Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-09 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем з 18 вересня 1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, проте проживають окремо. Від шлюбу мають двох дітей - повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , які проживають із позивачем. Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2017 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частин від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.06.2017 і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018, та на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частин від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, за період з 13.06.2017 по 07.07.2017, і не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.07.2017 і до досягнення донькою повноліття. У зв`язку із закінченням навчання повнолітнім сином [PERSON] , починаючи з 01.07.2018 припинено утримання аліментів на користь [PERSON] на утримання повнолітнього сина у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. У зв`язку з припиненням сплати відповідачем аліментів на користь позивача у розмірі 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) змінився матеріальний стан відповідача, а тому позивач просить змінити розмір стягуваних аліментів на утримання доньки з 1/6 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою суду від 01 квітня 2019 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з огляду на наступне. Судом установлено, що сторони з 18.09.1999 сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який на даний час не розірваний (а.с. 7, 16). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Рішенням Пирятинського районного суду Полтавської області від 08 серпня 2017 року з відповідача [PERSON] було стягнуто аліменти на користь позивача на утримання повнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/6 частин від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13.06.2017 і до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018, та на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/6 частин від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, за період з 13.06.2017 по 07.07.2017, і не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 08.07.2017 і до досягнення донькою повноліття (а.с. 16-17). Рішення набрало законної сили та є чинним. Відповідно до довідки Харківецькою сільською радою Пирятинського району Полтавської області № 102 від 25.02.2019 зі [PERSON] проживають син [PERSON] , донька [PERSON] , та зареєстрований, проте не проживає, чоловік [PERSON] (а.с. 12). За письмовою заявою [PERSON] та на підставі виконавчого листа № 544/557/17 з останнього проводилося утримання аліментів на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] та повнолітнього сина [PERSON] (а.с.10). Починаючи з 01.07.2018 з відповідача утримуються аліменти на одну дитину - [PERSON] , [INFO] , до [INFO] у розмірі 1/6 від доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с.10). Відповідно до інформації, наданої Пирятинським РВ ДВС ГТУЮ у Полтавській області № 15.21-38/2350 від 08.04.2019 до відділу не пред`являвся виконавчий лист № 544/557/17, [PERSON] не являється стороною виконавчого провадження (а.с.23). Відповідно до Довідки про заробітну плату виданої [PERSON] ТОВ «Пирятинський сирзавод», останній працював на посаді сиросолільника, та за період з квітня 2018 року по березень 2019 року отримав заробітну плату у розмірі 84364,19 грн (а.с.27). Відповідно до наказу про звільнення № 167-к від 20.03.2019 ТОВ «Пирятинський сир завод» [PERSON] на Пирятинському сир заводі більше не працює (а.с.28). Неповнолітня [PERSON] є здоровою, на «Д» обліку у лікаря-педіатра не перебуває (а.с.11). Позивач [PERSON] щомісяця затрачає кошти на належне утримання доньки, а сааме на придбання одягу, продуктів харчування, канцелярських приладь для навчання. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. За умовами частин першої та другої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із статтями 180, 191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною другою статті 182 СК України (у редакції, чинній на час ухвалення рішення) встановлено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною першою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Із часу ухвалення Пирятинським районним судом Полтавської області рішення від 08 серпня 2017 року про стягнення з [PERSON] аліментів на неповнолітню [PERSON] минуло майже два роки, останній у серпні виповниться повних 16 років. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2019 рік», встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. За таких обставин, аналізуючи спірні правовідносини в контексті вказаних норм права, враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що наявні підстави для збільшення розміру аліментів, що стягнуті рішенням суду, оскільки змінились обставини, що впливають на визначений розмір аліментів. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме: з 1 січня 2019 року - 2027 гривень, з 1 липня - 2118 гривень, з 1 грудня - 2218 гривень. Частина 1 ст. 81 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 13 ЦПК України передбачає, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Отже з урахуванням встановлених вище обставин, суд вважає за необхідне змінити розмір стягуваних з [PERSON] аліментів з 1/6 частини доходів відповідача на 1/4 частину доходів відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав позивача та захистом прав неповнолітньої дитини, обов`язок по утриманню якої покладений на обох сторін по справі. При цьому у новому розмірі аліменти мають сплачуватись з дня набрання рішенням законної сили, що узгоджується з положеннями абз. 4 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року, а тому позов є законним та обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Таким чином з відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України на користь держави підлягає стягненню судовий збір за розгляд справи судом в розмірі 768 грн 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved