Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Арбузинської селищної ради Миколаївської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді житлового будинку [ADDRESS]. Позивач є спадкоємцем 1 черги за законом після смерті батька. Зазначаючи, що у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на будинок він не має змоги оформити спадщину на житловий будинок, позивач прохав визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок у порядку спадкоємства за законом. Представник позивача у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги. Представник відповідача у судове засідання двічі не з'явився, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Представник третьої особи не заявив про свою участь у справі. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд приходить до наступного. Як вбачається з матеріалів справи, спадкодавець [PERSON] помер [INFO] року. Після його смерті залишилося спадкове майно у виді житлового будинку, розташованого в [ADDRESS]. Відповідно до листа БТІ Арбузинського районного комунального підприємства від 7 вересня 2015 року № 5 власником житлового будинку [ADDRESS] згідно свідоцтва про право власності [NUMBER] від 9 березня 1971 року є [PERSON] Підстави набуття права власності на житловий будинок, споруди та належність цього майна особі визначаються законодавством, чинним на час набуття права власності. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок» право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спірного житлового будинку (1971 рік) регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31 січня 1966 року Міністерством комунального господарства Української РСР та 15 січня 1966 року Верховним судом Української РСР, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56. Згідно з п.п. 1, 7 цієї Інструкції реєстрація будинків провадилася бюро технічної інвентаризації виконкомів місцевих рад депутатів трудящих на підставі документів, що встановлюють право власності (правовстановлюючих документів), визначених у додатку № 1. За змістом п.13 цієї Інструкції за відсутності правовстановлюючих документів бюро технічної інвентаризації на підставі зібраних матеріалів складає мотивований висновок про те, чи належить будівля заявнику, і подає його виконкому місцевої ради депутатів трудящих, який виносить відповідне рішення. Після винесення виконкомом рішення про оформлення право власності на будинок або домоволодіння, органи комунального господарства, а де їх немає - виконком місцевої ради трудящих видає власникові свідоцтво про право особистої власності на будинок. Однак свідоцтво про право власності на житловий будинок, що ввійшов до складу спадщини, втрачено, про що свідчить публікація в газеті «Нове життя» № 68 від 3 вересня 2015 року. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. У відповідності до змісту заповіту, складеного 19 листопада 1995 року померлим [PERSON] він заповів належний йому жилий будинок з господарським та побутовими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] своєму сину [PERSON] Позивач у встановлений законом 6-місячний строк звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті батька та на підставі його заяви було заведено спадкову справу № 233/2005 у Арбузинській державній нотаріальній конторі Миколаївської області. Інші спадкоємці з заявами про прийняття спадщини не зверталися. Вказані обставини підтверджуються матеріалами спадкової справи. Державним нотаріусом позивачу надано роз'яснення про відсутність можливості видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого у зв'язку із відсутністю правовстановлюючого документу на будинок. У відповідності до ст. 68 Закону України «Про нотаріат» та п. п. 4.1.4, 4.15. Порядку ведення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 36/5 від 22.02.2012 року при видані свідоцтва про право на спадщину нотаріус обов'язково перевіряє: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства, якщо має місце спадкування за законом, прийняття спадкоємцем спадщини у встановлений законом спосіб, склад спадкового майна, на яке видається свідоцтво про право на спадщину. На підтвердження цих обставин від спадкоємців витребовуються документи, які підтверджують вказані факти. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Оскільки позивачем втрачений документ про право власності на успадкований жилий будинок, отримати дублікат свідоцтва позивач не має змоги у зв'язку із змінами у законодавстві, а тому позивач позбавлений можливості оформити своє право власності на нерухоме майно у нотаріальній конторі, суд вважає, що позовна заява про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкоємства підлягає задоволенню.

Outcome: approved