Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-16 00:00:00

У вересні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!» (далі - ТОВ «Джоін ап!», відповідач) про відшкодування збитків, завданих порушенням умов договору про надання туристичних послуг. Позов обґрунтований такими обставинами. 10.04.2018 [PERSON] уклала з туристичним агентом Товариством з обмеженою відповідальністю «Туристична компанія «Ола тревел» (далі - ТОВ «Туристична компанія «Ола тревел», третя особа), що діяв на підставі агентського договору від імені та за дорученням туроператора ТОВ «Джоін ап!», договір про надання туристичних послуг № 3454. Відповідно до умов вказаного договору позивачу повинні бути надані туристичні послуги на чотирьох осіб з подорожі до Єгипту, м. Шарм-ель-Шейх, готель «The Grand Hotel Sharm El Sheikh 5*», дата виїзду - 26.05.2018, дата приїзду - 02.06.2018. На виконання умов договору позивач оплатила повну вартість туристичних послуг в сумі 47800 грн. проте відповідачем умови договору договору були виконані лише частково. Так, рейс мав вилетіти з аеропорту Жуляни 26.05.2018 о 10-00 год., але був перенесений на 27.05.2018 на 22-30 год., він прибув в аеропорт Шарм- ель - Шейху о 02-30 год. 28.05.2018, а до готелю прибуття відбулося о 03-30 год. Також відбулася зміна часу рейсу з повернення, а саме: замість запланованого виліту 02.06.2018 р. 19-00 год. фактично виліт відбувся о 07-30 год., відповідно виселення з готелю відбулося о 04-20 год. Позивач посилається на те, що внаслідок зміни дати та часу вильоту їй було надано менший об`єм послуги з проживання у готелі та було понесено додаткові витрати, у зв`язку з чим їй завдано збитків на загальну суму 19 550 грн., які відповідач повинен відшкодувати. Позивач також просить стягнути з відповідача 3% річних в розмірі 160 грн., інфляційне збільшення суми боргу в розмірі 700 грн. та також пеню, нараховану на підставі частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів», в розмірі 580 грн. Відповідач позов не визнав та мотивував свої заперечення такими обставинами. Відповідно до вимог Закону України «Про туризм» туроператором без покладення додаткових витрат на туристів було запропоновано альтернативний варіант авіаперевезення, на який туристи погодилися та скористалися туристичними послугами: здійснили авіапереліт 27.05.2018, скористалися послугами готелю, трансферу, харчування, повернулися назад. При цьому, як того вимагають положення вищевказаного Закону, туроператором було здійснено розрахунок різниці між запропонованими послугами і тими, які були надані. Оскільки проживання в готелі скоротилося на одну добу, позивачу повернуто різницю в сумі 2 709,97 грн. та витрати на таксі в сумі 1080 грн. Вимоги позивача про стягнення 19 550 грн. жодним чином не обґрунтовані, розрахунку цієї суми не надано. Оскільки вартість ненаданої частини туристичної послуги була повернута позивачу в повному обсязі, позивачем не доведено існування невиконаного зобов`язання, а тому не підлягають застосуванню стаття 625 ЦК України та частина 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». Третьою особою подано пояснення щодо позову, у якому зазначено, що перераховані ТОВ «Джоін ап!» кошти за ненадану частину туристичної послуги в сумі 2 438,47 грн. та вартість витрат на таксі в сумі 1351,50 грн. надійшли на поточний рахунок ТОВ «Туристична компанія «Ола тревел» у листопаді 2018 р., про що було повідомлено позивача, але остання відмовилась їх отримувати до вирішення спору в суді. Вирішення справи третя особа поклала на розсуд суду. Ухвалою від 02.01.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження в судове засідання на 21.02.2019. 21.02.2019 у зв`язку з хворобою судді розгляд справи перенесено на 04.07.2019. 04.07.2019 за клопотанням представника відповідача розгляд справи відкладено на 17.10.2019. 24.07.2019 відповідачем подано відзив на позов. 17.10.2019 третьою особою подано пояснення щодо позову. 17.10.2019 за клопотанням представника позивача розгляд справи відкладено на 17.02.2020. В судове засідання сторона позивача не з`явилася, представником позивача подано заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши представників відповідача та третьої особи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 10.04.2018 між турагентом - ТОВ «Туристична компанія «Ола тревел», яке діяло від імені та за дорученням туроператора ТОВ «Джоін ап!» на підставі агентського договору на реалізацію турпродукту, та туристом [PERSON] було укладено договір про надання туристичних послуг № 3452 К (далі - Договір). Предметом даного Договору є зобов`язання туроператора через турагента відповідно до заявки туриста на бронювання (листа бронювання) забезпечити надання комплексу туристичних послуг (туристичний продукт), та зобов`язання туриста їх прийняти та оплатити. Згідно з умовами, визначеними пунктом 2.1. Договору, та відповідно до листа бронювання туристичних послуг позивач замовила тур на чотирьох осіб до Єгипту, курорт Шарм-ель-Шейх, готель «The Grand Hotel Sharm El Sheikh 5*», на період з 26.05.2018 по 02.06.2018., вартість якого становила 48 800 грн. 10.05.2018 сторони уклали додаткову угоду Договору, відповідно до якої погодили зменшення вартості туристичного продукту на 200 грн. На виконання умов Договору та додаткової угоди позивач оплатила повну вартість туристичного продукту в загальному розмірі 47 800 грн., що підтверджується фіскальними чеками ТОВ «Туристична компанія «Ола тревел» від 10.04.2018 та від 10.05.2018. Як зазначає позивач, виліт літака з аеропорту Жуляни в аеропорт Шарм-ель-Шейх був запланований на 26.05.2018 о 10-00 год., але був перенесений на 27.05.2018 на 22-30 год. Вказаний авіарейс прибув до аеропорту Шарм-ель-Шейху о 02-30 год. 28.05.2018, а до готелю туристи прибули о 03-30 год. Також відбулася зміна часу рейсу з повернення, а саме: замість запланованого рейсу 02.06.2018 р. о 19-00 год. фактично рейс відбувся о 07-30 год., відповідно виселення з готелю відбулося о 04-20 год. Вказані обставини відповідач не оспорив. Після повернення з подорожі у червні 2018 р. позивач звернулася до третьої особи із заявою про повернення вартості ненаданої частини туристичної послуги та компенсацію витрат на оплату таксі та зберігання багажу за 11 годин, понесених у зв`язку з перенесенням авіарейс у м. Києві. Листом від 07.06.2018 третя особа направила заяву позивача на адресу відповідача вказавши, що позивач вимагає повернення коштів в сумі 19 550 грн. Судом встановлено, що відповідач за результатами розгляду заяви позивача у листопаді 2018 р. перерахував на рахунок ТОВ «Туристична компанія «Ола тревел» кошти за ненадану частину туристичної послуги та вартість витрат на таксі в загальному розмірі 3 789,97 грн. (2 438,47 грн. і 1351,50 грн.), що підтверджується платіжними дорученнями від 20.11.2018. Відповідно до пояснень третьої особи на час розгляду справи вказані кошти знаходяться на її рахунку у зв`язку з відмовою позивача від їх отримання до розгляду справи судом. Встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання туристичних послуг,які регулюються як нормами глави 63 ЦК України «Послуги. Загальні положення», так і спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про туризм» (далі - Закон № 324/95-ВР), який визначає загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики в галузі туризму та регулює відносини, пов`язані з організацією і здійсненням туризму на території України.. На вказані правовідносини також поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно зі статтею 1 Закону № 324/95-ВР туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Статтею 5 даного Закону визначено, що туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Відповідно до статті 20 Закону № 324/95-ВР за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Договір на туристичне обслуговування може передбачати компенсацію у разі спричинення шкоди туристу невиконанням або неналежним виконанням туристичних послуг, включених до туристичного продукту, відповідно до міжнародних конвенцій, що регламентують надання таких послуг. Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За приписом частини 3 статті 19-1 Закону № 324/95-ВР туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору. За неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену у договорі відповідно до чинного законодавства (статті 32 Закону № 324/95-ВР). Умови укладеного між сторонами Договору на туристичне обслуговування базуються на вищевказаних положеннях закону і не суперечать їм. Так, відповідно до пункту 3.2.4. Договору туроператор через турагента має право на будь-які зміни тривалості, маршруту та інших параметрів туристичних послуг, що входять до складу туристичного продукту, за погодженням з туристом. Згідно з умовами, визначеними пунктами 3.4.2., 3.4.3., 3.4.4. Договору, турист має право на вільне обрання туристичних послуг при замовлення турпродукту, отримання комплексу туристичних послуг відповідно до прийнятого та оформленого Листа бронювання та на відшкодування збитків, заподіяних внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору іншою стороною, при дотриманні вимог, передбачених пунктом 8 цього Договору. Пункт 8 Договору регулює порядок вирішення спорів сторін та передбачає, що у разі наявності у туриста претензій з питань обслуговування, він подає письмову претензію протягом 14 днів з моменту закінчення туру. У випадку невиконання умов даного Договору з боку туроператора/турагента, турист має право вимагати повернення оплачених коштів за ненадані послуги, за умови дотримання вимог пункту 3.3. договору (пункт 6.1). За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлене договором або законом. Статтею 33 Закону № 324/95-ВР передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Стаття 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право, зокрема, вимагати відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги). Судом встановлено, що позивач дотримався вимог договору щодо звернення до відповідача з письмовою претензією, яку відповідач задовольнив частково. Згідно з даними довідки відповідача про розгорнуту вартість турпродукту, бронювання якого здійснювалось за двома ваучерами (№ 1090583 та № 1090574), вартість проживання чотирьох осіб у готелі «The Grand Hotel Sharm El Sheikh 5*» за 7 ночей становила 18 921 грн., а відтак вартість однієї ночі проживання у готелі становила 2 703 грн. (1 351,50 грн. по кожному ваучеру). З пояснень відповідача та адресованого позивачу листа вбачається, що відповідач визнав обґрунтованими вимоги про повернення коштів за одну ніч проживання у готелі та компенсацію витрат на таксі. Водночас жодних обґрунтувань відхилення вимог про компенсацію витрат на зберігання багажу в сумі 440 грн., понесення яких підтверджується чеком на вказану суму, суду не надано. Проте суд не може погодитися з визначеним відповідачем розміром відшкодування, оскільки за обставинами справи встановлено, що внаслідок перенесення часу вильоту з Києва та повернення назад час проживання туристів в готелі фактично зменшився до 5 ночей. Водночас позивачем також не обґрунтовано та не доведено розмір заявлених вимог. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте зі змісту позовної заяви та доданих до неї доказів неможливо визначити, з яких розрахунків виходить позивач, заявляючи вимогу про стягнення 19 550 грн. Зважаючи на викладене, суд з урахуванням принципів розумності та справедливості визнає обґрунтованими та доведеними вимоги позивача про відшкодування вартості ненаданої послуги проживання за 2 ночі, що становить 5 406 грн., компенсацію витрат на таксі в сумі 1080 грн. та на зберігання багажу в сумі 440 грн., а усього в сумі 6 926 грн. Відповідно до положень частини 5 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги)… Згідно умов договору туристична подорож мала розпочатись 26.05.2018, а фактично позивач прибула на курорт 28.05.2018. Отже відповідач прострочив виконання послуги на 2 дні, а тому розмір пені за прострочення виконання договору на туристичне обслуговування становить 2 868 (47 800/100х3х2). Вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій ґрунтуються на положеннях частини 2 статті 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Отже ураховуючи, що дана норма визнає умови відповідальності боржника за порушення ним грошового зобов`язання, у справах про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних позивач повинен, зокрема, обґрунтувати та довести момент виникнення у відповідача грошового зобов`язання. Разом з тим обґрунтованих розрахунків інфляційних втрат та трьох процентів річних позивачем не наведено і не надано жодних доказів, які б дозволяли суду самостійно визначити дату, з якої у відповідача перед позивачем виникло грошове зобов`язання. За таких обставин вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних суд вважає недоведеними та відмовляє у їх задоволенні. У зв`язку з розглядом цієї справи позивач поніс і витрати на сплату судового збору в розмірі 704,80 грн. Загальний розмір заявлених позивачем вимог становив 20 990 грн. За правилом, встановленим статтею 141 ЦПК України, суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Отже ураховуючи, що позов задоволений на 9 794 грн., тобто на 46% (9794х100/20990), на відповідача слід покласти 46% сплаченого позивачем судового збору, що становить 331,26 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial