Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-01 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача судовий збір. В обґрунтування позову, позивач вказала на те, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2005 року по 05 лютого 2015 року. Від шлюбу у сторін народилась дитина - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні. Судовим наказом Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2018 року стягнути аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви в суд і до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] . Починаючи з 2014 року відповідач ухиляється від своїх обов`язків по вихованню дитини, не приділяє увагу не лише фізичному та духовному розвитку дитини, а й не приймає жодної фінансової участі у витратах на дитину, не сплачує аліменти. Відповідач не спілкується з дитиною, не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки, не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей. Донька не отримує від батька жодних подарунків на день народження. Тобто відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, у зв`язку з чим, позивач вимушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не подав відзив; позивач не заперечувала проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Представник третьої особи - Управління - служби у справах дітей Чечелівської районної у м.Дніпрі ради в судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали. Вислухавши позивача, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 22 липня 2005 року; в подальшому, шлюб було розірвано рішенням Красногвардійського районного суду від 05 лютого 2015 року. Рішення набрало чинності 31.03.2015 року (арк.с.16). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16 вересня 2010 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (арк.с.15). Згідно судового наказу Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 липня 2018 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 03 липня 2018 року до досягнення дитиною повноліття (арк.с.17). Відповідно до довідки, виданої державним виконавцем Чечелівського відділу державної виконавчої служби м.Дніпра ГТУЮ від 15.01.2019 року №68, [PERSON] не отримувала аліменти з [PERSON] , 1982 року народження, за період з 13.08.2018 року по 13.01.2019 року (арк.с.18). Згідно довідки, виданої ОСББ «Магістр», [PERSON] , її малолітня донька - [PERSON] , та мати позивача - [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS] (арк.с.19). Відповідно до Акта обстеження умов проживання, умови проживання малолітньої дитини - [PERSON] , що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] разом з матір`ю [PERSON] , та бабусею [PERSON] , задовільні: є необхідні меблі та побутова техніка; є водо- та електропостачання; одна із окремих кімнат облаштована як дитяча кімната; наявні місця для сну та навчання (арк.с.37). Як вбачається з довідки, виданої ОСББ «Магістр», [PERSON] за адресою: [ADDRESS] не зареєстрований та не проживає (арк.с.19). Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (арк.с.38). Крім того, факт неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем по відношенню до малолітньої доньки підтверджено допитаними в судовому засіданні свідками. Так, допитна в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що вона знає позивача близько 16 років та є хрещеною матір`ю [PERSON] . Свідок зазначила, що відповідач, батько [PERSON] , дитину не відвідує, не приходить до неї на свята; не купує жодних подарунків, речей та продуктів харчування; дитиною не цікавиться та вихованням не займається. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що знайома з позивачем з 2002 року. Їй відомо, що вихованням неповнолітньої дитини [PERSON] займається її мати [PERSON] та її бабуся. Батько з дитиною в останній раз бачився у 2015 році, вихованням дитини не займається взагалі. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками [PERSON] та [PERSON] про їх заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Згідно з ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ст.150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до п.2 ч.1ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона/ він, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно п.15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт оскарження заявником заяви … про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до сина (параграф 57, 58). У статті 9 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року зазначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (параграф 100). В судовому засіданні встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, що негативно впливає на розвиток дитини. Відповідач не спілкується з дитиною, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє жодного інтересу до її внутрішнього світу. Наведене підтверджує факт ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків відносно дитини. Отже, встановлено, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, його поведінка свідчить про наявність кожного окремо і всіх у сукупності факторів, зазначених у Постанові Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007 року. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. За таких обставин, суд дійшов до висновку про необхідність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи викладене, суд вважає, що правові обґрунтування, на які вказувала позивач в судовому засіданні, знайшли своє підтвердження зібраними у справі доказами. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved