Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

У 11 червня 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] .Сторони мають спільну дитину [PERSON] , 2005 року народження. Спільне життя не склалось та за рішенням суду їх шлюб було розірвано в 2006 році. Дитина залишилась проживати разом з нею та повністю перебуває на її утриманні. Вона самостійно займається вихованням дитини, забезпечила дитині гарні умови проживання, навчання. Батько дитини не займається вихованням, не цікавиться її долею, не забезпечує матеріально, взагалі не спілкується з дитиною. Відповідач ухиляється від виконання обов`язків як батько щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчанням, підготовкою до самостійного життя, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, надання дитиною доступу до культурних та інших цінностей, створення умов для отримання нею освіти. Тому відповідач має бути позбавлений батьківських прав. Просила суд позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 липня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі. 12 листопада 2020 року до суду від Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області надійшов висновок №07-21/2654 від 24 вересня 2020 року щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 лютого 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. У судовому засіданні відповідача позов не визнав та заперечував щодо його задовлення. У судове засідання представник Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради Бучанського району Київської областіне з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав заяву про слухання справи у його відсутності. У подальшому в судовому засіданні було оголошено перерву до 16 год. 00 хв. 23.11.2021, однак учасники справи в судове засідання не з`явилися. З урахуванням ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 03 червня 2005 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №90 27 листопада 2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, актовий запис 674, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27 листопада 2006 року. Батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 жовтня 2005 року. Також з матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає разом з неповнолітньою донькою [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується актом депутата Крюківщинської сільської ради Буханенком О.О. від 26 червня 2020 року. 08 вересня 2020 року рішенням комісія з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області (протокол №19) рекомендувала органу опіки та піклування надати висновок до Києво-Святошинського районного суду Київської області щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . 24 вересня 2020 року орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державній адміністрації Київської області надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (частина шоста статті 19 СК України). Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частина перша-третя статті 89 ЦПК України). Висновок органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державній адміністрації Київської області від 24 вересня 2020 року, згідно якого було визнано за доцільне позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , має рекомендаційний характер та не є обов`язковим для суду (частини 5, 6 статті 19 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. (пункти 1)-6) частини першої статті 164 СК України) Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Аналогічні висновки містяться в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 травня 2020 року у справі № 753/2025/19 (провадження № 61-1344св20); постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18); постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18). Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Належних та допустимих доказів ухилення [PERSON] від виконання своїх батьківських обов`язків, які б могли бути законною підставою для позбавлення його батьківських прав відносно доньки, позивачем суду не надано. Факт заперечення відповідачем проти позову про позбавлення його батьківських прав свідчить про його інтерес до дитини. За обставин недоведеності свідомого нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, а також наявності конфлікту між колишнім подружжям, які створивши нові сім`ї не можуть дійти порозуміння у питаннях виховання спільної дитини, а також те, що батько дитини проти позбавлення батьківських прав заперечує, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його неповнолітньої доньки.

Outcome: dismissed