Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

У березні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Комунального підприємства «Кременчукводоканал» про визнання недійсним договору в частині. На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 01.10.2013 року між ним та КП «Кременчукводоканал» укладено договір № 5223 «Про відшкодування коштів за спожиту енергію». Відповідно до вказаного договору КП «Кременчукводоканал» постачало електроенергію для обслуговування «Обслуговуючого кооперативу «Зелений півострів». Таким самим чином КП «Кременчукводоканал» постачає електроенергію садовому товариству «Дніпро», «Дніпро-2» та «Будівельник», які сплачують за отриману електроенергію за тарифами встановленими для населення. Позивач добросовісно сплачував за користування електроенергією за тарифами встановленими для населення. Грошові кошти перераховував на розрахунковий рахунок КП «Кременчукводоканал». На початку грудня 2016 року отримав листа відповідно до якого КП «Кременчукводоканал» в односторонньому порядку відмовляється від договору та з 31.12.2016 року припиняє постачання електроенергії. 05.01.2017 року поштою отримав від КП «Кременчукводоканал» акти звіряння розрахунків за період з 01.11.2013 по 31.12.2014 років та за період з січня 2015 року по листопад 2016 року за продану йому електроенергію. Відповідно до отриманих актів КП «Кременчукводоканал» виставило йому заборгованість за продану електроенергію в розмірі 431 638,26 гривень. Як стало відомо, така заборгованість нарахована відповідно до договору № 5223 від 01.10.2013 року, яким визначено йому тариф вартості електроенергії 2-го класу напруги. Під час укладання договору ніхто не роз'яснював, що таке визначення класу напруги, до яких категорій споживачів вона застосовується та як це в подальшому впливає на оплату поставленої електроенергії. Вважає даний розрахунок заборгованості незаконним, а підпункт 2.2.2. пункту 2.2. вказаного договору - недійсним. Просив суд визнати підпункт 2.2.2. пункту 2.2. договору № 5223 від 01.10.2013 року «про відшкодування коштів за спожиту електричну енергію» укладеного між КП «Кременчукводоканал» та [PERSON] - недійсним, здійснити перерахунок заборгованості за спожиту електроенергію відповідно до тарифів на електроенергію для населення встановлених Національною комісією з питань регулювання електроенергетики України . Позивач та його представник у судове засідання не прибули, попередньо надавши до суду клопотання про розгляд справи за їх відсутності, позов підтримали з урахуванням заяви про його уточнення у повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився по невідомій суду причині, про день слухання справи повідомлялись належним чином. Про причини неявки суд не повідомляли. Представники третіх осіб у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомляли. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та дослідивши докази в їх сукупності та взаємозв'язку приходить до наступного. Судом встановлено, що 01.10.2013 року між позивачем та КП «Кременчукводоканал» укладено договір № 5223 «Про відшкодування коштів за спожиту енергію». На початку грудня 2016 року позивач отримав листа відповідно до якого КП «Кременчукводоканал» в односторонньому порядку відмовляється від договору та з 31.12.2016 року припиняє постачання електроенергії. 05.01.2017 року позивач поштою отримав від КП «Кременчукводоканал» акти звіряння розрахунків за період з 01.11.2013 по 31.12.2014 років та за період з січня 2015 року по листопад 2016 року за продану позивачу електроенергію. Відповідно до отриманих актів КП «Кременчукводоканал» виставило позивачу заборгованість за продану електроенергію в розмірі 431 638,26 гривень. Така заборгованість нарахована відповідно до договору № 5223 від 01.10.2013 року, яким визначено позивачу тариф вартості електроенергії 2-го класу напруги. Під час укладання договору позивачу не роз'яснили, що таке визначення класу напруги, до яких категорій споживачів вона застосовується та як це в подальшому впливає на оплату поставленої електроенергії. Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України - підставою визнання недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятоюта шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України - зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства. Відповідно до ч. 3 ст. 215 Цивільного кодексу України - якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Відповідно до ст. 216 Цивільного кодексу України - недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Відповідно до ст. 217 Цивільного кодексу України - недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Постановою Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення» передбачено: побутові потреби - споживання (використання) електричної енергії для задоволення умов проживання та/або перебування фізичних осіб на об'єкті побутового споживача, включаючи прибудинкову (присадибну територію), в тому числі для індивідуального будівництва (реконструкції) об'єктів приватного домогосподарства, крім потреб підприємницької, господарської діяльності; побутовий споживач - фізична особа, яка використовує електричну енергію для задоволення власних побутових потреб на підставі договору про користування електричною енергією з електропостачальником. Пунктом 10 типового договору на користування електричною енергією, який затверджений Постановами КМ № 1607 від 26.10.2000, № 1275 від 26.09.2001, № 4 від 11.01.2006, № 591 від 23.08.2016 встановлено: отримання інформації щодо якості електричної енергії, тарифів (цін), порядку оплати, умов та режимів її споживання; отримання електричної енергії, якісні характеристики якої визначені державними стандартами; відшкодування згідно із законодавством збитків, заподіяних внаслідок порушення його прав. У договорі обов'язково зазначається величина потужності, яка визначається виходячи з потужності наявних у побутового споживача струмоприймачів. При цьому загальна потужність не може бути вищою за потужність, передбачену проектом об'єкта побутового споживача та/або технічними характеристиками зовнішніх електричних мереж об'єкта побутового споживача. Розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показів засобів обліку. «Побутовий споживач електричної енергії має право на»: вибір тарифу; отримання інформації щодо якості електричної енергії, тарифів (цін), порядку оплати, умов та режимів її споживання. Укладаючи з позивачем договір, відповідач в підпункті 2.2.2. пункту 2.2. не зазначив обов'язкові умови визначені типовим договором та вищевказаною постановою. Своїми діями відповідач не роз'яснив позивачу значення встановлення тарифів вартості електроенергії, чим порушив його права. Зміст підпункту 2.2.2. пункту 2.2договору № 5223 від 01.10.2013 року «Про відшкодування коштів за спожиту електричну енергію» укладений між КП «Кременчукводоканал» та позивачем [PERSON] суперечить вимогам Цивільного кодексу України, а саме ст. 714 «Договір постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу»; «Правилам користування електричною енергією», затвердженим Постановою НКРЕ від 31.07.1996 року № 28, в редакції Постанови НКРЕ від 04.02.2010 року № 105; Постанові Кабінету Міністрів України № 1357 від 26 липня 1999 року «Про затвердження Правил користування електричною енергією для населення»;Закону України «Про електроенергетику». За таких обставин, позов підлягає задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved