Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до Харківської міської ради, [PERSON], третя особа: Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції, та з врахуванням подальших уточнень просила суд поновити строк звернення, визнати незаконним та скасувати розпорядження, свідоцтво про право власності на нерухоме майно та знести балкон. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що вона є власником квартири [ADDRESS], власником квартири № 24 в цьому ж будинку є відповідач [PERSON], який у 2012 році здійснив переобладнання балконної плити та отримав свідоцтво про право власності на зазначене переобладнання, яке будо видано виконкомом Харківської міської ради. Постановою Харківського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року було встановлено, що відповідачем, в результаті добудови до багатоквартирного будинку нового балкону було змінено фасад будинку, а тому він зобовязаний був погодити робочий проект згідно з державними будівельними нормами ДБН А.2.2.-3.-2004, які діяли на час проведення реконструкції, що останнім зроблено не було, тому рішенням суду було визнано незаконними та скасовано реєстрацією Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у Харківській області (далі по тексту Інспекція ДАБК) декларацій про початок виконання будівельних робіт № ХК 08312041512 від 20.03.12 року та про готовність обєкту до експлуатації № ХК 14312061738 від 23.04.12 року по обєкту «Реконструкція квартири № 24 на третьому поверсі з влаштуванням балкону та еркера м. Харків, пр. Леніна, 52 А» до експлуатації балкону та еркера, на підставі якої було видано розпорядження про видачу свідоцтва про право власності. Таким чином, реконструкція без розробленої та погодженої проектно-кошторисної документації згідно з ДБН А.2.2.-3.-2004 вважається самовільною. Оскільки добудова балкону була здійснена відповідачем без відповідних дозвільних документів, тобто вказана добудова є самочинною, то вказаний балкон підлягає знесенню, а державна реєстрація права власності на реконструйовану квартиру з влаштуванням балкону - скасуванню. Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 31 серпня 2016 року позовні вимоги [PERSON] до Харківської міської ради, [PERSON], третя особа: Реєстраційна служба Харківського міського управління юстиції про поновлення строку звернення, визнання незаконним та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності на нерухоме майно та знесення балкону задоволено частково. Скасовано розпорядження Харківського міського голови № 2470 від 08.06.2012 року «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно» та\~ визнано\~ свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18.06.2012 року, видане виконавчим комітетом Харківської міської ради, згідно з яким [PERSON] належить трьохкімнатна квартира № 24 загальною площею 81,2 кв.м., житловою площею 48,5 кв.м., яка розташована в житловому будинку літ. А-5 по пр. Леніна, б. 52-А в м. Харкові\~ недійсним. В іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено. Не погодившись з вказаним рішенням суду Харківська міська рада та представник [PERSON] [PERSON] подали апеляційні скарги, у яких, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просили його скасувати, ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовити у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги Харківська міська рада зазначала, що видачу свідоцтва про право власності не можна ототожнювати з державною реєстрацією такого права; свідоцтво про право власності є лише документом, яким оформлюється відповідне право, але не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється або припиняється. Тобто визнання недійсним свідоцтва про право власності, яке лише посвідчує наявність відповідного права, але не породжує, змінює або припиняє певні права та обовязки, неможливо і такий спосіб захисту свого права та майнового інтересу не відповідає вимогам діючого законодавства. Крім того, позивач не ставить питання щодо визнання розпорядження Харківського міського голови від 08.06.2012 року № 2470 та свідоцтва про право власності, виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради від 18.06.2012 року недійсними, а ставить вимогу щодо визнання їх незаконними, що взагалі не відповідає нормам чинного законодавства. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] на обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначила, що розпорядження Харківського міського голови про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 2470 від 08.06.2012 року було видане на підставі висновку КП «Харківського міського БТІ», пунктів 10 пункту «б» статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року № 7/5 (із змінами), а отже із дотриманням норм законодавства. Свідоцтво про право власності видано без порушення вимог чинного законодавства та на підставі розпорядження Харківського голови, та зі змісту цього свідоцтва не вбачається жодного обмеження чи порушення прав інших осіб, у звязку з чим не вбачається підстав для визнання цього свідоцтва недійсним. Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до статті 303 ЦПК України перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, а обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з частиною 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судовим розглядом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власником квартири № 24 у цьому ж будинку. 20 березня 2012 року Інспекцією ДАБК, за замовленням [PERSON], зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт, реконструкції квартири за адресою: [ADDRESS], в подальшому, після завершення реконструкції, 23 квітня 2012 року Інспекцією ДАБК зареєстровано декларацію про готовність обєкта (реконструкції квартири) до експлуатації. 08.06.2012 року Харківською міською радою прийнято розпорядження № 2470 про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на нерухоме майно з врахуванням висновків КП «Харківського міського БТІ», а саме на трикімнатну квартиру [ADDRESS], на підставі якого 18.06.2012 року видано свідоцтво про право власності на зазначену квартиру ( а.с. 15,16) . На обґрунтування позовних вимог про скасування та визнання незаконними розпорядження Харківського міського голови від 08 червня 2012 року № 2470 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 червня 2012 року, виданого Виконавчим комітетом Харківської міської ради [PERSON] посилалася на постанову Харківського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року, яка набрала законної сили та якою визнано незаконними та скасовано реєстрацію Інспекцією ДАБК Декларації про початок виконання будівельних робіт № ХК 08312041512 від 20 березня 2012 року та реєстрацію Інспекцією ДАБК Декларації про готовність обєкта до експлуатації № ХК 14312061738 від 23 квітня 2012 року. Зокрема, у мотивувальній частині вищезазначеної постанови суду встановлено, що реконструкцію вищезазначеної квартири було проведено [PERSON] з грубим порушенням ДБН, за відсутності відповідного дозволу Виконавчого комітету місцевої ради та без розробленої та погодженої проектно-кошторисної документації, а також те, що прибудова балкону прямо впливає на особисті права [PERSON] Апеляційний суд, враховуючи наявність постанови Харківського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2015 року та встановлених у цій адміністративній справі обставин, зазначає наступне. Відповідно до частини 1 статті 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. З матеріалів справи вбачається, що позивачка не є ні власником, ні співвласником квартири відносно якої ставить питання щодо скасування та визнання незаконними розпорядження Харківського міського голови від 08 червня 2012 року № 2470 та свідоцтва про право власності, згідно з яким відповідачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина 1 статті 58 ЦПК України). Згідно зі статтею 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частинами 3, 4 цієї статті передбачено, що доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи положення зазначених норм , апеляційний суд, розглядаючи позовні вимоги [PERSON] про визнання незаконним та скасування розпорядження, свідоцтва про право власності на нерухоме майно, дійшов висновку про те, що позивачкою не надано належних та допустимих доказів у чому саме полягає порушення її законних прав наявністю розпорядження та свідоцтва про право власності, згідно з яким [PERSON] належить квартира [ADDRESS] . За таких підстав позовні вимоги [PERSON] про скасування та визнання незаконними розпорядження Харківського міського голови від 08 червня 2012 року № 2470 та свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 червня 2012 року, видане Виконавчим комітетом Харківської міської ради задоволенню не підлягають. Крім того, апеляційний суд звертає увагу на ту обставину, що ухвалюючи рішення про визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18 червня 2012 року недійсним, суд першої інстанції в порушення вимог частини 1 статті 11 ЦПК України вийшов за межі заявлених позовних вимог, оскільки вимоги щодо визнання свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 18.06.2012 року недійсним, [PERSON] заявлено не було. За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд відповідно до пункту 3 частини 1 статті 307 ЦПК України з підстав, передбачених пунктами 2, 4 частини 1 статті 309 ЦПК України, скасовує рішення суду першої інстанції в частині скасування розпорядження Харківського міського голови № 2470 від 08 червня 2012 року «Про видачу свідоцтва про право власності на нерухоме майно» та визнання недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 18 червня 2012 року, видане комітетом Харківської міської ради, згідно якого [PERSON] належить квартира № 24 загальною площею 81,2 кв.м, житловою площею 48,5 кв.м, яка розташована в житловому будинку літ. А-5 по пр. Леніна, 52-А в м. Харкові і ухвалює у цій частині нове рішення по суті позовних вимог про відмову [PERSON] у задоволені зазначених вимог.

Outcome: partial