Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 06.09.2012 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 426, мотивуючи позов тим, що з липня 2018 року сторони припинили спільне проживання, у зв`язку з тим, що між сторонами постійно виникали сварки, в наслідок того, що кожен з них має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з позивачем та сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з відповідачкою. Поновлення шлюбу є неможливим. Спір щодо розподілу спільного майна буде вирішуватися окремо. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, суду пояснив, в сім`ї неодноразово виникали сварки, з липня 2018 року знаходився в закордонному рейсі, відповідно сімейні стосунки не підтримувались, 20.01.2019 року, коли він прийшов з рейсу, то був госпіталізований до лікарні, 06.02.2019 року виписавшись з лікарні, пішов жити до батьків, разом з ним пішла їх неповнолітня донька [PERSON] , син [PERSON] залишився проживати з матір`ю, зберегти сім`ю вважає неможливим. Поділ майна розглядатиметься окремо. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, проте не визнала той факт, що з липня 2018 року сторони не проживають однією сім`єю, тому, що коли позивач повернувся з рейсу в січні 2019 року, він приїхав до неї з дітьми додому, а вже після лікарні, 6 лютого переїхав до батьків. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 06.09.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, актовий запис № 426. (а.с. 4) Від шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 5-6) Шлюбно-сімейні стосунки сторін та ведення спільного господарства припинено. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved