Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 12 травня 2011 року на автодорозі Київ-Ковель, 31 км + 500 м сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER], який належить їй (позивачці) на праві власності, під керуванням [PERSON] та автомобілем Фольксваген Т4, д/н [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого її (позивачки) автомобіль було пошкоджено. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини відповідача, який вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.286 КК України, грубо порушивши Правила дорожнього руху України. В результаті вказаного злочину їй (позивачці) завдано матеріальних збитків внаслідок оплати послуг евакуатора автомобіля в розмірі 490 грн., послуг за стоянку автомобіля у період з 12 травня 2011 року по 4 березня 2013 року на штрафмайданчику в розмірі 1 010 грн., франшизи в розмірі 1000 грн., а всього на суму 2500 грн. та моральної шкоди, яку вона оцінила в 50 000 грн. Вартість пошкодженого автомобіля їй було відшкодовано страховою компанією. Тому просила стягнути з відповідача на свою користь на відшкодування матеріальної шкоди 2500 грн. та на відшкодування моральної шкоди 50 000 грн. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що 12 травня 2011 року, близько 21 години, відповідач [PERSON], керуючи на підставі довіреності автомобілем «Фольксваген Т4», реєстраційний номер [NUMBER], який знаходився в технічно несправному стані із-за несправності підвіски автомобіля, вираженої у непрацездатності лівого заднього амортизатора, що належить [PERSON], здійснюючи рух по автодорозі Київ-Ковель з боку м.Києва у напрямку м.Ковель у с.Ворзель Київської області та перевищуючи при цьому допустиму швидкість руху в межах населеного пункту 60 км/год, чим порушив п.2.3 а), 31.1, 12.4,12.9 б) Правил дорожнього руху, проїжджаючи 31 км + 500 м вказаної дороги, діючи необережно, у порушення п.2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху України, проявив злочинну недбалість, був неуважним, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, відволікся від керування транспортним засобом у дорозі, допустив його виїзд на зустрічну смугу руху, де скоїв зіткнення з автомобілем «ГАЗ-2402», реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON], який рухався по своїй смузі руху у зустрічному напрямку. Постановою Ірпінського міського суду Київської області від 12 березня 2012 року відповідача [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності на підставі п.«в» та «е» ст.1 ст.6 ЗУ «Про амністію у 2011 році» від 8 липня 2011 року (а.с.11,15-16). Як вбачається з копії повідомлення Української охоронно-страхової компанії від 10 вересня 2012 року, позивачці відшкодовані збитки внаслідок пошкодження автомобіля в сумі 4982,60 грн., що становить ринкову вартість автомобіля за вирахуванням вартості аварійно пошкодженого КТЗ та франшизи в сумі 1000 грн. (а.с.13). Згідно копій актів здачі-приймання робіт від 4 березня 2013 року, квитанцій до прибуткового касового ордеру, позивачкою було оплачено ФОП [PERSON] за послуги евакуатора автомобіля «ГАЗ-2402», реєстраційний номер [NUMBER], 490 грн., та за стоянку даного автомобіля у період з 12 травня 2011 року по 4 березня 2013 року на штрафмайданчику 1 010 грн. (а.с.5-7). Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об»єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст..1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою. Оскільки страховою компанією позивачці не було відшкодовано її збитки за послуги евакуатора в сумі 490 грн., за стоянку автомобіля на штрафмайданчику в сумі 1 010 грн. та франшиза в сумі 1000 грн., що складає 2500 грн., то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позов, стягнути з відповідача на користь позивачки зазначену суму збитків. Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд вважає, що позивачка має право на відшкодування завданої їй з вини відповідача моральної шкоди, яка виразилась в душевних стражданнях, яких вона зазнала у зв'язку з пошкодженням належного їй автомобіля, негативним наслідком якого настала неможливість тривалий час використовувати даний автомобіль за цільовим призначенням, що призвело до зміни звичного способу життя позивачки та її сім'ї, вона змушена була докладати додаткові зусилля для захисту своїх порушених прав. Визначаючи розмір завданих збитків, суд приймає до уваги характер правопорушення, тобто, нанесення шкоди джерелом підвищеної небезпеки, глибину фізичних і душевних страждань, час їх дії (з моменту вчинення ДТП пройшло більше трьох років) та, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, визнає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на відшкодування завданої їй моральної шкоди 20 000 грн. Оскільки суд не вбачає підстав для стягнення моральної шкоди у більшому розмірі, то в іншій частині в позові необхідно відмовити. Відповідно до ст..88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки необхідно стягнути на відшкодування витрат по сплаті судового збору 243,60 грн.

Outcome: partial