Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

У березні 2017 року до суду звернулася [PERSON] (далі - позивач) з позовом до Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі - відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] у с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області помер [PERSON]. Після його смерті залишилася спадщина, яка складається, зокрема із права на земельну ділянку площею 1,1657 га, розташованої на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області. Позивач є спадкоємцем першої черги зазначеного спадкового майна в порядку спадкування за законом, так як є дружиною померлого. Позивач звернулась для оформлення спадкових прав до приватного нотаріуса, однак останнім було відмовлено в видачі свідоцтва про право власності на земельну ділянку через відсутність правовстановлюючого документу, про що винесено постанову. З огляду на викладене, позивач просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] на земельну ділянку площею 1,6757 га, розташованої на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області та належала [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явився, проте від неї до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, просить позов задовольнити з підстав, викладених у ньому (а.с. 91). Представник відповідача у судове засідання не з'явився, проте від Хоменківського сільського голови до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності представника сільської ради, проти задоволення позову не заперечують (а.с. 22). Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини. [INFO] у с. Хоменки Шаргородського району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] (а.с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складалася, зокрема із права на земельну ділянку площею 1,1657 га, розташовану на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що вбачається із свідоцтва про право на спадщину за заповітом, копії Державного акту на право власності на земельну ділянку площею 1,1657 га, розташовану на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (а.с. 9, 10). Позивач є спадкоємцем після смерті [PERSON], як спадкоємець першої черги по закону, так як є його дружиною, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], копією паспорта позивача (а.с. 4-7). З метою оформлення своїх спадкових прав на земельну ділянку, яка розташована на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, позивач звернувся до нотаріуса, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, про що нотаріусом винесено відповідну постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 21 листопада 2016 року (а.с. 11). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі зазначеного вище свідоцтва є ненадання позивачем правовстановлюючого документа на земельну ділянку. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права власності на спадкове майно, водночас, оформити у спадщину земельну ділянку, площею 1,1657 га, розташовану на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, позивач не може, через відсутність у нього правовстановлюючого документа. Однак, із матеріалів спадкової справи померлої [PERSON] вбачається, що державним нотаріусом Шаргородської державної нотаріальної контори Вінницької області Масилюк Р.М. 21 листопада 2008 року було видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку площею1,1657 га, розташовану на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, що підтверджує належність на праві власності [PERSON] зазначеної вище земельної ділянки. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із частиною четвертою статті 1268 ЦК України малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Отже, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК України, суд вважає, що позивач дійсно є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] Проте оформити у спадщину право на земельну частку (пай) площею 1,1657 га, розташовану на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області позивач не може, через те, що спадкодавець спадщину за життя не оформив належним чином, тобто не отримав правовстановлюючий документ на своє ім'я. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Статтею 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У пункті 3.1. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, вказано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Суд вважає, що позивачем доведено належними та допустимими доказами його право отримати у спадщину право власності на земельну ділянку, площею 1,1657 в га, розташовану на території Хоменківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON], що належало останньому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. При цьому, до вказаного висновку суд прийшов, виходячи не тільки із вимог національного законодавства України, а і з висновків Європейського Суду з прав людини, викладених у рішенні у справі «Бочаров проти України» від 17 березня 2011 року (остаточне 17 червня 2011 року), в пункті 45 якого зазначено, що «Суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом» (…). Проте таке доведення може випливати зі співіснування достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою висновків або подібних неспростованих презумпцій щодо фактів (…)». Ураховуючи викладене вище, суд доходить висновку про повне задоволення позову.

Outcome: approved