Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

У березні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади в особі Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, третя особа: восьма Запорізька державна нотаріальна контора ГТУЮ в Запорізькій області про визнання права власності в порядку спадкування за законом, яка уточнювалась 30.05.2017 р . В обґрунтування позовних вимог позивачка [PERSON] зазначила, що 02.09.2009 року помер її батько, після його смерті все його майно було успадковане матірю позивачки, [PERSON], яка померла 28.06.2014 року. Після смерті матері позивачки відкрилась спадщина на: -квартиру [ADDRESS], загальною площею 69,06 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м., що належала спадкодавцеві [PERSON] після смерті батька позивача [PERSON]. -земельну ділянку № 44, площею 0,0501 га, яка розташована за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н, Лукашівська сільська рада, на території садового товариства «Мис», кадастровий номер 2322184600:07:001:1292, цільове призначення земельної ділянки, для ведення садівництва, які належали [PERSON], яка помер 02 серпня 2009 року, спадкоємцем якого була [PERSON] мати позивача, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав на цю земельну ділянку та померла 28 червня 2014 року. Батьки позивачки - [PERSON] та [PERSON] заповіту не залишили. Також позивачка зазначила, що крім неї спадкоємцем після смерті батьків є її рідна сестра [PERSON], яка відмовилась від прийняття спадщини, подавши до нотаріальної контори відповідну заяву.. 12 лютого 2015 року [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкову квартиру. [PERSON] зазначила, що пізніше, в документах які залишилися після смерті батьків, вона знайшла копію Державного акту на право власності на земельну ділянку № 44, площею 0,0501 га, яка розташована за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н, Лукашівська сільська рада, на території садового товариства «Мис», кадастровий номер 2322184600:07:001:1292, цільове призначення земельної ділянки, для ведення садівництва, яка належала [PERSON], однак останній за своє життя не зареєстрував своє право власності на спірну земельну ділянку. 10.11.2016 року позивачка звернулася до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на раніше вказану земельну ділянку. Проте, у оформленні спадщини у нотаріальному порядку їй було відмовлено у звязку тим, що спадкодавцем до нотаріальної контори не було надано оригіналу правовстановлюючих документів на спадкове майно. На підставі вищевикладеного, позивачка [PERSON] була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом в якому просить суд визнати за нею право в порядку спадкування за законом на земельну ділянку №44, загальною площею 0,0501 га, розташовану в садовому товаристві «Мис» на території Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області, кадастровий номер 2322184600:07:001:1292, цільове призначення земельної ділянки - для ведення садівництва, в порядку спадкування за законом, після [PERSON], який помер 02 серпня 2009 року, спадкоємцем якого була [PERSON], яка померла 28 червня 2014 року. В судове засідання зявився представник позивачки [PERSON], який підтримав уточнену позовну заяву [PERSON] в повному обсязі та просив суд її задовольнити. Представник відповідача - територіальної громади в особі Лукашівської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, до суду надав заяву, в якій зазначив, що проти уточненої позовної заяви [PERSON] не заперечує, просить суд розглядати за його відсутності. Представник третьої особи - восьмої Запорізької державної нотаріальної контори в судове засідання також не зявився, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, про що свідчать матеріали справи, заперечень або клопотань до суду не надавав. Відповідно до ст.ст.10,11 ЦПК України, суд розглядає справу на засадах змагальності сторін в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, та повністю підтверджується матеріалами справи, а саме документами, наданими представником позивача, під час судового розгляду, копії яких знаходяться в матеріалах справи, а їх оригінали були досліджені судом в судовому засіданні, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-УШ №111901 від 25.09.1959р. позивачка [PERSON] є рідною дочкою померлої [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію шлюбу серії І-ЖС №471436 від 08.08.1981 року, позивачка змінила прізвище на «Гончарова». 02.08.2009 року помер батько позивачки [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС № 151554, виданим Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Запорізькій області, актовий запис № 6747. Після смерті батька позивачки все майно було успадковане матірю [PERSON] [PERSON], яка померла 28 червня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії I-ЖС № 151554, виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 4127 . Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець по заповіту або по закону має право спадщину прийняти або не прийняти. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями за законом першої черги є в рівних частках діти, батьки та дружина(чоловік) померлого. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входила: -квартира [ADDRESS], загальною площею 69,06 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м., що належала спадкодавцеві [PERSON] після смерті батька позивача [PERSON]. -земельна ділянка № 44, площею 0,0501 га, яка розташована за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н, Лукашівська сільська рада, на території садового товариства «Мис», кадастровий номер 2322184600:07:001:1292, цільове призначення земельної ділянки, для ведення садівництва, які належали [PERSON], яка помер 02 серпня 2009 року, спадкоємцем якого була [PERSON] мати позивача, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав на цю земельну ділянку та померла 28 червня 2014 року. Батьки позивачки - [PERSON] та [PERSON] заповіту не залишили. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Згідно витребуваних судом спадкових справ за №182-10 від 15.04.2010 року, відкритої після смерті [PERSON] та за №239/2014 від 28.06.2014року, відкритої після смерті [PERSON], спадкоємцями після їх смерті є позивачка та її рідна сестра [PERSON], яка 28.06.2014 року надала до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, а 23.12.2014 року відкликала її, відмовившись від спадщини. Вказані заяви містяться в матеріалах справи 12 лютого 2015 року [PERSON] отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру [ADDRESS], загальною площею 69,06 кв.м., житловою площею 45,8 кв.м., що належала спадкодавцеві [PERSON] Даний документ був виданий їй державним нотаріусом Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори, [PERSON] Як було зазначено позивачкою в позові та підтверджено її представником в судовому засіданні, через деякий час [PERSON] в документах, які залишилися після смерті її батьків, знайшла копію Державного акту на право власності на земельну ділянку № 44, площею 0,0501 га, яка розташована за адресою: Запорізька обл., Запорізький р-н, Лукашівська сільська рада, на території садового товариства «Мис», кадастровий номер 2322184600:07:001:1292, цільове призначення земельної ділянки, для ведення садівництва, яка належала [PERSON]. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 88222429 від 28.05.2017 року та Інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 28.05.2017 року [PERSON], який є спадкодавцем та батьком позивачки, не зареєстрував у встановленому законом порядку Державний акт про право власності на землю. В матеріалах спадкової справи №239/2014 від 28.06.2014 року міститься заява [PERSON] від 10.11.2016 року, з якою вона звернулась до Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на раніше вказану земельну ділянку. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дій, винесеною 10.11.2016 року, державним нотаріусом Восьмої Запорізької державної нотаріальної контори, [PERSON], [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючих документів. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені,має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Згідно ст. 1225 ЦК України ( діючої редакції) вбачається, що право власності на земельні ділянки переходить в порядку спадкування без зміни цільового призначення. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа ( фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. На підставі вищевикладеного, суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки [PERSON] є законними, достатнім чином обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки задоволення позовних вимог позивачки не порушує невизнані або оскаржувані права, свободи чи інтереси будь-яких осіб. З урахуванням вищевикладеного,

Outcome: approved