Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

У березні 2019 року до суду звернувся адвокат Павлишин Андрій Іванович, який діє в інтересах [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , з позовом до [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , та [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , в якому просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] та зняти їх з реєстрації місця проживання. В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що [INFO] у системі електронних торгів «СЕТАМ» в рамках виконавчого провадження №51863139 нею за 2148344,00 грн. була придбана п`ятикімнатна квартира [ADDRESS] , загальною площею 154,6 кв.м., про що свідчить Акт державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затверджений начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шапошником В.В. 03.10.2018 року, на підставі чого 30.10.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. їй було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів. Згідно з довідкою про склад сім`ї від 07.03.2019 року № 406, яка видана ЖКС №7 «Фонтанський» у вищевказаній квартирі зареєстровано троє людей, а саме: [PERSON] , 1968 року народження (власник), [PERSON] , 1991 року народження (донька колишнього власника), та [PERSON] , 1998 року народження (донька колишнього власника). Так, члени сім`ї колишнього власника не проживають за вищевказаною адресою протягом п`яти років, що підтверджується актом, затвердженим начальником дільниці № 7 КП ЖКС «Фонтанський». При цьому, між позивачем та відповідачами відсутня будь-яка домовленість або ж договір стосовно того, що відповідачі будуть проживати в спірному житловому приміщенні. У зв`язку з тим, що відповідачі залишилися бути зареєстрованими в квартирі, а також те, що у зв`язку з реєстрацією відповідачів у належній позивачу квартирі порушуються його права на вільне розпорядження, володіння та користування квартирою позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів. Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 02.04.2019 року позовну заяву [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито провадження з призначенням справи до слухання в загальному позовному провадженні. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, від її представника адвоката Павлишина А.І. надійшла заява, у якій він позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, слухати справу за відсутності позивача та його представника та у разі неявки відповідачів надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, сповіщалися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не надали. У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачами відзиву на позов, за наявності згоди представника позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280-281 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Суд встановив, що 14.09.2018 року [PERSON] перемогла в електронних торгах, що проводились Державним Підприємством «СЕТАМ» Міністерства Юстиції України, придбавши у власність п`ятикімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 154,6 кв.м. 30.10.2018 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Міглазовою Ю.О. на підставі Акта державного виконавця про реалізацію предмета іпотеки, затвердженого начальником відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області Шапошником В.В. 03.10.2018 року, [PERSON] було видано свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів (а.с.10). 30.10.2018 року вищевказане свідоцтво було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно - власник [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.10.2018 року (а.с.11). У подальшому, 07.03.2019 року, позивачу стало відомо, що в вищевказаній квартирі зареєстровані два члени сім`ї колишнього власника квартири [PERSON] , а саме: [PERSON] , 1991 року народження (донька колишнього власника), та [PERSON] , 1998 року народження (донька колишнього власника), що підтверджується довідкою Ф1 (випискою з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрацію), виданою дільницею № 7 КП «ЖКС «Фонтанський» 07.03.2019 року, з якої вбачається що відповідачі зареєстровані у вищевказаній квартирі з 04.08.2006 року (а.с.13). Згідно з актами від 10.12.2018 року та 19.01.2019 року, затвердженими начальником дільниці № 7 КП «ЖКС «Фонтанський» Гринюк Н .П. , відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають у квартирі за адресою: [ADDRESS] , більше п`яти років (а.с.14-15). Між позивачем та відповідачами відсутня будь-яка домовленість або ж договір стосовно того, що відповідачі будуть проживати в спірному житловому приміщенні. У зв`язку з тим, що відповідачі залишилися бути зареєстрованими в квартирі, а також те, що у зв`язку з реєстрацією відповідачів у належній позивачу квартирі порушуються його права на вільне розпорядження, володіння та користування квартирою позивач змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та законних інтересів та просити суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втартили право користування житловим приміщенням. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Глава 23 ЦК України встановлює, що громадянин, який став власником житла, має право розпоряджатися ним на свій розсуд. Однак, як зазначено у ч. 3 ст. 13 Конституції України, власність зобов`язує, вона не повинна використовуватись на шкоду людині, суспільству. Тому, право власності на житло охороняється правом лише настільки, наскільки його реалізація відповідає імперативним нормам закону. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК Української РСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і порядку, передбачених законом. Відповідно до ч. 1ст. 317 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Статтею 318 ЦК України встановлено, що усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Частинами 1, 2 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7, 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. ст.316,317,319,321 ЦК України). Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Суд встановив, що реєстрація відповідачів у квартирі відбулась за часів володіння квартирою попереднім власником та з моменту придбання квартири новим власником і до часу подання позову відповідачі в спірній квартирі не проживають, доказів які б спростували зазначене в позові суду не надано. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Згідно з вимогами ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі викладеного та

Outcome: approved