Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та утримання дружини, з якою проживає дитина, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у шлюбі та у них народилось троє дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Коли доньці виповнилось рік, відповідач почав проживати окремо та припинив надавати матеріальну допомогу. Відповідач обіцяв на ім'я дітей подарувати свою частину житлового будинку та надавати кошти на її утримання, оскільки вона перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24 червня 2014 року шлюб з відповідачем розірвано. 07 серпня 2015 року вона уклала шлюб з іншим чоловіком. Зважаючи на те, що відповідач за період з серпня 2014 року по серпень 2015 року не надавав матеріальної допомоги на її утримання як дружини з якою проживає дитина, просила суд задовольнити позовні вимоги. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її адвокат Лучко Т.І. позовні вимоги підтримали. Відповідач [PERSON] та його представник за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні заперечували щодо задоволення позовних вимог. Суд, вислухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, та дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що сторони по справі уклали шлюб 14 червня 2003 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] Від шлюбу у сторін народились діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Горлівського міського управління Головного управління Держсанепідслужби у Донецькій області від 04 липня 2014 року № 999/1 позивач на підставі наказу № 110-к від 01 лютого 2013 року знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 02 січня 2013 року. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 24 червня 2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу шлюб між сторонами по справі розірвано. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 05 серпня 2014 року по цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягання аліментів з [PERSON] на користь [PERSON]. стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON] в загальній сумі 4500 грн. 00 коп. щомісячно. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Зважаючи, що сторони по справі є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], вона після розлучення сторін залишилась проживати з позивачем [PERSON], яка на час зверхня до суду з даними позовними вимогами перебувала у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, тому позивач мала право на отримання від відповідача матеріальної допомоги на своє утримання. Частини 1, 2 статті 79 СК України передбачає, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Якщо позивач вживав заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але не міг їх одержати внаслідок ухилення відповідача від їх сплати, суд, залежно від обставин справи, може постановити рішення про стягнення аліментів за минулий час, але не більш як за один рік. Аналіз вказаної норми СК України свідчить про те, що аліменти за минулий період можуть бути стягнуті тільки в разі вжиття позивачем заходів щодо одержання аліментів від відповідача, але зважаючи на те, що відповідач ухилявся від їх сплати, не могла їх отримати. У судовому засіданні позивач, обґрунтовуючи підстави стягнення аліментів на її утримання за минулий період, посилається на те, що відповідач в рахунок сплати аліментів на неї та дітей обіцяв передати у власність дітей свою частину житлового будинку [ADDRESS]. Інших доказів вжиття заходів до стягнення аліментів на своє утримання позивач суду не надала. Відповідач заперечував даний факт, пояснивши, що вони з позивачем вели мову тільки про те щоб поділити даний будинок. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позивач у судовому засіданні не довела, що вона вживала заходів для одержання від відповідача аліментів на своє утримання, але не могла їх отримувати у зв'язку з тим, що відповідач ухилявся від їх сплати, тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed