Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позовній заяві позивач вказав, що згідно рішення Чортківського районного суду від 23 серпня 2013 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу (заробітку) щомісячно, починаючи з 12 серпня 2013 року і до досягнення старшою дитиною повноліття. 11 червня 2015 року він звільнений з роботи, у зв'язку з чим значно погіршився його матеріальний стан, на даний час не працює, стабільного заробітку немає. Він проживає у будинку свого дядька, будинок потребує капітального ремонту, земельної ділянки у нього немає. Крім того, у нього погіршився стан здоров'я, він хворіє гіпертонічною хворобою ІІ ступеня та має часті болі в серці. На його утриманні перебуває батько, який також хворіє. У зв'язку з наведеними обставинами позивач просить зменшити розмір аліментів і стягувати з нього по 300 гривень щомісячно на кожну дитину, а також стягнути на його користь витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 гривень. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити з мотивів наведених в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнають, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, а тому просять в задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що рішенням Чортківського районного суду від 23 серпня 2013 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 12 серпня 2013 року і до досягнення старшою дитино повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. У випадках, передбачених ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 Сімейного кодексу України, так і положень ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України. Частина перша статті 192 Сімейного кодексу України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України). Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 Сімейного кодексу України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 Сімейного кодексу України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 Сімейного кодексу України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Така правова позиція викладена в постанові судової палати в цивільних справах Верховного Суду України від 5 лютого 2014 року, а відповідно до вимог ч. 2 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України при виборі і застосуванні правової норми до спірних правовідносин суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постановах, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстав, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 355 цього Кодексу. Як вбачається із витягу з наказу № 58О/С-15 від 11 червня 2015 року Чортківської установи виконання покарань управління Державної пенітенціарної служби України в Тернопільській області (№ 26) 11 червня 2015 року позивач [PERSON] звільнений у запас за п. 63 «ж» (власним бажанням). Крім цього, позивач [PERSON] хворіє гіпертонічною хворобою ІІ ступеня, середній кардіоваскулярний ризик, за станом здоровя протипоказані нічні зміни, що підтверджується висновком райЛКК № 1/595 від 18 травня 2015 року. Таким чином, цими документами підтверджується зміна матеріального стану позивача, оскільки на даний час він не працює, а також погіршення стану його здоровя, що відповідно до вимог частини перша статті 192 Сімейного кодексу України є підставою зміни розміру аліментів і така зміна відповідно до вищенаведеної правової позиції Верховного Суду України може полягати в зміні способу їх присудження, тобто, в даному випадку стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Виходячи з положень ст. 182 Сімейного кодексу України, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; суд, зважаючи на вимоги ч. 1 ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України щодо меж заявлених позовних вимог, визначає аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 300 гривень щомісячно на кожну дитину до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 Цивільного процесуальногокодексу України суд стягує з відповідачки на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 487,20 гривень.

Outcome: partial