння за адресою: вул. Юності, 3, згідно ст. 198 Земельного кодексу України комплекс робіт включає погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами (а.с. 72-73). Отже, враховуючи, що відмова відповідача [PERSON] від погодження меж спірної земельної ділянки по вул. Юності, 1, та від підписання Акту приймання-передачі\~межових знаків\~на зберігання\~перешкоджає позивачу\~[PERSON]\~в реалізації\~її прав\~на безоплатну\~приватизацію земельної\~ділянки,\~необхідної для\~обслуговування її\~житлового будинку\~та господарських\~споруд,\~суд приходить\~до висновку,\~що права\~позивача порушені\~відповідачем та\~підлягають судовому\~захисту.\~ Відповідно до ч. 2 ст. 152 Земельного кодексу України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Частиною 3 статті 152 Земельного кодексу України визначено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угод недійсними; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших передбачених законом способів. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Оскільки, позивач [PERSON] в іншій спосіб, окрім як звернутися з даним позовом до суду, захистити своє порушене право не може, то суд з метою ефективного захисту порушених прав позивача вважає за можливе визначити спосіб захисту, який не суперечить закон, а саме: визнати в судовому порядку погодженою межу земельних ділянок між домоволодінням № 1 по вул. Юності у м. Дніпрі та домоволодінням № 3 (новий номер - № 1-А) по вул. Юності у м. Дніпрі без підпису суміжним землекористувачем - відповідачем [PERSON] Акту приймання-передачі межових знаків на зберігання, оскільки саме такий спосіб захисту буде відповідати характеру тих правовідносин, які склалися між сторонами даного спору, та сприятиме ефективному захисту порушених прав позивача. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки під час розгляду справи суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 грн. На підставі ст.ст. 40, 77, 79-1, 103, 118, 152 Земельного кодексу України, ст.\~55\~Закону України\~«Про землеустрій»\~від 22\~травня 2003\~року №\~858-VI, Інструкції\~про встановлення\~(відновлення)\~меж земельних\~ділянок в\~натурі (на\~місцевості)\~та їх\~закріплення межовими\~ознаками,\~затвердженої наказом\~Державного комітету\~України із\~земельних ресурсів\~від 08\~травня 2010\~року,\~ та

Outcome: approved