Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-02 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дітей, посилаючись на те, що 08 липня 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON], який був зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 227. В шлюбі в них народилось двоє дітей син [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що під час спільного проживання з чоловіком між ними постійно виникали сварки, вони мають різні погляди на життя. У вихованні дітей [PERSON] участі не приймає, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними є неможливим, шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 2016 року. Діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 227; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей в твердій грошовій сумі у розмірі 3000 грн. щомісяця, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до досягнення кожною дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій позов підтримала та просила розгляд справи проводити у її відсутності. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про дату, час і місце розглядуй справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Оскільки позивач у поданій до суду заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Судом встановлено, що з 08 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 114445, видане 08 липня 2011 року виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 227. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між ними та поваги один до одного, різних поглядів на сімейне життя та обовязки. Спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню щодо розірвання шлюбу. В шлюбі [PERSON] та [PERSON] мають двох дітей сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виконавчого комітету Крюківщинської сільської ради № 165 від 07 лютого 2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає за адресою: [INFO], разом з нею за вказаною адресою зареєстрованими значаться її сини [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обовязків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до вимог ст. 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~Відповідно до вимог\~ст.\~8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно положень\~Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» прожитковий мінімум на дітей з 1 січня 2018 року 1492 грн.; на дитину до 6-ти років, 1860 грн.; віком від 6 до 18 років становить з 1 січня 2018 року - 1860 гривень, з 1 липня - 1944 гривні, з 1 грудня - 2027 гривень. Згідно вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При цьому суд виходить з того, що обов'язок того з батьків, хто проживає окремо, утримувати дитину не залежить від порядку (офіційно/неофіційно) працевлаштування платника аліментів. Суд,\~зясувавши дійсні\~обставини справи\~та оцінивши\~в сукупності\~зібрані докази,\~а також\~

Outcome: partial