Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 26 серпня 1996 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/3 частку домоволодіння, яке розташоване по провулку Миру, № 2 в с. Рідківці Новоселицького району. Спадщину за законом після його смерті прийняла мати [PERSON], яка померла 27 березня 2014 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на 2/3 частки вказаного домоволодіння. Спадщину по закону після її смерті своєчасно прийняла донька [PERSON]. Однак, оскільки спадкодавці не отримали при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, вона не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Просила суд визнати за нею право власності на 2/3 частки домоволодіння в порядку спадкування. В підготовчому судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, надавши суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу в його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 570 від 14 червня 2018 року станом на 1990-1991 року домоволодіння, яке розташоване по провулку Миру, №\~2 в с. Рідківці Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали троє осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/3 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1969 року, окрім вигріба № 2, який побудований у 2000 році та вбиральні літери «В», яка побудована у 2012 році, на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності, окрім вигріба № 2 та вбиральні літери «В», які побудовані головою двору [PERSON] після 1991 року. Після смерті 26 серпня 1996 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/3 частку вказаного домоволодіння, окрім вигріба № 2, який побудований у 2000 році та вбиральні літери «В», яка побудована у 2012 році, які не входять до спадкової маси після смерті [PERSON]. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла як спадкоємець за законом 1 черги його мати [PERSON], яка вступила у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 576 від 14 червня 2018 року. 27 березня 2014 року померла [PERSON] після смерті якої відкрилась спадщина на 2/3 частки домоволодіння, в тому числі в цілому на вбиральню літера «В» та вигріб № 2 даного домоволодіння, які були побудовані нею після втрати домоволодіння статусу колгоспного двору та смерті сина [PERSON]. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняла її донька [PERSON] як спадкоємець за законом 1 черги, звернувшись протягом шестимісячного терміну до нотаріуса із відповідною заявою, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за законом 1 черги після матері [PERSON], інших спадкоємців не має, відповідач позов визнав, то право власності на спадщину слід визнати за нею. У звязку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України слід повернути позивачу [PERSON], яка сплатила судовий збір у даній справі, з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 1710 гривень. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved