Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У березні 2016 року публічне акціонерное товариство комерційного банку «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до фізичної особи-підприємця [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості. Позивач у позовних вимогах вказує, що 11.08.2011 року укладено кредитний договір між публічним акціонерним товариством комерційного банку «Приватбанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено кредитний договір ОМ-384/2011 про надання «Мікрокредиту». Відповідач отримала кредит у розмірі 37 750 грн. 00 коп., зі сплатою 48,00% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідач порушив умови кредитування та не виконував належним чином зобовязання. Відповідач станом на 04.01.2016 року має заборгованість 90 485 грн. 69 коп.: заборгованість за кредитом 25 713 грн. 20 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 29 505 грн. 90 коп.; пеня 30 005 грн. 37 коп.; штраф (фіксована частина) 1 000 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 4 261 грн. 22 коп. В забезпечення виконання зобовязання за договором було укладено договори поруки з [PERSON] та [PERSON]. Позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість в розмірі 90 485 грн. 69 коп. та судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надіслав письмову заяву в якій просить розглянути справу у його відсутність та підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Відповідач або представник відповідача у судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду повідомлялися належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини. 11.08.2011 року між між публічним акціонерним товариством комерційного банку «Приватбанк» та фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено кредитний договір ОМ-384/2011 про надання «Мікрокредиту». Відповідач отримала кредит у розмірі 37 750 грн. 00 коп., зі сплатою 48,00% річних від суми залишку непогашеної заборгованості. Відповідач порушив умови кредитування та не виконував належним чином зобовязання. Зобовязання відповідача були забезпечені договорами поруки від 11.08.2011 року з [PERSON] та [PERSON]. Обовязок відповідача виконувати належним чином умови укладеного договору у встановлений договором строк, також передбачено статтями 526, 527, 530 і 1054 ЦК України. Судом встановлено, що відповідач не виконав своїх зобовязань, які вказані у договорі та станом на 04.01.2016 року має заборгованість 90 485 грн. 69 коп.: заборгованість за кредитом 25 713 грн. 20 коп.; заборгованість по процентам за користування кредитом 29 505 грн. 90 коп.; пеня 30 005 грн. 37 коп.; штраф (фіксована частина) 1 000 грн. 00 коп.; штраф (процентна складова) 4 261 грн. 22 коп. В забезпечення виконання зобовязання за договором було укладено договори поруки з [PERSON] та [PERSON]. Розрахунок доданий до позову відповідає умовам та правилам банківських послуг, не викликає сумнів щодо його правильності і ніким не спростований. Відповідно до п.3.1 договру у випадку невиконання поручителем обовязків боржника за кредитним договором впродовж 5 (пяти) календарних днів з моменту отримання письмової вимоги кредитора, поручитель сплачує на користь кредитора пеню в розмірі 1% від суми заборгованості, яка зазначена в зазначеній письмовій вимозі, але не більше облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, за кожний день прострочення. Сплата пені не звільняє поручителя від виконання зобовязань за договором. Згідно умов договору, договір вважається укладеним з моменту підписання його сторонами та діє в обсязі перерахованих коштів до повного виконання зобовязань сторонами за цим договором. Суд не встановив належного виконання відповідачем щомісячних зобовязань, тому сума непогашеної кредитної заборгованості підлягає стягненню у розмірі 44 023 грн. 12 коп. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання. Визначені договором послуги були надані позивачем, але не були оплачені відповідачем. Позивач звертався до відповідача з листом, що містить вимогу про сплату ним на виконання зобовязання вартості наданих послуг, але відповіді на даний лист отримано не було та не сплачено кошти. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором, відповідно до ст. 1056-1 ЦК України. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Стаття 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Позивач просить стягнути пеню на загальну суму 30 005 грн. 37 коп., але суд дійшов висновку, що дана сума значно перевищує вартість послуг (29 500 грн. 00 коп.), тому розмір пені може бути зменшений за рішенням суду, відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України. Крім того, правова позиція Верховного Суду України від 03.09.2014 року №6-100цс14 вказує, що частиною третьою статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Оскільки позовні вимоги є обґрунтовані, то суд дійшов висновку щодо часткового задоволення позовних вимог. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Платіжне доручення від 13.07.2016 р. підтверджує те, що позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 378 грн. 00 коп.

Outcome: approved