Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права, зобов'язання вчинити певні дії, уточненим в ході розгляду справи. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що з 2006 року він разом з сім'єю [PERSON] та [PERSON] на підставі ордеру зареєстровані та постійно проживають в кімнатах [ADDRESS] Відповідно до положень Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» він виявив бажання реалізувати своє право на приватизацію вказаних житлових приміщень. Однак, відповідач вважає, що приміщення під літерою «в» не може бути приватизованим, оскільки не є житловим, та увійшло до площі допоміжних приміщень спільного користування при передачі у приватну, спільну сумісну власність житлового приміщення [ADDRESS] у гуртожитку [PERSON] та членам його сім'ї та [ADDRESS] [PERSON] Оскільки він позбавлений можливості реалізувати своє конституційне право на житло, позивач з урахуванням уточнень до позову просив суд визнати за ним право на приватизацію житлового приміщення [ADDRESS] зобов'язати управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради виключити вказане приміщення з площі допоміжних приміщень спільного користування при передачі у приватну, спільну сумісну власність житлового приміщення [ADDRESS] у гуртожитку [PERSON] та членам його сім'ї та [ADDRESS] [PERSON], а також зобов'язати відповідачів безоплатно передати йому та членам його сім'ї у власність кімнати [ADDRESS] У лютому 2015 року третя особа [PERSON] звернулася до суду з позовом до департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про зобов'язання вчинити певні дії, уточненим в ході розгляду справи. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що є членом сім'ї позивача, зареєстрована та проживає у спірному приміщення вже понад 8 років. Вважає передачу спірного приміщення під літ. «в» у власність іншим мешканцям гуртожитку в якості допоміжного приміщення спільного користування незаконною та такою, що порушує її право на приватизацію вказаного приміщення, а тому просила суд зобов'язати управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради виключити вказане приміщення з площі допоміжних приміщень спільного користування при передачі у приватну, спільну сумісну власність житлового приміщення [ADDRESS] у гуртожитку [PERSON] та членам його сім'ї та [ADDRESS] [PERSON], а також зобов'язати відповідачів безоплатно передати [PERSON], [PERSON], [PERSON] у власність кімнати [ADDRESS] В судовому засіданні представники позивача, а також третя особа, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору, уточнені позовні вимоги підтримали, просили задовольнити пред'явлені позови. Представники відповідачів департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради та управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради позовні вимоги не визнали, просили в задоволенні позову відмовити. Представник департаменту житлово-комунального господарства Херсонської міської ради надав заперечення на позовну заяву. Треті особи, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору, які з'явилися в судове засідання не заперечували щодо задоволення позовних вимог. Заслухавши пояснення осіб, що з'явилися в судове засідання, повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] та третьої особи, що заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] з огляду на наступне. Судом встановлено та вбачається з матеріалів справи, що 14.11.2006 року позивачу надано ордер на право на зайняття разом із сім'єю із трьох чоловік жилої площі в гуртожитку по [ADDRESS]. З 2006 року по теперішній час позивач та члени його сім'ї зареєстовані та проживають за вказаною адресою, вказані кімнати гуртожитку рахувались за ними як житлові та використовувались як житлові. Крім того, 10.06.2014 року між Департаментом житлово-комунального господарства Херсонської міської ради, як наймодавцем, та позивачем, як наймачем, на підставі витягу з протоколу засідання міської громадської комісії з житлових питань від 08.04.2014 року №4 укладено договір найму зазначених приміщень. Разом з тим, судом встановлено, що виконавчими органами Херсонської міської ради приміщення № 295 під літерою «в» не визнається як житлове, у зв'язку з чим позивачу відмовлено в проведенні приватизації цього приміщення. Відповідно до ч. 4 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитку з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які на законних підставах проживають у них. Згідно вимог ч. 10 ст. 8 цього Закону органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Частиною 2 ст. 10 вказаного Закону визначено, що власники квартир багатоквартирних будинків та житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у будинку чи гуртожитку, технічного обладнання, елементів зовнішнього благоустрою. Допоміжні приміщення (кладовки, сараї і т.ін.) передаються у власність квартиронаймачів безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» після прийняття гуртожитку у власність територіальної громади згідно з цим Законом місцева рада приймає на сесії в межах своєї компетенції, зокрема, рішення щодо залишення цілісного майнового комплексу в статусі «гуртожиток» та дозволяє приватизацію його житлових і нежитлових приміщень. У цьому випадку здійснюється приватизація приміщень гуртожитку його законними мешканцями. Згідно положень ст. 4 цього Закону громадяни мають право на приватизацію житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад і можуть бути приватизовані відповідно до закону. Громадяни, які на законних підставах проживають у гуртожитках державної форми власності, гуртожитках, що було включено до статутних капіталів товариств, створених у процесі приватизації (корпоратизації), набувають право на приватизацію житлових приміщень у таких гуртожитках після їх передачі у власність відповідної територіальної громади. Частина 1 ст. 6 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» містить положення про те, що власники житлових приміщень у гуртожитку є співвласниками допоміжних приміщень у гуртожитку і зобов'язані брати участь у загальних витратах, пов'язаних з утриманням будинку і прибудинкової території. Допоміжні приміщення у гуртожитку передаються у спільну сумісну власність безоплатно і окремо приватизації не підлягають. Стаття 1-1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитку» дає наступні визначення термінів, що вживаються в цьому Законі. Зокрема, допоміжні приміщення у гуртожитку це приміщення, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку та побутового обслуговування і задоволення санітарно-гігієнічних потреб його мешканців (кухні, санвузли, сходові клітки, вестибюлі, перехідні шлюзи, позаквартирні (позакімнатні) коридори, колясочні, кладові, сміттєзбірні камери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші технічні приміщення). Житлова кімната у гуртожитку це окреме житлове приміщення у гуртожитку, призначене та придатне для постійного проживання у ньому. Житлові приміщення у гуртожитку це приміщення гуртожитку (житлові кімнати, житлові блоки (секції), призначені та придатні для постійного проживання у них. Нежитлові приміщення у гуртожитку це приміщення адміністративного, господарського та іншого призначення (для проведення культурно-масових заходів та навчання, спортивних занять, відпочинку, громадського харчування, медичного і побутового обслуговування тощо), які входять до житлового комплексу гуртожитку, але не належать до житлових приміщень і є самостійними об'єктами цивільно-правових відносин. Конституційний Суд у своїх рішеннях від 02.03.2004р. №4-рп/2004 та від 09.11.2011р. №14рп/2011 зазначив, що допоміжні приміщення (кухні, сараї, кладові, горища, колясочні і т. ін.) передаються безоплатно у спільну власність громадян одночасно з приватизацією ними квартир (кімнат у квартирах) багатоквартирних будинків. Підтвердження права власності на допоміжні приміщення не потребує здійснення додаткових дій. Аналізуючи наведені нормативні положення, суд дійшов висновків, що в гуртожитку можуть бути приватизованими тільки житлові приміщення. Не підлягають приватизації допоміжні приміщення, якими є технічно пристосовані приміщення, призначені для забезпечення експлуатації гуртожитку та обслуговування громадян, і які використовуються для цього. Житловими кімнатами та житловими приміщеннями в гуртожитку є приміщення, призначені для постійного проживання в них мешканців та придатні для цього. З матеріалів справи вбачається, що рішенням сесії Херсонської міської ради від 24.07.2013 року №1093, надано дозвіл на приватизацію лише житлових приміщень у гуртожитку по [ADDRESS] Згідно поверхового плану будівлі гуртожитку по [ADDRESS]в зазначене як «слюсарня». Отже, згідно технічної документації спірне приміщення [ADDRESS] є допоміжним, а відтак не підлягає приватизації. Крім того, як вбачається з матеріалів справи органом приватизації вирішено питання щодо приміщення, на яке претендують позивач та третя особа. Так, приміщення [ADDRESS] під літерою «в» увійшло до площі допоміжних приміщень спільного користування при передачі у приватну, спільну сумісну власність житлового приміщення [ADDRESS] у гуртожитку [PERSON] та членам його сім'ї та [ADDRESS] [PERSON] За наведених обставин вимоги [PERSON] щодо визнання за ним права на приватизацію приміщення [ADDRESS], в м. Херсоні, як житлового, а також вимоги [PERSON] та третьої особи [PERSON] про зобов'язання управління обліку, розподілу та приватизації житла Херсонської міської ради виключити вказане приміщення з площі допоміжних приміщень спільного користування при передачі у приватну, спільну сумісну власність житлового приміщення [ADDRESS] у гуртожитку [PERSON] та членам його сім'ї та [ADDRESS] [PERSON] не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства та не підлягають задоволенню. При цьому вимоги позивача та третьої особи щодо наданняїм права на приватизацію приміщень [ADDRESS], в м. Херсоні є передчасними, оскільки відповідачі не заперечують проти приватизації цих приміщень. Тому в задоволенні позову в цій частині також слід відмовити.

Outcome: dismissed