Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У березні 2012 р. [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу за договором позики в розмірі 16 000,00 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 14.03.2010 р. вона позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 2 000,00 дол. США або в гривневому еквіваленті - 16 000,00 грн. зі строком повернення грошових коштів до 14.08.2011 р., але не пізніше 19.08.2011 р. про що було складено відповідний договір займу. Проте, [PERSON] у встановлений строк гроші не повернула, оскільки [INFO] померла, про смерть якої вона дізналась від своєї знайомої наприкінці вересня 2011 р. Спадкоємцем останньої вважає чоловіка померлої - [PERSON] , але останній не повідомив її як кредитора про відкриття спадщини. При її розмові з відповідачем про повернення суми боргу, останній від виплати боргу ухиляється. У процесі розгляду справи ухвалою суду від 09.12.2013 р. по справі за вказаним позовом залучено співвідповідача [PERSON], який згідно рішенню Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.10.2013 р. прийняв спадщину після померлої [PERSON] Крім того, уточнивши розмір позовних вимог, представник позивача просив суд стягнути з обох відповідача солідарно в рахунок погашення суми позики грошові кошти в національній валюті, що еквівалентні 2 000 дол. США на день розгляду справи (а.с.175-176, 184, 203). 11.03.2014 р. представник позивача у судове засідання не з'явився, просив розглядати справу у його відсутність (а.с.209). Представник відповідачів обставини справи визнав частково, проти задоволення позову заперечував. Зазначив, що позивач дізналась про відкриття спадщини після померлої [PERSON] приблизно 27.09.2011 р. від своєї знайомої [PERSON], яку просив допитати в якості свідка. А оскільки позивач пропустила строк позовної давності звернення до суду, просив у задоволенні позову відмовити (а.с.24, 69-70,195-196, 213-214). Заслухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 14.03.2010 р. [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в сумі в сумі 2 000,00 дол. США зі строком повернення грошових коштів до 14.07.2011 р., про що було складено відповідний договір займу, тобто між ними фактично було укладено договори позики (а.с. 17). Згідно актовому запису про смерть №633 від 12.07.2011 р., повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть №00010758765 від 12.07.2012 р. та свідоцтву про смерть серії [NUMBER], виданому 12.07.2011 р., [INFO] [PERSON] померла (а.с.33-35, 43). Статтею 1046 ЦК України закріплено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння заміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначеній родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до листа КП МБТІ № 1271 від 21.11.2013 р. власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] (а.с.155). Як вбачається з листа державної нотаріальної контори №1624/01-16 від 01.08.2013 р. після смерті [PERSON], померлої [INFO], заяви від її спадкоємців до контори не надходили з дня смерті, спадкова справа не заведена, свідоцтва про право на спадщину не видавались, про що свідчить витяг зі спадкового реєстру №34730319 від 01.08.2013 р. (а.с. 140, 141). Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 24.10.2013 р., яке набрало чинності 05.11.2013 р., визнано факт родинних відносин між померлою [INFO] [PERSON] та [PERSON], а саме, що померла приходиться матір'ю [PERSON], встановлено факт постійного проживання [PERSON] разом з матір'ю [PERSON] на момент смерті останньої [INFO] та визнано за [PERSON] право власності на спадкове майно, яке залишилось після смерті [INFO] [PERSON], та складається із квартири [ADDRESS] (а.с.171). Крім того, вищезазначеним рішенням суду встановлено, що за життя спадкодавець заповіту не залишала, відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились від права власності на спадкове майно на користь позивача - [PERSON], інших спадкоємців, які заявили свої права на спадкове майно, не встановлено (а.с.170 зв.). Частинами 1 та 2 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Як вбачається зі ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Так, відповідно до ч. 1 ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що належним відповідачем є тільки [PERSON], який прийняв спадщину після померлої [PERSON] При цьому, не вважає суд, що позивачем пропущено строк позовної давності, оскільки право власності за [PERSON] на спадкове майно визначено лише рішенням суду від 24.20.2013 р. Грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч. 1,2 ст. 533 ЦК України), на підставі чого з [PERSON] підлягає стягненню 18 471,80 грн. (2 000 дол. США х 923,59 грн./100). Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі зазначеного,

Outcome: partial