Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У вересні 2015 року позивач - ПАТ „Всеукраїнський [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту. В обґрунтування своїх вимог позивач вказував, що 15.12.2010 року ПАТ „Всеукраїнський [PERSON] та [PERSON] уклали договір банківського обслуговування № BL_ЖГ00004891, відповідно якого, відповідач отримала кредит у сумі 10 000,00 грн. строком до 15.12.2013 року, зі сплатою 20 % річних за користування кредитними коштами. Свої зобовязання відповідач [PERSON] за вказаним договором належним чином не виконувала, у звязку з чим станом на 21.08.2015 року вона має заборгованість в сумі 28 904,42 грн., яка складається з наступного: - 3 449,48 грн. заборгованість за кредитом; - 1 235,47 грн. заборгованість по сплаті відсотків; - 1 500,00 грн. заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом; - 22 719,47 грн. сплата штрафних санкцій. Посилаючись на наведене, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 28 904,42 грн. Представник позивача у заяві про розгляд справи за їх відсутністю позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання не зявилися, проте представник відповідача [PERSON] надав заяву з проханням слухати справу у їх відсутність, позовні вимоги визнають частково, та заперечують проти позову в частині стягнення з відповідачки комісії та штрафних санкцій. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню виходячи із такого. Як вбачається із кредитного договору № BL_ЖГ00004891 від 15.12.2010 року [PERSON] отримала у позивача кредит у сумі 10 000,00 грн., зі строком користування до 15.12.2013 року, зі сплатою 20 % річних за користування кредитними коштами. Відповідач порушив свої зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом. Так, з 2013 року виникла прострочена заборгованість за кредитом. Положеннями договору передбачено, що у випадку порушення позичальником строків сплати передбачених договором платежів більше ніж на один місяць має право вимоги від позичальника дострокового повернення кредиту в повному обсязі та сплати процентів за його користування, а також плати за ведення кредитної справи. При несвоєчасній сплаті позичальником платежів в строки, перед бачені договором, кредитор має право вимоги від позичальника оплати боргового зобовязання в примусовому порядку згідно чинного законодавства України. Згідно ст. ст. 526-527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, і станом на 21.08.2015 року вона має заборгованість на загальну суму 28 904,42 грн., яка складається з наступного: - 3 449,48 грн. заборгованість за кредитом; - 1 235,47 грн. заборгованість по сплаті відсотків; - 1 500,00 грн. заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом; - 22 719,47 грн. сплата штрафних санкцій. У відповідності до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти(кредит)позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти, тобто при порушенні зобовязань боржник повинен сплатити кредитору борг, відсотки від суми боргу та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст.615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду із вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільний Кодекс України встановлює загальну та спеціальну позовну давність (с.ст. 257-258). Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи викладене, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення з відповідача штрафних санкцій задоволенню не підлягають, оскільки позивачем прощено позовну давність, встановлену п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України, строком в один рік. При цьому матеріали справи не містять доказів поважності причин пропуску позивачем позовної давності, і клопотань про його поновлення суду не заявлено. До того ж, із матеріалів справи і розрахунків позивача, неможливо встановити розмір пені в межах позовної давності, а тому в частині стягнення з відповідача пені у розмірі 22 719,47 грн., суд вважає необхідним відмовити. Крім цього, позивач відповідно до п. 22 ст. 5 Закону України Про судовий збір, від сплати судового збору звільнений, тому на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача в прибуток держави судовий збір у розмірі - 551,20 грн.

Outcome: partial