Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про перерахунок щомісячних виплат, мотивуючи свої вимоги тим, що 14.02.1974 року в результаті нещасного випадку ним було отримано виробничу травму та йому було встановлено 1 групу інвалідності безстроково. Нещасний випадок стався з вини БУ-2 трест «Київміськбуд-1» який був підрозділом тресту «Київміськбуд-1», правонаступником якого є відповідач ПАТ трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього. Обов»язок з відшкодування шкоди, завданої здоров»ю позивача покладено на відповідача, проте останнім не проводиться перерахунку щомісячних грошових виплат, що були присуджені на користь позивача рішеннями судів, які набрали законної сили, тому він був вимушений звернутися до суду з даним позовом. Просив суд про стягнення з відповідача на його користь грошових коштів в розмірі 3 238,2 грн. в рахунок заборгованості по придбаним підгузкам за період часу червень-серпень 2014 року. Зобов»язати відповідача сплачувати йому щомісячні суми на придбання підгузків в розмірі 1170 грн. починаючи з 01.09.2014 року по життєво із розрахунку 13 грн. за одиницю та у випадку зміни цін проводити відповідні перерахунки виплат на придбання підгузків. Витрати пов»язані з переказом вказаних вище коштів покласти на відповідача. В судовому засіданні позивач в повному об»ємі підтримав вимоги свого позову та просив суд про його задоволення. Представник відповідача ПАТ трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього в судові засідання не з»явився, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи. В своєму письмовому клопотанні від 17.10.2014 року просив суд про відкладення розгляду справи з метою мирного врегулювання спірного питання. Вислухавши думку позивача з приводу даного клопотання, суд вважає можливим проводити розгляд справи без участі представника відповідача. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне. Як було встановлено при розгляді справи, 14.02.1974 року в результаті нещасного випадку позивачем було отримано виробничу травму та йому було встановлено 1 групу інвалідності безстроково. Нещасний випадок стався з вини БУ-2 трест «Київміськбуд-1» який був підрозділом тресту «Київміськбуд-1», правонаступником якого є відповідач ПАТ трест «Київміськбуд-1» імені М.П. Загороднього. Обов»язок з відшкодування шкоди, завданої здоров»ю позивача покладено на відповідача, що підтверджується рішеннями судів, які набрали законної сили, зокрема рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 29.10.2003 року, рішеннями Оболонського районного суду м. Києва від 15.01.2008 року та від 16.12.2011 року (а.с. 10-11,60,85-86). Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України, фізична особа або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров»я фізичній особі, зобов»язана відшкодувати потерпілому додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Частиною 3 ст. 1202 ЦК України передбачено, що стягнення додаткових витрат, передбачених ч. 1 ст. 1195 цього Кодексу, може бути здійснене наперед у межах строків, встановлених на основі висновку відповідної лікарської експертизи, а також у разі необхідності попередньої оплати послуг і майна. З дослідженої судом довідки до акту огляду МСЕК від 23.06.2014 року №0082585 (а.с. 8) вбачається, що позивачу встановлено першу групу інвалідності безстроково. З цієї ж довідки вбачається, що він потребує в тому числі і використання підгузків. Відповідно до довідки, виданої Центральною поліклінікою Деснянського району м. Києва 08.05.2012 року (а.с. 9) позивач потребує забезпеченням одноразовими підгузками із розрахунку три штуки на добу довічно. Відповідно до наданих і досліджених судом чеків аптечних установ, середня вартість одного підгузка становить 15,5266 грн. за одиницю та 1397,40 грн. відповідно за 90 одиниць. (а.с. 25). В той же час позивач просив задовольнити його вимоги із розрахунку 13 грн. за одну штуку. Неодноразово позивач звертався до відповідача з з приводу збільшення вартості підгузків та необхідної кількості їх використання на добу, однак всі звернення були проігноровані відповідачем (а.с. 15-23). Як було встановлено при розгляді справи заборгованість відповідача перед позивачем становить 3 238 грн. 20 коп. за період часу з червня по серпень 2014 року (1 163,40 - 720) + 1397,40 + 1397,40. Відповідно до частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи все вищевикладене суд приходить до висновку про можливість задоволення позовних вимог позивача, оскільки вони є доведеними ним в судовому засіданні та обгрунтованими. Враховуючи визначені медичною комісією МСЕК та ВКК норми місячного споживання позивачем кількості підгузків та їх середньої вартості, вимога позивача про перерахунок сплачуваних щомісячних сум на придбання підгузків на суму в розмірі 1 170 грн. на місяць ( 13 грн. - 3 шт./добу х 90 діб = 1170 грн.) є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Відповідно до закону, відповідач зобов»язаний відшкодувати позивачу в тому числі і вартість підгузків, при цьому нагальна необхідність у їх використанні визначена у висновку МСЕК, а конкретна кількість використання на добу визначається лікарями за місцем проживання позивача, які здійснюють поточний нагляд за станом його здоров»я. На підставі наведеного,

Outcome: approved