Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що вона є власником квартири [ADDRESS] в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстрована та мешкає за цією адресою. В квартирі з вересня 2009 року також зареєстрована її онука - відповідачка по справі. Також позивачка вказувала на те, що [PERSON] за місцем реєстрації протягом тривалого часу без поважних причин не проживає та не бажає в подальшому користуватися квартирою, витрати по утриманню житла не несе, її особистих речей в квартирі немає, проте остання без поважних причин не знялася з місця попереднього проживання, що може призвести до подальшого порушення прав позивачки, як власника житла. В зв'язку з цим [PERSON] на підставі положень ст.ст. 386, 405 ЦК України просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування належним їй житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надіслала на адресу суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Представник третьої особи - Вознесенський РВ УДМС України в Миколаївській області в судове засідання не з'явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі відповідачки та представника третьої особи, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до висновку про можливість задоволення позову з передбачених ст. 174 ЦПК України підстав, оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому в судовому засіданні встановлено, що позивачка є власником квартири [ADDRESS] в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстрована та мешкає за цією адресою. В квартирі з вересня 2009 року також зареєстрована її онука - відповідачка по справі. Проте [PERSON] за місцем реєстрації понад передбачений законом річний строк без поважних причин не проживає, витрати по утриманню нерухомого майна не несе, її особистих речей в квартирі немає. Остання не заявляє жодних вимог або прав щодо користування житловим приміщенням, однак не знялася з реєстрації за попереднім місцем мешкання, що може створювати позивачці незручності та перешкоди. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Члени сім'ї власника будинку (квартири) зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі в витратах вирішуються в судовому порядку. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки власника, інші особи, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Житловий кодекс України не містить норм щодо підстав та порядку визнання членів сім'ї власника житла (в тому числі колишніх) такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Проте такі підстави та порядок визначені нормами Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини припинення сервітуту. Зокрема, положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як раніше встановлено судом, відповідачка за місцем реєстрації без поважних причин не проживає понад встановлений законом річний строк, між нею та власником житла не встановлено наявність домовленості щодо іншого порядку користування житлом або інших строків збереження житлового приміщення. За такого, враховуючи встановлені обставини, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки позивачка не претендує на відшкодування понесених нею судових витрат, а тому суд не вбачає підстав для свого втручання в їх розподіл.

Outcome: approved