Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У вересні 2017 року, позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що в 2008 році вона побудувала житловий будинок за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Козацької Слави (колишня вул. Щербакова), 55, а за отриманням будівельного паспорту звернулася лише в 2017 році, оскільки на час початку будівництва належна їй на праві власності земельна ділянка мала інше цільове призначення. 03.07.2015 року державним реєстратором здійснено державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 3211200000:06:004:0016, та зазначено її власником земельної ділянки. Позивач зазначає, що 25.05.2017 року рішенням Фастівської міської ради Київської області № 1/142-XXIX-VII затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,1142 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Фастів по вул. Козацької Слави, 55, а 14.07.2017 року, Фастівським БТІ було виготовлено та видано технічний паспорт на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що побудований на даній земельній ділянці. Виконуючи вимоги будівельного законодавства позивач звернулася до відділу містобудування та архітектури Фастівської міської ради за виготовленням будівельного паспорту та отримання дозволу на будівництво, але їй було письмово відмовлено у наданні відповідних документів та розяснено її право звернутися до суду. Тому, вона змушена звернутися до суду з даним позовом та просити суд визнати за нею право власності на обєкт нерухомого майна, а саме житловий будинок № 55 по вул. Козацької Слави (колишня Щербакова) в м. Фастів Київської області, з надвірними господарськими будівлями та спорудами. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд його задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову не заперечував. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду письмові пояснення, з яких вбачається, що представник третьої особи не погоджується з позовними вимогами та заперечує проти позову, оскільки позивачем було збудовано житловий будинок без документу, що надає право на виконання будівельних робіт. Разом з тим, представник зазначає, що в матеріалах позовної заяви відсутні докази, що підтверджують вчинення відповідачем дій щодо оспорювання чи невизнання права власності позивача. Тому, представник третьої особи просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши всі обставини справи і перевіривши їх доказами, прийшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, виходячи за наступного. Рішенням Фастівської міської ради № 1/142-XXIX-VII від 25.05.2017 року, позивачу [PERSON], було затверджено проект землеустрою щодо зміни цільового призначення земельної ділянки площею 0,1142 га (кадастровий номер 3211200000:06:004:0016), для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в м. Фастів, вул. Козацької Слави, 55 та зобовязано здійснити державну реєстрацію прав власності на дану земельну ділянку у відповідності до вимог чинного законодавства та зобовязано позивачку використовувати земельну ділянку за цільовим призначенням, дотримуватися вимог земельного законодавства, висновків відділу містобудування та архітектури. Як вбачається з Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 90873302 від 30.06.2017 року, позивач [PERSON] зареєструвала право власності на земельну ділянку площею 0,1142 га, кадастровий номер 3211200000:06:004:0016, цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по вул. Козацької Слави (Щербакова), 55 в м. Фастів, Київської області, яка належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку, Серія ЯЖ № 925357, виданого 22.04.2009 року, відділом земельних ресурсів у м. Фастів. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначає, що в 2008 році вона побудувала житловий будинок за адресою: Київська область, м. Фастів, вул. Козацької Слави (колишня вул. Щербакова), 55. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без встановленого дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до п. 21 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних прав» від 30.03.2012 року, № 6 «Про практику застосування судами статті 376 ЦПК України» (про правовий режим самочинного будівництва», при вирішенні позову про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно суд має виходити з того, що право на виконання будівельних робіт виникає у забудовника лише за наявності документів, які надають право виконувати будівельні роботи та передбачених статтями 27, 29 - 31 Закону № 3038-VI, а також у передбачених законом випадках отримання дозволу на виконання будівельних робіт (статті 34, 37 цього Закону). Статтею 34 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що замовник має право виконувати будівельні роботи після подання повідомлення про початок виконання будівельних робіт відповідному органу державного архітектурно-будівельного контролю - щодо обєктів будівництва, які за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з незначними наслідками (СС1), та щодо обєктів, будівництво яких здійснюється на підставі будівельного паспорта та які не потребують отримання дозволу на виконання будівельних робіт згідно з переліком обєктів будівництва, затвердженим Кабінетом Міністрів України. Форма повідомлення про початок виконання будівельних робіт та порядок його подання визначаються Кабінетом Міністрів України та видачі замовнику органом державного архітектурно-будівельного контролю дозволу на виконання будівельних робіт - щодо обєктів, які за класом наслідків (відповідальності) належать до обєктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками. Під належним дозволом слід розуміти передбачений Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності» дозвільний документ, що дає право виконувати підготовчі та будівельні роботи саме того обєкту і та тій земельній ділянці, яка передана з цією метою певній особі. Згідно ч. 9 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об'єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об'єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Прийняття в експлуатацію обєктів здійснюється безплатно територіальними органами Державної архітектурно-будівельної інспекції за результатами технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж та за наявності документа, що посвідчує право власності або користування земельною ділянкою, на якій розміщений обєкт, шляхом реєстрації поданої замовником декларації про готовність обєкта до експлуатації. Разом з тим, з розяснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30.03.2012 року слідує, що при вирішенні питання про визнання права власності на самочинно збудовані об'єкти звертається увага на наявність звернення позивача до інспекції державного будівельного архітектурного контролю про прийняття об'єкта до експлуатації та на докази щодо зазначених обставин. При цьому звернення до суду з позовом про визнання права власності на самочинне будівництво має здійснюватися за наявності даних про те, що порушене питання було предметом розгляду компетентного органу, рішення якого чи його відсутність дають підстави вважати про наявність спору про право. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивач зазначає, що виконуючи вимоги будівельного законодавства вона звернулася до відділу містобудування та архітектури Фастівської міської ради за виготовленням будівельного паспорту та отриманням дозволу на будівництво, проте їй письмово було відмовлено у наданні відповідних документів та розяснено її право звернутися до суду та на підтвердження вказаного факту, позивач надає лист відділу містобудування та архітектури виконавчого комітету Фастівської міської ради за № 18-10/487 від 10.08.2017 року. Тому, як на підставу для задоволення свого позову, позивач посилається на вказану відмову відділу містобудування та архітектури Фастівської міської ради. Між тим, як вбачається з вказаного листа Відділом містобудування та архітектури Фастівської міської ради було повідомлено [PERSON], що нормативно-правовими актами держави не передбачено видачу будівельного паспорта на самовільно збудовані обєкти будівництва та зазначено, що питанням про прийняття в експлуатацію таких обєктів займається Державна архітектурно-будівельна інспекція України. Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено позивачем в судовому засіданні, остання не зверталася до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, з приводу оформлення самочинно збудованого нею житлового будинку. Так, в прохальній частині позову, позивач просить суд визнати за нею право власності на обєкт нерухомого майна, а саме на житловий будинку № 55 по вул. Козацької Слави (колишня Щербакова) в м. Фастів Київської області, загальною площею 172,9 кв.м. та житлового площею 101,8 кв.м., разом з надвірними господарськими будівлями та спорудами. За правилами статті 392 ЦК України, позов про визнання права власності може бути пред'явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Отже, ст. 392 ЦК України не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Між тим, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що саме позивач побудувала вказаний житловий будинок. Окрім того, позивач в позовній заяві не зазначила та не надала суду доказів, що підтверджують виникнення у неї права власності на житловий будинок № 55 по вул. Козацької Слави (колишня Щербакова) в м. Фастів Київської області, тому підстави для визнання за нею права власності в порядку ст. 392 ЦК України на вказане нерухоме майно відсутні. При цьому, суд звертає увагу на те, що позивачем у позові про визнання права власності може бути особа, яка вже є власником, а не особа, яка має намір набути право власності на нерухоме майно. Враховуючи, вищевикладене, суд приходить до висновку, що заявлений позов є безпідставним та таким, що не ґрунтується на вимогах закону, а тому в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі.

Outcome: dismissed