Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 12 листопада 2005 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1065. Від вказаного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через суперечливість характерів, різних поглядів на життя та сім'ю та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна, що є спільною власністю не мають. Після розірвання шлюбу син залишається проживати з позивачем. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та дату судового розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду подала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав заяву, в якій просив суд позов задовольнити. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 12 листопада 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] актовий запис № 1065. Від вказаного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через суперечливість характерів, різних поглядів на життя та сім'ю та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна, що є спільною власністю не мають. Після розірвання шлюбу дитини залишається проживати з позивачем. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить його інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved