overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа Красносільська сільська рада Лиманського району Одеської області про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстраційного обліку, та у позові в обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на наступне. Він є власником житлового будинку, розташованому за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Корсунці, вул. Шевченка, б. 12а, згідно договору купівлі продажу, в якому зареєстрований але не проживає відповідач. Реєстрація відповідача в належному йому будинку порушує право власності позивача та чинить перешкоди у розпорядженні майном на свій розсуд. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час, місце слухання справи сповіщено належним чином. Третя особа Красносільська сільська рада Лиманського району Одеської області в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про дату, час, місце слухання справи сповіщено належним чином. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: Одеська область, Лиманський район, с. Корсунці, вул. Шевченка, б. 12а, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №89022205 від 07.06.2017 року. За зазначеною адресою зареєстрований [PERSON], однак за місцем реєстрації не проживає, що підтверджується актом обстеження комісії у складі депутата Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Оскільки [PERSON], за місцем своєї реєстрації не проживає, спільний побут та господарство з позивачем не ведеться, суд вважає заявлені позовні вимоги цілком обґрунтованими, отже позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 72, 156, 163 ЖК України, 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового 2х місячного строку для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 18.05.2007 року померла його мати [PERSON]. У вересні 2017 року він звернулася до Старокостянтинівської державної нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини. Строк позивач пропустив з поважних причин, оскільки проживає за межами відкриття спадщини та у звязку із роботою часто перебуває у відрядженнях. Представник позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності позов підтримала повністю та просить його задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.05.2007 року померла мати позивача [PERSON]. Як вбачається з інформаційної довідки із спадкового реєстру №48009698 від 08.06.2017 року, спадкова справа до майна померлої 15.06.2007 року [PERSON] - не заводилась. Відповідно до листа відмови державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори №1828/01-16 від 08.06.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через пропуск строку для прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; копією свідоцтва про народження позивача; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; повідомленням державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної кантори №1828/01-16 від 08.06.2017 року. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд\~\~вважає за можливе визначити позивачу, додатковий строк 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили,\~\~для подання ним до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті\~\~[PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-29 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району про визначення додаткового 2-х місячного строку для прийняття спадщини. На обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 28.07.2003 року померла його мати [PERSON]. У вересні 2017 року він звернувсь до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину через пропуск шестимісячного строку прийняття спадщини. Строк позивач пропустив з поважних причин, оскільки довготривалий час проживав за кордоном, а після повернення на територію Україну постійно хворів та перебував у скрутному матеріальному становище. Представник позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності позов підтримує повністю та просить його задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності позов визнав повністю, не заперечує проти його задоволення. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.07.2003 року померла мати позивача [PERSON]. Як вбачається з інформаційної довідки нотаріуса із спадкового реєстру №49482907 від 17.10.2017 року, спадкова справа до майна померлої 28.03.2003 року [PERSON] - не заводилась. Відповідно до листа відмови приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON] №65/01-16 від 25.08.2017 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] через пропуск строку для прийняття спадщини. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; копією свідоцтва про народження позивача; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; листом відмовою приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу [PERSON] №65/01-16 від 25.08.2017 року. Відповідно до ч.1\~ст.1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд\~\~вважає за можливе визначити [PERSON], додатковий строк 2 місяці з дня набрання рішенням законної сили,\~\~для подання ним до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті\~\~[PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся в суд із позовною заявою до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком № 24 по вул. Гонти в м. Старокостянтинові Хмельницької області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалася на те, що вона є власником вказаного будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.03.2004 року за р.№ 599. В будинку зареєстрована дочка позивачки [PERSON]. Однак, протягом 8 років [PERSON] не проживає у вказаному будинку. Позивачка належним чином не може користуватись власним майном, а тому звернулася до суду. В судовому засіданні представник позивачки, позовні вимоги підтримує, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка, незважаючи на те, що була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, про причини неявки не повідомила. За таких обставин судом ухвалюється заочне рішення, відповідно до п. 1 ч.1 ст.280 ЦПК України. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що житловий будинок з господарськими будівлями, що вул. Гонти, 24 в м. Старокостянтинові Хмельницької області, належить позивачу на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 25.03.2004 року за р.№ 599. Згідно довідки про склад сімї від 26.09.2017 року № 11672, [PERSON] зареєстрована в житловому будинку з господарськими будівлями, що по вул. Гонти, 24 в м. Старокостянтинові Хмельницької області. Згідно акта депутата Старокостянтинівської міської ради, відповідач зареєстрована у вказаному будинку, однак у ньому не проживає протягом 8 років. Згідно ч. 2 ст.405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За змістом ст.ст. 3, 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання у цьому будинку. За таких обставин, суд вважає, що [PERSON] втратила право користування жилим приміщенням в житловому будинку з господарськими будівлями, що по вул. Гонти, 24 в м. Старокостянтинові Хмельницької області.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до Менського районного суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на те, що з 17 листопада 2007 року перебуває із [PERSON] у шлюбі. Подружнє життя із відповідачкою не склалося з наступних причин, не зійшлися характерами, мають різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити його інтересам. Від шлюбу мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO]. На підставі викладеного позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, надав до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі, позов підтримує та просить суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, надала до суду заяву в якій просить розгляд справи провести без її участі, проти позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що з 17 листопада 2007 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають в шлюбі зареєстрованому у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернігівського міського управління юстиції, актовий запис № 2697, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (виданого повторно) серії [NUMBER] від 30.08.2017 року (а.с. 21). Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст. 110 цього Кодексу. Статтею 110 СК України визначено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило би інтересам одного із них, що мають істотне значення. Оскільки в судовому засіданні було встановлено і підтверджено факт припинення шлюбних стосунків між сторонами, враховуючи взаємне небажання позивача і відповідача зберігати родину, те, що реєстрація шлюбу носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню вимогу позивача про розірвання шлюбу із відповідачем. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON]. Як підставу позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 23.11.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 94. Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON], [INFO]. Вказує, що сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність бажання проживати однією сім'єю та вести спільне господарство. Зазначає, що фактично подружні стосунки між ним та відповідачем припинені з серпня 2017 року, проживають окремо, спільний бюджет відсутній, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально. Вважає, що причини, які спонукали його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя суперечитиме його інтересам. На примирення з відповідачем він не згодний, оскільки конфлікт не є тимчасовим. Просить розірвати шлюб, оскільки немає наміру поновлювати подружні стосунки з відповідачем. У судове засідання сторони не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні, а відповідач визнає позов у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 23.11.2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Встановлено, що сумісне життя у сторін не склалося через відсутність бажання проживати однією сім'єю та вести спільне господарство. Подружні стосунки у сторін припинені з серпня 2017 року, проживають окремо, спільний бюджет відсутній, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально. Подальше спільне життя сторін як подружжя суперечить їх інтересам, оскільки конфлікт між ними не є тимчасовим. На примирення сторони не згодні. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін спільної малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON]. Як підставу позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 29.02.1992 року Шевченківським райвідділом РАЦС Харківської області, актовий запис № 11. Від шлюбу мають спільних повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує, що сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємного порозуміння, довіри, різних характерів. Зазначає, що фактично подружні стосунки між ним та відповідачем припинені з 2010 року, шлюб існує формально. Вважає, що причини, які спонукали його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя суперечитиме його інтересам. На примирення з відповідачем він не згодний. Позивач просить розірвати шлюб, оскільки немає наміру поновлювати подружні стосунки з відповідачем. У судове засідання сторони не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні, а відповідач визнає позов у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З 29.02.1992 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Шевченківським райвідділом РАЦС Харківської області, актовий запис № 11 (а.с. 3). Від шлюбу мають двох спільних повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4, 5). Судом встановлено, що сумісне життя у сторін не склалося через відсутність взаємного порозуміння, довіри, різних характерів. Фактично подружні стосунки сторін припинені з 2010 року, шлюб існує формально. Подальше спільне життя як подружжя суперечить інтересам сторін. На примирення сторони не згодні. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги відсутність у сторін спільних неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, вимоги якого обґрунтовує тим, що 20 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки вони не зійшлись характерами та поглядами на життя, у звязку з чим між ними відсутнє взаєморозуміння та довіра, спільного господарства вони не ведуть. Позивач переконаний, що подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, а тому просить суд розірвати шлюб. Сторони у судове засідання не зявилися. Позивач [PERSON] надав до суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує, просить суд його задовольнити, а також не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20 липня 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міського управління юстиції Київської області між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище Борисова) С.О. був зареєстрований шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії 1-БК №196589 (а.с.4). Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-БК №096724 (а.с.5). Відповідно до ч.1 ст.110 та ч.2 ст.112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Суд задовольняє його і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач не бажає жити однією сімєю з відповідачем та відновлювати відносини. Викладене свідчить про те, що подальше існування шлюбу порушуватиме права та інтереси позивача. Ці обставини є самостійною та достатньою підставою для розірвання шлюбу. Докази, які б спростовували обґрунтованість цього висновку, в матеріалах справи відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: approved