Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Менської міської ради Менського району Чернігівської області, третіх осіб Менської районної державної нотаріальної контори, Реєстраційної служби Менського районного управління юстиції про визнання права власності на нерухоме спадкове майно, мотивуючи свій позов тим, що [INFO] померла [PERSON], яка склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS] та інше майно. Позивач являється спадкоємцем за заповітом. При зверненні до нотаріальної контори за оформленням спадщини, нотаріусом було роз'яснено, що отримати свідоцтво про право на спадщину він не може із - за відсутності правовстановлюючих документів, у зв'язку з чим було запропоновано визнати право власності на нерухоме спадкове майно в судовому порядку. Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями розташований в [ADDRESS]. Позивач у судове засідання не з'явився, просить розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує. Представники відповідача Менської міської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представника третіх осіб у судове засідання не з'явилися. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин, суд дійшов висновку про можливість розгляду даної справи без участі сторін за наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Враховуючи, що цивільні правовідносини виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України (в ред.2003 р.), тобто спадщина відкрилася до 01 січня 2004 року, тому спадкові відносини необхідно регулювати Цивільним кодексом Української РСР (в ред.1963 р.). Відповідно до ст. 529 ЦК Української РСР, при спадкуванні за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках діти, дружина та батьки померлого. Для прийняття спадщини відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 534 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), при спадкуванні за заповітом спадкодавець може залишити заповіт на все своє майно чи його частину одному чи декільком спадкоємцям, як таким що входять, так і таким, що не входять до кола спадкоємців за законом. Для прийняття спадщини відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Статтями 243, 244 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) передбачено, що за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність. Договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. До договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227 і цього Кодексу. Відповідно до ст. 227 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Судом встановлено, що [PERSON] за життя належав на праві приватної власності житловий будинок з надвірними будівлями, який знаходиться в [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 16 січня 1974 року, який підлягав реєстрації в Чернігівському бюро техінвентаризації протягом шести місяців (а.с. 10-11). Однак [PERSON] за життя не зареєструвала даний договір у Чернігівському бюро техінвентаризації. Дослідженням технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] встановлено, що зазначений будинок має такі характеристики: житловий будинок А-1, веранда а -1, сарай В-1, літня кухня Г-1, прибудова г-1, погріб Д-1, вартість житлового будинку станом на 17 лютого 2014 року складає 82711,00 грн. (а.с. 12-16). Земельна ділянка за даною адресою не приватизована (а.с. 49) [INFO] в місті Мена Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 8), після смерті якої відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] та інше майно. Із заповіту, посвідченого державним нотаріусом Менської державної нотаріальної контори [PERSON] від 13 травня 1993 року вбачається, що [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження - все своє майно заповіла [PERSON] (а.с. 9). Позивач [PERSON], відповідно до вимог п.2 ч. 2 ст. 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), звернувся до державного нотаріуса Менської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини (а.с. 41), відповідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №556/02-31 від 12 березня 2014 року, винесеної державним нотаріусом Менської районної державної нотаріальної контори Петрикей К.І. (а.с. 28) у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями відмовлено у зв'язку з тим, що договір дарування від 16 січня 2014 року не зареєстрований в органах бюро технічної інвентаризації. За таких обставин, суд вважає можливим визнати право власності за позивачем на спірний будинок, який розташований в [ADDRESS], як спадкове майно за заповітом, після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. На підставі викладеного,

Outcome: approved