Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-23 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 03.08.2007 року [PERSON] уклав із АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», кредитний договір № 2608/0807/71-009. В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором був укладений Іпотечний договір від 03.08.2007 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк». За умовами іпотечного договору [PERSON] передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобовязань нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер 3222486601:01:012:0024), що знаходяться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Шевченка 113. Відповідно до договору факторингу № 15 від 28.11.2012 року ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «ФК «Вектор плюс» свої права вимоги за зобовязанням [PERSON] 25.01.2018 року при зверненні до нотаріуса позивачу стало відомо, що постановою, серія АА № 202924 відділом державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки накладено арешт. Оскільки свої зобовязання за Кредитним договором [PERSON] не виконує, позивач хоче скористатися своїм правом задоволити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, однак для реалізації даного прав заважає арешт. Тому просили суд звільнити майно з-під арешту, а саме: житловий будинок який знаходиться за адресою:Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Шевченка 113та земельну ділянку кадастровий номер 3222486601:01:012:0024, що знаходяться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Шевченка 113, накладений постановою державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 29.01.2009 року серія АА № 202924; судові витрати покласти на відповідача. 24 жовтня 2018 року представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд задовольнити, заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач [PERSON] та представник Києво-Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками наявними у справі, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направили, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачів та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. При розгляді справи судом встановлено, що 03.08.2007 року [PERSON] уклав із АКБ «ТАС-Комерцбанк» (правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», кредитний договір № 2608/0807/71-009. В забезпечення належного виконання зобовязання за кредитним договором був укладений Іпотечний договір від 03.08.2007 року між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк». За умовами іпотечного договору [PERSON] передає в іпотеку в якості забезпечення виконання зобовязань нерухоме майно, а саме: житловий будинок та земельну ділянку (кадастровий номер 3222486601:01:012:0024) , що знаходятьс я за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Шевченка 113. Відповідно до вимог ст.\~1\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законодавства, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню. Постановою державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 29.01.2009 року серія АА № 202924 накладено арешт на житловий будинок який знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Шевченка 113 та земельну ділянку кадастровий номер 3222486601:01:012:0024, що знаходяться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Шевченка 113, накладений постановою державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 29.01.2009 року серія АА № 202924. Зважаючи на ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Так, відповідно до ст. 319 ЦК України, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, позивач обмежений у здійсненні свого права на розпорядження власністю через наявність арешту на належне йому рухоме майно. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об'єктивний і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт. Відповідно до наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №111703436 від 25 січня 2018 року вбачається, що Постановою державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 29.01.2009 року серія АА № 202924 накладено арешт на житловий будинок який знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Шевченка 113 та земельну ділянку кадастровий номер 3222486601:01:012:0024, що знаходяться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с. Тарасівка, вул. Шевченка 113, накладений постановою державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області від 29.01.2009 року серія АА № 202924. Так, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. З листа Києво-Святошинського районного відділу ДВС ГТУЮ в Київській області №10423614 від 10 серпня 2018 року вбачається, що на виконанні перебувало вп10423614 щодо примусового виконання виконавчого напису №1999, про стягнення з [PERSON] на його користь ВАТ «Сведбанк» боргу в розмірі 2158 244 дол. США та 11245,23 грн. 09 лютого 2009 року виконавчий документ повернутий стягувану. Згідно п.9.9 Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 25 грудня 2008 року № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить три роки. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved