Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-20 00:00:00

ТОВ «ТД ДІТРЕЙД» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. Позивач зазначав, що 19 лютого 2018 року [PERSON] був прийнятий на постійну роботу на посаду менеджера із збуту в торговий відділ ТМ «АВК» (Київський структурний підрозділ) в ТОВ «ТД ДІТРЕЙД», згідно витягу з наказу №43-К/ТР від 19.02.2018 р. про прийняття на роботу. Позивач та відповідач уклали договір позики № 3-01/03 від 01.03.2018 р., згідно п.1.1. якого, позивач передає у власність відповідачу грошову суму в розмірі 50 000 грн. 00 коп. Пункт 3.1. договору визначає, що відповідач зобов`язується повернути зазначену грошову суму позивачу в розмірі 50 000 грн.00 коп. в строк до 30 червня 2018 року. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання і надав відповідачу в борг зазначену суму коштів, про що свідчить розписка від 01 березня 2018 року. До сьогоднішнього часу відповідач ухиляється від повернення суми боргу, чим порушує взяті на себе зобов`язання за договором. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ТД ДІТРЕЙД» суму боргу у розмірі 50 000 грн. 00 коп. та сплачену суму судового збору у розмірі 1762 грн. 00 коп. В судове засідання представник позивача ТОВ «ТД ДІТРЕЙД» не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином. Направили до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника, позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення в повному обсязі, не заперечували проти винесення заочного рішення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Судом встановлено, що 19 лютого 2018 року [PERSON] був прийнятий на постійну роботу на посаду менеджера із збуту в торговий відділ ТМ «АВК» (Київський структурний підрозділ) в ТОВ «ТД ДІТРЕЙД», згідно витягу з наказу №43-К/ТР від 19.02.2018 р. про прийняття на роботу (а.с.2). 01 березня 2018 року між сторонами було укладено договір позики № 3-01/03, згідно п.1.1. якого, позивач ТОВ «ТД ДІТРЕЙД» передає у власність відповідачу [PERSON] грошову суму в розмірі 50 000 грн. 00 коп. Пункт 3.1. договору визначає, що відповідач зобов`язується повернути зазначену грошову суму позивачу в розмірі 50 000 грн.00 коп. в строк до 30 червня 2018 року (а.с.3). Позивач ТОВ «ТД ДІТРЕЙД» виконав взяті на себе зобов`язання і надав відповідачу [PERSON] в борг зазначену суму коштів, про що свідчить розписка від 01 березня 2018 року (а.с.4). Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості, речей. Частиною 1 статті 1049 ЦКУ передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України, зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов позики та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов н допускається. В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання обома сторонами. Відповідно до ч.ч.1,5 ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно ч.ч.1,2 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За таких обставин, суд дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову в повному обсязі. Крім того,

Outcome: approved