Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначаючи, що 15 серпня 2014 року уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. На протязі останніх двох років сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено з січня 2015 року. Майнових спорів між ними немає. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати разом із нею. Неодноразові спроби відновити сімейні стосунки результатів не дали, тому просить задоволити позовні вимоги, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], а також стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, проте подала суду письмову заяву у якій просила суд розглянути цивільну справу без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Заяви, надіслані від імені відповідача на електронну адресу судом не приймаються до уваги, оскільки в суду немає можливості упевнитися, що зазначені заяви були підписані та подані саме відповідачем. У звязку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 280 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 серпня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КИ №286337, виданим 15 серпня 2014 року Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №664 (а.с.17). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6), який проживає разом із позивачкою (а.с.7). Відповідно до вимог ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності із ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності із положеннями ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Приймаючи до уваги обставини викладені позивачем у позовній заяві, а також те, що сторони у справі спільного господарства не ведуть, разом не проживають, спроб для примирення не здійснюють, шлюб набув формального характеру, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають до задоволення, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягнення судовий збір у розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved