overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу,посилаючись на те, що з 15 березня 1985 р. перебувають в шлюбі, між ним та відповідачем погіршились відносини, з грудня 2014р. мешкають окремо, в нього існує інша сім»я, вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження його неможливе. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив задовольнити. Відповідачка в судове засідання повторно не з»явилася., про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. За вказаних обставин суд визнав можливим проводити судове засідання за відсутності відповідача у заочному порядку за згодою позивача. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 березня 1985року,який зареєстрований Печерським Відділом реєстрації актів громадянського стану м.Києва , актовий запис № 225 , мають повнолітню доньку. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки має іншу сім»ю, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін, тому позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] народження. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. Позивач надав до суду заяву, в якій позов підтримує в повному обсязі та просить суд проводити розгляд справи у відсутності його представника. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що містяться відповідні документи в матеріалах справи. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 01.12.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції у м. Донецьк, актовий запис № 1247. Від мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO] народження. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулась до суду із зазначеними вимогами мотивуючи їх тим, що 26 грудня 2014 року між нею та відповідачем було укладено договір строкового банківського вкладу №300937/82673/07-14, згідно з умовами якого позивач внесла на депозитний рахунок банку грошову суму в розмірі 227 799, 41 грн. зі сплатою 20% річних. Вказує, що вона звернулась до банку з метою повернення банківського вкладу, однак відповідачем сума вкладу їй повернута не була. Станом на день звернення до суду залишок тіла депозиту складає 170 000 грн, які позивач просить стягнути з відповідача на її користь. У судове засідання позивач та представник відповідача не з'явилися, про час місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Позивача направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності, та вказала, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. За таких обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи,суд дійшов наступного висновку. 26 грудня 2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір банківського вкладу №300937/82673/07-14, згідно з умовами якого позивач вніс на депозитний рахунок банку грошову суму в розмірі 227 799, 41 грн. зі сплатою 20% річних. Факт внесення суми на депозитний рахунок № [NUMBER] підтверджується наявною у матеріалах справи копією меморіального ордеру № [NUMBER] від 26.12.2014 (а.с. 11). Обґрунтовуючи пред'явлені вимоги позивач посилається на те, що 12 січня 2015 року вона звернулась до банку із заявою про повернення суми банківського вкладу. Однак, відповідаченм сума вкладу повернута не була. З виписки по особовому рахунку позивача від 02.03.2015 вбачається,що залишок коштів на рахунку складає 170 000 грн. (а.с.12) Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановленні договором. Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що відповідач не виконав в повній мірі вимоги позивача про повернення суми банківського вкладу, позовні вимоги про стягнення суми банківського вкладу підлягають задоволенню. Крім того, у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 1700,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулась до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 26 червня 2010 року. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. На даний момент ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства та сумісне проживання припинено, дитина проживає з відповідачкою. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], після розірвання шлюбу просить залишити шлюбу прізвище «[PERSON]». У судовому засіданні позивач позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував, вказав суду , що хоче зберегти шлюб, однак позивач не бажає зберігати шлюб. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 26 червня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Солом»янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 766. Від сімейного проживання позивач і відповідач мають сина - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулась у суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем. Зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалось, виявилось різне сприйняття сімейного життя, несумісність характеру. Вказував, що шлюб існує формально. Просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, була повідомлена про місце, час проведення судового засідання належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб [NUMBER] вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 01.11.2003 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції. Як вбачається з матеріалів справи сторони від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулась у суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем. Зазначив, що сімейне життя з відповідачем не склалось, виявилось різне сприйняття сімейного життя, несумісність характеру. Вказував, що шлюб існує формально. Просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на розірванні шлюбу, не заперечував проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, була повідомлена про місце, час проведення судового засідання належним чином, а саме шляхом публікування 07.05.2015 року в газеті «Слобідський край» оголошення про її виклик в судове засідання, що призначене на 19.05.2015 року на 10:00 годину (а.с.16), причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення не надавала, у зв'язку з чим ухвалою суду від 19 травня 2015 року з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], 23.08.2002 року було укладено шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в зв'язку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, пов'язані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до Ірпінського міського суду Київської області з позовом до [PERSON], [PERSON], яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] та [PERSON]; 3-ті особи: Служба у справах дітей Ірпінської міської ради Київської області та Відділ громадянства і реєстрації фізичних осіб Ірпінського МВ УДМС України у Київській області про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та зняття із реєстрації. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що вона є одноосібним власником житлового будинку в с. Гостомель, вул. Островського, 59. За вказаною адресою прописані, але не проживають відповідачі. Відповідачі, які зареєстровані у її будинку на даний час не проживають,їхнє місце проживання позивачці не відоме з грудня 2013р. Вказує, що оскільки відповідачі не проживають за вказаною адресою то у неї виникають проблеми із сплатою надмірних комунальних послуг. Враховуючи ті обставини, що відповідачі вже більше року не проживають в будинку позивачки, не сплачують комунальні послуги та добровільно знятися з реєстрації не бажають. Тому позивачка просила суд визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: Київська область, с. Гостомель, вул. Островського, 59 та зняття їх з реєстраційного обліку. Позивачка в судове засідання не з'явилася, про час та місце слухання справи була належним чином повідомлена. До суду надійшла заява з проханням слухати справу у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі, просить його задовольнити. Відповідачі в судові засідання не зявлялася, про час та місце розгляду справи оповіщалася в установленому законом порядку, тому суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], третя особа: публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про стягнення компенсації частки у спільному майні подружжя. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 09 квітня 2015 року відкрито провадження у справі. Разом з позовною заявою позивач звернулася із заявою про забезпечення позову, в якій просила накласти арешт на квартиру [ADDRESS] та автомобіль Mitsubishi Outlander, 2008 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що невжиття заходів забезпечення позову у вигляді арешту квартири може утруднити виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки відповідач має намір відчужити вказане майно без відома позивача. Відповідно до роз'яснень, викладених у постанові Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду», суддя не вправі до постановлення ухвали про відкриття провадження у справі здійснювати будь-які дії щодо підготовки справи до судового розгляду, зокрема, забезпечувати позов. Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. За приписами ст. 152 ЦПК України позов забезпечується шляхом накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у постанові від 22 грудня 2006 року N 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Як убачається з матеріалів справи, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь грошову компенсацію вартості частки спільного майна, а саме: вказаних вище квартири та автомобіля. Вирішуючи заяву про забезпечення позову, суддя повинен пересвідчитися, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Приймаючи до уваги, що позивачем заявлені позовні вимоги про стягнення грошової компенсації вартості частки спільного майна подружжя, можливе відчуження спільного майна позивачем на користь третіх осіб у даному випадку не впливає на загрозу За таких обставини, суд доходить висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що їй на праві особистої приватної власності належить житловий будинок по вул. Шевченка, 20 в с. Вільне Броварського району Київської області. У житловому будинку без реєстрації місця проживання проживав колишній чоловік її дочки [PERSON], який після розірвання шлюбу залишив будинок, а на даний час повернувся і став проживати у будинку без її згоди. Також у будинку без її згоди проживає [PERSON] колишній чоловік іншої її дочки. Посилаючись на вимоги ст.. 391 ЦК України та ч. 3 ст. 116 ЖК України, позивач просить усунути перешкоди в користуванні будинком шляхом виселення відповідачів. У судове засідання представник позивача не зявився, повідомивши письмово про підтримання позовних вимог та розгляд справи в його відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причин неявки не повідомили, тому суд за згодою позивача вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачу на праві особистої приватної власності належить житловий будинок по вул. Шевченка, 20 в с. Вільне Броварського району Київської області, у якому без реєстрації місця проживання проживають відповідачі. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Київській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Рівненській області, [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO]. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Згідно ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, на зміст права власності не впливають місце проживання особи і місце розташування майна. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні. У разі порушення права власності, власник у відповідності з вимогами ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповівдно до частини 3 статті 116 ЖК України, осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. З огляду на наведене та враховуючи відсутність доказів, які б підтвердили законність користування відповідачами належним позивачу на праві власності житловим будинком, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved