Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

ТОВ «Юф`ючер Україна» у грудні 2019 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить стягнути з останнього на свою користь 1 500, 00 дол. США за договором №18-1-27201 від 18 березня 2018 року, що еквівалентно 35\~235 грн. Позов обґрунтований тим, що 18.03.2018 року між позивачем та відповідачем укладено договір № 18-1-27201. Відповідно до пункту 1 Розділу 1 договору сторони домовилися об`єднати зусилля з метою реалізації програми інноваційного освітнього проекту UNIT Factory. Згідно умов договору, а саме озділом 2 договору передбачено, що UNIT Factory в жодному разі не буде вимагати від слухача будь-яких платежів щодо програми, однак у випадку односторонньої, безпідставної, тобто не з вини UNIT Factory, відмови слухача від програми після 26.03.2018 року або його відрахування за умовами цього договору, слухач зобов`язаний компенсувати UNІT Factory витрати на свою участь у розмірі еквіваленту 1 500 доларів США. Компенсація сплачується одноразово і не залежить від часу участі слухача у програмі. UNIT Factory (Ukrainian National IT Factory) - єдиний в Україні заклад, що працює за стандартами інноваційної французької Школи 42. Школа 42 заснована у 2013 році у Франції як приватна школа програмування. Процес, що має тотожність із навчанням, відбувається 24/7 в режимі колаборації. Процес здобуття професійних навичок відбувається шляхом роботи над проектами в режимі «глибокого вивчення». У його основі лежить колективне навчання, що допомагає розкрити творчі здібності студентів під час роботи над проектами. Програма відкрита для випускників і студентів, для тих, хто вже працює, але хоче змінити професію. Позивачем було забезпечено надання відповідачу усіх навчальних матеріалів (програмне забезпечення, технічне завдання та супровідна технічна документація з проекту, презентаційні матеріали). Зазначено, що умовою досягнення згоди між сторонами та укладення договору про об`єднання зусиль - є реалізація інноваційного освітнього проекту, в рамках якого відповідач погодився отримати можливість приймати участь у програмі. Позивач зазначив, що згідно з відомостями системи обліку востаннє відповідач знаходився в системі (фактично брав участь в програмі курсу) 19.03.2019 року. Згідно з умовами договору обов`язок компенсації настає у випадку відмови слухача від програми після 26.03.2018 року. Відповідач відмовився від участі в програмі в односторонньому порядку після 26.03.2018 року, у зв`язку з чим має компенсувати погоджені в договорі й понесені витрати. Будь-яких пояснень на адресу позивача з боку відповідача, з відповідними поясненнями причин пропуску й системного ігнорування , та/або запитів для надання додаткової інформації курсу - не надходило. Програма курсу не передбачає заміщення слухача, який вибув на іншого. 20.03.2019 на адресу відповідача було направлено лист-вимогу сплатити суму у розмірі еквіваленту 1 500 дол. США, із зазначенням призначення платежу «компенсація витрат за Договором № 18-1-27201 від 18.03.2018 року протягом 7 календарних днів з дати отримання цієї вимоги. Але від відповідача не надійшла оплата. Виходячи з наведеного, просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Юф`ючер Україна» (код ЄДРПОУ 40005549) суму за договором №18-1-27201 від 18 березня 2018 року 1500 доларів США, що еквівалентна 35\~235,00 гривень, а також судові витрати у розмірі 1921,00 грн. Ухвалою судді від 22.01.2020 у справі відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. 30.04.2020 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позов, у якому просить відмовити у задоволенні позову. У своєму відзиві відповідач підтвердив факт укладення договору №18-1-27201 від 18.03.2018 року.В обґрунтування підстави для відмови у задоволенні позову посилався на те, що лист-вимога\~про сплату\~компенсації у\~розмірі 1500\~доларів США\~від 20.03.2019\~року,\~долучений до\~позовної заяви,\~не може\~свідчити про\~розірвання Договору.\~Чек відправлення\~не може\~свідчити про\~зміст відправлення\~і факт\~отримання повідомлення.\~В документах,\~долучених до\~позовної заяви,\~відсутнє повідомлення\~про розірвання\~договору.\~Тільки після\~повідомлення про\~розірвання Договору\~може бути\~вимога про\~сплату компенсації. Так, згідно п. 2.2 Договору, підставою для розірвання Договору може бути одностороння, безпідставна відмова слухача від програми після 26.03.2018 року або порушення слухачем своїх обов`язків. Також зазначив, що в позові не зазначено, що він відмовився від участі в програмі. Ніякої заяви чи повідомлення про відмову від участі в програмі він не подавав. Згідно з відомостями системи обліку 16.03.2019 року, він зареєструвався на проект Get Next Line, а 19.03.2019 року востаннє знаходився в системі (фактично брав участь в Програмі), що підтверджує відсутність намірів припинити навчання. 20.03.2019 року його обліковий запис був заблокований ,тому він вже не мав можливості надалі брати участь в Програмі. 20.03.2019 року датований і лист-вимога про сплату компенсації 1500 доларів США, тобто на наступний день його фактичного перебування в системі. Твердження позивача про відсутність пояснень причин пропуску й системного ігнорування та/або запитів для надання додаткової інформації , та обвинувачення його в свідомому наведенні надуманих та недостовірних відомостей , задля ухилення належного виконання взятих на себе зобов`язань - є безпідставними та не відповідають дійсності. В період\~навчання з\~19.03.2018\~по 19.03.2019\~ року\~у нього\~був певний\~період часу,\~коли він\~був не\~в змозі\~брати участь\~в Програмі.\~Один з\~них,\~це перелом\~і операція\~на нозі.\~Лікування вимагало\~тривалого часу\~на одужання\~і реабілітацію,\~ та\~дуже вплинула\~на швидкість\~проходження Програми. Про ці\~обставини він\~повідомляв UNIT\~Factory\~та просив\~дати йому\~додатковий час,\~можливість та\~куратора щоб\~надолужити прогаяне\~в навчанні,\~навівши причини\~своєї відсутності,\~але 19.03.2019\~року був\~заблокований в\~системі і\~не зміг\~брати участь\~в Програмі.\~Також система\~Програми організована\~так,\~що той\~хто відстав\~не має\~можливості закривати\~проекти і\~отримувати рівень\~з тією\~ж швидкістю\~що і\~інші учасники\~програми.\~Стосовно компенсації\~1500\~доларів США,\~зазначив,\~що позивач\~не надає\~належного розрахунку\~розміру компенсації,\~не наводить\~методики нарахування\~саме такої\~суми компенсації,\~яка є\~незмінною та\~фактично передбачає\~компенсацію за\~неможливість іншим\~потенційним слухачам\~взяти участь\~в Програмі. Отже позивач не навів механізмів нарахування компенсації, не надав доказів його відмови від участі в Програмі і порушив його обов`язки, а насамперед не надав документу який підтверджує факт розірвання Договору, що унеможливлює стягнення грошових коштів. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Іщенко Г.М. позов підтримала та просила його задовольнити. Наголосила на тому, що договір має виконуватися належним чином, пояснення відповідача не відповідають дійсності, оскільки він був ознайомлений з усіма умовами договору. У судовому засіданні відповідач заперечував проти позову, просив відмовити у його задоволенні, надав пояснення аналогічні його відзову. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до\~ст. 901 ЦК України\~за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.\~\~ Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Згідно з ч. 1\~ст. 902 ЦК України\~виконавець повинен надати послугу особисто. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що 18.03.2018 року між останніми укладено договір № 18-1-27201. Відповідно до пункту 1 Розділу 1 договору сторони домовилися об`єднати зусилля з метою реалізації програми інноваційного освітнього проекту UNIT Factory.(а.с.6-7). Розділом 2 договору передбачено, що UNIT Factory в жодному разі не буде вимагати від слухача будь-яких платежів щодо програми, однак у випадку односторонньої, безпідставної, тобто не з вини UNIT Factory, відмови слухача від програми після 26.03.2018 року або його відрахування за умовами цього договору, слухач зобов`язаний компенсувати UNIT Factory витрати на свою участь у розмірі еквіваленту 1 500 доларів США. Компенсація сплачується одноразово і не залежить від часу участі слухача у програмі. Представник позивача в судовому засіданні зазначила і цього не спростовував відповідач, що востаннє він знаходився в системі (фактично брав участь в програмі курсу) 19.03.2019 року. За таких обставин, відмови відповідача від Програми після 26.03.2018 pоку, в останнього виник обов`язок компенсації витрат за участь у програмі. 20.03.2019 року на адресу відповідача позивачем направлено листа-вимогу сплатити суму у розмірі еквіваленту 1 500 дол. США із зазначенням призначення платежу «компенсація витрат за Договором № 18-1-27201 від 18.03.2018 року, протягом 7 календарних днів з дати отримання цієї вимоги. Однак зазначена сума відповідачем сплачена не була.(а.с.10). Згідно довідки про забезпечення з боку UNIT Factory учасника програми матеріально-технічною базою на безоплатній основі впродовж виконання проекту від 20 березня 2018 року № 20/03-2/2019, відповідачу були створені умови для комфортного перебування та навчання, зокрема: забезпечення комп`ютером iMac (Retina 5К, 27-inch, Late 2015 ) та високошвидкісним інтернетом; доступом до кухні, обладнаної мікрохвильовими печами, чайниками, холодильниками, вендинговими автоматами з кавою, снеками та сендвічами; доступ до ігрової кімнати з приставками Gaming console PS4 Pro та комп`ютерними іграми, настільними іграми та пуфами; доступ до шумоізольованої бібліотеки; простором для роботи з власним ноутбуком, обладнаний розетками, інтернет-портами, проектором; два столи з настільним футболом та два столи з настільним тенісом; до безкоштовного спортивного залу; знижкам в UNIT.Cafe та безкоштовним доступом до всіх конференцій, хакатонів та мітапів, які відбуваються на території UNIT Factory та UNIT.City. (а.с.33). Цивільний кодекс України\~у ст. ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Уклавши дані договори на умовах, викладених у них, відповідач тим самим засвідчив свою згоду та взяв на себе зобов`язання виконувати умови, які були в них закріплені. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим до виконання сторонами.\~\~ Згідно зі\~ст. 525 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ч. 2\~ст. 615 ЦК України\~одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. За умовами ч.3 ст.\~12, ч.1 ст.\~13 ЦПК України\~обов`язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України\~визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, вважає, що надані позивачем докази в обґрунтування пред`явленого позову належними і допустимими, достовірними і достатніми, оскільки містять у собі інформацію щодо предмету позову і вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості. Виходячи з викладеного вище, невиконання відповідачем умов договору, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього та висновку суду про задоволення вимог позивача, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору в розмірі 1762,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved