Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-16 00:00:00

У вересні 2014 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] та [PERSON] до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна Залізниця» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи. В позовній заяві позивачі зазначили, що [INFO] року при виконанні трудових обов'язків, працюючи з роботами з підвищеною небезпекою, загинув [PERSON]. На момент смерті загиблий перебував у трудових відносинах з Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-західна Залізниця». Загибель сина, чоловіка та батька стала для позивачів сильним потрясінням, вони дуже болісно перенесли втрату близької та рідної людини, що сильно відобразилося на емоційно-психічному стані, оскільки вони залишилися без опори та матеріальної підтримки. Позивачі перенесли найтяжчу моральну травму у своєму житті, пов'язану з усвідомленням втрати назавжди близької та рідної людини, яка має тривалий вплив та відчувається в повсякденному існуванні, оскільки загиблий за життя був здоровим, життєрадісним, добрим та уважним до батьків, дружини та дітей. Позивачам доведеться докласти чималих зусиль для відновлення нормальних життєвих зв'язків та подальшої організації життя. Тому позивачі просили суд стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання: на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 3.000 000,00 грн. (три мільйони гривень 00 копійок); на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень 00 копійок). У письмових запереченнях проти позову (а.с. 20-22) відповідач зазначив, що позивачами не надано відповідних доводів щодо підтвердження спричинення позивачам моральної шкоди у зазначеному ними розмірі, не наведено обставин щодо оцінки втрат немайнового характеру та які докази це підтверджують. Крім того, відповідач посилаючись на ч.1 ст.5 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», згідно з якою одним із основних принципів страхування від нещасного випадку є своєчасне та повне відшкодування шкоди страховиком, яким є Фонд соціального страхування від нещасних випадків. Тому відповідач ДТГО «Південно-Західна залізниця» заперечує проти позову в повному обсязі, так як на його думку позовні вимоги Позивачів не підтверджені доказами. В судовому засіданні 06.11.2014 року в якості третьої особи без заявлення самостійних вимог залучено [PERSON], якого вироком Подільського районного суду м. Києва від 05.10.2012 року у справі № 2607/10533/12 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 Кримінального кодексу України, що порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві, будучи особою, яка зобов'язана їх дотримуватися, що спричинило загибель [PERSON]. У судовому засіданні представник позивачів підтримала позов у повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні підтримав свої письмові заперечення та проти позову заперечив, додатково пояснив, що позивачами не доведені ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог. Тобто позивачами не наведено достатньо доказів, що обґрунтовують вимоги позивачів щодо розміру нанесеної моральної шкоди, відсутній розрахунок, нанесеної моральної шкоди. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Звертаючись до суду з позовом про відшкодування моральної шкоди, позивачі [PERSON] та [PERSON] зазначили, що [INFO] року загинув при виконанні трудових обов'язків [PERSON], [INFO], чоловік [PERSON], яка залишилась вдовою з двома неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], позивач [PERSON], [INFO] - мати загиблого. Позивачі просили відшкодувати моральну шкоду, завдану загибеллю [PERSON], яка стала для позивачів сильним потрясінням, дружина загиблого та його мати болісно перенесли втрату близької та рідної людини. Загибель сина, чоловіка що сильно відобразилося на емоційно-психічному стані, оскільки вони залишилися без опори та матеріальної підтримки. Позивачі зазначили, що вони перенесли найтяжчу моральну травму у своєму житті, пов'язану з усвідомленням втрати назавжди близької та рідної людини, яка має тривалий вплив та відчувається в повсякденному існуванні, оскільки загиблий за життя був здоровим, життєрадісним, добрим та уважним до батьків, дружини та дітей. Позивачам доведеться докласти чималих зусиль для відновлення нормальних життєвих зв'язків та подальшої організації життя. Згідно із ст.23 ЦК України про відшкодування моральної шкоди передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. (ч.1) Моральна шкода полягає, як вказано, зокрема, у п.2 ч.2 цієї статті у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. У положеннях цієї статті також визначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. (ч.3) Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. (ч.4). Як вбачається із матеріалів справи вироком Подільського районного суду м. Києва від 05.10.2012 року з вини майстра цеху № 1 [PERSON], 12 листопада 2009 року при виконанні ремонтниками штучних споруд мостоцеху № 2 у їх числі [PERSON], по відновленню роботи повітропроводу (заміна окремих елементів) на залізничному мосту 16/17 км. перегону Київ-Дніпровський-Київ-Петрівка, направлених на підставі наказу № ПЧ-2/14-221 від 15.06.2012 року виконувача обов'язків начальника відокремленого підрозділу Дарницька дистанційна колія, [PERSON] будучи без засобів індивідуального захисту, виконуючи роботи з підвищеною небезпекою раптово зірвався із місця виконання робіт і впав у річку Дніпро, внаслідок чого наступила його смерть. Перед виконанням запланованих робіт, майстер цеху № 1 [PERSON], діючи в порушення вимог п. п. 5.1.5, 5.1.6, 5.1.8 НПАОП 63.21-1.25-07 «Правила безпеки праці під час виконання робіт у колійному господарстві», п. п. 1.2, 1.9.4, 2.1, 2.5, 2.6 «Інструкції № 78 з охорони праці під час виконання робіт на висоті для мостоцехів Дарницької дистанції колії», не довів до відома вказаних працівників що при виконанні запланованих робіт необхідно застосувати індивідуальні засоби захисту. Вироком Подільського районного суду м. Києва від 05.10.2012 року у справі № 2607/10533/12 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 Кримінального кодексу України та призначено йому покарання у виді 1 /одного/ року позбавлення волі з позбавленням права обіймати організаційно розпорядчі посади пов'язані з виконанням робіт з підвищеною небезпекою строком на 1 /один/ рік. На підставі ст.75 КК України, звільнено засудженого від відбування основного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк на 1 /один/ рік. Цивільні позови при розгляді кримінальної справи справі № 2607/10533/12 не заявлялися. [PERSON] та [PERSON], звертаючись до суду у порядку цивільного провадження з позовом до Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна Залізниця» про відшкодування моральної шкоди, заподіяної смертю фізичної особи у своїй позовній заяві та додаткових наданих поясненнях зазначили, що при виконанні трудових обов'язків, працюючи з роботами з підвищеною небезпекою, [INFO] року загинув [PERSON]. На момент смерті загиблий перебував у трудових відносинах з відповідачем по справі Державним територіально-галузевим об'єднанням «Південно-західна Залізниця» у трудових відносинах. Позивачі зазначили, що загибель сина, чоловіка та батька стала для позивачів сильним потрясінням, вони дуже болісно перенесли втрату близької та рідної людини, що сильно відобразилося на емоційно-психічному стані, оскільки вони залишилися без опори та матеріальної підтримки. Позивачі перенесли найтяжчу моральну травму у своєму житті, пов'язану з усвідомленням втрати назавжди близької та рідної людини, яка має тривалий вплив та відчувається в повсякденному існуванні, оскільки загиблий за життя був здоровим, життєрадісним, добрим та уважним до батьків, дружини та дітей. Позивачам доведеться докласти чималих зусиль для відновлення нормальних життєвих зв'язків та подальшої організації життя. Тому вони просили суд стягнути з відповідача моральну шкоду у сумі 3.000 000,00 грн. (три мільйони гривень 00 копійок); на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 1 000 000,00 грн. (один мільйон гривень 00 копійок). Вироком суду встановлено, що на підставі наказу №ПЧ-2/14-221 від 15.06.12 р. виконувача обов'язків начальника відокремленого підрозділу Дарницька дистанція колії в розпорядження майстра цеху №1 [PERSON] з [INFO] р. терміном на два дні направлено ремонтників штучних споруд мостоцеху № 2 [PERSON] та [PERSON] по відновленню роботи повітропроводу (заміна окремих елементів) на залізничному мосту 16/17 км., перегону Київ-Дніпровський-Київ-Петрівка, які у вказаний день прибули на місце проведення робіт. В порушення п. 6.7 типового «Положення про проведення навчання та перевірки знань з питань охорони праці», без наряду-допуску на виконання небезпечних робіт, третя особа [PERSON] допустив підлеглих працівників [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до виконання робіт з підвищеною небезпекою, а саме зварювання труби для повітропроводу та встановлення її на технологічні кронштейни перильного огородження залізничного мосту 16-17 км. перегону Київ-Дніпровський-Київ-Петрівка. Приблизно о 13-00 год. [INFO] р. бригада працівників у складі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] піднялась на пікет 2 залізничного мосту 16-17 км. перегону Київ-Дніпровський-Київ-Петрівка. Розмістившись на технологічній площадці прогонової споруди № 4, панель 4-5 з правого боку перегону, приблизно на відстані 10-15 метрів один від одного, бригада почала протягувати зварену трубу по кронштейнах на перильному огороджені моста у зв'язку з чим [PERSON] будучи без засобів індивідуального захисту, виконуючи роботи з підвищеною небезпекою, раптово зірвався із місця виконання робіт і впав у річку «Дніпро», в результаті чого наступила його смерть. Згідно висновку судово-медичної експертизи № 110/2741 від 14.08.2012 р., смерть [PERSON] настала від механічної асфіксії, внаслідок утоплення в воді. Відповідно до Акту спеціального розслідування Територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві від 26.07.2012 року - [PERSON] є особою, дії та бездіяльність якого призвели до настання нещасного випадку. 05.10.2012 року вироком Подільського районного суду м. Києва у справі № 2607/10533/12 [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 272 Кримінального кодексу України, що порушив правила безпеки під час виконання робіт з підвищеною небезпекою на підприємстві, будучи особою, яка зобов'язана їх дотримуватися, що спричинило загибель людини. Згідно із ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно із ст.1167 ЦК України передбачені підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Так, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. (ч.1) Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; в інших випадках, встановлених законом. (ч.2) Згідно із ч.2 ст.1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю. Досліджуючи обставини справи, суд оцінює у сукупності зібрані докази, у тому числі пояснення та заперечення сторін, викладені обставини у вироку суду та інші матеріали справи та вважає доведеними доводи позивачів про спричинення позивачу [PERSON], як дружині загиблого та його матері [PERSON] моральної шкоди, завданою загибеллю [PERSON], яка стала для позивачів сильним потрясінням, оскільки як дружина загиблого так і його мати болісно перенесли втрату близької та рідної людини. Позивачі перенесли найтяжчу моральну травму у своєму житті, пов'язану з усвідомленням втрати назавжди близької та рідної людини, яка має тривалий вплив та відчувається в повсякденному існуванні, оскільки загиблий за життя був здоровим, життєрадісним, добрим та уважним до батьків, дружини та дітей. Позивачам доведеться докласти чималих зусиль для відновлення нормальних життєвих зв'язків та подальшої організації життя. Посилання у запереченнях представника відповідача на недоведеність факту моральних переживань та фізичних страждань, а також на відсутність розрахунку моральної шкоди та надання доказів на підтвердження визначеному ними розміру шкоди суд сприймає в частині визначення розміру моральної шкоди і вважає можливим стягнути моральну шкоду з відповідача на користь [PERSON], як дружині загиблого, яка залишилась вдовою з двома неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], та матері загиблого [PERSON], приймаючи до уваги втрату сина. Окрім душевних страждань втрата чоловіка і сина призвели до вимушених та тяжких змін у їх житті. З огляду на викладене, суд вважає, що слід позов задовольнити частково, стягнути з Державного територіально-галузевого об'єднання «Південно-західна Залізниця» моральну шкоду на користь [PERSON] у сумі 200 000 грн., а також на користь - [PERSON] моральну шкоду у сумі 200 000 грн. Враховуючи викладене, на підставі: ст. ст. 23, 1167, 1168, 1172, 1187 ЦК України, та

Outcome: partial