Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-03 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини. Вказував, що з 09.08.2013 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 05.08.2016 року було розірвано. Під час шлюбу в них народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу став проживати разом з відповідачем. Зазначав, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, внаслідок чого він був змушений звертатися до служби у справах дітей. Посилаючись на відсутність домовленості з відповідачем щодо його участі у спілкування з сином, а також наявністю перешкод у побаченнях, позивач просив суд: 1) визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO] та особистому спілкуванні з ним: - побачення з дитиною два рази на тиждень за місцем проживання батька кожної середи з 09.00 години до 18.00 години та кожної суботи з 09.00 години до 18.00 години; - побачення з дитиною протягом 4-х годин кожного року в день народження дитини за місцем проживання батька; - побачення з дитиною протягом 4-х годин кожного року на Новий рік, Різдво, Великдень за місцем проживання батька; - за попередньою домовленістю з [PERSON] 30 (тридцять) календарних днів цілодобово кожного року для спільного відпочинку та оздоровлення дитини з відвідуванням дитиною місця проживання батька; - побачення з дитиною у випадку її хвороби за місцем її проживання, знаходження, перебування; - відвідування дитячих заходів, дитячого садочку, школи раннього розвитку, гуртків, дитячих ігрових майданчиків в яких виховується, навчається, приймає участь чи перебуває дитина; 2) усунути перешкоди у вихованні дитини і спілкуванні з нею шляхом зобов'язання [PERSON]: - не чинити перешкоди в участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO] та особистому спілкуванні з ним; - у разі зміни місця проживання дитини, не пізніше ніж за дві доби повідомити про це [PERSON]; - у разі погіршення стану здоров'я дитини негайно повідомити про це [PERSON]; - у разі неможливості, з поважних причин, чергового спілкування [PERSON] з дитиною, негайно повідомити про виникнення таких обставин [PERSON] та надати побачення черговий раз в інший день; - вирішувати з [PERSON] питання стосовно виховання, догляду та здоров'я дитини. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлений позов та просили його задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали в частині побачень батька з дитиною щосуботи з 10.00 години до 18.00 години, в іншій частині вимог просили відмовити. Відповідач пояснила, що у зустрічах позивача з сином [PERSON] вона не перешкоджала та вважає за потрібне спілкування сина з батьком, однак позивач одного разу намагався викрасти дитину, тому після цього випадку вважає необхідним спочатку дочекатись рішення суду по даній справі з конкретним графіком зустрічей позивача з сином. В частині відвідування позивачем сина в святкові дні заперечує, оскільки вважає, що буде конфлікт позивача з її батьком. На даний час [PERSON] дуже маленький, тому більш прив'язаний до матері та має свій графік дня, однак в майбутньому буде доцільним збільшувати графік побачень з позивачем. Щодо зустрічей позивача з сином у середу та протягом 30 днів кожного року заперечує, оскільки [PERSON] скоро виповниться 3 роки, тому починаючи з серпня цього року, з понеділка по п'ятницю, він буде відвідувати дитячий садочок, при цьому канікул в дитячому садочку не передбачено. Крім того, вважає можливим домовлятися з позивачем щодо його зутрічей із сином в інші дні, а також не заперечує в частині відвідування сином місця його проживання. На даний час вона з сином проживає у своїх батьків по [ADDRESS], хоча прописана за іншою адресою. Представники третьої особи в судовому засіданні позов визнали частково, пояснивши, що батьки були присутні на засіданні комісії 15.12.2016 року. На той час вже було відомо про наявність в провадженні суду даної справи. Вважають, що на даний час наявні перешкоди з боку відповідача щодо спілкування позивача із сином, оскільки вона не відповідала на телефонні дзвінки. Позивач неодноразово звертався до служби щодо неможливості спілкування з сином, внаслідок чого службою проводились певні бесіди з відповідачем. У служби в справах дітей склалась певна практика вирішення подібних конфліктів шляхом визначення конкретних днів зустрічей батьків із своїми дітьми, однак щодо визначення остаточного графіку зустрічей вони покладаються на домовленість між батьками та на вирішення цього питання судом, оскільки саме в судовому порядку можливо більш детально вивчити взаємовідносини батьків, в тому числі допитати свідків та дослідити інші обставини, тому інші вимоги позовної заяви та ухвали суду службою не ігнорувались. Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, покази допитаного в судовому засіданні в якості свідка позивача, а також свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 09.08.2013 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 05.08.2016 року. Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що вбачається з копії свідоцтва про народження останнього. В судовому засіданні встановлено, що відповідач зареєстрована в [ADDRESS], фактично проживає з сином [PERSON] [ADDRESS]. З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до правоохоронних органів у зв'язку із чиненням йому перешкод у зустрічах з сином [PERSON], про що Білоцерківським відділом поліції були складені відповідні висновки: від 30.06.2016 року старшого дільничного офіцера [PERSON], від 17.08.2016 року старшого інспектора [PERSON]., від 07.09.2016 року інспектора [PERSON]., від 11.09.2016 року старшого інспектора [PERSON]., від 11.11.2016 року інспектора [PERSON]., від 21.11.2016 року дільничного офіцера поліції [PERSON] Відповідно до змісту вказаних висновків, опитана [PERSON] пояснила, що ніколи не забороняла [PERSON] бачитись з їхнім спільним сином. Інспекторами поліції рекомендовано [PERSON] для вирішення спірних питань виховання дитини звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. Листом від 10.09.2016 року відповідач запропонувала позивачу, з урахуванням розпорядку дня дитини, графік зустрічей: понеділок, п'ятниця з 09.30 до 12.30, субота з 09.00 до 12.00. Місце зустрічі батька з сином - біля воріт будинку [ADDRESS] (місце проживання сина). В судовому засіданні відповідач підтвердив, що отримав вказаний лист, зазначивши, що вказаний графік зустрічей не виконувався відповідачем, оскільки остання з різних причин не надавала йому можливості бачитись із сином. Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, а також підтверджується поясненнями представників третьої особи про те, що позивач неодноразово звертався до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області з проханням вжити заходи щодо перешкоджання [PERSON] у спілкуванні з дитиною. 21.12.2016 року ухвалою суду по даній справі зобов'язано орган опіки та піклування - Виконавчий комітет Білоцерківської міської ради Київської області, надати письмовий висновок щодо участі батька [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO] з урахуванням всіх заявлених по справі позовних вимог. Згідно витягу із протоколу № 18 від 15.12.2016 року Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області, вирішено встановити такий порядок участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON], [INFO]: щосуботи з 10.00 години до 18.00 години. Як вбачається з протоколу № 18 від 15.12.2016 року, на засіданні комісії були присутні заявник [PERSON] та мати малолітнього [PERSON], при цьому батько [PERSON] просив встановити такий порядок участі у вихованні сина: щосуботи з 10.00 години до 18.00 години за місцем проживання батька, а матір [PERSON] просила встановити графік побачень: понеділок та середа з 09.30 години до 12.00 години, субота з 09.00 години до 12.00 години. Позивач в судовому засіданні пояснив, що він не зменшував своїх позовних вимог на засіданні комісії від 15.12.2016 року, а його прохання щодо зустрічей у суботу вирвано з контексту, інші його вимоги не розглядались. 16.12.2016 року Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області прийнято висновок № 1881/04-31, яким прайнято за доцільне: «1. Встановити такий порядок участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON], [INFO]: щосуботи з 10-00 години до 18-00 години. 2. Попередити обох батьків про обов'язковість виконання ними батьківських обов'язків в інтересах дитини та про правову відповідальність за невиконання та ухилення від виконання батьківських обов'язків. 3. Надати дане рішення до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області». 27.12.2016 року Виконавчим комітетом Білоцерківської міської ради Київської області прийнято рішення № 545 «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON]», яким встановлено вищевказаний порядок участі позивача у вихованні та особистому спілкуванні з сином. Як вбачається зі змісту вищевказаних протоколу № 18 від 15.12.2016 року, висновку № 1881/04-31 від 16.12.2016 року та рішення № 545 від 27.12.2016 року, службі у справах дітей та виконавчому комітету було відомо про наявність в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду Київської області даної цивільної справи № 357/10099/16-ц за позовом [PERSON]. В судовому засіданні позивач надав покази в якості свідка, в яких зазначив, що їх син [PERSON] був очікуваною дитиною, позивач був присутнім на родах, разом з дружиною вони займались вихованням сина. Позивач знав все меню дитини, міг приготувати їжу, покласти дитину спати, міг цілий день сам знаходитись з дитиною, надавав дружині можливість відпочити, їх син був усім забезпечений. Через вплив батьків дружина раптово вирішила розлучитись. Позивачу на день народження сина виділили лічені хвилини щоб привітати дитину, що є неприпустимим. Згодом відповідач, з різних причин, взагалі перестала надавати йому можливість зустрічатись із [PERSON]. З цього приводу він неодноразово звертався в поліцію та службу у справах дітей. Щоб довідатись про стан здоров'я дитини позивач змушений звертатися до лікарні, оскільки відповідач не надає такої інформації. Зазначив, що з дружиною зараз нормальні відносини, але вона не надає йому дитину, а конфлікт відбувся саме з її батьком [PERSON] Відповідач пропонувала позивачу графік зустрічей із сином, однак виділеного йому часу дуже мало, при цьому остання не виконувала навіть цей графік. 15 грудня 2016 року на засіданні комісії він погодився на 2 дні зустрічей із сином. В судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази про те, що вона знаходиться у декретній відпустці та являється сусідкою відповідача. До листопада 2016 року вона бачила як позивач періодично приводив і забирав свого сина. Це відбувалось у дворі будинку по [ADDRESS]. В судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що відповідач по справі являється його дочкою, вона з позивачем вирішила розлучитись в інтересах дитини, позивач не приділяв уваги сину. Відповідач не чинила перешкод позивачу у спілкуванні з сином. Між ними була неузгодженість щодо зустрічей, оскільки позивач хотів бачитись з сином в будь-який день, а 15.12.2016 року позивачем була вчинена спроба забрати дитину, тому донька чекає рішення суду з визначеним графіком побачень. При вирішенні позову суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 18 СК України). Згідно до ч. 3-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Приписами ст. 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами 1-2 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч. 2 ст. 159 СК України). Враховуючи вищевикладене, в тому числі позитивну характеристику батька, його умови проживання, часткове визнання позову відповідачем, а також рекомендовані службою у справах дітей дні і години побачення батька з сином, суд вважає за доцільне визначити позивачу систематичне побачення з дитиною щосуботи з 10.00 години до 18.00 години з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року). Враховуючи відсутність будь-яких обґрунтувань в рішенні Виконавчого комітету Білоцерківської міської ради Київської області від 27.12.2016 року № 545 щодо позовних вимог позивача, крім побачень у суботу, в тому числі щодо виконання ухвали суду від 21.12.2016 року, а також надані в судовому засіданні з цього приводу пояснення представників Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, враховуючи прагнення батька брати участь у вихованні та спілкуванні з сином, а також мати можливість привітати сина у святкові дні, суд вважає, що в інтересах дитини є доцільним побачення батька з дитиною протягом 4-х годин у визначені позивачем дні кожного року, а саме: день народження дитини, Новий рік, Різдво та Великдень за місцем проживання дитини. Разом з цим, з урахуванням приблизного розкладу дня дитини, а також можливістю контролю виконання рішення суду в цій частині, слід визначити у ці дні час зустрічей батька з сином - з 10.00 години до 14.00 години. Доводи відповідача щодо неможливості перебування позивача за місцем її проживання через можливий конфлікт позивача з її батьком, суд вважає безпідставними, оскільки неприязні стосунки між ними не можуть бути підставою для обмеження дитини у спілкуванні з батьком. В судовому засіданні сторони визнали про необхідність досягнення між ними домовленостей з метою подальшого виховання дитини. Таким чином, виходячи перш за все з інтересів малолітньої дитини, якій на час вирішення спору ще не виповнилось трьох років і яка в силу цього віку та місця проживання потребує постійного материнського догляду, стан здоров'я дитини, відвідування нею, після досягнення вказаного віку, дитячого садочку, а також наявність в силу Закону не тільки прав, але і обов'язків батьків щодо участі у вихованні дитини, які не підлягають додатковому закріпленню рішенням суду, що полягають у піклуванні про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: забезпечення необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини; спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; наявність доступу дитини до культурних та інших духовних цінностей; сприяння засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; виявлення інтересів до її внутрішнього світу; наявність умов для отримання дитиною освіти, - суд дійшов висновку, за необхідне відмовити в задоволенні решти позовних вимог. При цьому визначений судом спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини, на думку суду, є таким, що відповідає віковим потребам малолітньої дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання своїх обов'язків є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. Слід зазначити, що у разі зміни обставин, пов'язаних з віком дитини, станом її здоров'я, психологічного стану, жодна із сторін не позбавлені можливості звернутися до суду з позовом про визначення іншого способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею. Крім того, визначення судом певного порядку участі батька у вихованні та особистому спілкуванні з сином не перешкоджає сторонам досягти певних домовленостей з метою якнайкращого захисту інтересів дитини.

Outcome: partial