Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення на свою користь боргу за договором позики у розмірі 31 900 грн. В обґрунтуванні своїх вимог позивач посилається на те, що 05 лютого 2013 року надала у позику відповідачу грошові кошти в розмірі 500 (п'ятсот) доларів США та 1 000 (одну тисячу) гривень для його власних потреб, які останній зобов'язувався повернути до 15 квітня 2013 року. На підтвердження отримання грошових коштів у позику відповідач власноручно написав письмову розписку від 05 лютого 2013 року. 19 лютого 2013 року позивач надала у позику відповідачу грошові кошти в розмірі 500 (п'ятсот) доларів США для його власних потреб, які останній зобов'язувався повернути до 15 квітня 2013 року. 19 лютого 2013 року позивач повторно надала відповідачу у позику грошові кошти в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень, які останній зобов'язувався повернути до 15 квітня 2013 року. 21 лютого 2013 року [PERSON] знову надала у позику відповідачу грошові кошти в розмірі 1 000 (одну тисячу) доларів США, останній зобов'язувався повернути до 15 квітня 2013 року. Таким чином відповідач отримав у позику 2 000 (дві тисячі) доларів США, що на дату складання позовної заяви за офіційним курсом НБУ 12,95 грн. за 1 долар США еквівалентно 25 900 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот) гривень, та 6 000 (шість тисяч) гривень, що разом складає 31 900 гривень. Однак, вищевказані грошові кошти відповідач до цього часу не повернув, на неодноразові звернення позивача з питань повернення позики обіцяв повернути найближчим часом, але не виконав взяте на себе зобов'язання, у зв'язку із чим позивач змушена звернутися до суду. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав пояснення аналогічні до фабули позовної заяви. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, пояснивши, що він кошти віддав, але не має доказів цього, тому проти задоволення позовних вимог не заперечував. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно даних розписки від 05 лютого 2013 року, оригінал якої міститься у матеріалах справи, відповідач отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 500 (п'ятсот) доларів США та 1 000 (одну тисячу) гривень для його власних потреб, які зобов'язувався повернути до 15 квітня 2013 року (а.с. 17). Відповідно до розписки від 19 лютого 2013 року, оригінал якої міститься у матеріалах справи, [PERSON] надала у позику відповідачу грошові кошти в розмірі 500 (п'ятсот) доларів США для його власних потреб, які останній зобов'язувався повернути до 15 квітня 2013 року. (а.с. 18). 19 лютого 2013 року відповідач отримав від позивача у позику грошові кошти в розмірі 5 000 (п'ять тисяч) гривень для його власних потреб, які зобов'язувався повернути до 15 квітня 2013 року. На підтвердження отримання грошових коштів у позику відповідач власноручно написав письмову розписку від 19 лютого 2013 року (а.с.19). Відповідно до даних розписки від 21 лютого 2013 року відповідач отримав від [PERSON] у позику грошові кошти в розмірі 1 000 (одна тисяча) доларів США для його власних потреб, які останній зобов'язувався повернути до 15 квітня 2013 року (а.с. 20). У судовому засіданні встановлено, що зобов'язання відповідача за вищевказаними розписками не виконано. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві гаку ж суму грошових коштів (суму позики) або гаку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладене вбачається, що між позивачем та відповідачем укладено усний договір позики, за яким позичальник не виконав свого обов'язку, тобто не повернув позикодавцеві грошові кошти у вище вказаних розмірах, що згідно розрахунку позивача станом на час пред'явлення даного позову до суду та відповідно до офіційного курсу НБУ становить 31 900 грн. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін по справі, та взявши до уваги всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 31 900 грн. (тридцять одна тисяча дев'ятсот) грн. У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: approved