Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Бузької сільської ради Вознесенського району про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом в якому вказували, що 30 січня 2002 року помер їх батько [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина до складу якої увійшов садовий будинок, розташований в с. Бузьке Вознесенського району в садівничому товаристві «Майське» по вул. Прибрежній, 7. Спадщина була прийнята шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном, проте не оформлена матір'ю позивачів та дружиною спадкодавця [PERSON]. 10 грудня 2007 року [PERSON] померла. Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину після смерті матері. Проте нотаріус відмовив позивачам в оформленні спадкових прав з підстав відсутності доказів прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], а також видачі правовстановлюючого документа, що посвідчує належність спадкодавцю спадкового майна після смерті останнього. В зв'язку з наведеним [PERSON], [PERSON] просили в судовому порядку встановити факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], а також визнати за ними в рівних частках (по 1/2 частці за кожним) право власності на садовий будинок, розташований в с. Бузьке Вознесенського району в садівничому товаристві «Майське» по вул. Прибрежній, 7 в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, проте останній надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача Бузької сільської ради Вознесенського району в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі вказаних осіб, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При судом встановлено, що 30 січня 2002 року помер батько позивачів [PERSON]. Після смерті останнього відкрилася спадщина до складу якої увійшов садовий будинок, розташований в с. Бузьке Вознесенського району в садівничому товаристві «Майське» по вул. Прибрежній, 7. Спадщина була прийнята шляхом фактично вступу в управління та володіння спадковим майном, проте не оформлена матір'ю позивачів та дружиною спадкодавця [PERSON]. 10 грудня 2007 року [PERSON] померла. Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину після смерті матері. Проте нотаріус відмовив позивачам в оформленні спадкових прав з підстав відсутності доказів прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON], а також видачі правовстановлюючого документа, що посвідчує належність спадкодавцю спадкового майна після смерті останнього. Проте факт прийняття [PERSON] спадщини після смерті чоловіка шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном підтверджується копією довідки КП «Жилсервіс» від 31 березня 2004 року та іншими матеріалами справи. Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження\~ це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Перелік фактів, які підлягають встановленню судом в окремому провадженні викладений в ч. 1 ст. 256 ЦПК України та не є вичерпним (ч. 2 ст. 256 ЦПК України). Відповідно до п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України за №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» заява про встановлення факту прийняття спадщини та місця її відкриття може бути розглянута судом у порядку окремого провадження, якщо орган, який вчиняє нотаріальні дії, не вправі видати заявникові свідоцтво про право на спадщину через відсутність або недостатність документів, що необхідні для підтвердження в нотаріальному порядку факту вступу в управління або володіння спадковим майном. Діями ж, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини або подача ним протягом цього строку до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяви про її прийняття. Згідно п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України за №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Враховуючи обставини справи та довідку-роз'яснення нотаріуса, суд вбачає підстави для встановлення факту прийняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] Водночас згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] набув у власність садовий будинок, розташований в с. Бузьке Вознесенського району в садівничому товаристві «Майське» по вул. Прибрежній, 7 на підставі свідоцтва про право власності від 08 жовтня 2002 року (видане після його смерті). Проте свідоцтво видане на підставі рішення виконкому Вознесенської районної ради народних депутатів від 27 лютого 1987 року №35, тобто рішення про підтвердження факту належності [PERSON] спадкового садового будинку прийняте за його життя, а саме посвідчення права відбулося вже після його смерті. Таким чином матеріали справи містять достатньо відомостей щодо належності [PERSON] спадкового будинку, який після його смерті перейшов в порядку спадкування до [PERSON] Судом встановлено, що позивачі належним чином прийняли спадщину після смерті [PERSON] Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, враховуючи те, що позивачі не мають іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved