Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з цивільним позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що 15 листопада 2003 року вона та відповідач [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 15 листопада 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції, актовий запис - 2093. Позивач зазначає, що шлюбні стосунки між нами припинені у липні 2016 року, з даного часу вони спільного господарства не ведуть. В період шлюбу за спільні кошти позивачем та відповідачем було придбане наступне майно: будинок [ADDRESS] земельна ділянка [ADDRESS] площею 0,1012 га, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], на якій розташований житловий будинок, вартість якої на даний час становить 200000 (двісті тисяч) грн.; квартира [ADDRESS] земельна ділянка, площею 0,1760 га, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована по [ADDRESS] легковий автомобіль КІА Сеrato, 2007 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER];мотоцикл SUZUKI, модель VZ800 1998 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просила суд: ухвалити рішення, яким визнати за [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) право власності на земельну ділянку [ADDRESS] площею 0,1012 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], на якій розташований житловий будинок; легковий автомобіль КІА Сеrato, 2007 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]; квартиру [ADDRESS] земельну ділянку, площею 0,1760 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована по [ADDRESS] Визнати за [PERSON] (ІПН: [NUMBER]) право власності на квартиру [ADDRESS] мотоцикл SUZUKI, модель VZ800 1998 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]; мотоцикл HONDA, модель VT 500 C, 1983 року випуску, колір чорний, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER].У судовому засіданні відповідач, представники відповідача подали заяву про визнання позовних вимог заявлених позивачем в уточненій позовній заяві від 17.03.2017 року. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнав. Суд, заслухавши сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 15 листопада 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Чернівецького обласного управління юстиції м. Чернівці, актовий запис № 2093, зареєстрований шлюб між [PERSON] до [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] Сторони від подружнього життя мають дітей: [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що під час шлюбу сторонами набуто таке майно:будинок [ADDRESS] земельна ділянка [ADDRESS] площею 0,1012 га, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер [NUMBER], на якій розташований житловий будинок, вартість якої на даний час становить 200000 (двісті тисяч) грн.; квартира [ADDRESS] земельна ділянка, площею 0,1760 га, надана для будівництва і обслуговування житлового будинку, яка розташована по [ADDRESS] легковий автомобіль КІА Сеrato, 2007 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER];мотоцикл SUZUKI, модель VZ800 1998 року випуску, колір синій, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER]. Згідно зі ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Ст. ст. 70, 71 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Частиною 2 ст. 70 СК України передбачено, що при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема, якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Частина 3 цієї ж норми передбачає можливість за рішенням суду збільшити частку дружини, чоловіка, якщо з нею, ним, проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. У п. 30 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» роз'яснено, що під обставинами, що мають істотне значення для справи, потрібно розуміти не тільки випадки, коли один із подружжя не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї, але і випадки, коли один із подружжя не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку чи доходу (частина перша статті 60 СК). Згідно з п. 23 Постанови вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69, ч. З ст. 368 ЦК), відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. З матеріалів справи слідує, що спірне майно було придбане сторонами під час перебування у шлюбі і є спільною сумісною власністю подружжя, оскільки доказів того, що це майно набуте за кошти, які належали одному із подружжя матеріали справи не містять. Враховуючи вищенаведене, визнання відповідачем позову та з урахуванням положень ст. 71 СК України, суд дійшов висновку про необхідність проведення поділу майна, яке є спільною сумісною власністю сторін у справі, виділивши у власність по 1/2 частини спірного майна. Частиною 1 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Частина 2 даної норми передбачає, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved