Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-30 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом де вказує, що рішенням апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2011 року з відповідача на його користь були стягнуті аліменти на утримання батька у розмірі 280 грн. щомісячно. Враховуючи те, що через рівень інфляції в країні, а також через те, що він має низку тяжких захворювань, зазначений розмір аліментів не задовольняє його потреби. Тому просив збільшити розмір аліментів, стягуємих з відповідача на його утримання до 2150 грн. 14 грудня 2017 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом де зазначає, що дійсно на підставі рішення апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2011 року сплачує аліменти на утримання батька - позивача по справі. На теперішній час позивач має пенсію, яка значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений діючим законодавством, в нього ж на утриманні є неповнолітні діти, на утримання яких він сплачує аліменти. За таких обставин просив припинити право [PERSON] на аліменти, які стягуються на його користь з [PERSON] В період часу з 02 листопада 2017 року по 04 квітня 2018 року справа перебувала у провадженні судді Харківського районного суду Харківської області Юдіна Є.О. Відповідно до наказу голови Харківського районного суду Харківської області №05-06/43 від 20 березня 2018 року судді Харківського районного суду Харківської області Юдіну Є.О. надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. На підставі розпорядження керівника апарату Харківського районного суду Харківської області «Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ» №01-02/27 від 04 квітня 2018 року було здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями і справу передано судді Харківського районного суду Харківської області Панас Н.Л. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області Панас Н.Л. від 10 квітня 2018 року позов було прийнято до провадження і призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні позивач заявлені позовні вимоги підтримав і просив задовольнити у повному обсязі, надавши пояснення аналогічні викладеним в позові. Проти задоволення зустрічного позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не надавав. За таких обставин суд вважає за можливе розглянути справу за участю його представника. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував, зустрічний позов просив задовольнити, надавши суду пояснення, аналогічні викладеним в позові. Заслухавши сторони, перевіривши матеріали справи, суд доходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.202 Сімейного Кодексу України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов'язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків, що передбачено ч.1 ст.204 СК України Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьком та сином. Позивач є інвалідом ІІ групи і відповідно до довідки Харківського об'єднаного УПФ Харківської області №302 від 25 травня 2018 року, отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання, розмір якої у період з грудня 2017 року до травня 2018 року склав 14812 грн.14 коп. Крім того, позивач перебуває на диспансерному обліку в АЗПСМ селища Покотилівка у зв'язку із захворюваннями на цукровий діабет 2 типу; серцево-судинного захворювання, хронічної хвороби нирок, про що свідчить лист КЗОЗ «Центр первинної медико-санітарної допомоги м. Мерефа Харківського району» №114 від 13 вересня 2016 року. Відповідач [PERSON] є приватним підприємцем, постійного заробітку не має, на його утриманні перебуває неповнолітній син - [PERSON]. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 21 травня 2013 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів, зобов'язання сина брати участь у додаткових витратах на батька та відшкодування витрат на утримання спільного майна, вимоги позивача задоволено частково: збільшено розмір аліментів на утримання непрацездатного батька, які підлягають стягненню з [PERSON] згідно рішення судової колегії судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області від 03 серпня 2011 року; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання непрацездатного батька у розмірі 280 гривень, щомісячно, замість 200 гривень до зміни матеріального положення чи стану здоров'я сторін, починаючи з моменту набрання рішенням законної сили; в задоволенні позовних вимог в частині зобов'язання брати участь у додаткових витратах на придбання телефону, ліків, одягу, харчів та в частині відшкодування витрат на утримання спільного майна відмовлено. Рішення суду набрало законної сили. Згідно зі ст.205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред'явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Як вбачається з роз'яснень, викладених у п.21 Постанови від 15 травня 2006 року №3 Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов'язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст.202 СК), не є абсолютним. Статтею 201 СК України визначено обов'язкові умови та підстави покладення на дітей обов'язку утримувати своїх батьків: діти досягли вісімнадцяти років; батьки є непрацездатними за віком або за станом здоров'я; батьки потребують матеріальної допомоги;відсутні обставини для звільнення дітей від обов'язку утримувати своїх батьків. Моментом виникнення обов'язку утримувати своїх батьків є наявність усіх перерахованих умов. При цьому судом враховуються всі інтереси сторін: непрацездатність батьків та їх потреба у матеріальній допомозі, матеріальне становище дітей, догляд дітей за батьками тощо. Також до уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність в батьків майна, що може приносити дохід, тощо. Таким чином, в кожному конкретному випадку суд враховує всі види заробітку чи доходу як дітей так і батьків, та інші обставини і визначає розмір аліментів. Статтею 7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2018 рік» встановлено, що у 2018 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2018 року - 1700 гривень, з 1 липня - 1777 гривень, з 1 грудня - 1853 гривні, а для основних соціальних і демографічних груп населення:осіб, які втратили працездатність: з 1 січня 2018 року - 1373 гривні, з 1 липня - 1435 гривень, з 1 грудня - 1497 гривень. Згідно з довідкою Харківського приміського об'єднаного управління пенсійного фонду України в Харківській області №302 від 25 травня 2018 року щомісячний розмір пенсії позивача становить 2468 грн.69 коп. Таким чином, [PERSON] отримує пенсію в розмірі, що перевищує визначений законодавством України прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність та аліменти від відповідача у розмірі 280 гривень. Матеріали справи не містять достатнього обсягу належних та допустимих доказів, які б давали підстави для висновку, що розмір пенсії позивача, який встановлений відповідним органом виконавчої влади держави України, реально не забезпечує об'єктивні потреби позивача. Згідно з вимогами ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності з ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 25 липня 2017 року по справі №635/2419/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на утримання батька, яке було змінено рішенням апеляційного суду Харківської області від 19 жовтня 2017 року, встановлено, що відповідно до інформації Харківської об'єднаної державної податкової інспекції ГУ Міндоходів у Харківській області № 72/4/20-23-07-12 від 05 червня 2014 року, співробітниками ОУ Харківської ОДПІ ГУ Міндоходів Харківської області 04 червня 2014 року здійснено виїзд за адресою місця проживання [PERSON] [ADDRESS] та отримано пояснення останнього, про те, що на території вищевказаного будинку знаходяться 4 транспортних засоби: Nissan Bluebird, державний реєстраційний номер [NUMBER], 1987 року випуску придбаний за 300 доларів США для колекції; Peugot 305, державний реєстраційний номер [NUMBER], 1983 року випуску, придбаний за 300 доларів США для колекції; Fiat 141, державний реєстраційний номер [NUMBER], 1988 року випуску, придбаний за 230 доларів США для колекції та автомобіль ЗАЗ Таврія, державний реєстраційний номер [NUMBER], придбаний в якості металобрухту. Також [PERSON] пояснив, що займається ремонтом авто та що це його хобі - без мети отримання прибутку, ніяким бізнесом він не займається, доходів не має, працює, як інвалід в денний час. Тому суд не приймає доводи позивача в цій частині. Таким чином, оголошена та досліджена у судовому засіданні сукупність доказів призводить суд до висновку про відсутність підстав для задоволення позову [PERSON] про збільшення розміру аліментів, стягуємих з [PERSON] Також суд приходить до висновку про те, що в задоволенні зустрічного позову [PERSON] про звільнення від оплати аліментів на утримання непрацездатного батька з огляду на наступне. Статтею 204 СК України встановлено, що дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків. Дочка, син звільняються судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько не сплачували аліменти на утримання дитини, що призвело до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, і така заборгованість є непогашеною на момент прийняття судом рішення про визначення розміру аліментів на батьків. У виняткових випадках суд може присудити з дочки, сина аліменти на строк не більш як три роки. Несплата аліментів на утримання дитини, що призвела до виникнення заборгованості, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три роки, підтверджується довідкою, виданою органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем у порядку, встановленому законом. Ані [PERSON] ані його представником у судовому засіданні не надано належних та допустимих, в розумінні діючого цивільного процесуального законодавства, доказів того, що [PERSON] ухилявся від виконання своїх батьківських обов'язків по відношенню до нього або не сплачував аліменти, якщо такі присуджувались рішенням суду. А тому підстав для задоволення його позову суд не вбачає. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed