Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, в якій просив зняти арешт з квартири [ADDRESS] який був накладений постановою державного виконавця Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції АА № 166442 від 06.08.2007 року. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що йому та його батькам - [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS]. Після смерті батька позивач прийняв спадщину, а після смерті матері, при зверненні позивача, як спадкоємця першої черги за законом, до Другої Миколаївської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини стало відомо, що на спадкову квартиру постановою державного виконавця Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції АА № 166442 від 06.08.2007 року накладений арешт. Із інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що власником об'єкта обтяження є [PERSON], код [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Позивач стверджує, що ніколи не був зареєстрований за вказаною адресою та має інший ідентифікаційний код, тобто арешт накладений на спадкове майно помилково. Корабельним ВДВС ММУЮ позивачу надано відповідь, що надати постанову про накладення арешту не має можливості, оскільки відповідно до Порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби закінчився строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання до архіву, який становить три роки та рекомендовано звернутися до суду, з метою звільнення майна з-під арешту. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, представник позивача - [PERSON] надала до суду заяву з проханням слухати справу за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила задовольнити позов. Відповідач - Корабельний ВДВС ММУЮ подав суду свої письмові пояснення, у яких вказав, що відносно боржника - позивача [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER], виконавчі провадження на виконанні не знаходились. Просив розглядати справу без участі його представника. Суд, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як вбачається із матеріалів справи, позивачу [PERSON] та його батькам належить на праві спільної сумісної власності квартира [ADDRESS] При зверненні позивача, як спадкоємця першої черги за законом, до Другої Миколаївської Державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], яка померла [INFO] року, стало відомо, що на спадкову квартиру постановою державного виконавця Корабельного відділу Державної виконавчої служби Миколаївського міського управління юстиції АА № 166442 від 06.08.2007 року накладений арешт. Із інформаційної довідки з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна вбачається, що на квартиру [ADDRESS] на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АА № 166442 від 06.08.2007 року Корабельного відділу ДВС накладено арешт. Власником об'єкта обтяження зазначений [PERSON], код [NUMBER], зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Проте, судом встановлено, що власник спірної квартири - позивач [PERSON] народився [INFO] року в смт. Первомайське, Жовтневого району, Миколаївської області; 27.09.1996 року одержав ідентифікаційний номер [NUMBER] та з 04.09.1992 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд, аналізуючи вищезазначені обставини справи, прийшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача, оскільки це підтверджується зібраними по справі письмовими доказами. Доказів, які спростовують висновки суду, судовим розглядом не здобуто. На підставі викладеного,

Outcome: approved