Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві про зняття арешту з транспортного засобу «Subaru Forester», д.н.з. [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER]. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що постановою ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві №142793 від 28.08.2012 року в рамках виконавчого провадження № 37426964 про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на автомобіль [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], у зв'язку з несплатою адміністративного штрафу в розмірі 255 грн. 17.08.2016 року позивач звернувся до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві з заявою про зняття арешту з майна, однак отримав відмову у задоволенні своєї заяви, що стало причиною для звернення до суду. Позивач у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки у судове засідання не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Транспортний засіб «Subaru Forester», модель легковий седан, 2007 року випуску, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER], об'єм двигуна 2457, колір сірий, зареєстрований 05.02.2008 року, реєстраційний номер [NUMBER], належить [PERSON] на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], видане УДАІ ГУ МВС України в м. Києві від 05.02.2008 року. 16.05.2016 року ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві накладено арешт на майно [PERSON] на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження №142793 від 28.08.2012 року в рамках виконавчого провадження № 37426964, у зв'язку із стягненням адміністративного штрафу у розмірі 255,00 грн. 13.06.2013 року ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, при цьому арешт, що накладений на майно боржника відповідачем не знято. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. При цьому, ч. 2 цієї статті передбачає, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до п. 9.9 порядку роботи з документами в органах державної виконавчої служби, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 25.12.2008 року № 2274/5, строк зберігання завершених виконавчих проваджень становить 3 (три) роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 (один) рік. Після закінчення вказаного строку зняття арештів, по знищеному виконавчому провадженню не проводиться. Згідно листа Оболонського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 17.08.2016 року державний виконавець не вправі вчиняти жодні дії по знищеному виконавчому провадженню, в тому числі щодо зняття арешту. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив штраф в розмірі 255,00 грн. за постановою ВДАІ №142793 від 28.08.2012 року, про що свідчить повідомлення Управління патрульної поліції в м. Києві від 18.08.2016 року, про відсутність у [PERSON] заборгованості по сплаті штрафів у період з 01.01.2013 року по 18.08.2016 року, внаслідок чого підстав для залишення арешту на майно немає. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести чи спростувати, ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу ніяких належних та допустимих доказів на спростування позовних вимог не надано. З урахуванням вищезазначеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві про зняття арешту з майна є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved