Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-04 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» та приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА», в якому з урахуванням остаточної редакції заяви про збільшення позовних вимог просила стягнути на її користь: - з публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Країна» пеню за порушення строків сплати страхового відшкодування в розмірі 127,45 грн., три відсотка річних в розмірі 13,64 грн. та 829,74 грн. інфляційних витрат; - з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «УНІКА» страхове відшкодування в розмірі 11642,05 грн., пеню за порушення строків сплати страхового відшкодування в розмірі 2804,57 грн., три відсотка річних за порушення грошового зобовязання в розмірі 139,7 грн. та 1734,66 грн. інфляційних витрат Позовні вимоги мотивовано тим, що 23.09.2014 року з вини [PERSON] сталося ДТП за участю автомобіля позивача, внаслідок чого автомобіль було пошкоджено, а позивачу спричиненні матеріальні збитки. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем [PERSON] «Страхова компанія «УНІКА». Крім того, між позивачем та відповідачем ПАТ «Страхова компанія «Країна» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу. Після звернення до ПАТ «Страхова компанія «Країна», останнє сплатило страхове відшкодування позивачу. Вимоги до цього відповідача заявлено з тих підстав, що ПАТ «Страхова компанія «Країна» порушило строки виплати, погоджені сторонами в договорі страхування. В подальшому позивач відремонтувала пошкоджений автомобіль на сертифікованому СТО, однак коштів, сплачених ПАТ «Страхова компанія «Країна», не вистачило, у звязку з чим вона змушена була доплатити власні кошти. Звернувшись до [PERSON] «Страхова компанія «УНІКА» із заявою про виплату страхового відшкодування, жодної відповіді не отримала, у звязку з чим позивач вважає, що у неї виникло право вимоги про стягнення страхового відшкодування, пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги, з урахуванням заяв про їх збільшення, підтримали у повному обсязі, просили їх задовольни з підстав, зазначених у позові. Відповідачі та третя особа явку своїх представників в судове засідання не забезпечили, про розгляд справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач ПАТ «Страхова компанія «Країна» скористався своїм правом і направив на адресу суду свої письмові заперечення проти позову. Враховуючи те, що участь в судових засіданнях є правом сторін, а не їх обовязком, суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності відповідачів та третьої особи на підставі наявних доказів. Заслухавши позивача та її представника, зясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Щодо вимог до ПАТ «Страхова компанія «Країна» висновки суду наступні. Судом встановлено, що 31.10.2013 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Страхова компанія «Країна» було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу «Renault Sandero», реєстраційний номер [NUMBER]. Термін дії договору сторонами визначено з 07.11.2013 року по 06.11.2014 року. 20.10.2014 року до ПАТ «Страхова компанія «Країна» звернулась позивач із заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно з ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника і страхового акту. Пунктом 17.1 договору страхування передбачено, що страховик приймає обґрунтоване рішення про виплату або відмові у виплаті страхового відшкодування після одержання всіх документів, необхідних для підтвердження факту настання страхового випадку, встановлення причин, обставин настання страхового випадку та визначення гозміру збитків. ПАТ «Страхова компанія «Країна», здійснивши запит до ПАТ «КредоБанк», якого в договорі страхування визначено вигодо набувачем, 27.10.2014 року одержало відповідь про те, що вигодонабувач не заперечує проти перерахування коштів на рахунок СТО. Відповідно до п. 17.1 договору страхування, одержавши 27.10.2014 року останній з документів, необхідних для підтвердження факту настання страхового випадку, встановлення причин, обставин настання страхового випадку та визначення розміру збитків, ПАТ «Страхова компанія «Країна» прийняло обґрунтоване рішення про виплату страхового відшкодування. Згідно п.17.3 договору виплата страхового відшкодування здійснюється у строк до 15 робочих днів з дати затвердження страхового акту, який складається у строк до 15 робочих днів з дати отримання всіх необхідних документів та доказів. Отже, з моменту отримання останнього документу, необхідного для здійснення страхового відшкодування, у ПАТ «Страхова компанія «Країна» було 30 робочих днів для здійснення виплати страхового відшкодування, відлік яких почався 28.10.2014 року. Виплата страхового відшкодування, розмір якого позивачем не оскаржено, була здійснена страховиком вже 08.12.2014 року, тобто в строк, передбачений умовами договору страхування та Правилами страхування відповідно до Закону України «Про Страхування». Статтею 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних за весь час прострочення, в разі прострочення виконання грошового зобов'язання. Таким чином, ПАТ «Страхова компанія «Країна» виконало свої зобов'язання за договором страхування вчасно та в повному обсязі. Отже, у позивача не виникло право вимоги щодо стягнення з цього відповідача пені, трьох відсотків та інфляційних витрат. Щодо вимог до [PERSON] «Страхова компанія «УНІКА» висновки суду наступні. Судом встановлено, що 23.09.2014 року з вини водія [PERSON] сталося ДТП за участю автомобіля позивача марки «Renault Sandero», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого автомобіль було пошкоджено, а позивачу спричиненні матеріальні збитки. Цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем [PERSON] «Страхова компанія «УНІКА». Позивач звернулась до відповідача із заявою про виплату страхового відшкодування, направивши її рекомендованим листом. Згідно поштової відмітки відповідачем отримано заяву 19.01.2015 року. В подальшому на адресу позивача відповідачем відправлено лист з пропозицію надати необхідні документи, що позивачем було зроблено. В матеріалах справи відсутні будь-які докази прийняття страховиком вмотивованого рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Згідно вимог ч. 1 ст. 60 та ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень. Положеннями ст. 212 ЦПК України визначено, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Статтею 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого. Згідно вимог ст. 22.1 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Згідно вимог 36.1 Закону страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належними та допустими доказами було доведено те, що відбулася дорожньо-транспортна пригода, яка є страховим випадком, цивільно-правова відповідальність особи, визнаної постановою суду винною у даному ДТП, була застрахована [PERSON] «Страхова компанія «УНІКА», яке не виконало свого зобовязання. Оскільки на час розгляду справи страхове відшкодування позивачу не сплачено, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Згідно вимог ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Визначаючи суму заборгованості, суд виходить з того, що за договором добровільного страхування транспортного засобу позивачу було сплачено 27657,95 грн., вартість робіт з відновлювального ремонту автомобіля склала 39300 грн., різницю в розмірі 11642,05 сплачено позивачем. Отже, вказана сума і підлягає стягненню з відповідача на користь позивача в якості страхового відшкодування. Згідно ст. 36.2. Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його або відмову у її здійсненні. Протягом 3 робочих днів з дня прийняття відповідного рішення страховик зобов'язаний направити заявнику письмове повідомлення про прийняте рішення. Згідно п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання яким є страхове відшкодування, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У звязку з порушенням строків прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та порушення грошового зобовязання, вимоги позивача про стягнення пені, трьох відсотків річних та інфляційних витрат є також обґрунтованими. Перевіривши розрахунки позивача, суд вважає, що позивач помилась при визначені перероду, за який розраховано пеню та три відсотки річних. Оскільки відповідач отримав заяву про виплату страхового відшкодування 19.01.2015 року і саме з наступного дня 20.01.2015 року мають розрахуватись відповідні строки, а не з 17.01.2015 року (як вказує позивач) наступного дня після відправлення поштою заяви про виплату страхового відшкодування. Період нарахування пені та трьох відсотків річних має відраховуватись з 20.04.2015 року (90 днів з 20.01.2015). Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути 11642,05 грн. страхового відшкодування, 2746,94 грн. пені, 136,83 грн. три відсотка річних та 2095,57 грн. інфляційних витрат. Згідно розяснень, викладених в п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року, вимога пропорційності присудження судових витрат при частковому задоволенні позову (частина перша статті 88 ЦПК) застосовується незалежно від того, за якою ставкою сплачено судовий збір (наприклад, його сплачено за мінімальною ставкою, визначеною Законом). Зальний розмір вимог до [PERSON] «Страхова компанія «УНІКА», які підлягають задоволенню, складає 16621,39 грн., відповідно пропорційний розмір судового збору, що підлягає відшкодуванню, складає 166,21 грн.

Outcome: partial