Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-21 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 13 лютого 2014 року відповідач отримав у борг від позивача грошові кошти у сумі 20000 дол. США, які зобов'язався повернути до 13 лютого 2015 року, про що складено відповідну розписку. Відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання щодо повернення суми боргу. За таких обставин, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором позики у сумі 423800,00 грн., три проценти річних від простроченої суми боргу у розмірі 6931,74 грн., вирішити питання про розподіл судових витрат. 04 лютого 2016 року представник позивача подав заяву, в якій уточнив позовні вимоги та просив стягнути з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 20000 доларів США із зазначенням гривневого еквіваленту за курсом долара США на день ухвалення рішення. Представник позивача на адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просив суд позов задовольнити в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явися, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, заяв, клопотань на адресу суду не надіслав. Відтак, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Відповідно до розписки від 13 лютого 2014 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошові кошти у сумі 20000 доларів США, які зобов'язався повернути до 13 лютого 2015 року. (а.с. 5) Оригінал розписки оглянуто судом в судовому засіданні. Відповідач не виконав у вказаний термін взяті на себе зобов'язання щодо повернення позикових коштів. У відповідності до положень ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суми позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж кількості. Згідно з ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини з приводу отримання відповідачем у борг грошових коштів у сумі 20000 доларів США. Розписка складена у письмовій формі. Оскільки договір позики є реальним договором, то факт передачі грошей на користь відповідача у даному випадку підтверджується розпискою, складеною відповідачем. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. Таким чином, прострочивши виконання основного зобов'язання, відповідач на вимогу позивача має сплатити три проценти річних у загальній сумі 6931,74 грн. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази у сукупності, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача борг у розмірі 20000 доларів США та три проценти річних від простроченої суми боргу у сумі 6931,74 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved