Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-17 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувшись до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики у розмірі 85470 грн., 3% річних у розмірі 878,12 грн. та неустойку у розмірі 106837,50 грн. На обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] зазначила, що 24.12.2015 року між нею та відповідачем був укладений договір позики, згідно умов якого відповідач позичив у неї 81410,23 грн., що еквівалентно 3540 доларів США. Крім того, 15.03.2018 року між нею на відповідачем була укладена додаткова угода до договору позики від 24.12.2015 року, згідно умов якої відповідач позичив 87407,97 грн., що еквівалентно 3360 доларів США, зобов'язавшись повернути позичені кошти 03.05.2018 року включно. Однак, відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання передбачені договором, оскільки до теперішнього часу не повернув кошти. Тому у відповідності до ст.ст. 549, 611, 624, 625 ЦК України та п.4.2. додаткової угоди від 15.03.2018 року за несвоєчасне повернення позики відповідач повинен їй сплатити три процента річних від простроченої суми та неустойку у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості, що підтверджується розрахунком доданого до позову. В судове засідання призначене на 29.11.2018 року, 21.12.2018 року, 18.01.2019 року та 18.02.2019 року позивач [PERSON] та її представники [PERSON] та [PERSON] не з'явилися. Натомість представники позивача [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з клопотаннями від 21.11.2018 року, 20.12.2018 року та 18.01.2019 року, в яких просили позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без їх участі. Не заперечували проти ухвалення заочного рішення, про наслідки якого відомі та зрозумілі (а.с.22, 25, 38). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилися без поважних причин, не дивлячись на те, що про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом направлення судових повісток та оголошенням розміщеного на веб-сайті суду, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 21, 29, 34, 38). Про причини неявки не повідомив. Відзив на позов не подав. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 11 «Про деякі питання дотримання розумних строків розгляду судами цивільних, кримінальних і справ про адміністративні правопорушення» строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Верховний Суд України у постанові від 01 лютого 2017 року у справі № 6-1957цс16, яка є обов'язковою для усіх суб'єктів правозастосування та судів, вказав на те, що розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Ураховуючи, що відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин, судом визнано за можливе розглянути справу за його відсутності і ухвалити заочне рішення за правилами ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Згідно із приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані докази у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і оглянувши їх з матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2015 року між сторонами по справі було укладено договір позики, згідно умов якого позивач передає відповідачу кошти в сумі 81410,23 грн., що є еквівалентом 3540 доларів США, а відповідач зобов'язується у відповідності до погодженого графіку повернути позивачу кошти у строк до 24.03.2016 року. Про фактичне отримання відповідачем коштів у позику підтверджується розпискою від 24.12.2015 року. 15.03.2018 року між сторонами по справі було укладено додаткову угоду до договору позики від 24.12.2015 року, згідно умов якої позивач передає відповідачу кошти в сумі 87407,97 грн., що є еквівалентом 3360 доларів США, а відповідач зобов'язується у відповідності до погодженого графіку повернути позивачу кошти у строк до 03.05.2018 року. Про фактичне отримання відповідачем коштів у позику підтверджується розпискою від 17.04.2018 року. Згідно пунктів 4.1. та 4.2. додаткової угоди передбачено, що у разі несвоєчасного повернення позичальником позики, він зобов'язаний відповідно до ст. 625 ЦК України сплатити позикодавцю суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% процентів річних від простроченої суми. При цьому позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Згідно розрахунку наданого представником позивача вбачається, що станом на 05.09.2018 року відповідач має перед позивачем заборгованість в загальній сумі 193185,62 грн., яка складається з боргу за договором позики в розмірі 85470 грн., пені в розмірі 106837,50 грн. та три відсотки річних у розмірі 878,12 грн. Відповідно до ст. ст. 629, 525, 526 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Враховуючи, що відповідач [PERSON] належним чином не виконував свої зобов'язання перед позивачем, передбачені умовами додаткової угоди від15.03.2018 року до договору позики від 24.12.2015 року, внаслідок чого виникла заборгованість в загальній сумі 193185,62 грн., суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення вимог позивача. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 1931,86 грн., який сплачено позивачем, слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved