Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] (далі - позивач), яка діє також в інтересах малолітнього [PERSON], звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), треті особи: Служба у справах дітей Шевченківської районної у місті Києві державної адміністрації (далі - третя особа 1), Прокуратура Шевченківського району м. Києва (далі - третя особа 2), [PERSON] (далі - третя особа 3) про визнання права користування житловим приміщенням, усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення у житлове приміщення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач перебувають у шлюбі з 14.10.2006 р. та мають спільну малолітню дитину. Сторони разом з дитиною проживали у належній відповідачу квартирі [ADDRESS], з моменту реєстрації шлюбу. Однак, 26.05.2012 р. відповідач виштовхав позивача та дитину з помешкання, чим позбавив їх житла, та на даний час перешкоджає їм у проживанні у даному приміщенні, чим змушує позивача та дитину шукати тимчасові місця для свого проживання. Тому, позивач просила суд визнати за нею право на проживання та користування квартирою [ADDRESS]. Вселити позивача та малолітнього [PERSON] [INFO] у квартиру [ADDRESS]. Зобов'язати відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні квартирою [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. У ході розгляду справи, відповідачем було подано зустрічну позовну заяву, у якій він просив зняти з реєстрації та позбавити права проживання та користування кв. [ADDRESS], малолітнього [PERSON] [INFO] Вимоги зустрічного позову обґрунтовані тим, що позивач за зустрічним позовом є власником зазначеного житлового приміщення, а тому має право на розпорядженням своїм майном на власний розсуд та вимагати усунення відповідних перешкод, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, оскільки, відповідач за зустрічним позовом та дитина у квартирі не проживають більше одного року за власним бажанням та жодних домовленостей про їх тимчасову відсутність між сторонами не було. У судовому засіданні позивач, представник позивача, представник третьої особи 1 позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити, у задоволенні зустрічної позовної заяви просили відмовити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти задоволення позову в повному обсязі, вимоги зустрічної позовної заяви просив задовольнити в повному обсязі Представник третьої особи 2 та третя особа 3 в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, заперечення на позовну заяву не надали. Свідок [PERSON], яка є сусідкою [PERSON], суду пояснила, що [PERSON] самостійно залишила свої речі у неї та пообіцяла їх забрати через деякий час. Зі сторонами у неї були добросусідські відносини, сварок між ними не було. Свідок [PERSON], суду пояснив що, знайомий із [PERSON] з 2000 року. Свідку відомо, що між сторонами були сварки, але він не знає чи виганяв [PERSON] зі своєї квартири [PERSON] Свідок допомагав [PERSON] перевозити її речі, крім того, після повернення в цей день вона не змогла відкрити двері квартири, оскільки, були змінені замки. Свідок [PERSON], яка проживала зі сторонами із січня по травень 2011 р., суду пояснила, що зі слів позивачки їй відомо, що відповідач не працював приблизно два роки, а сім'я утримувалась за рахунок [PERSON] Крім того, позивачка повідомляла свідку, що [PERSON] вигнав позивачку із квартири разом з речами, однак особисто свідок цього не бачила. Свідок [PERSON], яка є рідною тіткою позивачки, зазначила, що у травні 2012 року до неї прийшла позивачка та повідомила, що відповідач змінив замки та не пускає її з дитиною у квартиру. Свідку не відомо як речі позивачки потрапили до сусідки. Свідок [PERSON], яка є матір'ю позивачки, суду пояснила, що сторони проживали разом до травня 2012 року, зі слів доньки їй відомо, що відповідач змінив замки та вигнав позивачку з дитиною з дому, а в червні 2012 року особисто привіз їх речі. Суд, заслухавши пояснення сторін, покази свідків, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, а в задоволенні зустрічної позовної заяви необхідно відмовити з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із свідоцтвом про право власності на житло № 1348 від 22.12.2000 року, відповідач є власником приватизованої квартири [ADDRESS] (а.с.58). Судом було встановлено, що відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 14.10.2006 р., сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який не розірваний на даний час (а.с.11). Власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва (ч.1 ст. 383 ЦК України). Як вбачається з пояснень сторін, позивачка почала проживати у квартирі відповідача з моменту реєстрації шлюбу, за згодою власника, як член сім'ї. Від зазначеного шлюбу, у позивача та відповідача є спільна малолітня дитина [PERSON] [INFO] (а.с.10), який є зареєстрованим у квартирі [ADDRESS], починаючи з 10.08.2010 року, що підтверджується довідкою форми № 3 від 14.09.2012 р. та поясненнями сторін (а.с.71). Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом ( ч. 2 ст. 405 ЦК України). В обґрунтування своїх заперечень та зустрічної позовної заяви, відповідач зазначає, що позивачка разом із дитиною добровільно не проживають у його квартирі більше одного року, а тому він як власник житлового приміщення має право вимагати усунення перешкод у користуванні та розпорядженні своїм майном, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання. Однак, твердження відповідача про те, що позивачка добровільно виїхала з речами з квартири спростовуються тим, що 05.06.2012 р. вона звернулася до третьої особи 1 із заявою про вчинення відповідачем насильства в сім'ї та жорстокого поводження з дитиною, у якій зазначила, що відповідач вигнав її та дитину з квартири, змінив замки чим позбавив їх житла (а.с.18-19). Крім того, відповідно до Постанови по відмову в порушенні кримінальної справи від 07.04.2012 р., встановлено, що 04.04.2012 р. між сторонами виник сімейний конфлікт, причиною якого послугували непорозуміння на побутовому ґрунті та неадекватна поведінка відповідача в стані алкогольного сп'яніння. З відповідачем було проведено профілактичну бесіду та винесено офіційне попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї (а.с.36). Також, із листа третьої особи 2 від 10.07.2012 р. № 685/12 вбачається, що 04.04.12 р. та 26.05.12 р. позивач зверталася до Шевченківського РУ ГУ МВС України із заявами щодо неправомірних дій щодо неї з боку відповідача, який вчиняє насильство в сім'ї. За результатами розгляду вказаних заяв, відповідачу було винесено попередження про неприпустимість вчинення насильства в сім'ї та притягнуто його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП (а.с.37). Відповідно до листа бесіди від 31.08.2012 р., відповідач зазначив, що не може доглядати за дитиною, оскільки, буде відсутній у місті тривалий час (а.с.96). Згідно із протоколом бесіди/зустрічі та Актом відвідування № 110 від 07.02.2013 р., відповідач категорично проти проживання позивачки у квартирі, але не заперечує проти проживання в ній дитини, однак забезпечити належний догляд за сином він не може (а.с.89-90). В Акті обстеження житлово - побутових умов дитини від 17.09.2013 р. за адресою: квартира [ADDRESS], зазначено, що в квартирі проживають квартиранти, а позивачка з дитиною проживає у родичів. Зі слів [PERSON], вона та дитина не спілкувалися з відповідачем з серпня 2013 року (а.с.33). В судовому засіданні встановлено, що 03.07.2013 р. відповідач уклав договір з третьою особою 3, відповідно до умов якого відповідач передав в оренду квартиру [ADDRESS], строком на один рік (а.с.34-35). Тертя особа 3 в судовому засіданні підтвердив, що дійсно проживає у зазначеній квартирі на підставі договору оренди житлового приміщення. Згідно зі ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону (ч.1 ст. 405 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про охорону дитинства», діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно з ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Даючи юридичну оцінку поясненням сторін, показам свідків та наданим по справі доказам, беручи до уваги те, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, а позивачка із дитиною не проживають у [ADDRESS] більше одного року, у зв'язку із тим, що відповідач перешкоджає їм у цьому, що підтверджується матеріалами справи, крім того відповідач самостійно не може забезпечити належний догляд за малолітньою дитиною та знаходиться за межами України, суд приходить до висновку, що позивачка та малолітній [PERSON] мають право на користування вказаною квартирою як члени сім'ї відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved