Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області, іретя особа без самостійних вимог Запорізька районна державна нотаріальна контора Запорізької області про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на спадкове майно. Свої вимоги позивач мотивує тим, 28.02.2017 року помер батько позивача [PERSON]. Після його смерті відкрилась спадщина на : - житловий будинок та господарські споруди , що розташовані за адресою: с. Марївка вул.Першотравнева, 23 Запорізького району Запорізької області. Ще за життя, а саме, 19.12.2003 року, [PERSON] склав заповіт, в якому він зробив заповідальне розпорядження: все належне йому на час смерті майно він заповідав позивачу та [PERSON], який відмовився від спадщини. Спадщину, відкриту після смерті батька позивач прийняв своєчасно та належним чином, в звязку з чим Запорізькою районною нотаріальною конторою була відкрита спадкова справа. Однак, коли позивач звернувся до Запорізької районної державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті батька на спадковий житловий будинок, то йому було відмовлено в цьому в звязку з тими обставинами, що спадкове майно не було оформлене на спадкодавця, тому нотаріусом була видана 17.08.2017 року Постанова про відмову в вчинені нотаріальної дії. Посилаючись на те, що оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку він не має змоги, позивач просить суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: с. Марївка вул.Першотравнева, 23 Запорізького району Запорізької області та земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку з господарськими спорудами, що розташована в с. Марївка вул. Миру, 9 Запорізького району Запорізької області. Представник позивача адвокат [PERSON] надала до суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача Територіальної громади в особі Біленьківської сільської ради Запорізького району Запорізької області до суду не зявився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Надав до суду письмову заяву, відповідно до якої визнав позов, а також просив розглядати справу без його участі. Представник третьої особи Запорізької районної державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про час та місце слухання повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою. Надав до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за його відсутності, проти позову не заперечує. Виходячи з наведеного суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч. 4 ст. 130 ЦПК України, при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 цього ж Кодексу. Згідно з ч. 4 ст.\~174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 лютого 2017 року помер [PERSON], який був позивачу батьком. Факт смерті підтверджується Свідоцтвом про смерть серії 1-ЖС № 386310, виданим 02.03.2017р. Запорізьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №266. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається після смерті особи. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на : - житловий будинок та господарські споруди , що розташовані за адресою : с. Марївка вул.Першотравнева, 23 Запорізького району Запорізької області; Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1216 ЦК України, спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1233 ЦК України заповіт є особистим розпорядженням фізичної особи. Згідно зі ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. За життя, а саме, 09.12.2003 року, [PERSON] склав заповіт, який був посвідчений секретарем Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області, реєстровий №296, в якому він зробив заповідальне розпорядження : все належне йому на час смерті майно він заповідав [PERSON], [PERSON], в рівних долях. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. . Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно зі ст. 68 Закону України «Про нотаріат» нотаріус при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва та склад спадкового майна. Відповідно до п.п. 4.15 п. 4 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до матеріалів спадкової справи № 133/2017р., наданої суду Запорізькою районною державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадщину, відкриту після смерті [PERSON], померлого 2802.2017р., прийняв [PERSON], про що ним було складено заяву, зареєстровану 11.05.2017р. за №\~457. Крім того в матеріалах спадкової справи міститься заява [PERSON] про відмову від спадщини, яка складена ним 07.09.2017 року та зареєстрована за №977. При оформленні [PERSON] своїх спадкових прав в нотаріальному порядку на спадковий житловий будинок, йому було відмовлено в цьому в звязку з тими обставинами, що спадкодавець не оформив своє право власності на житловий будинок, який розташований за адресою; Запорізька область Запорізький район, с.Марївка, вул. Першотравнева, 23, тому нотаріусом була видана 17.08.2017 року Постанова про відмову в вчинені нотаріальної дії. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п.3.1. [PERSON] спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 №24-753/0/4-13 « Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» вбачається: «При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок». Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. За змістом п.62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів працівників, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад. Тобто, записи у погосподарських книгах визначались в якості актів органів влади(публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до даних погосподарської книги Марївської сільської ради Запорізького району Запорізької області головою домогосподарства за адресою: с.Марївка вул. Першотравнева, 23 Запорізького району Запорізької області є [PERSON], що підтверджується випискою, виданою Марївською сільською радою, яка буде надана в підготовчому судовому засіданні. Згідно технічного паспорту від 27.04.2017р., наданого суду, вбачається, що за адресою: Запорізька область Запорізький район, с. Марївка, вул. Першотравнева, 23 розташовані: житловий будинок літ. «А», службова прибудова літ. «а», літня кухня літ. «В», сарай літ. «Б», вбиральня літ. «Г», погріб з шийкою літ. «пг», паркан №1, хвіртка №2. Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду як з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ч.3 ст.60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа ( фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Всі викладені обставини підтверджуються матеріалами справи, ніким не заперечуються. Суд не піддає сумніву достовірність документів, наданих позивачем як докази, а тому вважає що позовні вимоги [PERSON] є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved