Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вищевказаним позовом до [PERSON] сільської ради Миргородського району посилаючись на те, що після смерті 21 травня 2012 року [PERSON], який був батьком позивачки, відкрилась спадщина, до складу якої входить право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 2,46 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Миргородського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яку він успадкував після смерті [PERSON], якому земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії ІІ № 047313, зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 316 в [PERSON] сільській раді Миргородського району 30.03.2001 року під кадастровим № 5323288600:00:003:0237 вартістю, отримавши свідоцтво про право власності за законом. При зверненні до органів нотаріату для оформлення спадщини, їй було відмовлено в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на земельну ділянку, оскільки за життя батько не встиг зареєструвати за собою право власності на вказану успадковану частку земельної ділянки та отримати правовстановлюючий документ на неї. Оскільки після смерті [PERSON] спадщина була прийнята [PERSON] та отримане свідоцтво про право на спадщину, тому на день смерті 21 травня 2012 року останньому належала ? земельної ділянки площею 2, 46 га з кадастровим номером 5323288600:00:03:0237, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться на землях [PERSON] сільської ради Миргородського району. Дані обставини були встановлені рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області по справі №541/3263/14-ц провадження №2/541/130/2015, яким було визнано за позивачкою, в порядку спадкування за законом після [PERSON], який помер 21 травня 2012 року, право власності на 1/2 частину земельної ділянки площею 2,46 га, з кадастровим номером 5323288600:00:003:0237, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території [PERSON] сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала [PERSON] згідно свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Першої Миргородської державної нотаріальної контори 7 березня 2008 року після смерті [PERSON], якому земельна ділянка належала на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії II-ПЛ № 047313, виданого та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 316 в [PERSON] сільській раді Миргородського району Полтавської області 30 березня 2001 року. На підставі цього рішення позивачці Державним кадастровим реєстратором було сформовано земельну ділянку та виготовлено на неї витяг з Державного земельного кадастру про земельні ділянки під тим же кадастровим номером тільки вже площею 1.2301 га, що становить ? частину земельної ділянки, що належала спадкодавцю [PERSON], але яка вже є окремою земельною ділянкою. Позивачка не може зареєструвати право власності на успадковану земельну ділянку по причині розбіжності площ вказаних в рішенні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області «1/2 частина земельної ділянки площею 2, 46 га») та у витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки «1,2301 га», у звязку з чим було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень і вона змушена звернутися до суду з даним позовом тільки вже з іншою позовною вимогою. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON], що діє на підставі довіреності (а.с. 16) позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити з підстав, вказаних у позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с. 22). Представники третіх осіб Управління Держземагентства у Миргородському районі та Реєстраційної служби Миргородського міськрайонного управління юстиції в судове засідання своїх представників не направили, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (а.с. 24, 25). Позивачка не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідно до правил ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути дану справу на підставі наявних доказів у справі, ухваливши заочне рішення. Суд, заслухавши пояснення позивачки, її представника, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 січня 20015 року (а.с. 5) встановлено, що [PERSON], помер 21 травня 2012 року. За свого життя [PERSON] успадкував 1/2 частину земельної ділянки площею 2,46 га, розташованої на території [PERSON] сільської ради Миргородського району, призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, після смерті [PERSON], якому земельна ділянка належала на підставі державного акту на право приватної власності на землю, зареєстрованого за № 316 в [PERSON] сільській раді Миргородського району 30 березня 2001 року, під кадастровим № 5323288600:00:003:0237, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом. За життя батько позивачки не встиг зареєструвати за собою право власності на вказану успадковану 1/2 частину земельної ділянки та отримати правовстановлюючий документ на неї. Вказаним рішенням суду визнано за позивачкою в порядку спадкування за законом після [PERSON], право власності на вказану 1/2 частину земельної ділянки площею 2,46 га, з кадастровим номером 5323288600:00:003:0237. На підставі цього рішення суду Державним кадастровим реєстратором було сформовано земельну ділянку та виготовлено на неї витяг з Державного земельного кадастру про земельні ділянки під тим же кадастровим номером тільки вже площею 1,2301 га, що становить ? частину земельної ділянки, що належала спадкодавцю [PERSON], але вже є окремою земельною ділянкою (а.с.6-10). При реєстрації даної земельної ділянки Державна реєстраційна служба не має можливості зареєструвати право власності на неї за позивачкою по причині розбіжності площ, вказаних в рішенні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 21 січня 2015 року («1/2 частина земельної ділянки площею 2, 46 га») та у витягу з Державного земельного кадастру про земельні ділянки («1,2301 га»), у звязку з чим було винесено рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.11). Відповідно до п.п. 1, 4, 9 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об'єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру; земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера; земельна ділянка може бути об'єктом цивільних прав виключно з моменту її формування (крім випадків суборенди, сервітуту щодо частин земельних ділянок) та державної реєстрації права власності на неї. Стаття 125 Земельного кодексу України передбачає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи що вищезазначені обставини перешкоджають позивачці оформити право власності на земельну ділянку в позасудовому порядку, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. Оскільки позивачка не заявляє вимог про стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд,

Outcome: approved