Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Еквіфін Україна» (далі - ТОВ «Еквіфін Україна») про визнання кредитного договору частково недійсним та його розірвання. В обґрунтування позову зазначено, що 29 вересня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Еквіфін Україна» укладено договір №98825-М на суму 1000 гривень строком на 30 днів. Позивачем оформлено заявку на отримання кредитних коштів через мережу Інтернет. При цьому, під час укладання договору позики ТОВ «Еквіфін Україна» не повідомило позивача належним чином про реальну вартість та подорожчання позики, так само як і не ознайомило з іншими істотними умовами надання та обслуговування позики (права та обов`язки сторін, відповідальність за невиконання/неналежне виконання договору, порядок та черговість погашення позики тощо). Крім того, відповідач перед укладенням та під час укладення договору про надання споживчого кредиту, відповідно до статті 11 Закону «Про захист прав споживачів», Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а також Закону України «Про споживче кредитування» не повідомив у письмовій формі про умови надання кредиту. Оскільки ні графіку погашення кредиту, ні інших документів, в яких містилась би інформація про порядок та черговість зарахування коштів на погашення кредиту позивачу надано не було, про непропорційно велику суму компенсації йому стало відомо лише під час отримання телефонних дзвінків з вимогою про погашення суми кредиту. За таких обставин, підстав стверджувати, що до вказаного часу, зокрема і з моменту укладення кредитного договору, позивач міг достеменно встановити, що розмір відсотків буде непропорційно великим, немає, оскільки розмір відсотків прив`язується до суми несвоєчасно виконаних боргових зобов`язань. Окрім того, якщо б позивач був належним чином проінформованим про те, що у разі невиконання зобов`язань сума відшкодування буде в два і більше рази перевищувати початкову ціну кредиту, він не уклав би зазначений договір. Таким чином, умови кредитного договору щодо встановлення процентної ставки в розмірі 0,66 % в день від непогашеної суми кредиту (п. 2.6.4.) та річної ставки в розмірі 240,9% річних (п. 2.6.4.) - є несправедливими, адже позивач вважав, що бере грошові кошти з процентною ставкою 0,66% на місяць, а не на день. Позивач вважає, що договір, укладений між ним та відповідачем є таким, що не ґрунтується на засадах добросовісності, розумності та справедливості, суперечить Цивільному кодексу України (далі - ЦК України), його виконання ставить позивача в тяжке матеріальне становище, а тому повинен бути розірваним. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд визнати договір №98825-М від 29 вересня 2020 року частково недійсним в частині визнання недійсними пунктів 2.6.4., 6.6., 6.8. договору; договір №98825-М від 29 вересня 2020 року, укладений між [PERSON] та ТОВ «Еквіфін Україна» (код ЄРДПОУ 42987483) - розірвати. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 15 березня 2021 року у справі відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 11 травня 2021 року до суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, відповідно до якого сторона відповідача просить в задоволенні позову відмовити, посилаючись на його безпідставність враховуючи наступні доводи. Представник відповідача зазначив, що кредитний договір було укладено належним чином з посиланням на норми цивільного та господарського законодавства, а тому позивача, як споживача кредитних послуг ніяким чином не обмежував та не порушував принцип добросовісності оспорюваного договору. Сторони кредитного договору дійшли згоди до всіх істотних умов що підтверджується підписом позивача на самому кредитному договорі, шляхом його укладення із застосування положень Закону України «Про електронну комерцію». Представник відповідача вважає, що у даній ситуації відсутні будь-які обставини, які б свідчили про невідповідність умов кредитного договору вимогам чинного законодавства України про несправедливість та невигідність умов для позивача, а намагання позивача визнати кредитний договір недійсним направлений лише на унеможливлення виконання цивільно-правових відносин за кредитним договором, оскільки боргові зобов`язання за яким досі не виконані позивачем. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 29 вересня 2020 року між [PERSON] та ТОВ «Еквіфін Україна» укладено договір №98825-М на суму 1000 гривень строком на 30 днів. В договорі сторони погодили, що цим договором кредитор зобов`язується надати позичальнику в користування грошові кошти (кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом відповідно до умов цього договору. Мета отримання кредиту - для власних потреб, не пов`язаних з підприємницькою діяльністю, незалежною професійною діяльністю або виконанням обов`язків - найманого працівника (споживчі цілі). Умови надання кредиту: сума кредиту 1000 грн; строк кредиту з 29/09/2020 р. по 28/10/2020 р. включно; запланована дата повернення кредиту 28/10/2020 р.; за користування кредитом позичальник сплачує кредитору проценти за акційною процентною ставкою в розмірі 0.66 % від суми кредиту за кожен день користування кредитом. Реальна річна процентна ставка за користування кредитом становить 240.9 %. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів користування кредитом, а саме за період з дати видачі кредиту і до запланованої дати повернення кредиту включно. Загальна вартість кредиту становить 1198 грн. Сума до повернення - 1198 грн (пункт 2.6. договору). Сторони також погодили, що угода на автопролонгацію договору підписується позичальником одночасно з підписанням цього договору. Відповідно до умов кредитного договору, сторони погодили у разі застосування автопролонгації на суму кредиту (фактичний залишок суми кредиту) позичальника нараховується підвищена процентна ставка, яка становить 4 %, за кожен день користування кредитом. Така підвищена процентна ставка нараховується починаючи з першого дня автопролонгації та діє до дня, зазначеного у відповідній угоді як нова узгоджена сторонами запланована дата повернення кредиту, та/або до оформлення позичальником продовження строку користування кредитом на умовах цього договору (пункт 6.6 договору). У разі продовження позичальником строку користування кредитом в період дії автопролонгації, позичальник сплачує кредитору всі нараховані проценти за період дії автопролонгації на дату продовження строку дії договору та нараховані проценти за ту кількість днів, на яку він бажає продовжити строк. У разі прострочення виконання зобов`язань за цим договором, позичальник зобов`язується сплатити кредитору на його вимогу (одноразово) штраф у розмірі 50% процентів від суми кредиту, що складає 500 грн (пункти 6.7 - 6.8 договору). Крім того, в договорі зазначено, що позичальник гарантує та підтверджує, що на момент укладення цього договору він є повністю дієздатним, а його волевиявлення є цілком вільним, відповідає його внутрішній волі та він не перебуває під тиском, а також позичальник підтверджує, що він ознайомився і погоджується із умовами договору, вони є зрозумілими і справедливими для позичальника, та до укладення цього договору позичальник отримав від кредитора всю необхідну інформацію про кредит і умови кредитування відповідно до вимог закону, в тому числі інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», в Законі України «Про захист прав споживачів» (пункти 11.4.-11.5, 11.8). Відповідно до статті 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Стаття 627 ЦК України та стаття 6 цього Кодексу визначають, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Як вбачається із матеріалів справи, оспорюваний договір укладений в електронній формі, та електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. В статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа. Враховуючи положення частини першої статті 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» правочин вважається вчиненим у електронній формі у випадку, якщо в ньому наявні всі обов`язкові реквізити документа. Також, відповідно до частин першої-другої статті 6 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» електронний підпис є обов`язковим реквізитом електронного документа, який використовується для ідентифікації автора та/або підписувача електронного документа іншими суб`єктами електронного документообігу. Накладанням електронного підпису завершується створення електронного документа. З врахуванням викладеного, лише наявність електронних підписів сторін підтверджує їх волю, спрямовану на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків, забезпечує ідентифікацію сторін та цілісність документа, в якому втілюється воля останніх. Відповідно до частини першої статті 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» оригіналом електронного документа вважається електронний примірник документа з обов`язковими реквізитами, у тому числі з електронним підписом автора або підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України «Про електронні довірчі послуги». Нормою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію», передбачено, порядок укладення електронного договору. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору, і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Також, приписами статті 12 цього Закону передбачено поняття «підпис у сфері електронної комерції». Так, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Згідно зі статтею 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Відповідно до статті 640 ЦК України договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Згідно зі статтею 642 ЦК України відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти договір, про її прийняття (акцепт) повинна бути повною і безумовною. Статтею 509 ЦК України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За умовами спірного договору, сторони узгодили те, що уклавши цей договір, позичальник підтверджує, що він гарантує та підтверджує, що на момент укладення цього договору він є повністю дієздатним, а його волевиявлення є цілком вільним, відповідає його внутрішній волі та він не перебуває під тиском, а також позичальник підтверджує, що він ознайомився і погоджується із умовами договору, вони є зрозумілими і справедливими для позичальника, та до укладення цього договору позичальник отримав від кредитора всю необхідну інформацію про кредит і умови кредитування відповідно до вимог закону, в тому числі інформацію, зазначену в Законі України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», Законі України «Про захист прав споживачів», а також в примірному кредитному договорі, затвердженому наказом відповідача від 11 листопада 2020 року № 1111-1 та Правилах надання коштів в кредит ТОВ «Еквіфін Україна», затверджених наказом відповідача від 29 липня 2020 року № 2907-1. За умовами правил надання коштів, з метою отримання кредиту заявник має бути зареєстрований в ІТС товариства, обрати бажані умови кредитування, для завершення реєстрації заявник має завантажити фото з розгорнутим паспортом в руках, в процесі реєстрації заявник реєструє в ІТС товариства свою банківську платіжну карку з метою надання та погашення кредиту, а також заявник зобов`язана вказати повні, точні, достовірні та актуальні особисті дані, які необхідні для прийняття товариством рішення про надання кредиту. Відповідно до п. 5.1. - 5.5 правил, сторони домовились в частині підписання договору керуватись вимогами Закону України «Про електронну комерцію», позичальник визнає всі документи, засвідчені з використанням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, еквівалентним за значенням із документами в письмовій формі, підписаними власноручно, сторони підтвердили, що електронний договір має таку саму юридичну силу для сторін, як документи, складені на паперових носіях та скріплені власноручними підписами сторін, тобто вчинені в простій письмовій формі. Крім того, позичальник має право протягом 14 календарних днів з дня укладення договору відмовитись від договору без пояснення причини, в тому числі в разі отримання ним грошових коштів. Слід вказати на те, що примірний кредитний договір, затверджений наказом відповідача від 11 листопада 2020 року № 1111-1 та правила надання коштів в кредит ТОВ «Еквіфін Україна», затверджених наказом відповідача від 29 липня 2020 року № 2907-1 перебувають в загальному доступі, будучи опублікованими на сайті. Ці правила є публічною пропозицією (офертою) у розумінні статті 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору. Стаття 11 Закону України «Про захист прав споживачів» встановила, що у договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов`язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Зі змісту оспорюваного кредитного договору № 018738 від 08 травня 2017 року вбачається, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування. Позичальник [PERSON] погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить його заявка до ТОВ «Еквіфін Україна»» та підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором. Суд відмічає, що інші наведені позивачем доводи в обґрунтування своїх позовних вимог не спростовують наведених висновків суду. Отже, [PERSON] був ознайомлений із примірником кредитного договору та його умовами: мета кредитування; тип відсоткової ставки; сукупну вартість кредиту; строк, на який одержано кредит; варіанти його повернення тощо. Волевиявлення учасників було вільним та відповідало їхній внутрішній волі, вказаний договір укладено за ініціативи [PERSON] , при цьому останній свідомо укладав договір на зазначених у ньому умовах, на час його укладення не заявляв додаткових вимог щодо умов спірного договору та в подальшому тривалий час виконував його. Таким чином, при підписанні кредитного договору [PERSON] погодився з усіма умовами даного правочину і взяв на себе зобов`язання щодо його виконання. В день підписання оспорюваного правочину позичальник отримав примірник кредитного договору, що дало йому додаткову можливість детально вивчити його умови. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи стороною позивача не доведено, а судом не встановлено наявність підстав, з яким закон пов`язує можливість визнання пунктів кредитного договору частково недійсними, а відтак суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed