Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

У березні\~2020\~року позивач\~звернувся до\~суду з\~позовом,\~після уточнення\~якого,\~про визнання\~відповідача такою,\~що втратила\~право користування\~квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на підставі договору дарування від 06.11.2004 йому на праві власності належить вищевказана квартира. Між тим, як з`ясувалося за вказаною адресою зареєстрована колишня власниця [PERSON] , 1947 року народження, яка в квартирі не проживає та не є її власником на теперішній час. [PERSON] добровільно не знялася з реєстраційного обліку, а її реєстрація в квартирі перешкоджає йому у повній мірі користуватися своїм майном. Крім того, змушений сплачувати комунальні послуги та ніші платежі з урахуванням відповідача. За таких обставин, позивач вважає, що існують всі підстави для визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 10.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 09.09.2020 08:20 годину, учасники справи не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Крім того, позивач надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в які просив позовні вимоги задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Третя особа просила розгляд справи здійснити за відсутності її представника. Відповідач відзиву на позовну заяву не надала, причини своєї неявки суду не повідомила. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення судової кореспонденції за адресою місця реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи \~і оцінивши\~наявні в\~ній докази, дійшов наступного. Відповідно до договору дарування від 06.11.2004, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Машковою С.М., зареєстрованого в реєстрі за № 4950, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Реєстрація права власності на вказану квартиру підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 03.12.2004. Згідно довідки ЖБК «Супутник» від 25.02.2020 адресою квартири [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] та його дочка [PERSON] . Згідно витягу з реєстру територіальної громади міста Миколаєва у квартирі позивача, крім його самого і його дочки, рахується зареєстрованою [PERSON] , [INFO] . Із позовної заяви та заяви позивача від 09.09.2020 вбачається, що про реєстрацію відповідача в квартирі, після набуття ним права власності, йому відомо не було, в квартирі відповідач не проживала та він її не бачив. Матеріалами справи також підтверджується, що позивач 29.01.2020 звертався до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради для перевірки факту реєстрації відповідача, на що отримав відповідь від 20.02.2020 № 19.01-17/Щ-43. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права громадян на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій в здійсненні покладених на них завдань по управлінню житловим фондом, експлуатації і збереженню його. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (частина перша та друга\~статті 319 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб (частина перша\~статті 383 ЦК України). Згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Ця норма права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. Не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім`ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. Всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки позивач, як власник квартири, позбавлений можливості у повній мірі використовувати своє право власності у зв`язку з тим, що за адресою його нерухомого майна зареєстрована відповідач, який за вказаною адресою з моменту набуття позивачем права власності на квартиру (з 2004 року) не проживає, участі в утриманні квартири не приймає, у зв`язку із чим заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Так як позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини першої статі 5 Закону України «Про судовий збір», на підставі статті 141 ЦПК України з відповідач на користь держави підлягає стягненню 840,80 грн.

Outcome: approved