Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-25 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 11 серпня 2011 року Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №\~501. В обґрунтування позову зазначала, що 11 серпня 2011 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя із відповідачем у них не склалося, у звязку з тим, що [PERSON] не здатний підтримувати нормальну моральну атмосферу в сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби та взаємодопомоги, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають в сімї. Із жовтня 2015 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують. Подальше збереження шлюбу і примирення є неможливим та суперечить її інтересам. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній. Їхній шлюб носить лише формальний характер. Після розірвання шлюбу їхній син проживатиме з матірю. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності, час для примирення подружжя не надавати, позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки з жовтня 2015 року подружжя проживає окремо, спільного господарства не веде. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, згоден на розірвання шлюбу, майнові спори між сторонами відсутні, після розірвання шлюбу їхній син буде проживати з матірю. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 11 серпня 2011 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Першим Малиновським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №\~501. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матірю. Суд встановив, що з жовтня\~2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved