Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за розпискою на загальну суму 95 000 грн., мотивуючи тим, що 13.05.2014 року [PERSON] позичив [PERSON] суму у розмірі 100 000 грн., що на той час було еквівалентно 9 345 тис. дол. США строком до 16.09.2014 року, про що було складено розписку. На даний час відповідач боргові зобов'язання у повному розмірі не виконав, від повернення боргу ухиляється, у зв'язку з чим позивач просить суд стягнути з [PERSON] суму боргу у розмірі 95 000 дол. США. та судовій збір у розмірі 950 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, представник позивача - [PERSON] надав суду клопотання, в якому просить суд розглядати справу у відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенні, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв'язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (в т.ч. грошові кошти в такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог щодо Кодексу. Із ст. 545 ЦК України, яка регулює підтвердження виконання зобов'язання, вбачається, що якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов'язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це в розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов'язку. У разі відмови кредитора повернути борговий документ або видати розписку боржник має право затримати виконання зобов'язання. У цьому разі настає прострочення кредитора. Відповідно до ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняються частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. В судовому засіданні встановлено, що 13.05.2014 року [PERSON] надав [PERSON] у позику грошові кошти у розмірі 100 000 грн., що еквівалентно 9345 дол. США, та зобов'язався повернути 45 000 грн. до 16.05.2014 року, 5 000 грн. - до 13.09.2011 року, 50 000 грн. - до 16.09.2014 року, що підтверджується розпискою від 13.05.2014 року (а.с. 6). Відповідно до умов договору позики позивач надав [PERSON] грошові кошти в сумі 100 000 грн., що еквівалентно 9345 дол. США з остаточним строком повернення боргу 16.09.2014 року. Зазначений договір відповідає вимогам ст. 1047 ЦК України, оскільки укладений в письмовій формі. Як вбачається з розписки від 13.05.2014 року, того ж дня [PERSON] повернув [PERSON] 5 000 грн. На день подання позову до суду сума боргу відповідачем у повному обсязі не повернута. Заборгованість складає 95 000 грн. (100 000 грн. - 5 000 грн.) За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики в сумі 95 500 дол. США з урахуванням поверненої суми боргу у розмірі 5 000 грн., підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.ст. 10, 11, 59, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved