Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-12 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернулась до Орджонікідзевського міського суду Дніпропетровської області із вищевказаним позовом та просить суд визнати за її неповнолітнім сином [PERSON] право власності на квартиру № 34 в житловому будинку № 5 по вул. Шатохіна в м. Покров Дніпропетровської області загальною площею 43,0 кв.м. та житловою площею 29,4 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON] посилаючись на наступні обставини. 27.04.2015 року помер [PERSON], рідний батько неповнолітнього сина позивача - [PERSON], [INFO], та її чоловік. Заповіту на випадок своїй смерті він не залишив. Спадкоємцем першої черги за законом після його смерті є син померлого та позивача - [PERSON], [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру № 34 в житловому будинку № 5 по вул.\~Шатохіна в м. Покров Дніпропетровської області відповідно до юридичної адреси вказаної квартири за документами. На імя померлого [PERSON] на праві власності зареєстрована тільки 1/3 частина вказаної квартири, яку він успадкував після смерті своєї матері. Інші 2/3 частини вказаної квартири він успадкував за заповітом від 15.05.1997 року після смерті своїй рідної бабусі [PERSON] , але на своє імя вказану частину квартири на час своїй смерті він не переоформив, державну реєстрацію на своє імя не здійснив. На даний час вказані 2/3 частини квартири зареєстровані на імя його померлої бабусі [PERSON]. Позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину після смерті свого чоловіка у зв'язку з чим була змушена звернутись до суду із даною позовною заявою та просить визнати за неповнолітнім [PERSON], [INFO], право власності на квартиру № 34 в житловому будинку № 5 по вул. Шатохіна в м. Покров Дніпропетровської області загальною площею 43 кв.м. та житловою площею 29.4 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті його батька [PERSON], померлого 27.04.2015 року. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, але надав до канцелярії суду заяву про розгляд справи без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про смерть серія І-КИ № 631327 [PERSON] помер 27.04.2015 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 249, який є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що в свою чергу підтверджується свідоцтвом про народження серія І-КИ № 099637. Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру № 34 в житловому будинку № 5 по вул.\~Шатохіна в м. Покров Дніпропетровської області відповідно до юридичної адреси вказаної квартири за документами. Вказана квартира спочатку належала на праві власності внаслідок її приватизації у рівних частках матері [PERSON] - [PERSON] - 1/3 частка , а також по 1/3 частки квартири кожному окремо належало її батькам: [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20.06.1994 року. 24.10.1994 року помер [PERSON], і належну йому 1/3 частину вказаної квартири успадкувала його дружина та рідна бабуся [PERSON] - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.05.1997 року, серія АВО № 192433.Таким чином [PERSON] набула права власності на 2/3 частини вказаної квартири. 15.05.1997 року [PERSON] в Орджонікідзевській державній нотаріальній конторі склала заповіт на імя [PERSON] на все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, у тому числі і належні їй на праві власності 2/3 частини квартири [ADDRESS]. 20.03.1997 року померла [PERSON] - рідна матір [PERSON] та рідна бабуся [PERSON]. Після її смерті належну їй 1/3 частину вказаної квартири успадкував її син [PERSON]. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 13.09.1997 року, виданим державним нотаріусом Орджонікідзевської державної нотаріальної контори [PERSON] з реєстровим №\~1614, спадкова справа №\~110. Відповідно до змісту вказаного свідоцтва про право на спадщину за заповітом, спадкоємцем майна, зазначеного заповіті [PERSON] є іі син [PERSON], якому видано свідоцтво на 1/3 частину вказаної вище квартири. Його право власності на 1/3 вказаної квартири зареєстровано в КП « МБТІ» . 26.10.2006 року померла [PERSON], якій на час її смерті належало 2/3 частини вказаної квартири. На час її смерті [PERSON], володів на праві власності 1/3 частини вказаної квартири, а також постійно проживав разом з нею в цій квартирі, і саме в цій квартирі було зареєстровано його постійне місце проживання з 09.07.1996 року. Згідно довідки ЖЕО м. Покров № 3088 від 02.03.2017 року на момент смерті [PERSON] за адресою [ADDRESS], були зареєстровані сама [PERSON], [PERSON] - рідний онук [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Поясненнями свідка [PERSON] у судовому засіданні підтверджено, що [PERSON] на той момент була дружиною [PERSON], а [PERSON] це її брат. За вказаною адресою вони фактично не проживали та не являлись родичами [PERSON]. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо впродовж строку , встановленого ст. 1270 ЦК України, він не подав заяву про відмову від спадщини. [PERSON] не відмовлявся відповідною заявою від спадщини, що залишила його бабуся [PERSON] Таким чином відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України він вважається спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Виходячи з викладених вище обставин та вимог закону суд вважає, що на час смерті [PERSON] дійсно мав право фактично вже на усю зазначену квартиру, але за час свого життя так і не звернувся до нотаріуса для отримання свідоцтва про право на спадщину на 2/3 частини вказаної квартири, які він успадкував після смерті своєї бабусі [PERSON] відповідно до її заповіту та ст.1268 ЦК України. Згідно ч. 1\~ст. 1216 ЦК України встановлено, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями першої черги за законом після його смерті є неповнолітній [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 1\~ст. 1261 ЦК України встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Після смерті [PERSON] позивач, яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] звернулась 12.10.2015 року до приватного нотаріуса Орджонікідзевського нотаріального округу [PERSON] з відповідною заявою про прийняття спадщини. 12.10.2015 року вказаним нотаріусом був внесений реєстраційний запис до Спадкового реєстру та зареєстрована спадкова справа № 58052670, відповідно до які спадкодавцем є [PERSON]. Вказана обставина підтверджується Витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі. Однак, після проведення нотаріусом правового аналізу документів, що посвідчують право власності спадкодавця на спадкове майно було встановлено, що у позивача, яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON] відсутній оригінал правовстановлюючого документу, який необхідно подати нотаріусу для вчинення нотаріальної дії, а саме відсутній оригінал свідоцтва про право власності на житло на вищезазначену квартиру від 20 червня 1994 року. Відповідно до ст. 46 Закону України № 3425-ХІІ від 02.09.1993 «Про нотаріат» та відповідно до п.1 Глави 7 Розділу І «Загальні положення» «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мін'юсту України за № 296/5 від 22.02.2012 та зареєстрованого у Мін'юсті України 22.02.2012 за № 282/20595, - нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Згідно з п. 4 Глави 7 Розділу І «Загальні положення» «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - оригінали документів повертаються особам, що їх подали, а у нотаріуса залишаються їх копії (фотокопії) або витяги з таких документів. Відповідно до п. 7 Глави 7 Розділу І «Загальні положення» «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» - у справах нотаріуса залишаються копії (фотокопії) документів, які підтверджують право власності фізичних чи юридичних осіб на житловий будинок (частину будинку) будівлю, садибу, квартиру ... на земельну ділянку чи її частину. При видачі свідоцтв про право на спадщину на правовстановлюючих документах, що повертаються спадкоємцям, здійснюється відмітка про перехід права власності до спадкоємця, проставляються дата, підпис нотаріуса та його печатка. На оригіналах правовстановлюючих документів нотаріусом проставляється відповідна відмітка про перехід права власності на квартиру чи земельну ділянку до спадкоємця. За приписами п. 4.15 Глави 10 Розділу II «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», - видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Отже, вчинення нотаріальної дії на підставі копії правовстановлюючого документу чинним законодавством не передбачено, так як на нотаріуса покладено обов'язок долучити до матеріалів спадкової справи копії (фотокопії) документів, які підтверджують право власності фізичних чи юридичних осіб на майно чи їх частину та проставити на оригіналі правовстановлюючого документа, що повертається спадкоємцеві відповідну відмітку про перехід права власності від спадкодавця до спадкоємця. Згідно зі ст. 392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Судом встановлено, що на день смерті [PERSON] мав у власності квартиру № 34 в житловому будинку № 5 по вул. Шатохіна в м. Покров Дніпропетровської області загальною площею 43,0 кв.м. та житловою площею 29,4 кв.м., [PERSON] прийняв спадщину після його смерті, проте його право не визнається оскільки було втрачено оригінал правовстановлюючого документу, а саме свідоцтво про право власності на житло, видане Відділом комунальної власності міськвиконкому м.Орджонікідзе 20.06.1994 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки вимоги позивача є обґрунтованими, не суперечать закону, та не порушують права, інтереси та свободи інших осіб.

Outcome: approved