Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-12 00:00:00

У вересні 2017 року, позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 20.11.2017 року о 19 год. 10 хв. [PERSON] , керуючи автомобілем VOLVO 460, державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Васильківській, 14 в м. Києві не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.12.2016 року визнано винним у порушенні вимог Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, у зв`язку з чим притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Також, Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2017 року інший учасник дорожньо-транспортної пригоди був визнаний невинним, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Для визначення розміру матеріальної шкоди між позивачем та ФОП [PERSON] був укладений договір № 716 від 25.11.2016 року. Згідно звіту про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу від 29.11.2016 року матеріальний збиток, завданий власникові транспортного засобу - автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті пошкодження автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді складає 55266,96 грн. Крім того, позивач зазначає, що вартість послуг визначення розміру матеріальної шкоди за договором про проведення оцінки майнової шкоди № 01-16 від 18.01.2016 року, згідно акту виконаних робіт від 14.02.2016 року, склала 1400,00 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з [PERSON] завдану їй майнову шкоду у розмірі 35103,41 грн та витрати на проведення оцінки майнової шкоди у розмірі 1400,00 грн, а всього 36503,41; стягнути з [PERSON] завдану моральну шкоду у розмірі 5000,00 грн; стягнути з [PERSON] судові витрати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Новак А.В. від 29.09.2017 року відкрито провадження по справі та призначено в судове засідання. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірай М.І. від 29.05.2018 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14.01.2019 року постановлено замінити неналежного відповідача [PERSON] по даній српаві на належного ПрАТ «Київський страховий дім». Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. клопотання представника [PERSON] - [PERSON] про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції по даній цивільній справі задоволено. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.06.2020 року закрито підготовче провадження та призначено дану цивільну справу до судового розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач ПрАТ «Київський страховий дім» свого представника не направив, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Будь-яких заяв та клопотань суду не надав. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 20.11.2017 року о 19 год. 30 хв. водій [PERSON] , керуючи транспортним засобом - автомобілем марки «VOLVO 460», державний номерний знак [NUMBER] , рухаючись по вул. Васильківській, 14 в м. Києві не дотримався безпечного інтервалу та здійснив зіткнення з транспортним засобом - автомобілем марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим водій [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 Правил дорожнього руху. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 15.12.2016 року визнано винним у порушенні вимог Правил дорожнього руху, що призвело до пошкодження транспортних засобів, у зв`язку з чим притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу в розмірі 340 грн, оскільки його винність підтверджується зібраними у справі доказами, а саме протоколом про адміністративне правопорушення серії ПА2№042921 від 20.11.2016 року, схемою місця дорожньо-транспортної пригоди від 20.11.2016 року, поясненнями. Зазначена постанова [PERSON] не була оскаржена та набрала законної сили 27.12.2016 року. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.03.2017 року інший учасник дорожньо-транспортної пригоди був визнаний невинним, провадження у справі про притягнення його до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП було закрито у зв`язку з відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована на момент дорожньо-транспортної пригоди у ПрАТ «Київський страховий дім» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності № АЕ/6818155, згідно якого ліміт відповідальності становить 100000 грн, франшиза - 0,00 грн. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , власником транспортного засобу - автомобіля марки Mitsubishi Lancer, державний номерний знак [NUMBER] є [PERSON] . Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України, під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Таким чином, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною у постанові від 3 грудня 2014 року у справі № 6-183цс14. Для визначення розміру матеріальної шкоди між позивачем та ФОП [PERSON] був укладений договір № 716 від 25.11.2016 року. Згідно звіту № 716/11/16Б про оцінку вартості майнової шкоди, завданої власнику колісного транспортного засобу від 29.11.2016 року матеріальний збиток, завданий власникові транспортного засобу - автомобіля марки «Mitsubishi Lancer», державний номерний знак [NUMBER] , в результаті пошкодження автомобіля при дорожньо-транспортній пригоді складає 55266,96 грн. Крім того, вартість послуг визначення розміру матеріальної шкоди за договором про проведення оцінки майнової шкоди № 01-16 від 18.01.2016 року, згідно акту виконаних робіт від 14.02.2016 року, склала 1400,00 грн, що підтверджується квитанцією прибуткового касового ордера № 716 від 25.11.2016 року. Позивач [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданого Шевченківським районним у м. Києві віддлом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 16.06.2019 року. Відповідно до частини першої ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування», належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктами 2, 3 ч.1 ст. 988 ЦК України, передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (ст. 990 ЦК України). Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, у ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 22 ЦК України, збитками є витрати, які особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода) Відповідно до ч. 1 ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За змістом зазначеної норми закону обов`язок відшкодування шкоди у особи, яка застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, виникає у разі недостатності страхового відшкодування для повного відшкодування завданої нею шкоди. Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15. Як зазначає позивач, страховою компанією цьому було виплачено страхове відшкодування в розмірі 20163,55 грн. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності ( стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), а відтак на користь позивача підлягає стягненню із ПрАТ «Київський страховий дім» страхове відшкодування в розмірі 35103,41 грн. та стягнення витрат на проведення оцінки майнової шкоди в розмірі 1400,00 грн. Що стосується моральної шкоди то суд виходить із наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Частиною 2 цієї статті передбачено, що моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Враховуючи вищевикладене, а також встановлені судом обставини, які підтверджують факт пошкодження майна позивача в дорожньо-транспортній пригоді, завдання йому збитків, не можливості користуватися своїм майном, а також порушення нормальних життєвих зав`язків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню в розмірі 5000,00 грн, що відповідає вимогам розумності і справедливості виходячи з усіх обставин справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача ПрАТ «Київський страховий дім» на користь позивача сплачений останнім судовий збір за позовні вимоги в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved