Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-01 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Фітнес Стандарт» (далі - ТОВ «Фітнес Стандарт»), у якому просить суд визнати припиненими трудові відносини між ТОВ «Фітнес Стандарт» (ідентифікаційний код юридичної особи 38130604, адреса місцезнаходження: 03127, м. Київ, пр-т Голосіївський, 100/2) та ним [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , адреса місця реєстрації: [ADDRESS] ), як директором, на підставі статті 38 КЗпП України за власним бажанням з 17 листопада 2020 року з внесенням відповідних даних у Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. В обґрунтування позову зазначено, що відповідно до рішення загальних зборів учасників ТОВ «Фітнес Стандарт» від 25 жовтня 2020 року, оформленого протоколом № 3, [PERSON] було призначено на посаду директора підприємства та у відповідності були внесені відповідні відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Наказ № 2-а про вступ позивача на посаду директора був виданий 01 листопада 2012 року, відповідно до якого [PERSON] був призначений на посаду директора ТОВ «Фітнес Стандарт». Разом із тим, позивач посилається, що відповідно до модельного статуту товариства, звільнення директора належить до виключної компетенції загальних зборів учасників відповідача. На вказаній посаді позивач [PERSON] працював до жовтня 2020 року, однак, виявив бажання припинити трудові відносини із цим товариством, у зв`язку із тим, що воно фактично вже не здійснювало свою діяльність, не було прибутку, і не було коштів у тому числі і на нарахування і виплату заробітної плати. 06 жовтня 2020 року позивачем було написано заяву про звільнення за власним бажанням у порядку статті 38 КЗпП України. Позивач відправив цю заяву поштою, 12 жовтня 2020 року, цінним листом із описом вкладення. Дану заяву було фактично отримано відповідачем лише 03 листопада 2020 року. Крім того, позивачем було вжито заходи, передбачені Законом України «Про господарські товариства», зокрема: повідомлено учасників товариства в установленому законодавством порядку про проведення загальних зборів товариства із зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення було зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів, учасникам товариства була надана можливість ознайомитись із документами з питань, винесених на порядок денний. Заплановані на 12 листопада 2020 року позачергові загальні збори учасників товариства визнано такими, що не відбулися, через відсутність 51% кворуму для прийняття рішень. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив задовольнити позов. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 22 березня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем знаходження відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які були отримані уповноваженою особою 07 квітня 2021 року, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення; відзив та інші заяви з процесуальних питань від останнього до суду не надходили. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 01 листопада 2012 року наказом № 2-а, на підставі заяви та протоколу № 3 загальних зборів ТОВ «Фітнес Стандарт» від 25 жовтня 2020 року, [PERSON] призначено на посаду директора ТОВ «Фітнес Стандарт». Відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців» відомості про позивача, як керівника та підписанта ТОВ «Фітнес Стандарт», було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Припинення повноважень (звільнення) керівника (директора) ТОВ «Фітнес Стандарт» належить до виключної компетенції загальних зборів ТОВ «Фітнес Стандарт». 06 жовтня 2020 року позивачем як директором ТОВ «Фітнес Стандарт» було видано наказ № 1/3/2020 про скликання загальних зборів учасників цього товариства із метою вирішення питання про його звільнення з посади директора товариства. 12 жовтня 2020 року позивачем було відправлено на адресу усіх учасників ТОВ «Фітнес Стандарт» повідомлення про проведення загальних зборів учасників ТОВ «Фітнес Стандарт» із таким порядком денним зборів: 1. Про звільнення [PERSON] з посади директора ТОВ «Фітнес Стандарт» на підставі його заяви про звільнення за власним бажання від 06 жовтня 2020 року. 2. Про державну реєстрацію змін щодо керівника ТОВ «Фітнес Стандарт» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Дата проведення зборів - 12 листопада 2020 року об 11 год. 00 хв., за адресою місцезнаходження товариства. Факт відправлення повідомлення на адресу учасників [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] за адресою: адресою: [ADDRESS] , підтверджується копіями повідомлень на адресу цих учасників, копіями поштових накладних та опису вкладення до цінного листа від 12 жовтня 2020 року. 17 листопада 2020 року позивачем, як директором ТОВ «Фітнес Стандарт», було видано наказ №1/К/2020, про звільнення його з посади директора ТОВ «Фітнес Стандарт», з 17 листопада 2020 року на підставі статті 38 КЗпП України, на підставі заяви про звільнення від 06 жовтня 2020 року. Дата звільнення саме 17 листопада 2020 року пояснюється тим, що заява про звільнення була вручена товариству відповідачу лише 03 листопада 2020 року, та 14 календарних днів від дати вручення заяви спливали саме 17 листопада 2020 року. Що стосується загальних зборів учасників ТОВ «Фітнес Стандарт», які були призначені на 12 листопада 2020 року, то на них не були прийняті рішення із питань порядку денного зборів у зв`язку із наступним: так, із трьох учасників товариства, яким було направлено повідомлення про проведення зборів, на збори з`явився лише один учасник - [PERSON] , який володіє часткою у розмірі 30 % частки у статутному капіталі товариства. При цьому, зазначені загальні збори учасників товариства - відповідача не вважалися правомочними та не були уповноважені приймати рішення з Порядку денного, так як у відповідності із пунктом 7 частиною другою статті 30 та частиною четвертою статті 34 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», рішення щодо обрання (зміни та припинення повноважень) одноосібного виконавчого органу товариства (директора) приймається більшістю голосів усіх учасників товариства, які мають право голосу з відповідних питань, що передбачає голосування і питання припинення повноважень директора [PERSON] учасників товариства, які мають у сукупності не менш як 51% частки у статутному капіталі товариства та відповідно 51% голосів. Так як на загальних зборах учасників був присутній лише один учасник із часткою 30%, а два інших учасники не з`явилися, прийняти рішення із питань звільнення позивача з займаної посади директора та державну реєстрацію відповідних змін щодо товариства є не можливим у зв`язку із недостатністю голосів, тому усі рішення із питань порядку денного зборів не були прийняті. Про зазначений факт позивача та тим учасником, який був присутній на зборах, було складено протокол про те, що збори по суті не відбулися та рішення не були прийняті, за № 1/2020 від 12 листопада 2020 року. Відтак, 17 листопада 2020 року позивач фактично припинив повноваження директора ТОВ «Фітнес Стандарт», відповідно до наказу № 1/К/2020 від 17 листопада 2020 року, звільнившись за власним бажанням, згідно з частиною першою статті 38 КЗпП України. Однак, уповноважений орган ТОВ «Фітнес Стандарт», а саме загальні збори учасників, з моменту направлення заяви про звільнення, та на дату звернення з цим позовом до суду, не вчинив будь-яких дій щодо розгляду даної заяви про звільнення, не вчинив будь-яких дій по створенню нового виконавчого органу товариства та дій щодо внесення змін до Єдиного державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, щодо звільнення позивача. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стороною відповідача обґрунтування позову не спростовані, та будь-яких доказів безпідставності позовних вимог суду надано не було. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю; кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Вищим органом управління товариства є загальні збори його учасників, до виключної компетенції яких належить обрання та звільнення директора (керівника) товариства, а також виконавчим органом товариства є директор. Відповідно до частини першої статті 62 Закону України «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор). Дирекцію очолює генеральний директор. Членами виконавчого органу можуть бути також особи, які не є учасниками товариства. Згідно із частиною першою статті 99 ЦК України загальні збори товариства своїм рішенням створюють виконавчий орган та встановлюють його компетенцію і склад. Відповідно до частин першої-другої статті 145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників. У товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний або одноособовий), який здійснює поточне керівництво його діяльності і є підзвітним загальним зборам його учасників. Виконавчий орган товариства може бути обраний також і не зі складу учасників товариства. До виключеної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю належить, зокрема, створення або відкликання виконавчого органу товариства (пункт 3 частина четверта статті 145 ЦК України). Відповідно до статті 22 КЗпП України та статті 43 Конституції України забороняється будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладені, зміні та припинені трудового договору. Право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноваженого ним орган письмово за два тижні, передбачено статтею 38 КЗпП України. За змістом положень статті 38 КЗпП України, статті 145 ЦК України, статей 58, 59, 60, 62 Закону України «Про господарські товариства», праву керівника товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов`язок учасників товариства провести загальні збори, розглянути заяву про звільнення керівника товариства та створення нового виконавчого органу. Згідно зі статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Ухвалюючи рішення у справах, пов`язаних із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Уповноважений на звільнення керівника орган відповідача проігнорував повідомлення позивача про звільнення і не розглянув по суті його заяву про звільнення протягом передбачених законодавством строків, не виконав покладені на нього обов`язки по створенню нового виконавчого органу (призначення керівника товариства). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 24 грудня 2019 року у справі № 758/1861/18 (провадження № 61-49113св18) зазначено, що «встановлені у справі обставини, а саме: написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, ознайомлення із вказаною заявою усіх учасників товариства, ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, передача печатки, документів уповноваженій особі, свідчать про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту своїх прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про визнання трудових відносин припиненими». Крім цього, невнесення відповідачем відповідних змін про звільнення позивача із посади керівника до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань, свідчить про те, що відповідач не визнає припинення трудових відносин із позивачем та нехтує його правами щодо вільного обрання місця роботи. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача не спростовані, суд вважає позов обґрунтованим, законним та таким, що підлягає задоволенню. У порядку статті 141 ЦПК України судовий збір слід стягнути із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved