Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа Баглійський відділ державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції, про визнання права власності, зняття арешту, стягнення спричиненої матеріальної та моральної шкоди. У грудні 2015 року [PERSON] уточнив позовні вимоги: просив суд визнати за ним право власності на автомобіль та зняти з автомобіля накладений арешт. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказав, що він на праві власності мав автомобіль [NUMBER], який 03 червня 2015 року обміняв на автомобіль [NUMBER], який належав на праві власності відповідачу. 04 вересня 2015 року його автомобіль [NUMBER] був затриманий. Виявилось, що постановою Індустріального відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції на автомобіль був накладений арешт. На день винесення постанови про арешт автомобіля його власником був відповідач і стосовно відповідача відкрите виконавче провадження. Вважає, що з 03 червня 2015 року, після обміну, власником автомобіля є він, позивач. Просить позов задовольнити. Представник позивача також пред*явлений позов підтримав та пояснив, що власником автомобіля [NUMBER] є позивач. Вказаний автомобіль позивач отримав у власність шляхом обміну з [PERSON], представником [PERSON] згідно генеральної довіреності. При обміні позивачу був переданий техпаспорт на автомобіль. 04 вересня 2015 року автомобіль під керуванням позивача був затриманий і позивачу стало відомо, що на автомобіль виконавчою службою накладений арешт за борги [PERSON] по кредитному договору перед ПАТ [PERSON] Аваль. Укласти договір купівлі-продажу автомобіля сторони не можуть з тих підстав, що на автомобіль накладений арешт. Таким чином, власником автомобіля є позивач. Просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з*явився. Подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. У поданих суду запереченнях на позов вказав, що позивача він не знає. Також він не знає і [PERSON] Із пред*явленого позову йому стало відомо, що позивач у невідомого йому громадянина [PERSON] свій автомобіль [NUMBER] з доплатою у 1.000 доларів США обміняв на автомобіль [NUMBER]. Він автомобіль Чері Елара придбав 02 липня 2007 року на підставі кредитного договору, укладеного ним з ПАТ [PERSON] Аваль. Також ним з ПАТ [PERSON] Аваль був укладений договір застави. Предметом застави був автомобіль Чері Елара. У зв*язку з невиконанням ним кредитного договору автомобіль у нього 23 січня 2012 року банком був вилучений з його користування з метою подальшої реалізації та на автомобіль був накладений арешт. Автомобіль було заборонено відчужувати. Ним для остаточного розірвання кредитного договору працівникам банку [PERSON] та [PERSON] була видана довіреність. Тому [PERSON] він не знає, його не уповноважував і йому не довіряв розпоряджатися автомобілем. Тому у задоволенні позову просить відмовити. Представник 3-ї особи, у судове засідання не з*явився. Подав суду заяву, у якій просив суд розглянути справу у відсутність їх представника. Суд, вислухавши позивача, його представника, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відповідно до ст. 715 ЦК України: За договором міни /бартеру/ кожна із сторін зобов*язується передати другій стороні у власність один товар в обмін на інший товар. Кожна із сторін договору міни є продавцем того товару, який він передає в обмін, і покупцем товару, який одержує взамін. Договором може бути встановлена доплата за товар більшої вартості, що обмінюється на товар меншої вартості. Згідно зі ст.716 ЦК України: До договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, ....... елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов*язання. Згідно зі ст. 657 ЦК України: Договір купівлі-продажу ......укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Тобто, договір міни підлягає обов*язковому нотаріальному посвідченню. Сторони вказаного не дотримались. Тому укладений, зі слів позивача та його представника, договір міни позивачем з [PERSON] не відповідає вимогам чинного законодавства. Надана суду позивачем копія розписки [PERSON], який вважав себе тимчасовим володільцем спірного автомобіля, не може свідчити, що між позивачем та [PERSON] був укладений договір міни автомобілів тому, що власник автомобіля, відповідач, не уповноважував [PERSON] розпоряджатись автомобілем [NUMBER]. При таких обставинах, відповідно до ст.220 ЦК України: У разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. При цьому, із [PERSON] про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомомого майна вбачається, що постановою Індустріального ВДВС ДМУЮ від 22 вересня 2011 року був накладений арешт на все рухоме майно [PERSON] із забороною його відчуження. Згідно акту опису й арешту майна від 23 січня 2012 року державним виконавцем при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 20 серпня 2011 року Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з відповідача на користь ПАТ «[PERSON] Аваль» боргу у сумі 101.533,80 гривень, був проведений опис автомобіля [NUMBER], який належав на праві власності [PERSON], відповідачу. При цьому, 04 жовтня 2012 року [PERSON] довіреністю уповноважив [PERSON] та [PERSON] керувати, а також розпоряджатись від його імені належним йому автомобілем [NUMBER]. Із розписки [PERSON] від 03 червня 2015 року вбачається, що [PERSON], який проживає у м. Кіровограді і який є тимчасовим володільцем автомобіля [NUMBER] обміняв його на автомобіль [NUMBER]. Разом з тим, до теперішнього часу власником нині спірного автомобіля є відповідач. Відповідно до ч.,ч.1 та 2 ст. 60 Закону України\~ «Про виконавче провадження»:\~ «Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відмомо про такі обставини.» У судовому засіданні було встановлено, що власником автомобіля [NUMBER], на який позивач просить визнати право власності та з якого просить зняти арешт, є не він, позивач, а [PERSON] При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вважає, що понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed