Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] управління персоналом про стягнення заборгованості із заробітної плати, індексації заробітної плати, компенсації за час затримки розрахунку при звільненні та моральної шкоди, посилаючись на те, що з 03 вересня 2012 року по 20 серпня 2015 року вона працювала у Полтавській філії [PERSON] управління персоналом, остання займана посада провідний фахівець, викладач кафедри економіки та менеджменту. Відповідач в день її звільнення не виплатив їй заробітну плату та відпускні за період березень червень 2015 року. Зважаючи на викладене, позивач просила суд задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач не зявилась, але її інтереси представляла представник за довіреністю [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи, що підтверджується повідомленням про вручення рекомендованого поштового відправлення, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надійшло Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про можливість розглянути справі без позивача та представника відповідача. Суд, вислухавши пояснення представника позивача та, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Позивач з 03 вересня 2012 року по 20 серпня 2015 року працювала у Полтавській філії [PERSON] управління персоналом, остання займана посада провідний фахівець, викладач кафедри економіки та менеджменту, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці позивача, наказом про прийняття на роботу № 131-п від 29 серпня 2012 року та наказом по персоналу № 76-п від 20 серпня 2015 року . У відповідності до ст. 116 Кодексу законів про працю України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що розрахунок в день звільнення позивача 20 серпня 2015 року відповідач по справі не зробив, що підтверджується копіями розрахункових листків, випискою Банку по особовому рахунку позивача станом на 04 вересня 2015 року. Як вбачається з виписки Банку по особовому рахунку позивача станом на 21 жовтня 2015 року відповідач перерахував позивачу заборгованість по виплаті заробітної плати та відпускних в сумі 646 грн. 71 коп. Отже, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача заробітної плати та відпускних в сумі 646 грн. 71 коп. задоволенню не підлягають. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку, індексації заробітної плати, компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату суд приходить до наступних висновків. Згідно ст. 117 цього ж Кодексу в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Враховуючи те, що відповідач не виплатив позивачу в день його звільнення заробітну плату та відпускні, а перерахував кошти лише 13 жовтня 2015 року, тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за період за період з 20 серпня 2015 року по 12 жовтня 2015 року в сумі 1326 грн. 78 коп. (середньоденна заробітна плата х кількість робочих днів). Зважаючи на те, що відповідач виплатив позивачу заробітну плату та відпускні без урахування положень Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума індексації за період з січня 2015 року по липень 2015 року в сумі 1325 грн. 79 коп. Крім того, враховуючи, що відповідач в день звільнення не виплатив позивачу усіх сум, що належать їй, з відповідача на користь позивача, на підставі положень Закону України «Про компенсацію громадянам втрат частини доходів у звязку з порушенням строків їх виплат», з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2236 грн. 00 коп. ( нарахована сума, але не виплачена позивачу, х індекс інфляції в період невиплати). Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 488 грн. 57 коп. (1325 грн. 79 коп. (індексація заробітної плати) + 2236 грн. 00 коп. (компенсація за несвоєчасно виплачену заробітну плату) + 1326 грн. 78 коп. (середній заробіток за час затримки розрахунку). Позовні в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, відповідно до ст. 237-1 Кодексу законів про працю України, підлягають частковому задоволенню та відповідач повинен сплатити позивачу 500 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial