Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У вересні 2018 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, в якому вказала, що перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбіз 06.05.2006 року, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.01.2017 року. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після припинення подружніх відносин проживає з позивачкою.Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 31.01.2007 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/6 частини заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством,. щомісяця, починаючи з 21.12.2006 року і до повноліття дитини.Оскільки відповідач іншої участі в утриманні та вихованні доньки не приймає та враховуючи зміни в його матеріальному становищі в бік поліпшення,оскільки він з серпня 2016 року припинив виплату аліментів на утримання іншої дитини від першого шлюбу у звязку з її повноліттям, проситьзбільшити розмір аліментів з1/6 частини заробітку на 1/4 частину заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення донькою повноліття. Ухвалою від 11.10.2018р. по справі відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання позивач не прибула, суду надана письмова заява в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивача. 30.10.2018 року відповідач [PERSON] отримав ухвалу про відкриття провадження у справі та позов з додатками, але у судове засідання не зявився, відзив або зустрічний позов не подав, надав суду заяву в якій просить розглядати справу у його відсутність та прийняти рішення на розсуд суду. Суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідача на підставі наявних у справі матеріалів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК Українифіксування судового процесу звукозаписувальними технічними засобами не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступних висновків. Так, відповідно до ст.15,16 ЦК України, ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, і має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Судом встановлено, що сторони перебували з зареєстрованому шлюбі з 06.05.2006 року, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 26.01.2017 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після припинення подружніх відносин сторін проживає з позивачкою. Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 31.01.2007 року з [PERSON] на користь [PERSON]стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законодавством, щомісяця, починаючи з 21.12.2006 року і до повноліття дитини. При визначенні розміру аліментів суд врахував, зокрема те, що на утриманні у відповідача знаходиться неповнолітня дитина від першого шлюбу з [PERSON], на користь якої він сплачує аліменти на утримання дитини. Згідно з довідкою Хортицького ВДВС м.Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області за №39138 від 25.10.2018 року, у Відділі станом на 25.10.2018 року окрім виконавчого провадження №53777667 за виконавчим листом №2-308/2007 від 01.03.2007 року виданого Хортицьким районним судом м.Запоріжжя про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку, інші відкриті виконавчі провадження на боржника [PERSON] відсутні. Відповідно до частин першої, другої, статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141\~СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. За змістом статті 180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина третя статті 181 СК Українивизначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями статті 183\~СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В частині першій статті 192\~СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з пунктом 23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України\~від 15\~травня 2006\~року №\~3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Зясувавши обставини справи, оцінивши надані суду докази, суд приходить до висновку про наявність підстав для збільшення розміру аліментів у частці від доходу, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки на утримання неповнолітньої доньки, зокрема, у зв'язку зі зміною матеріального стану відповідача. При цьому, суд виходить з того, що зі змісту статей 181, 192\~СК України вбачається, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Сімейний кодекс\~України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і не пов'язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192\~СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. На момент ухвалення 31.01.2007 рокуХортицьким районним судом м.Запоріжжя рішення про стягнення аліментів з відповідачана користь позивачки в розмірі 1/6 частини його доходу, суд врахував, зокрема, матеріальний стан відповідача та те, що на його утриманні знаходиться неповнолітня дитина від першого шлюбу з [PERSON]О.і на утримання цієї дитини він сплачує аліменти. Як встановлено судом на даний час та не оспорюється сторонами, матеріальний стан відповідача змінився в бік покращення, оскільки стягнення аліментів на утримання дитини від першого шлюбу припинилось,інші відкриті виконавчі провадження на боржника [PERSON] у ВДВС, окрім виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/6 частини заробітку, відсутні. У зв'язку із вказаними обставинами та враховуючи, що розмір аліментів, який визначений рішенням суду від 31.01.2007 року є недостатнім для належного утримання та виховання дитини, забезпечення нормального розвитку дитини, суд прийшов до висновку про те, що позивачкамає право наотримання аліментів в більшому розмірі на утримання неповнолітньої доньки. Вирішуючи справу в частині визначення конкретного розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, суд враховує істотні для даної справи обставини, які передбачені ст.182 СК України, зокрема, вік дитини 12 років, те, що вона матеріально не захищена, потребує належного утримання, а також мінімальний розмір аліментів, визначений законом, і обовязок обох батьків утримувати свою неповнолітню дитину. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини та інтереси неповнолітньої дитини, виходячи із принципів справедливості, добросовісності і розумності, закріплених у ст. 7 СК України, суд вважає можливим змінити розмір аліментів на утримання дитини та стягувати з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітньоїдоньки [PERSON], [INFO],в розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача щомісячно. При цьому суд враховує, що відповідач [PERSON], якийє працездатною особою, будь-яких належних та допустимих доказів в обґрунтування неможливості збільшення розміру аліментів до вказаного розміру не надав, в судове засідання не прибув і жодним чином позовні вимоги не спростував. Також суд враховує, що законодавством визначений мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вищевикладеного, позов слід задовольнити. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму\~ВСУ від\~15\~травня 2006\~року №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу\~України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у разі задоволення судом вимоги про зміну розміру аліментів, новий розмір аліментів сплачується з дня набрання рішенням законної сили. Отже, новий розмір аліментів необхідно застосовувати з дня набрання даним рішенням законної сили. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 704 грн. 80коп., слід стягнути з відповідача на користь держави.

Outcome: approved