Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] посилаючись на те, що останній несвоєчасно та не в повному обсязі сплачує аліменти, стягнуті рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 31 січня 2005 року на утримання сина [PERSON] у звязку з чим за період з липня 2013 року по 01 вересня 2016 року утворилась заборгованість. Після уточнення позовних вимог, просила стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 89 669 грн. 46 коп. Рішенням Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 березня 2017 року позов [PERSON] задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) по сплаті аліментів в сумі 30 000 грн. за прострочення сплати аліментів згідно з виконавчим листом №2-786 від 31 січня 2005 року, виданим Жовтневим районним судом м. Маріуполя Донецької області. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір в сумі 303 грн. 26 коп. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі представник відповідача [PERSON] [PERSON], посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог в розмірі 7 580 грн. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача [PERSON] та її представника адвоката [PERSON], які просили апеляційну скаргу задовольнити, пояснення представника позивачки [PERSON], який просив рішення суду залишити без змін, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог з таких підстав. Виходячи із змісту п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції погодився із розрахунком позивачки, яка розрахувала пеню за несвоєчасну сплату аліментів виходячи з одного відсотка від суми несплачених аліментів за відповідний місяць за кожен день прострочки та зменшив її розмір. Проте із зазначеними висновками погодитися не можна з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 своєї Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Верховний Суд України в постанові від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16 висловив наступну правову позицію, яка згідно із ст. 3607 ЦПК України є обовязковою для всіх судів України: «Згідно із частиною першою статті 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. З урахуванням правої природи пені, як дієвого стимулу належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості зі сплати аліментів за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість зі сплати аліментів за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць).» При цьому Верховний Суд України відступив від правової позиції щодо застосування ч. 1 ст. 196 СК України, викладеної у постановах Верховного Суду України від 11 вересня 2013 року (справа № 6-81цс13) та 01 жовтня 2014 року (справа № 6-149цс14). Таким чином, суд першої інстанції не врахував, що пеня нараховується не на всю суму несплачених аліментів (заборгованості) за кожен день прострочення її сплати, а виходячи із кількості днів місяця, в якому виникла заборгованість. Як вбачається з довідки-розрахунку головного державного виконавця Жовтневого відділу ДВС м. Маріуполя в звязку з несплатою [PERSON] аліментів за період з 01 липня 2013 року по 31 серпня 2016 року утворилася заборгованість в сумі 28 410 грн. (а.с. 26). Крім того, згідно довідки начальника Центру поштового звязку № 5 Донецької дирекції Українського державного підприємства поштового звязку «Укрпошта» № 16/10-2-408 від 27 жовтня 2016 року [PERSON] в рахунок сплати аліменти здійснювалися перекази на імя позивачки (а.с. 27). Так, відповідачем 09 квітня 2014 року сплачено 300 грн., 08 грудня 2015 року сплачено 2 000 грн., 21 січня 2016 року сплачено 1 000 грн., 23 лютого 2016 року сплачено 1 000 грн., 19 березня 2016 року сплачено 1 000 грн., 20 квітня 2016 року сплачено 1 000 грн. та 28 липня 2016 року сплачено 4 000 грн. Оскільки сплачені відповідачем аліменти у грудні 2015 року та липні 2016 року перевищують розмір нарахованих аліментів, пеня за ці місяці не розраховується. Заборгованість зі сплати аліментів за липень 2013 року в сумі 860 грн. відповідач не сплатив, тому неустойка (пеня) вираховується виходячи з кількості днів в цьому місяці, тобто за 31 день: (860 грн. х 1 % х 31 день) = 266 грн. 60 коп. Таким самим чином розраховується пеня і за наступні місяці, в яких виникла заборгованість з врахуванням часткової сплати аліментів: За серпень 2013 року: 860 грн. х 1% х 31 д. = 266 грн. 60 коп. За вересень 2013 року: 860 грн. х 1% х 30 д. = 258 грн. За жовтень 2013 року: 860 грн. х 1% х 31 д. = 266 грн. 60 коп. За листопад 2013 року: 860 грн. х 1% х 30 д. = 258 грн. За грудень 2013 року: 860 грн. х 1% х 31 д. = 266 грн. 60 коп. За січень 2014 року: 860 грн. х 1% х 31 д. = 266 грн. 60 коп. За лютий 2014 року: 914 грн. х 1% х 28 д. = 255 грн. 92 коп. За березень 2014 року: 914 грн. х 1% х 31 д. = 283 грн. 34 коп. За квітень 2014 року: (914 грн.-300 грн.) х 1% х 28 д. = 184 грн. 20 коп. За травень 2014 року: 914 грн. х 1% х 31 д. = 283 грн. 34 коп. За червень 2014 року: 914 грн. х 1% х 30 д. = 274 грн. 20 коп. За липень 2014 року: 888 грн. х 1% х 31 д. = 275 грн. 28 коп. За серпень 2014 року: 888 грн. х 1% х 31 д. = 275 грн. 28 коп. За вересень 2014 року: 888 грн. х 1% х 30 д. = 266 грн. 40 коп. За жовтень 2014 року: 888 грн. х 1% х 31 д. = 275 грн. 28 коп. За листопад 2014 року: 888 грн. х 1% х 30 д. = 266 грн. 40 коп. За грудень 2014 року: 888 грн. х 1% х 31 д. = 275 грн. 28 коп. За січень 2015 року: 888 грн. х 1% х 31 д. = 275 грн. 28 коп. За лютий 2015 року: 964 грн. х 1% х 28 д. = 269 грн. 92 коп. За березень 2015 року: 964 грн. х 1% х 31 д. = 298 грн. 84 коп. За квітень 2015 року: 964 грн. х 1% х 30 д. = 289 грн. 20 коп. За травень 2015 року: 964 грн. х 1% х 31 д. = 298 грн. 84 коп. За червень 2015 року: 964 грн. х 1% х 30 д. = 289 грн. 20 коп. За липень 2015 року: 1 002 грн. х 1% х 31 д. = 310 грн. 62 коп. За серпень 2015 року: 1 002 грн. х 1% х 31 д. = 310 грн. 62 коп. За вересень 2015 року: 1 002 грн. х 1% х 30 д. = 300 грн. 60 коп. За жовтень 2015 року: 1 002 грн. х 1% х 31 д. = 310 грн. 62 коп. За листопад 2015 року: 1 002 грн. х 1% х 30 д. = 300 грн. 60 коп. За грудень 2015 року: 0 грн. За січень 2016 року: (1 168 грн.-1 000 грн.) х 1% х 31 д. = 52 грн. 08 коп. За лютий 2016 року: (1 168 грн.-1 000 грн.) х 1% х 29 д. = 48 грн. 72 коп. За березень 2016 року: (1 168 грн.-1 000 грн.) х 1% х 31 д. = 52 грн. 08 коп. За квітень 2016 року: (1 168 грн.-1 000 грн.) х 1% х 30 д. = 50 грн. 40 коп. За травень 2016 року: 1 168 грн. х 1% х 31 д. = 362 грн. 08 коп. За червень 2016 року: 1 168 грн. х 1% х 30 д. = 350 грн. 40 коп. За липень 2016 року: 0 грн. За серпень 2016 року: 1 257 грн. х 1% х 31 д. = 389 грн. 67 коп. Разом сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 липня 2013 року по 31 серпня 2016 року складає 9 323 грн. 69 коп., яка і підлягає стягненню. Зменшуючи розмір неустойки, суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, оскільки застосував норми ч. 3 ст. 551 ЦК України, яка регулює зобовязальні правовідносини і не може застосовуватися при вирішенні спорів, що випливають із шлюбно-сімейних відносин і регулюються спеціальними нормами права і які передбачають інші підстави для зменшення розміру неустойки. Так, відповідно до ч. 2 ст. 196 СК України розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Оскільки відповідач не просив суд про зменшення розміру неустойки та не надавав суду відповідних доказів, підстави для зменшення нарахованої пені відсутні. З урахуванням викладеного ухвалене судом першої інстанції рішення необхідно скасувати та ухвалити нове про часткове задоволення позовних вимог. Оскільки апеляційний суд ухвалює у справі нове рішення, у відповідності до вимог ч. 5 ст. 88 ЦПК України необхідно змінити розподіл судових витрат сторін у справі. Звертаючись до суду, позивачка з урахуванням збільшення своїх вимог просила стягнути з відповідача 89 669 грн. 46 коп. пені, а відтак мала оплатити судовий збір в сумі 896 грн. 69. Оскільки апеляційний суд задовольняє позовні вимоги частково в розмірі 9 323 грн. 69 коп., понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору за подачу позовної заяви, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, підлягають частковому відшкодуванню в сумі 93 грн. 24 коп., які необхідно стягнути з відповідача. Крім того, у відшкодування судових витрат по сплаті судового збору за подачу апеляційної скарги з позивачки на користь відповідача необхідно стягнути 760 грн.

Outcome: partial