Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся із вказаним позовом до [PERSON], яким просив стягнути з останньої 22 009 грн. 90 коп. на відшкодування спричиненої майнової шкоди внаслідок несплати комунальних платежів. Свої вимоги мотивував тим, що: - до вересня 2015 року він перебував з відповідачем в зареєстрованому шлюбі; -позивачу на праві власності належить ? частки квартири [ADDRESS]; -після розірвання шлюбу між сторонами, за домовленістю між сторонами, відповідач залишилась проживати у квартирі позивача; -між сторонами було досягнуто домовленість про те, що на час проживання у зазначеній квартирі відповідач сплачуватиме комунальні послуги; -свої обов'язки за існуючою домовленістю відповідач не виконала, через що позивачу завдана матеріальна шкода у вигляді заборгованості по сплаті за комунальними послугами в розмірі 22 009 грн. 90 коп. Відповідач своїм правом на подання відзиву проти позову не скористалась. Згідно Ухвали від 24.10.2017 року відкрито провадження у справі. Ухвалою від 20.04.2018 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У відповідності до Ухвали від 26.06.2018 року розгляд справи відкладено через неявку сторін. Позивач в судовому засіданні підтримав вимоги в повному обсязі та наполягав на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши надані сторонами докази, з'ясувавши фактичні обставини, суд при вирішені справи виходить з такого. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 16.09.2006 року по 09.10.2015 року. [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 22.02.2005 року належить 1/2 частка у праві власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.10), та на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 20.05.2015 року - 1/4 у праві власності на вказану квартиру, що разом складає - 3/4 частки. Позивач стверджував, що після розірвання шлюбу він виїхав в інше місце проживання та, за домовленістю між сторонами, відповідач залишилась проживати в його квартирі. При цьому, сторони домовились, що відповідач буде сплачувати кошти за комунальні послуги на період її проживання у квартирі. Однак, повернувшись до квартири позивач виявив, що відповідач за час свого проживання у квартирі комунальні послуги не оплачувала, через що з її вини виникла заборгованість за спожиті комунальні послуги в загальному розмірі 22 009 грн. 90 коп. Так, згідно Довідки КЖЕП ММР «Зоря» заборгованість по квартирній платі за адресою: [ADDRESS], станом на 01.06.2017 року складає 8 735 грн. 28 коп. За змістом контрольної картки МКП «Миколаївводоканал» станом на 23.06.2017 року заборгованість за послугами з водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS], складає 7 133 грн. 28 коп. Відповідно до Рахунку-повідомлення станом на 01 червня 2017 року за адресою: [ADDRESS], існувала наступна заборгованість по сплаті за спожиті комунальні послуги з: опалення перед ОКП «Миколаїоблтеплоенерго» - 12 452 грн. 84 коп.; водопостачання та водовідведення перед МКП «Миколаївводоканал» - - 86,84; газопостачання перед ТОВ «Миколаївгаз збут» - 821 грн. 78 коп.; утримання будинків перед КЖЕП ММР «Зоря» - 8 735 грн. 28 коп. Натомість згідно Рахунку-повідомлення станом на 01 вересня 2017 року за адресою: [ADDRESS], існувала така заборгованість по сплаті за спожиті комунальні послуги з: опалення перед ОКП «Миколаїоблтеплоенерго» - 12 452 грн. 84 коп.; водопостачання та водовідведення перед МКП «Миколаївводоканал» - 7 369 грн. 04 коп.; газопостачання перед ТОВ «Миколаївгаз збут» - 865 грн. 02 коп.; утримання будинків перед КЖЕП ММР «Зоря» - 9 460 грн. 47 коп. Згідно матеріалів справи (а.с.20,33) вбачається, що [PERSON] зареєстрованою за адресою: [ADDRESS], не значиться. Відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до статті 162 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги в будинку (квартирі) береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Частинами 1, 2 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, для настання відповідальності за спричинення майнової шкоди необхідні наявність майнової шкоди, протиправне діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вина останнього в її заподіянні. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. При цьому, суд наголошує на тому, що позивач невірно тлумачить норми законодавства, які регулюють правовідносини, які склались між ним та відповідачем з приводу виникнення боргу з оплати комунальних послуг. Так, в даному випадку, особами, яким завдана шкода у зв'язку із несплатою комунальних послуг за адресою: [ADDRESS], є постачальники таких послуг - ОКП «Миколаїоблтеплоенерго» , МКП «Миколаївводоканал» , ТОВ «Миколаївгаз збут», КЖЕП ММР «Зоря». В свою чергу, позивач в разі сплати ним заборгованості по комунальним послугам, які він не використовував, має право на отримання від відповідача регресного відшкодування завданих матеріальних збитків. Доказів сплати позивачем заборгованості перед комунальними підприємствами за нарахованими сумами заборгованості, позивачем суду не надано. Не надано також доказів проживання відповідача за зазначеною адресою та існування договірних зобов'язань між сторонами. Відповідно до ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно положень ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Положення ч.2 ст.5 ЦПК України вказують на те, що у випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулась до суду, суд, відповідно до викладеної в позовній заяві вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Суд позбавлений можливості застосування положень ч.2 ст.5 ЦПК України, оскільки вважає, що ЦК України визначає ефективний спосіб захисту порушеного права у даному випадку. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову через невірно обраний позивачем спосіб захисту.

Outcome: dismissed