Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що 30 вересня 1997 року між нею та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, від якого [INFO] року народився син [PERSON]. [PERSON] перебуває на повному утриманні матері, а відповідач [PERSON] жодної матеріальної допомоги на потреби сина не надає, у зв'язку з чим позивач змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку слухання справи від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. До початку розгляду справи відповідач [PERSON] подав заяву, у якій позовні вимоги визнав та просив слухати справу у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 1997 року між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області вчинено запис № 80 та 23 квітня 2002 року видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с. 6). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 16 вересня 1999 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області (а.с. 6). Згідно із вимогами ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач [PERSON] з 01 лютого 2010 року й по теперішній час працює у приватному акціонерному товаристві «Київ-Дніпровське МППЗТ» на посаді заступника начальника виробничо-технічного управління, про що свідчить довідка № 14 від 14 квітня 2014 року (а.с. 23). Згідно з ч. 4 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати не може перевищувати п'ятдесят відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі в разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати в разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Положеннями ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхилено частини вимог. Стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. Зважаючи на викладене, враховуючи матеріальне становище сторін та визнання відповідачем позовних вимог у повному розмірі, суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved