Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала, що 07 лютого 2017 року між нею та ПП [PERSON] у торгівельному приміщенні ПП «Карат» по вул. Л.Кобилиці, 122А у м. Чернівцях укладено договір побутового підряду на виготовлення скляного настінного годинника за індивідуальним дизайном. У момент укладання договору, ними, як сторонами договору, погоджено його істотні умови, зокрема визначено розмір та дизайн годинника, обрано стрілки та декоративні елементи. З підрядником погоджено вартість робіт, а також термін їх виконання, що зазначено в квитанції на отримання замовлення №0673. Відповідно до квитанції, вартість замовлення складає 1105 грн. та відповідачем отримано аванс у розмірі 605 грн. Крім того, при оформленні замовлення, в усному порядку узгоджено, що термін виконання робіт складає до 10 днів, про що також вказано у квитанції на отримання замовлення, а саме зазначено, що орієнтована дата виготовлення замовлення 17.02.2017 року. При цьому, такий тривалий термін виконання замовлення працівник МПП «Карат» обумовив виробничою поломкою. Разом з тим, наголосив, що цей термін не буде перевищено в жодному разі, а несправність буде усунуто. Разом з тим, до зазначеного терміну про готовність замовлення її не було повідомлено, а тому починаючи з 20.02.2017 року зазначає, що неодноразово самостійно в телефонному режимі зверталася до відповідача, однак кожного разу їй повідомляли про перенесення термінів виконання замовлення та конкретної дати виконання робіт так і не озвучено. При цьому, відповідач жодного разу самостійно не телефонував і не повідомляв її про затримки виконання роботи. В подальшому, 01.03.2017 року на її мобільний телефон надійшло смс-повідомлення про готовність замовлення, після чого, цього ж дня, вона прийшла до відповідача, щоб його отримати. Посилаючись на вказане, просила зобовязати відповідача як найшвидше передати їй в натурі результат виконаної роботи за договором побутового підряду, а також стягнути з відповідача на її користь пеню за прострочення виконання робіт у розмірі 397 грн. 80 коп. Крім того зазначаючи, що унаслідок порушення її прав протиправною поведінкою відповідача, їй завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалому невиконанні відповідачем законних претензій про відшкодуванню пені і видачі замовлення, що призвело до необхідності відстоювати свої інтереси в суді, а разом з тим, і до душевних страждань через неможливість користуватись придбаним майном, просила також стягнути на її користь моральну шкоду в розмірі 2000 грн. та судовий збір. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та просила про його задоволення з підстав, вказаних у позові. При цьому, вказуючи на те, що відповідачем їй передано замовлення, в частині своїх вимог про зобовязання відповідача як найшвидше передати їй в натурі результат виконаної роботи за договором побутового підряду, позов залишити без розгляду. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав викладених у письмовому запереченні, просив відмовити у позові за його безпідставністю. Суд, заслухавши покази сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленому Цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваний прав, свобод чи інтересів. Згідно вимог\~ст. 4 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При цьому, положеннями\~ст. 11 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Крім того, згідно вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності Судом встановлено, що 07.02.2017 року між [PERSON] та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір побутового підряду на виготовлення скляного настінного годинника за індивідуальним дизайном, зі строком виконання до 17.02.2017 року. На підтвердження укладення договору побутового підряду відповідач надав позивачу квитанцію, згідно з якою загальна вартість замовлення складала 1105 грн. та орієнтований строк виконання замовлення 12 лютого 2017 року. Також судом встановлено, що за умовами вищевказаного договору підряду, позивач [PERSON] сплатила відповідачу аванс в сумі 605 грн., остаточний розрахунок (залишок 500 грн.) позивач повинен на була сплатити після виготовлення замовлення. Факт сплати коштів у розмірі 605 грн. підтверджується вищевказаною квитанцією (а.с.9). Крім того, як встановлено в судовому засіданні, в обумовлені договором підряду строки, а саме до 17 лютого 2017 року, замовлення не було виконано й відповідно підрядник повідомив позивача про виконання робіт шляхом направлення смс-повідомлення лише 01 березня 2017 року. Зокрема, звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON]О, вказуючи на те, що нею були виконані усі умови вказаного договору підряду та сплачено кошти на виконання робіт, однак відповідач у передбачений договором термін свої зобов'язання з виготовлення замовлення не виконав та не повернув кошти сплачені позивачем відповідно до договору, просила стягнути з відповідача на свою користь пеню за прострочення виконання робіт, а також завдану моральну шкоду. Так, відповідно до\~ст. 865 ЦК України\~за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Згідно зі ч. 1\~ст. 866 ЦК України\~договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору. Таким чином, надана відповідачем квитанція свідчить про існування між сторонами саме договірних правовідносин побутового підряду й відповідно відповідачем у визначені в договорі строк до 17 лютого 2017 року своїх зобовязань за договором побутового підряду від 07.12.2015 року належним чином, згідно умов договору і в установлені договором строки, не виконав. При цьому, відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно\~ст. 610 ЦК України\~порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Крім того, положеннями ч. 1\~ст. 872 ЦК України\~визначено, що якщо підрядником були допущені істотні відступи від умов договору побутового підряду він має право вимагати за своїм вибором: виготовлення іншої речі з однорідного матеріалу такої самої якості; розірвання договору та відшкодування збитків. За таких обставин, суд зважаючи на те, що відповідач у передбачений договором строк свої зобов'язання з виготовлення замовлення не виконав та не повернув кошти сплачені позивачем відповідно до договору, чим допустив істотні відступи від умов договору побутового підряду, право позивача на отримання відповідного відшкодування (пені) є законним та обґрунтованим. Крім того, також слід зазначити, що відповідно до ч. 3\~ст. 865 ЦК України\~до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих\~ЦК України, застосовується законодавство про захист прав споживачів. Зокрема, відповідно до ч. 5\~ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII, у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Як вбачається із копії квитанції, загальна вартість замовлення складала 1105 грн. Таким чином, пеня за період з 17.02.2017 року по 01.03.2017 року (12 днів) складає 397,80 грн. (1105 грн. х 12 днів х 3% від вартості замовлення = 397,80 грн.) й відповідно на користь позивача з відповідача підлягає стягненню пеня у розмірі 397,80 грн. При цьому, слід також зазначити, що згідно ст. 4 Правил побутового обслуговування населення, затверджених\~Постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.1994 року № 313, встановлено, що виконавці здійснюють побутове обслуговування населення, після їх державної реєстрації як суб'єктів підприємницької діяльності, а у випадках, передбачених законодавством, - за наявності торгового (спеціального торгового) патенту. Проте, до випадків оплатного виконання робіт за побутовим замовленням особою, як не має статусу підприємця, мають застосовуватись відповідні положення щодо підрядника за договором побутового підряду, адже законодавцем встановлено превалювання фактичного статусу над відсутністю реєстрації (особа, яка розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем ч. 3\~ст. 50 ЦК України). За таких обставин, суд оцінивши належність, допустимість, кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача на її користь пені підлягають задоволенню.\~\~ Що стосується вимог позивача про стягнення моральної шкоди у розмірі 2000 грн., то суд зазначає наступне. Так відповідно до 1167\~ЦК України\~моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, дією чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала за наявності її вини. Статтею 23 ЦК України\~передбачено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. \~\~\~\~ Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 2\~постанови Пленуму Верховного Суду від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~спори про відшкодування заподіяної фізичній чи юридичній особі моральної шкоди розглядаються: коли право на її відшкодування безпосередньо передбачено нормами\~Конституції\~або випливає з її положень; у випадках, передбачених законодавством, яке встановлює відповідальність за заподіяння моральної шкоди. Крім того, як зазначено в п. 5 вищевказаної постанови, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Враховуючи вищевказані вимоги закону, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в частині відшкодування завданої їй моральної шкоди є безпідставними, оскільки в першу чергу правовідносини, що виникли між сторонами є договірними, а договором підряду відшкодування моральної шкоди не передбачено. Крім того, судом враховується й те, що Законом України «Про захист прав споживачів»\~моральна шкода, яка заподіяна споживачу за цим законом, відшкодується лише у разі, якщо така шкода завдана в звязку з пошкодженням або знищенням майна споживача або каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Щодо позовної вимоги про зобовязання передати в натурі результат виконаної за договором побутового підряду роботи, то вона підлягає залишенню без розгляду з огляду на наступне. Так, відповідно до ч. 1\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. \~\~\~ Відповідно до ч. 1 п. 5\~ст. 207 ЦПК України\~суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав заяву про залишення позову без розгляду. За таких обставин, а також ураховуючи те, що позивачкою у судовому засіданні заявлено клопотання про залишення без розгляду позовної вимоги про зобовязання відповідача передати в натурі результат виконаної за договором побутового підряду роботи, суд, виходячи з того, що питання щодо подачі позову та в подальшому залишення його без розгляду є виключним правом позивача, приходить до висновку про наявність підстав залишення позову в даній частині без розгляду. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК Україниз відповідача на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial