Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про збільшення розміру аліментів на утримання дитини. Позивачка в судове засідання не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що у відповідності до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02 жовтня 2007 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, сторони від шлюбу зареєстрованого 01 червня 2001 року, мають неповнолітню доньку -[PERSON], [INFO] року(а.с.7). Статтею 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачено, що кожен з подружжя у відносинах між собою в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання . Дана стаття не перешкоджає державам вживати заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно принципу №4 Декларації прав дитини, дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і після пологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло і медичне обслуговування. Статтю 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 04 квітня 2014 року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволено повністю. Шлюб, укладений 01 червня 2001 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінського районного управління юстиції м. Полтави між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження цього ж числа зроблено запис за № 56, свідоцтво [NUMBER] Доньку [PERSON], [INFO] вирішено залишити проживати разом з позивачкою [PERSON]. Стягнуто аліменти з [PERSON], [INFO], громадянина України, уродженця м.Полтави, проживаючого за адресою: [ADDRESS], ідентифікаційний номер [NUMBER], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, але не менше ніж 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER] проживаючої за адресою: [ADDRESS], зареєстрованої за адресою: [ADDRESS], на утримання доньки [PERSON], [INFO], починаючи з 19 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. В позові позивачкою вказувалось, що на даний час відповідач коштів на утримання дитини не сплачує та матеріальної допомоги не надає. Позивачка самостійно дбає про свою доньку, та намагається забезпечити їй гідний рівень життя. На утриманні [PERSON] знаходиться також інша дитина, син [PERSON], [INFO]. При цьому, позивачкою в обґрунтування позовних вимог вказувалось на те, що рівень її доходів, не дає їй можливості в повній мірі забезпечувати неповнолітню доньку, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні та приймаючи до уваги той факт, що відповідач припинив сплачувати на утримання доньки [PERSON], тому позивачка звернулась до суду з позовом, з метою збільшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено, що аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON], являється батьком неповнолітньої [PERSON], він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки збільшений розмір аліментів, визначений позивачкою та, враховуючи адекватність даного розміру до рівня споживчих цін на день розгляду справи, його відповідність до прожиткового мінімуму на дитину даного віку, суд вважає за можливе стягнення аліментів в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved