Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У березні 2015 року позивач Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду із позовом до [PERSON], про звернення стягнення. В обґрунтування зазначеного позову вказував на те, що 26.03.2008 року між позивачем та [PERSON] укладено кредитний договір № К2S4AN03260039, за яким позивач надав відповідачу кредит у розмірі 12376,14 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10,56 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.03.2015 року. Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти у розмірі 12376,14 доларів США. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 02.02.2012 року має заборгованість у розмірі 6233,05 долари США. У зв'язку з викладеним Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» просить суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в сумі 6233,05 долари США вилучити у відповідача [PERSON] та передати в заклад Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПРИВАТБАНК»: предмет застави - автомобіль Daewoo, модель: Matiz, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Daewoo, модель: Matiz, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON];комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Daewoo, модель: Matiz, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] Також, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» просить суд в рахунок погашення заборгованості в сумі 6233,05 долари США звернути стягнення на предмет застави: автомобіль Daewoo, модель: Matiz, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу [PERSON] шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» з укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату, свідоцтва про реєстрацію транспорнтго засобу замість втраченого, зі знаттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАЇ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України. Представник позивача подав до суду заяву у якій підтримав позов у повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи та просив розглядати справу за його відсутності. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] неодноразово викликався в судові засідання шляхом направлення судових повісток за адресою місця реєстрації, що підтверджено копією паспорта та довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС, УДМС України в м. Києві (а.с. 22,29). Згідно ч. 5, ч. 9 ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через курєра за адресою зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами інформації щодо їх адреси, судова повістка фізичним особам надсилається за адресою їх місця проживання зареєстрованою у встановленому законом порядку. При цьому, у разі відсутності цих осіб за такою адресою, вважається що судовий виклик чи повідомлення вручене їм належним чином. За правилами ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. У відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України, відповідач, зареєстроване місце проживання (перебування) місцезнаходження чи місце роботи якого не відоме, викликається в суд через оголошення у пресі. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи. 06 червня 2015 року здійснено оголошення в засобах масової інформації - газету «Урядовий кур'єр», про виклик відповідачів у даній справі в судове засідання на 19 червня 2015 року. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши докази у справі, судом встановлено наступне. Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно статті 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 26 березня 2008 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №К2S4АN03260039, за яким позивач надав відповідачу кредит в сумі 12376,12 доларів США зі сплатою відсотків зам користування кредитом у розмірі 10,56% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 25.03.2015 року (а.с.12-17). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором відповідач для забезпечення повного і своєчасного виконання зобов'язань за договором надав в заставу автомобіль Daewoo, модель: Matiz, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свої зобов'язання по кредитному договору надавши відповідачу кредит в сумі 12376,12 доларів США. При цьому, відповідач свої обов'язки по кредитному договору належним чином не виконує. В порушення умов кредитного договору відповідач не погашав щомісячно кредит згідно графіку погашення, не сплачує відсотки за користування кредитом, внаслідок чого у відповідача станом на 02.02.2015 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом у сумі 6233,05 доларів США, яка складається з наступного: 3874,45 долари США - заборгованість за кредитом; 190,42 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 34,40 долари США - заборгованості по комісії; 1822,22 долари США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором; а також штрафи відповідно до умов кредитного договору: 15,49 доларів США - штраф (фіксована частина); 296,07 доларів США - штраф (процентна складова). Про наявність заборгованості по кредитном договору, її розмір та необхідність погашення заставодавець був повідомлений шляхом направлення повідомлення про виконання зобов'язання по кредитному договору від 19.11.2014 року (а.с.9). Згідно з вимогами ст. 589 Цивільного кодексу України, у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 2 ст. 590 ЦК України). За умовами ч. 1 ст. 591 ЦК України, реалізація предмета застави, на який звернено стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Як передбачено ст. 20 Закону України «Про заставу», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Статтею 22 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що за рахунок предмета обтяження обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій договором. Розмір забезпеченої обтяженням вимоги визначається на момент її задоволення і включає, зокрема, відшкодування витрат, пов'язаних з пред'явленням вимоги і зверненням стягнення на предмет обтяження; сплату процентів і неустойки; сплату основної суми боргу. Відповідно до статті 24 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим законом. Згідно ч.1, п.п. 1-4 ч.2 ст. 25 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач, який звертається до суду з вимогою звернути стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зобов'язаний до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: 1) загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягаютьсплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження; 2) опис рухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги обтяжувача; 3) заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління наперіод до його реалізації, якщо такі необхідні; 4) спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. В силу п. 2 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Враховуючи обставини справи, вимоги законодавства, суд вважає позовні вимоги про зверненя стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості відповідають умовам договору та чиному законодавству, на підставі чого позов в цій частині підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги позивача про передачу в заклад предмета застави - автомобіль Daewoo, модель: Matiz, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) автомобіля Daewoo, модель: Matiz, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], то суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги виходячи з наступного. Частина 2 ст. 575 ЦК України визначає заклад як вид застави рухомого майна, що передається у володіння заставодержателя або за його наказом - у володіння третій особі. З огляду на зміст ст. 575 ЦК України, передача рухомого майна в заклад не є способом реалізації заставного майна, а отже не може бути застосована в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. У відповідно ст. до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У відповідності до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Згідно п. 6 ч. 2 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Таким чином, суд вважає, що сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1006,01 грн. та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 420,00 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Враховуючи викладене та

Outcome: partial