overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 07.09.2012 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1260. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про стягнення боргу з відповідача в сумі 75000 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 11.10.2014 року відповідач отримала кошти в сумі 75000 грн. в рахунок продажу автомобіля DAEWOO MATIZ 2007 N [NUMBER] та зобов»язалася протягом 6 місяців зняти з обліку автомобіль та укласти договір купівлі-продажу. Проте взяті зобов»язання [PERSON] не виконала та не повернула кошти в розмірі 75000 грн., тому позивач просила стягнути суму боргу. У судове засідання представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без її участі, просила позов задовольнити. Представник відповідача подав до суду заяву відповідача про визнання нею позову та не заперечував проти його задоволення. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 11 жовтня 2014 року взяла від [PERSON] 75000 гривень, про що склала розписку (а.с. 5). Відповідно до вказаної розписки [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти в рахунок продажу автомобіля DAEWOO MATIZ 2007 N [NUMBER] та зобов»язувалася протягом 6 місяців зняти з обліку для можливості перереєстрації вказаного автомобіля на [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона ( позикодавець ) передає у власність другій стороні ( позичальникові ) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів ( суму позики ) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Оскільки відповідач не виконав зобов»язання відповідно до умов розписки від 11 жовтня 2014 року та не повернув позивачу кошти, тому суд вважає, що стягненню з відповідача підлягає сума за договором позики в розмірі 75000 грн. на користь позивача. Також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати в розмірі 750 грн. 00 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб з відповідачем. На обгрунтування позову послалась на те, що 25.02.2006 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилась донька [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, протягом останніх пяти років вони з відповідачем проживають окремо, втратили один до одного почуття любові та поваги. Позивач в судове засідання не зявилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання 16.11.2015 року не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони з 25.02.2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 027241, виданим 25.02.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Червоноградського міського управління юстиції Львівської області. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про її народження. Сімейне життя у сторін не склалося, протягом останніх пяти років проживають окремо, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, відтак шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України, що стосується позовної вимоги про зміну їй шлюбного прізвища, відповідно до статті 113 цього Кодексу, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

у вересні 2015 року позивач звернулася до суду з уточненим позовом до відповідача, в якому просить стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісяця до його повноліття, починаючи з дня пред'явлення позовної заяви до суду. Сторони у судове засідання не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи вимоги закону та визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягнути аліменти з відповідача на користь позивача на утримання їх неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави належить стягнути судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду із вищевказаним позовом. Під час розгляду справи у суді, позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь, аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 800 гривень, щомісячно, до досягнення дочкою повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають одну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Малолітня дитина, проживає разом з матірю та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомогу на утримання дочки у добровільному порядку не надає, що є обтяжуючим фактором для позивача. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено, подружжя перебувають у зареєстрованому шлюбі, мають одну малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні. Копія свідоцтва про народження дитини міститься в матеріалах справи (а.с. 3). Як убачається, сторони спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дочки не надає, що є для позивача обтяжуючим фактором. Виходячи із вказаного, позов ґрунтується на вимогах ст. 180 Сімейного кодексу України, відповідно до якого, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 184 Сімейного Кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітньої дитини у добровільному порядку не надає, аліментних стягнень на користь третіх осіб не має, дохід отримує нерегулярно, заробіток його мінливий, позов визнав у повному обсязі, тому позовні вимоги про присудження аліментів у твердій грошовій сумі, піддягають задоволенню у повному обсязі, оскільки ґрунтуються на законі. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача у дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-28 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 11 серпня 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Краснопільського районного управління юстиції Сумської області, зареєструвала шлюб з [PERSON] У шлюбі народилася дитина - син [PERSON], [INFO] Посилалась, що останнім часом було відсутнє взаєморозуміння, часто виникали сварки, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями. Перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, неодноразово виганяв позивачку з квартири та намагався заподіяти тілесні ушкодження. Сварки відбувалися в присутності дитини. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують з 19 серпня 2015 року, мають різний бюджет, спільного господарства не ведуть, примирення вважає неможливим. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.08.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] Спільне господарство у подружжя не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбно - сімейні відносини не підтримують. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 23 червня 1979 року Вербівською сільською Радою Балаклійського району Харківської області, зареєструвала шлюб з [PERSON] Неповнолітніх дітей не мають. Посилалась, що шлюбні відносини з відповідачем не підтримують в звязку з неправильною поведінкою відповідача, через вживання ним алкогольних напоїв, влаштування сімейних сварок. У стані алкогольного спяніння стає настільки агресивним, що змушена звертатися до сусідів аби в них переночували дочка зі своєю донькою. Примирення вважає неможливим. Позивач в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та пояснив, що дійсно вживає періодично алкогольні напої через неувагу дружини до себе. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.06.1979 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Шлюбно сімейні відносини не підтримують, примирення вважають неможливим. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-18 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 28 січня 2006 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану № 2 Харківського обласного управління юстиції, зареєструвала шлюб з [PERSON] У шлюбі народилася дитина донька [PERSON], [INFO]. Посилалась, що шлюбні відносини підтримували незначний час та взагалі розладилися з вини відповідача. Шлюбно сімейні відносини не підтримують з літа 2012 року, мають різний бюджет, спільного господарства не ведуть, мешкають за різними адресами, примирення вважає неможливим. Позивач подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 28.01.2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають малолітньою доньку [INFO]. Спільне господарство у подружжя не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбно сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо один від одного. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в якому просила стягувати з [PERSON], який працює у на підприємстві Типографія «Юнівест принт», на її користь на утримання повнолітньої доньки [PERSON], 1997 року народження, аліменти у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. Позовні вимоги мотивує тим, що 1989 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. У 2003 році шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Від шлюбу мають доньку повнолітню доньку - [PERSON], 1997 року народження, яка на даний момент навчається на другому курсі Київського торговельно-економічного університету, факультету економіки, менеджменту та правознавства (денна форма навчання), де навчається на бюджетній основі. Відповідач на утримання доньки матеріальної допомоги не надає. Позивач не в змозі самостійно утримувати доньку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 199 Сімейного кодексу України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. [PERSON] навчається в Київському національному торговельно-економічному університеті, навчання на 2 курсі денної форми. Термін її навчання закінчується в червні 2018 року. Враховуючи зазначене та ту обставину, що відповідач має постійний заробіток, [PERSON] навчається у вищому навчальному закладі, суд задовольняє позов. Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-14 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом вказуючи, що перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу мають повнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. На даний час [PERSON] навчається в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка та являється студенткою 2-го курсу денної форми навчання. Відповідач матеріально дочку не підтримує. У зв'язку із цим, позивач просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку на утримання повнолітньої доньки, яка навчається до досягнення нею 23-х років. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. В порядку ст. 174 ч.4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. У відповідності до довідки №9841 від 07.09.2015 року [PERSON] навчається в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка та являється студенткою 2-го курсу денної форми навчання. Згідно договору № 1818 про надання освітньої послуги Київським національним університетом імені Тараса Шевченка строк навчання [PERSON] з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Згідно з ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Судом встановлено та не заперечувалося в судовому засіданні, що відповідач працює, отримує постійний дохід та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітньої доньки, яка навчається. Оцінивши зібрані по справі матеріали та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов.

Outcome: approved