Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У березні 2014р. позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що він перебував у шлюбі з відповідачкою, вони мають сина, [PERSON], [INFO], на утримання якого за рішенням апеляційного суду Донецької області від 30 липня 2008р. він сплачує аліменти на користь відповідачки у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку до повноліття сина. 9 жовтня 2008р. він уклав шлюб з [PERSON], від цього шлюбу має доньку [PERSON], [INFO], на цей час його дружина перебуває у відпустці по догляду за дитиною, тож він є єдиним годувальником у сім'ї. Оскільки змінився його сімейний стан, народилась друга дитина, яку він зобов'язаний утримувати у рівній мірі, просив зменшити розмір аліментів стягнених на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] з 1/4 частини до 1/6 частини усіх видів його заробітку. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 25 травня 2015 року у задоволенні позову відмовлено. У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення, яким задовольнити його позов. Посилається на невідповідність рішення нормам матеріального і процесуального права та фактичним обставинам, неправильне застосування ст. 192 СК України. Суд не врахував, що після стягнення з нього аліментів за рішенням суду у нього народилась друга дитина, змінився його сімейний стан, стягнення аліментів у визначеному раніше розмірі призводить до того, що дитина у другому шлюбі менш забезпечена, ніж дитина, яка вже отримує аліменти, оскільки він зобов'язаний утримувати у рівній мірі і другу дитину. Його донька [PERSON], 2009р. народження знаходиться на диспансерному обліку з частими простудними захворюваннями, що також потребує додаткових витрат. На теперішній час він перебуває у дуже скрутному матеріальному становищі, він та його сім'я перемістилися з тимчасово окупованої території України на час проведення антитерористичної операції, щомісяця має сплачувати за орендоване житло та комунальні послуги в середньому 2000 грн.. В рішенні зазначено, що його дружина не вимагає з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], але це не означає, що його фінансові витрати на дружину та доньку стали меншими. В засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені, що підтверджено отриманням кожним з них особисто 15.07.2015р. телефонограм та SMS - повідомлень про виклик до суду в цивільній справі Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову суд виходив із того, що обставини, на які посилається позивач, не є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених судом, посилання позивача щодо його матеріального становища не узгоджується з вимогами закону та обставинами справи, крім того, не надано доказів погіршення матеріального становища позивача, довідка про доходи про це не свідчить, його дружина не вимагає стягнення з нього аліментів на утримання їх сумісної доньки. З такими висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам матеріального закону. Згідно із ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Із справи вбачається, що на підставі рішення Апеляційного суду Донецької області від 30 липня 2008р. позивач зобов'язаний сплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Після набуття цим рішенням законної сили сімейний стан позивача змінився, [INFO]. у нього народилась дочка [PERSON], яку він також зобов'язаний утримувати відповідно до вимог закону, зокрема, ст. 180 СК України, якою передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Отже, сімейний стан позивача змінився, адже замість однієї дитини, як це було станом на час ухвалення рішення про стягнення аліментів на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] у розмірі ? частини всіх видів заробітку, у даний час він зобов'язаний утримувати двох дітей. Тому висновок суду про недоведеність позовних вимог є неправильним. При цьому не має правового значення той факт, що дружина позивача не стягує з нього аліменти на утримання дочки [PERSON] в судовому порядку, адже і без судового рішення позивач зобов'язаний утримувати дитину на підставі вимог закону, а саме ст. 180 СК України. За вказаних обставин доводи апеляційної скарги є обґрунтованими, рішення суду слід скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову та зменшення розміру аліментів, стягнених на утримання [PERSON], [INFO] з 1/4 до 1/6 частини всіх видів заробітку відповідача. Згідно з пунктами 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення норм матеріального права є підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення.

Outcome: approved