Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, який був уточнений та просить суд визнати, що кошти у сумі 182 313,10 грн., які знаходяться на особовому рахунку № 26209849001075, відкритому на імя [PERSON] в Одеському регіональному відділенні АБ «Експрес-Банк» належать відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України у м. Одеса, зобовязати Публічне акціонерне товариство «Експрес-Банк» в особі Одеського регіонального відділення АБ «Експрес-Банк» перерахувати грошові кошти у сумі 182 313,10 грн. з особового рахунку № 26209849001075, відкритого на імя [PERSON], на розрахунковий рахунок відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса р/р № 37179002006024, ГУДКСУ в Одеській області, (МФО 828011, код ЄДРПОУ 38723446), а також стягнути судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позові підтримала, просила його задовольнити у повному обсязі. Представники відповідачі у судовому засіданні позов визнали, не заперечували проти його задоволення. Вивчивши наявні докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 2001 року як потерпілий, якому була заподіяна травма на виробництві, знаходився на обліку у відділенні виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса (далі по тексту відділення Фонду у м. Одеса), та отримував страхові виплати у відповідності до Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999р. № 1105-XIV. Статтею 21 Закону України «Про загальнообовязкове соціальне державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999р. № 1105-XIV, зокрема у підпунктах «г» і «д» частини 1 зазначеної статті, передбачено обовязок Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України своєчасно та в повному обсязі відшкодувати шкоду, заподіяну працівникові внаслідок ушкодження його здоровя або у разі його смерті при настанні страхового випадку, виплачуючи йому або особам, які перебували на його утриманні пенсію по інвалідності внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання та пенсію у звязку з втратою годувальника, який помер внаслідок нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання. Згідно ст. 28 Закону України «Про загальнообовязкове соціальне державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страховими виплатами є грошові суми, які згідно із статтею 21 цього Закону Фонд соціального страхування від нещасних випадків виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про загальнообовязкове соціальне державне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» страхові виплати провадяться протягом строку, на який встановлено втрату працездатності у зв'язку із страховим випадком, а фінансування додаткових витрат згідно із статтею 21 цього Закону - протягом строку, на який визначено потребу в них. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо реформування загальнообовязкового державного соціального страхування та легалізації фонду оплати праці» від 28.12.2014р. № 77-VIII, який набрав чинності з 01 січня 2015 року, Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» від 23.09.1999р. № 1105-XIV було викладено в редакції як Закон України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування». Зазначені страхові виплати [PERSON] перераховувались відділенням Фонду у м. Одеса на його особовий рахунок № 26209849001075, відкритий в ПАТ АБ «Експрес Банк». Лише 14 липня 2014 року відділенню Фонду у м. Одеса стало відомо про те, що [PERSON] помер 10 вересня 2008 року згідно Свідоцтва про смерть [PERSON] 1-ЖД № 160690. У звязку із невчасним повідомленням про смерть [PERSON], відділення Фонду у м. Одеса продовжувало перераховувати грошові кошти на особовий рахунок померлого потерпілого, який був відкритий у Одеському регіональному відділенні АБ «Експрес-Банк». Внаслідок чого, відділенням Фонду у м. Одеса за період з 11.09.2008 року по 31.05.2014 рік було зайво перераховано на особовий рахунок померлого [PERSON] грошові кошти по страховим виплатам на загальну суму 187 946, 17 грн. згідно розрахунку проведеного відділенням Фонду. Згідно пункту 11 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України право власності припиняється у разі припинення юридичної особи чи смерті власника. Частиною 1 статті 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1227 ЦК України суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім'ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. У звязку із відсутністю інформації про смерть [PERSON] відділенням Фонду у м. Одеса грошові кошти у сумі 187 946, 17 грн. були нараховані та виплачені за період з 11.09.2008 року по 31.05.2014 рік, тобто після смерті даного потерпілого. Відповідно до ст. 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов'язки, що нерозривно пов'язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об'єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов'язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 1062 ЦК України кошти, помилково зараховані на рахунок вкладника, підлягають поверненню відповідно до статті 388 цього Кодексу. Статтею 1071 ЦК України передбачено, що грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом. Грошові кошти, що були зайво перераховані відділенням Фонду у м. Одеса на особовий рахунок померлого [PERSON], не входять до складу спадщини, оскільки вони були нараховані та виплачені відділенням Фонду у м. Одеса після смерті [PERSON]. Враховуючи вищезазначені обставини та наведені нормативно-правові акти відділення Фонду у м. Одеса вважає, що грошові кошти, які у звязку із відсутністю інформації про смерть даного потерпілого були зайво перераховані на особовий рахунок померлого [PERSON], належать відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Одеса. Відділення Фонду у м. Одеса звернулося до ПАТ АБ «Експрес Банк» з листом від 18.07.2014р. № 05/5053, в якому просило повернути зайво перераховані кошти, на особовий рахунок [PERSON] за період з 11.09.2008 року по 31.05.2014р.. У відповідь на вищезазначений лист відділення Фонду у м. Одеса, ПАТ АБ «Експрес Банк» надало листа від 29.07.2014р. № 697, яким було відмовлено відділенню Фонду у м. Одеса у поверненні вказаних зайво перерахованих коштів. Вдова [PERSON] - [PERSON] є одним із спадкоємців за законом та отримала у спадщину майно [PERSON], яке належало йому за життя, у тому числі, особові рахунки відкритті на його імя в банках. Відділення Фонду у м. Одеса направило на адресу [PERSON] листа, в якому просило повернути зайво перераховані на рахунок № 26209849001075 в ПАТ АБ «Експрес Банк» кошти в сумі 187 946,17 гри. на рахунок відділення Фонду у м. Одеса. Відповіді на цей лист відділення Фонду у м. Одеса до сих пір не отримувало. Згідно ч. 4 ст. 4 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» кошти Фонду не включаються до складу Державного бюджету України та використовуються тільки за цільовим призначенням. Необґрунтована та незаконна відмова Одеського регіонального відділення АБ «Експрес-Банк» у поверненні відділенню Фонду у місті Одеса зайво перерахованих з особового рахунку померлого [PERSON] порушує права та інтереси відділення Фонду у м. Одеса, що може негативно вплинути на бюджет Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України, який не формується за рахунок Державного бюджету України, не включається до його складу, та до порушення Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України строків сплати потерпілим на виробництві страхових виплат, що використовуються виключно за їх прямим призначенням. Несвоєчасна виплата Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві й професійних захворювань України потерпілим на виробництві страхових виплат призводить до порушення конституційних прав громадян права на соціальний захист громадян, що реалізується та забезпечується державою шляхом загальнообовязкового державного соціального страхування, одним з яких є загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку. Згідно\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому задовольняє позовні вимоги Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

Outcome: approved