Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовом, яким просить стягнути із [PERSON] на його користь 50 000, 00 грн. боргу за договором позики від 24.06.2014 року ; 27 954, 66 грн. - інфляційних втрат, 1763, 00 грн. - 3% річних; 5 000 ,00 грн. моральної шкоди та понесені судові витрати. Мотивує тим, що 24.06.2014 року між ним та відповідачем було укладено договір позики, за яким останній отримав від нього кошти в сумі 50 000, 00 грн., які зобов»язався повернути в строк до 26.06.2014 року , на підтвердження чого видав письмову розписку, проте до цього часу кошти так і не повернув. Невиконанням договору йому завдано моральних страждань, у зв»язку з чим ставить питання про стягнення з відповідача , окрім боргу за договором позики, також 5 000 , 00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Разом з цим, просить також стягнути 27 954, 66 грн. - інфляційних втрат та 1763, 00 грн. - 3% річних від простроченої суми за 430 днів прострочення. В судове засідання позивач не з»явився, повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач до суду , через канцелярію, надав заяву, в якій вказав, що не відмовляється сплатити частинами борг та з»явитися в судове засідання ( а.с. 30). Проте, в судове засідання не з»явився, заяв на відкладення не подавав. Суд на місці ухвалив: проводити розгляд справи на підставі наявних у ній письмових доказів та заяв сторін. Судом встановлено, що 24 червня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким відповідач отримав від позивача кошти в розмірі - 50 000 , 00 грн., які зобов'язувався повернути до 26 червня 2014 року, на підтвердження чого видав письмову розписку. Позивач, пред'явивши позов, посилався на те, що йому позика не повернута, тобто наявність самого боргового документа у позикодавця свідчить про те, що позика не повернута. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Стаття 1047 ЦК України встановлює письмову форму для договору позики, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно із ч. 1 ст. 1049 ЦК позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти в такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, в такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці, тобто зменшення купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, узгоджується з вимогами зазначеної норми права визначення суми боргу, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення виконання грошового зобов'язання, а саме: 27 954, 66 грн. ( 77954,66 - 50 000, 00) та трьох процентів річних за період з 27.06.2014 року по 01.09.2015 року в розмірі 1763,00 грн. з розрахунку (50 000 ,00 грн. х 3 : 100 : 365 х 430 днів прострочки). Таким чином , оскільки кошти відповідачем не повернуті позикодавцеві, а відтак задоволенню підлягають вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача - 50 000, 00 грн. боргу за договором позики від 24.06.2014 року ; 27 954, 66 грн. - інфляційних втрат та 1763, 00 грн. - 3% річних . Разом з цим, задоволенню не підлягають вимоги позивача про стягнення з відповідача 5 000 грн. моральної шкоди, оскільки положення зазначених вище норм права , а також укладений між сторонами договір позики у формі розписки, не передбачають відшкодування моральної шкоди у разі порушення зобов»язання за договором позики. В порядку ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати в розмірі - 797, 18 грн. та стягнути із [PERSON] на користь держави недовнесеного судового збору в розмірі - 437, 20 грн. ( за вимогу немайнового характеру-моральної шкоди). На підставі вищевикладеного ,

Outcome: partial