Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У березні 2009 року позивач Севастопольський національний технічний університет (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]), третя особа: Одеська національна морська академія, Кабінет Міністрів України, про визнання диплому спеціаліста недійсним. Позовна заява мотивована тим, що на підставі заяви позивача, договору від 14.12.1998 року та Наказу № 31-С від 03.02.1999 року відповідач був зарахований позивачем на навчання за спеціальністю «Економіка підприємства» на базі вищої освіти, а саме диплому [NUMBER], виданого 20.06.1994 року Одеським вищим морським училищем, в якому відповідач ніколи не навчався. Враховуючи те, що відповідач до вступу до Севастопольського національного технічного університету не мав взагалі вищої освіти, тому не мав права одержувати другу вищу освіту за скороченою формою навчання, у зв'язку з чим диплом, виданий університетом, є фіктивним. Крім того, прокуратурою м. Севастополя була проведена перевірка законності отримання відповідачем першої вищої освіти. Перевіркою було встановлено, що відповідач не мав змоги у 1994 році отримати диплом Одеського вищого морського училища, так як у 1991 році воно було реорганізовано у Одеську державну морську академію. У зв'язку з тим, що відповідач незаконно отримав диплом Севастопольського національного технічного університету за спеціальністю «Економіка підприємства», не маючи повної освіти, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, направив на адресу суду письмові пояснення та заяву про розгляд справи без його участі, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач в судові засідання не з'являвся, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи. Представник третьої особи Одеської національної морської академії в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі представника третьої особи. Представник третьої особи Кабінету Міністрів України, який було залучено в процесі розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується доказами, наявними в матеріалах справи, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без участі представника третьої особи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2010 року, позовні вимоги Севастопольського національного технічного університету до [PERSON], 3-я особа: Одеська національна морська академія про визнання диплому недійсним та зобов'язання вчинити дії були задоволені. За наслідками розгляду справи суд визнав недійсним диплом спеціаліста [NUMBER], виданий 29.06.2000 року Севастопольським національним технічним університетом [PERSON] та зобов'язав [PERSON] повернути диплом спеціаліста [NUMBER] Севастопольському національному технічному університету для знищення. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 12.10.2010 року, апеляційну скаргу [PERSON] на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2010 року було задоволено, вказане рішення було скасовано та ухвалено нове, яким в задоволенні позову Севастопольського національного технічного університету до [PERSON], 3-я особа: Одеська національна морська академія про визнання диплому недійсним та зобов'язання вчинити дії відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22.06.2011 року, касаційну скаргу Кабінету Міністрів України задоволено, рішення Апеляційного суду м. Києва від 12.10.2010 року скасовано та залишено в силі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2010 року. В квітні 2012 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про перегляд рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2010 року за нововиявленими обставинами з тих підстав, що постановою слідчого СУ ГУМВС України в м. Києві від 14.10.2010 року кримінальна справа № 50-5505, яка порушена прокуратурою м. Києва відносно [PERSON] за фактом використання завідомо підроблених документів, тобто диплому, закрита за відсутністю в діянні [PERSON] складу злочину. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року визнано протиправним з моменту видання та скасування припису про порушення закону прокуратури м. Севастополя від 25.02.2009 № 07/3-19вих. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 22.11.2012 року, заяву [PERSON] про перегляд рішення за нововиявленими обставинами було задоволено, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 26.04.2010 року скасовано. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2013 року, позовні вимоги Севастопольського національного технічного університету до [PERSON], 3-я особа: Одеська національна морська академія про визнання диплому спеціаліста недійсним залишено без задоволення. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24.04.2013 року, апеляційну скаргу представника Севастопольського національного технічного університету відхилено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2013 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 29.01.2014 року, касаційну скаргу Севастопольського національного технічного університету задоволено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 21.01.2013 року та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 24.04.2013 року скасовано, справу направлено на новий розгляд. Судом було встановлено, що наказом № 31-С від 03.02.1999 року на навчання до Севастопольського національного технічного університету для отримання другої вищої освіти був зарахований [PERSON], підставою для зарахування був диплом [NUMBER], виданий 20.06.1994 року Одеським вищим морським училищем. Прокуратурою м. Севастополя була проведена перевірка законності отримання відповідачем першої вищої освіти. Перевіркою було встановлено, що відповідач не мав змоги у 1994 році отримати диплом Одеського вищого морського училища, так як у 1991 році воно було реорганізовано в Одеську морську академію. Листом від 03.09.2008 року Одеська державна морська академія підтвердила, що диплом відповідачу не видавався. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 14.06.2011 року по справі за адміністративним позовом [PERSON] до Прокуратури м. Севастополя про визнання протиправними та скасування припису про усунення порушень від 25.02.2009 року, апеляційну скаргу [PERSON] на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 02.02.2011 року, якою в задоволенні позову [PERSON] було відмовлено, скасовано та ухвалено нову постанову, відповідно до якої визнано протиправним з моменту видання та скасовано припис про порушення закону Прокуратури м. Севастополя від 25.02.2009 року. У постанові від 14.06.2011 року Київський апеляційний адміністративний суд зазначив, що посилання при винесенні припису на норми Закону України «Про вищу освіту» є неправомірними, оскільки позивач отримав диплом Севастопольського національного технічного університету у 2000 році, а даний закон прийнятий лише у 2002 році. Крім того, суд також зазначив, що доводи оскаржуваного припису про недійсність диплому Одеського вищого морського інженерного училища ім. Ленінського комсомолу є неправомірними, оскільки факту недійсності зазначеного диплому не було встановлено у передбаченому законодавством порядку. Крім того, Київський апеляційний адміністративний суд в постанові зазначив, що в порушення норм ст.ст. 22, 25 Закону України «Про прокуратуру», оскаржуваний припис винесено без чіткого зазначення, в чому саме полягає порушення, та які є підстави для винесення оскаржуваного припису. До того ж, позивач на підставі договору з Севастопольським національним університетом оплатив навчання, а тому істотної шкоди інтересам держави не наступило. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Разом з тим, слід зазначити, що ч. 2 ст. 44 Закону України від 23.05.1991 року №1060-ХІІ «Про освіту» передбачено, що вищі навчальні заклади здійснюють свою діяльність за державним контрактом (замовленням) та угодами як основною формою регулювання відносин між навчальними закладами та підприємствами, установами, організаціями, громадянами. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про вищу освіту» від 17.01.2002 року №2984-ІІІ, освітня діяльність - діяльність, пов'язана з наданням послуг для здобуття вищої освіти, з видачею відповідного документа. Навчання здійснюється на підставі укладеного договору і наслідком цієї домовленості є видача диплому, на який розповсюджуються приписи щодо норм правочинів. Згідно вимог ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. На підставі ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частиною першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Згідно ч.3 ст. 215 ЦК України, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Ст. 203 ЦК України передбачає наступне: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учаснику правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Таким чином, суд приходить до висновку, що в момент вчинення правочину сторонами не було додержано вимог, встановлених ч.1 ст.203 ЦК України, відповідно до яких зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства, оскільки згідно ст. 47 Закону України «Про освіту» в редакції, яка діяла на момент навчання [PERSON], післядипломна освіта забезпечує одержання нової класифікації, нової спеціальності та професії на основі раніше здобутої у закладі освіти. Враховуючи те, що [PERSON] не було здобуто освіти, на основі якої він міг отримати диплом Севастопольського національного технічного університету, що встановлено судом раніше, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання диплому спеціаліста [NUMBER], виданого 29.06.2000 року Севастопольським національним технічним університетом, недійсним. На підставі наведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги Севастопольського національного технічного університету до [PERSON], 3-я особа: Одеська національна морська академія, Кабінет Міністрів України, про визнання диплому спеціаліста недійсним підлягають задоволенню.

Outcome: approved