Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «[PERSON] просто» (далі\~ТОВ «[PERSON] просто») про захист прав споживача, розірвання договору. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 24.04.2012 року він уклав угоду з відповідачем, згідно якої ТОВ «[PERSON] просто» надає йому послуги з придбання автомобілю «Chevrolet Lacetti», вартістю 118800 грн., а він зобовязується оплатити ці послуги у сумі 4876,80 грн. (за вступ до групи) і отримати автомобіль. Вартість автомобіля і послуг визначена у додатку №1 до угоди. У відповідності до договору № 314206-Y05880 від 17.01.2012 року, який укладено між продавцем ПАТ «Донецьк-Авто», платником ТОВ «[PERSON] просто» і покупцем [PERSON] він придбав у власність автомобіль «Chevrolet Lacetti» вартістю 131400,00 грн., який було передано йому 25.07.2012 року відповідно акту прийому-передачі. У відповідності до додатку №3 від 27.06.2012 року загальна сума його грошових зобовязань складає 204380,36 грн., а сума його заборгованості складає 143362,02 грн. З моменту укладання угоди по теперішній час ним виплачено відповідачу 156590,51 грн., з яких 4876,80 грн. оплачено за послуги до вступу у Систему. Таким чином, вважає, що його заборгованість перед відповідачем складає 143362,02 грн. Позивач посилається на те, що обставини, якими він керувався, укладаючи договір суттєво змінилися. Зазначає, що він проживає у [INFO] де відбувається антитерористична операція і він є особою, яка проживає у зоні антитерористичної операції. У звязку із чим суттєво змінилися обставини, яких він не міг передбачити при укладанні угоди. Зменшилися його доходи, порушуються його майнові права, він був змушений припинити підприємницьку діяльність. Крім того, посилається на те, що у звязку із припиненням у 2013 році випуску автомобілів «Chevrolet Lacetti», відповідач без його згоди завищив суму щомісячного внеску, чим збільшив обсяг його зобовязань. Посилається на те, що звертався до відповідача з пропозицією розірвати договір, яка була відхилена відповідачем. У звязку із виникненням істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків на користь відповідача, вважає що умови угоди, укладеної між ним та відповідачем є явно несправедливим. Просить суд розірвати договір (угоду) № 382988 від 24.04.2012 року, укладений між ним і ТОВ «[PERSON] просто» у звязку з істотними змінами обставин, стягнувши з нього суму у розмірі 47789,85 грн. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, наполягав на їх задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не зявився, просив справу розглядати без участі відповідача. В наданих до суду запереченнях вказав, що 24.04.2012 року між позивачем та відповідачем укладено Угоду № 382998, яка складається з основного тексту Угоди та чотирьох Додатків, що підписано сторонами і є невідємною частино Угоди. Зазначив, що ст. 10 Угоди передбачено, що підписавши Угоду та Додатки до неї, сторони засвідчили факт ознайомлення, розуміння Сторонами та згоди Сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом Угоди та Додатків до неї. Позивачем було сплачено плату за послуги, повязані зі вступом до Системи. Таким чином, представник відповідача вважає що позивачу до підписання Угоди довелась вичерпна інформація про послуги, які надаються відповідачем. Посилається на те що позивач не реалізував своє право скористатися умовою п. 13.8 Додатку №2 до Угоди і заявити про своє бажання розірвати Угоду. Відповідач вважає, що умови надання позивачеві послуг на підставі Угоди та інформація про ці послуги викладені досить детально і ясно в Угоді та додатках до неї, тому той мав повну і достовірну інформацію про послуги відповідача та порядок їх надання. Також представник відповідача вказав, що позивач належним чином виконував умови Угоди і 26.07.2012 року отримав автомобіль марки Chevrolet Lacetti, 2012 року випуску (кузов № [NUMBER]) та зареєстрував його на своє імя (реєстраційний номер [NUMBER]). Однак починаючи із травня 2015 року, позивач повністю припинив виконувати свої зобовязання за угодою щодо сплати щомісячних внесків, і станом на 10 квітня 2017 року розмір цієї заборгованості значно більший, ніж той, який позивач просить із себе стягнути. Також представник відповідача зазначає, що позивач помилково посилається на норми ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки наслідком порушення цих положень не є розірвання договору. Крім того, представник відповідача посилається на те, що у позовній заяві не викладено жодної обставини, яка має існувати для застосування ст. 652 ЦК України. Представник відповідача вважає, що вимоги позивача не ґрунтуються на чинному законодавстві та укладеному договорі і просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи і перевіривши їх доказами, приходить до наступного. Судом встановлено, що 24.04.2012 року між позивачем та відповідачем укладено угоду № 382998, предметом якої є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання автомобіля за рахунок обєднаних періодичних платежів учасників групи через систему АвтоТак (а. с. 8-15), що не заперечується сторонами. Відповідно до п. 1.2 додатка № 2 до угоди, учасник уповноважує [PERSON] на організацію та адміністрування системи АвтоТак. Система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можливо придбати за рахунок Фонду групи. Учаснику, який сплатив загальну кількість періодичних платежів та виконав усі зобовязання щодо сплати винагороди адміністратора, буде надано право на отримання автомобіля. Відповідно до ст. 9 додатка № 2 до угоди, у разі припинення постачальником виробництва марки або моделі автомобіля зазначених у додатку №1 до угоди, якщо поточна ціна нової марки та/або моделі автомобіля є щонайбільше на 10% вищою за останню відому поточну ціну автомобіля, нова поточна ціна буде дійсною для розрахунку повного внеску, який мають сплачувати всі учасники групи. На виконання умов Угоди позивач отримав автомобіль марки Chevrolet Lacetti, 2012 року випуску (кузов № [NUMBER]) та зареєстрував його на своє імя (реєстраційний номер [NUMBER]) (а.с.16-20, 28, 29), що не заперечується сторонами. 19.10.2016 року та 08.12.2016 року позивач звертався до відповідача з пропозиціями щодо розірвання або зміни договору (а.с. 32, 37), однак, згідно листів відповідача від 25.11.2016 та 10.01.2017 відповідно, отримав відмову, яка відповідачем вмотивована повною відповідністю угоди нормам чинного законодавства України й тим, що право на розірвання угоди має лише учасник, який ще не отримав автомобіль, а також ТОВ «Авто Просто» у разі початку процедури ліквідації групи за обставин непереборної сили, які б перешкоджали ТОВ «Авто Просто» виконувати свої зобовязання за угодою (а.с. 33, 38). У відповідності до статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів»: 1. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. 2. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. 3. Несправедливими є, зокрема, умови договору про: 1) звільнення або обмеження юридичної відповідальності продавця (виконавця, виробника) у разі смерті або ушкодження здоров'я споживача, спричинених діями чи бездіяльністю продавця (виконавця, виробника); 2) виключення або обмеження прав споживача стосовно продавця (виконавця, виробника) або третьої особи у разі повного або часткового невиконання чи неналежного виконання продавцем (виконавцем, виробником) договірних зобов'язань, включаючи умови про взаємозалік, зобов'язання споживача з оплати та його вимог у разі порушення договору з боку продавця (виконавця, виробника); 3) встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця; 4) надання можливості продавцю (виконавцю, виробнику) не повертати кошти на оплату, здійснену споживачем, у разі відмови споживача укласти або виконати договір, без встановлення права споживача на одержання відповідної компенсації від продавця (виконавця, виробника) у зв'язку з розірванням або невиконанням ним договору; 5) встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад п'ятдесят відсотків вартості продукції) у разі невиконання ним зобов'язань за договором; 6) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір із споживачем на власний розсуд, якщо споживачеві таке право не надається; 7) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права не повертати кошти на оплату ненаданої продукції у разі розірвання договору з ініціативи продавця (виконавця, виробника); 8) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права розірвати договір, укладений на невизначений строк із споживачем без повідомлення його про це, крім випадків, установлених законом; 9) установлення невиправдано малого строку для надання споживачем згоди на продовження дії договору, укладеного на визначений строк, з автоматичним продовженням такого договору, якщо споживач не висловить відповідного наміру; 10) установлення обов'язкових для споживача умов, з якими він не мав реальної можливості ознайомитися перед укладенням договору; 11) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати умови договору на власний розсуд або на підставах, не зазначених у договорі; 12) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права в односторонньому порядку змінювати характеристики продукції, що є предметом договору; 13) визначення ціни товару на момент його поставки споживачеві або надання продавцю (виконавцю, виробнику) можливості збільшувати ціну без надання споживачеві права розірвати договір у разі збільшення ціни порівняно з тією, що була погоджена на момент укладення договору; 14) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права визначати відповідність продукції умовам договору або надання йому виключного права щодо тлумачення договору; 15) обмеження відповідальності продавця (виконавця, виробника) стосовно зобов'язань, прийнятих його агентами, або обумовлення прийняття ним таких зобов'язань додержанням зайвих формальностей; 16) встановлення обов'язку споживача виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх; 17) надання продавцю (виконавцю, виробнику) права передавати свої права та обов'язки за договором третій особі, якщо це може стати наслідком зменшення гарантій, що виникають за договором для споживача, без його згоди. 4. Перелік несправедливих умов у договорах із споживачами не є вичерпним. Положення\~пункту 8 частини третьої\~цієї статті не застосовується до умови договорів про надання споживчого кредиту, відповідно до якої кредитодавець встановлює право розірвати договір в односторонньому порядку за наявності підстав, визначених законодавством, та за умови негайного повідомлення кожної із сторін про розірвання договору. Положення\~пункту 11 частини третьої\~цієї статті не застосовується до договорів, укладених на невизначений строк, за умови встановлення в таких договорах обов'язковості повідомлення заздалегідь споживача про намір змінити умови договору і надання йому у зв'язку з цим права на розірвання договору. Положення\~пункту 13 частини третьої\~цієї статті не застосовується до положень про індексацію ціни, що відповідають законодавству, якщо умови та метод розрахунку ціни чітко і недвозначно визначено у договорі. Положення\~пунктів 8,\~11\~та\~13\~частини третьої цієї статті не застосовуються до: 1) операцій із цінними паперами, фінансовими послугами та іншими товарами або послугами, ціна яких залежить від зміни котировок або індексів на біржах чи ставок на фінансових ринках, які не контролюються продавцем; 2) договорів про купівлю/продаж іноземної валюти, дорожніх чеків або про міжнародні грошові перекази, номіновані в іноземній валюті. 5. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. 6. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача: 1) такі положення також підлягають зміні; або 2) договір може бути визнаним недійсним у цілому. 7. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. 8. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача. 9. Якщо в результаті застосування умов договору, що обмежують права споживача, споживачеві завдано збитків, вони повинні відшкодовуватися винною особою у повному обсязі. Споживач має право на відшкодування збитків, завданих йому виробником (виконавцем, продавцем), у зв'язку з використанням останнім переваг свого становища у виробничій чи торговельній діяльності. Статтею 652.\~ЦК України передбачено: 1. У разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. 2. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. 3. У разі розірвання договору внаслідок істотної зміни обставин суд, на вимогу будь-якої із сторін, визначає наслідки розірвання договору виходячи з необхідності справедливого розподілу між сторонами витрат, понесених ними у зв'язку з виконанням цього договору. 4. Зміна договору у зв'язку з істотною зміною обставин допускається за рішенням суду у виняткових випадках, коли розірвання договору суперечить суспільним інтересам або потягне для сторін шкоду, яка значно перевищує затрати, необхідні для виконання договору на умовах, змінених судом. Стаття 653 ЦК України встановлює: 1. У разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. 2. У разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. 3. У разі зміни або розірвання договору зобов'язання змінюється або припиняється з моменту досягнення домовленості про зміну або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором чи не обумовлено характером його зміни. Якщо договір змінюється або розривається у судовому порядку, зобов'язання змінюється або припиняється з моменту набрання рішенням суду про зміну або розірвання договору законної сили. 4. Сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. 5. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ\~у п. 15 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» зазначив, що при вирішенні спорів щодо розірвання кредитного договору з посиланням, зокрема, на світову фінансову кризу чи інші суттєві обставини суд має враховувати положення частини другої статті 652 ЦК і виходити з того, що закон повязує можливість розірвання договору безпосередньо не з наявністю істотної зміни обставин, а з наявністю одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою цієї статті, при істотній зміні обставин. Правова позиція, висловлена у постановіВерховного Суду України від 11 вересня 2013 року у справі 60-40 цс 13 полягає, у тому числі, у наступному: Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обовязків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві. Отже, предметом спору у даній справі є розірвання договору про надання послуг. Відповідно до\~ст. 907 ЦК України\~договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, установлених цим кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначається домовленістю сторін або законом. За загальним правилом, визначеним\~ст. 651 ЦК України, розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Укладеною сторонами угодою, а саме додатком №2 до неї, яким є «Правила функціонування системи придбання в групах АвтоТак» (далі Правила), передбачені підстави розірвання угоди: - за власним бажанням учасника, який ще не отримав автомобіль, про що він має повідомити товариство у письмовій формі. Порядок та наслідки розірвання угоди за власним бажанням учасника чітко визначені у пунктах статті 13 Правил; - у разі, коли учасник відмовляється від отримання автомобіля - п.14.9. Правил;\~\~ - у разі настання обставин непереборної сили, які перешкоджають товариству виконати свої зобов'язання за угодою - відповідно до статті 15 Правил воно розпочинає процедуру ліквідації групи, про що повідомляє учасників письмово. Крім того, обставини, на які посилається позивач як на такі, що унеможливлюють подальше виконання ним умов договору, не є такими. В обґрунтування позову позивач не посилалась на передбачені\~ст. 652 ЦК України\~підстави для розірвання угоди у зв'язку з істотною зміною обставин, якими сторони керувалися при укладенні угоди. Вказаною нормою передбачені обставини, істотність яких випливає\~із суті\~зобовязань. Сторона ж фактично посилається на зміну обставин, повязаних із тимчасовим правовим режимом території України, на якій здійснювалася антитерористична операція. Крім того, зазначені позивачем обставини припинення ним підприємницької діяльності, навчання його дитини, яка проживає разом із позивачем, суд вважає такими, що не створюють наслідків розірвання спірної угоди, оскільки у самій угоді відсутні підстави для її розірвання при настанні таких обставин. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція. Згідно з додатком до розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р до зазначених населених пунктів належить м. Торецьк (колишня назва Дзержинськ). В подальшому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року № 1275-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнано такими, що втратили чинність розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року № 1053-р та розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 року № 1079-р. Згідно із пунктом 23 додатку до розпорядження Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 року до зазначених населених пунктів належить м. Торецьк (колишня назва Дзержинськ). [PERSON], ці обставини не стосуються суті прав та обовязків сторін за угодою. У звязку з наведеним відсутні підстави для застосування до спірних правовідносин положень ст.652 ЦК України. За таких обставин та виходячи з того, що підстави розірвання угоди, в тому числі за власним бажанням однієї зі сторін, передбачені цією угодою, і право стороною угоди на її розірвання за власним бажанням у встановленому угодою порядку не реалізовано, - передбачених ст.ст.651,907 ЦК України\~підстав для її розірвання немає. Суд, у відповідності до положень\~статті 212 ЦПК України, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, а сторони , відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, мають право довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 1 Угоди договір укладається шляхом його підписання сторонами та підписання Додатку № 1 та Додатку № 2 які є невідємними частинами Угоди. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В судовому засіданні було досліджено угоду № 382998 від 24.04.2012 року. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Отже, укладаючи угоду № 382998 з додатками до неї сторони зясували умови договору, передбачили права та обов'язки сторін, і добровільно погодились на її укладення. Відповідно до\~ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Крім того, Суд приходить до висновку, що посилання позивача на норми ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів», з урахуванням змісту позовних вимог є помилковим, оскільки наслідком порушення цих норм не є розірвання договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи вищезазначені норми права, обставини справи, зокрема ті факти, що позивачем не доведено наявність усіх ознак несправедливих умов договору, не доведено наявності одночасно чотирьох умов, визначених частиною другою ст. 652\~ЦК України, здійснено оплату за послуги, повязані зі вступом до системи, сплачено частину внесків, отримано автомобіль, виходячи з таких принципів як свобода договору, волевиявлення сторін при укладенні договору, які не суперечать актам цивільного законодавства, недоведеності позивачем порушення його прав як споживача, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Авто Просто» про розірвання договору. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: dismissed