Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

У березні 2017 року представник позивача [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON], в яому просить стягнути з останнього на користь позивача різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 65224,66 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. та судовий збір. Свої вимоги позивач мотивує фактом дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 03.06.2016 року о 13.40 на пр-ту Л.Курбаса м. Києві. В результаті цієї пригоди були пошкоджені автомобілі [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Mitsubishі» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12.12.2016 року визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON], який керував транспортним засобом - автомобілем [NUMBER]. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу АІ/8141502 в ПрАТ «СК «Саламандра-Україна». Позивач звернувся із заявою про настання страхового випадку та згодом ним було подано заяву про виплату страхового відшкодування. Позивач замовив проведення незалежного експертного дослідження транспортного засобу «Mitsubishі» д.н.з. [NUMBER] на предмет встановлення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку.Відповідно до звіту № 479/9-16 від 19.09.2016 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику «Mitsubishі Lancer» д.н.з. [NUMBER], складає 266312,66 грн. Відповідно до висновку спеціаліста № 31/01-ТЗ від 31.01.2017 р. вартість автомобіля [NUMBER] у пошкодженому стані становить 101088,33 грн. 11.01.2017 р. ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 100000,00 грн. Зважаючи на те, що розмір страхового відшкодування не покриває матеріальний збиток, то решта матеріальних збитків в розмірі 65224,66 підлягає відшкодуванню винною особою. Таким чином позивач просить стягнути різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в розмірі 65224,66 грн., моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн., та судовий збір. Представник позивача позов підтримує та просить його задовольнити, протии заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини своєї неявки суд не повідомив, а тому суд вважає за можливе слухати справу у його відсутності за наявними у справі доказами, ухваливши по справі за згодою представника позивача та відповідно до ст. 280 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази, дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 03.06.2016 року о 13.40 на пр-ту Л.Курбаса м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода між транспортними засобами «Huyndai», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та «Mitsubishі» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12.12.2016 року визнано винним і притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП [PERSON], який керував транспортним засобом - автомобілем [NUMBER] (а.с. 10). Позивач замовив проведення незалежного експертного дослідження транспортного засобу «Mitsubishі» д.н.з. [NUMBER] на предмет встановлення вартості відновлювального ремонту та вартості матеріального збитку. Відповідно до звіту № 479/9-16 від 19.09.2016 р. вартість матеріального збитку, завданого власнику «Mitsubishі Lancer» д.н.з. [NUMBER], складає 266312,66 грн. (а.с. 11-32). Відповідно до висновку спеціаліста № 31/01-ТЗ від 31.01.2017 р. вартість автомобіля [NUMBER] у пошкодженому стані становить 101088,33 грн. (а.с. 33-40). Як встановлено судом, Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована згідно полісу АІ/8141502 в ПрАТ «СК «Саламандра-Україна». 11.01.2017 р. ПрАТ «СК «Саламандра-Україна» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 100000,00 грн. (а.с. 41). Однак, зважаючи на те, що розмір страхового відшкодування в розмірі 1000000,00 грн. не покриває матеріальний збиток, то решта матеріальних збитків в розмірі 65224,66 підлягає відшкодуванню винною особою. Відповідно до ч. 1ст. 2 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Пунктом 1) ч. 2 згаданої статті встановлено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов'язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч.1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов?язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб, Згідно ч. 2 даної статті шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об?єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст.1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному розмірі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Також позивач просить відшкодувати йому моральну шкоду, яку він оцінює у розмірі 10000,00 грн., посилаючись на завдану моральну шкоду внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 03.06.2016 року та через її наслідки. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. За правилом ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. При цьому, суд зазначає, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Зокрема, підлягають з'ясуванню наступні обставини: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору, зокрема така правова позиція відображена у п.5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Розмір відшкодування моральної шкоди оцінюється самим потерпілим та визначається у позовній заяві. Наявність моральної шкоди доводиться потерпілим, який в позовній заяві має зазначити, які моральні страждання та у зв'язку з чим він поніс і чим обґрунтовується розмір компенсації. Відповідно до роз'яснень, що мстяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Суд вважає встановленим в судовому засіданні заподіяння позивачу моральної шкоди, через пошкодження його майна, зміну нормального перебігу його життя, та психологічних переживань, з врахуванням глибини моральних та душевних стражданнях позивач, тривалості цих страждань, їх характер, характеру правопорушення допущеного відповідачем, а тому при визначенні розміру відшкодування,

Outcome: approved