Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яким просив суд розірвати шлюб, який був укладений 31 січня 2017 року між ними, і зареєстрований Суворовським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, а/з про шлюб № 77. У червні 2020 року [PERSON] подала зустрічну позовну заяву до [PERSON] , якою просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у сумі 3500 грн. щомісячно. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 05.11.2020 року позовні заяви об`єднанні у одне провадження. 05.11.2020 року [PERSON] подала заяву якою зменшила позовні вимоги до 3000 грн. щомісячно. 05.11.2020 року [PERSON] визнав зменшені позовні вимоги в сумі 3000 грн. Позивач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач подав письмову заяву про визнання позову, просив справу розглядати у свою відсутність. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Сторони уклали шлюб 31.01.2017 року. Від цього шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що з грудня 2018 року стосунки подружжя ускладнились, сторони припинили подружнє життя, де далі частіше виникають сварки, що в підсумку призвело до розпаду сім`ї. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. Оскільки позовні вимоги визнані відповідачем, на користь позивача з бюджету слід повернути половину судового збору. Вирішуючи питання зустрічного позову суд виходить з наступного: Обов`язок утримання дітей батьками є спільним. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Отже, суд стверджує, що право вибору способу стягнення аліментів належить позивачу. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилом ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі суд враховує що відповідач визнав суму 3000 грн., і виходячи з інтересів дитини, вважає, що дана сума буде справедливою, з урахуванням в тому числі і обов`язку матері утримувати своїх дітей. З відповідача слід стягнути судовий збір на користь держави за правилом ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від його сплати за Законом. За правилом ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: approved