overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 18 листопада 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 287. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї, негативна поведінка відповідача. В звязку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте в матеріалах справи міститься заява останньої про розгляд справи у її відсутність в якій вона позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Додатково пояснила, що спір щодо поділу спільного майна подружжя відсутній. На примирення не згодна, наполягає на розірванні шлюбу Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі в якій останній позовні вимоги визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, вказує на відсутність з його боку спорів майнового характеру. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про їх права та взаємовідносини. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 18 листопада 2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 287. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави також підлягають стягненню судові витрати, а саме 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 28 вересня 1990 року у Тузарській сільській раді Каларашського району, Молдова, між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 39. Проте сімейні відносини не склалися та припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї, негативна поведінка відповідача. В зв'язку з цим позивачка вважала неможливим збереження шлюбу та просила про його розірвання. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте в матеріалах справи міститься заява останньої про розгляд справи без її участі в якій вона позовні вимоги підтримує в повному обсязі. На примирення не згодна. Додатково вказує на відсутність спору про поділ спільного майна подружжя. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте в матеріалах справи міститься його заява про розгляд справи без його участі в якій останній позовні вимоги визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, вказує на відсутність з його боку спору майнового характеру. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про їх права та взаємовідносини. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що 28 вересня 1990 року у Тузарській сільській раді Каларашського району, Молдова, між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 39. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. [PERSON] наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого виконавчим комітетом Писарівської сільської ради Волочиського району Хмельницької області 25 липня 1992 року, актовий запис № 8. В обгрунтування позову позивачка посилається на те що, їхня сім'я не може бути збережена з вини відповідача, який проживає в іншій сім'ї, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними припинені, вони проживають окремо один від одного. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй дошлюбне прізвище «Керебко». Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України підстави для розірвання шлюбу за позовом одного з подружжя, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого неповнолітніх дітей не мають.Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про шлюб, довідкою про склад сім'ї, даними паспортів сторін і не оспорюються сторонами. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалась, їх подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе та суперечить їх інтересам. Судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 21.07.2007 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, вони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, обовязки з ведення спільного господарства, несумісність характерів, втрати поваги один до одного та непорядну поведінку відповідача, який зловживає спиртними напоями. Вважає, що збереження сімї і подальше спільне проживання неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.07.2007 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії І-КЕ № 030575, виданого 21.07.2007 року, зроблений актовий запис № 909. [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З червня 2017 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо; оскільки почуття любові втрачено, примирення між ними та відновлення сімї неможливе. Згода про місце проживання сина між ними досягнута, син залишиться проживати разом з матір'ю [PERSON]. Спір про спільне майно відсутній. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 27.02.1999 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки. Вказує, що з грудня 2016 року вони проживають окремо, вважає, що збереження сімї і подальше спільне проживання неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи судом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.02.1999 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради, про що відповідно до Свідоцтва про одруження серії 1-КЕ № 045247 від 27.02.1999 року зроблений актовий запис № 220. З грудня 2016 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть; оскільки почуття любові втрачено, примирення між ними та відновлення сімї неможливе. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON], розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

у вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача, вказуючи, що син знаходиться на її утриманні, а відповідач ніякої допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, тому звернулася до суду. В судове засідання сторони не зявилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Судом встановлено, що [PERSON] народився 4 жовтня 2002 року, його батьками є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано рішенням суду від 1 липня 2016 року. Згідно довідки Великобудищанської сільської ради [PERSON] проживає з матірю та батьком. Відповідно довідки Гадяцького відділення СТОВ «Снович» [PERSON] отримує середньомісячну заробітну плату в розмірі 1493грн. Відповідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як батько зобов'язаний утримувати неповнолітнього сина.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач допомоги на утримання дитини не надає, повнолітній син навчається на денній формі і повністю перебуває утриманні матері, просила позов задовольнити. У судове засідання позивач не зявилася, просила про розгляд справу без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просив про розгляд справи без його участі, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши наявні письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25 вересня 1998 року сторони перебували у шлюбі. Від шлюбу сторони мають повнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Син проживає з позивачем та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. 25 травня 2004 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до наказу № 85ц від 15.08.2017 року [PERSON] зарахований та з 01.09.2017 року навчається у Полтавському коледжі харчових технологій Національного університету харчових технологій на денній формі навчання, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги, а відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Відповідно до\~ст. 198 СК України\~батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стаття 200 СК України\~визначає, що розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~ст. 182 СК України, а саме: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Ураховуючи, що відповідач є батьком [PERSON], який повністю перебуває на утриманні матері та дійсно потребує матеріальної допомоги у звязку із навчанням, яку [PERSON] може надавати, а тому позов потрібно задовольнити. На підставі\~ст. 88 ЦПК України\~з відповідача на користь держави слід стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа без самостійних вимог щодо предмета спору : Департамет надання адміністративних послуг Одеської міської ради, про визнання відповідача такою особою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS], вказуючи, що відповідач не проживає у вказаній квартирі понад встановленого законом строку без поважних причин. Позивач веде дану справу в суді через свого представника - [PERSON], який просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Надіслана судом судова повістка відповідачу [PERSON], на останню відому судові адресу його зареєстрованого у встановленому законом порядку місця проживання, була повернута судові з поміткою начальника виробничої дільниці № 4 КП «ЖКС «Порто-Франківський» про те, що відповідач за такою адресою більше не проживає. Представник Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради Небесняк В.Л. просила розглянути справу без участі представника цього Департаменту, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що позивач [PERSON] є власником 301/1000 ч. квартири спільного заселення під [ADDRESS], на підставі свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 25.04.1995 р., виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської Ради народних депутатів, зареєстрованого в Одеському міжміському бюро технічної інвентаризації 03.07.1995 р. (номер запису : 139 в книзі : 9пр-82) (а.с. 6). За вказаною адресою з 1959 року зареєстровано місце проживання позивача, та з 2005 року - місце проживання відповідача, який є племінником позивача (а.с. 11). [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.12.2015 р., виданого державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Арабаджи К.Г. і зареєстрованого в реєстрі за № 3-2045 (а.с. 10, 11, 12). Як вбачається з акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 07.09.2017 р., складеного мешканцями квартири спільного заселення [ADDRESS], підписи яких завірені начальником виробничої дільниці № 4 КП «ЖКС «Порто-Франківський», відповідач [PERSON] з січня 2012 року не проживає за адресою : [ADDRESS], його особистих речей в цій квартирі не знайдено та його теперішнє місце проживання невідомо (а.с. 10). Крім того, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що позивач будь-яким чином перешкоджала та/або перешкоджає відповідачу в користуванні згаданою квартирою. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-05 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, просила шлюб укладений між [PERSON], зареєстрований 17.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 575 - розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбу «[PERSON]», судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги просила задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб, що був зареєстрований 17.10.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Слов'янську реєстраційної служби Слов'янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 575. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки позивач та відповідач не підтримують з травня 2016 року, сімейні відносини припинені, домашнього господарства не ведуть, мешкають окремо. Майнових суперечок та суперечок щодо місця проживання дитини сторони не мають. Згідно зі ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи ступінь конфліктних відносин та причини припинення шлюбних відносин, суд вважає, що вживати заходів щодо примирення подружжя не доцільно, оскільки це суперечить моральним засадам суспільства. З'ясувавши обставини справи, з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, оскільки почуттів взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки у родині немає, тобто морально - правові основи шлюбу відсутні, заходи щодо примирення подружжя та збереження родини неможливі.

Outcome: approved