Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі рішення Володарського районного суду Донецької області від 11 листопада 2010 року він сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі по ? частині всіх видів доходів. Проте, на даний час змінився його сімейний та матеріальний стан, оскільки у 2013 році він одружився, в нього є малолітня дитина - донька [PERSON],[INFO], яка потребує домашнього догляду, вони з дружиною очікують на народження другої дитини. Крім того, на його утриманні перебуває мати пенсійного віку та дідусь і бабуся дружини. Враховуючи викладене просить змінити розмір аліментів, зменшивши їх з 1/4 до 1/14. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, одночасно з поданням позову клопотав про розгляд справи у його відсутності. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечила та пояснила, що перебувала із позивачем в шлюбі та проживала в м.Ковелі, однак через рік після народження доньки [PERSON], він залишив сім'ю та переїхав проживати до своїх батьків в с.Малоянісоль Донецької області. Не маючи джерела до існування вона змушена була звернутись до суду із позовом про стягнення з позивача аліментів на утримання доньки. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 11 листопада 2010 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? заробітку до досягнення дитиною повноліття. З того часу життям дитини позивач не цікавився, у зв'язку з чим рішенням Володарського районного суду Донецької області 25 червня 2014 року був позбавлений батьківських прав, при цьому проти позбавлення батьківських прав не заперечував. Відповідач просить суд врахувати ту обставину, що вона отримує мінімальну заробітну плату, а тому аліменти, які отримує дитина від позивача, є необхідними для забезпечення елементарних потреб дитини. Просить у позові відмовити повністю. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши письмові докази у справі, дійшов такого висновку: Відповідно до ст.27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В силу ст.141 СК вони мають рівні обов'язки щодо дитини. Позбавлення одного з батьків батьківських прав щодо дитини не припиняє його обов'язку щодо утримання дитини до повноліття (ст.166 СК). При цьому Конституцією України (ст.48, ст.51) дитині гарантовано право на достатній життєвий рівень , що включає достатнє харчування, одяг, житло. Таким чином, держава покладає на батьків в рівній мірі обов'язок забезпечувати дитині належні , достатні матеріальні умови для розвитку. Як вбачається з матеріалів справи сторони перебували в шлюбі в період з 28 грудня 2007 року по 04 червня 2013 року. [INFO] у них народилась донька [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 11 листопада 2010 року ухвалено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі по ? частині заробітку щомісяця, починаючи з 21 жовтня 2010 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Володарського районного суду Донецької області від 25 червня 2014 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO]. Дитину залишено на виховання матері [PERSON] Позивач звернувся до суду із позовом про зміну розміру аліментів з підстав, визначених ст.192 СК - у зв'язку із зміною матеріального та сімейного стану. Відповідно до статті 192 СК розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статтей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. При цьому, обов'язок довести наявність таких обставин покладається на позивача (ст.ст. 10, 60 ЦПК України). Обґрунтовуючи свою вимогу, позивач покликається на зміну свого сімейного стану та збільшення кількості осіб, які перебувають на його утриманні, що відповідно свідчить про погіршення його матеріального стану та впливає на його спроможність сплачувати аліменти на дочку [PERSON] в розмірі ? частини його доходів. Як вбачається з наданих позивачем доказів, зокрема свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] та свідоцтва про народження серії [NUMBER], позивач з 08 листопада 2013 року перебуває в шлюбі з [PERSON] та має в цьому шлюбі доньку [PERSON], [INFO]. Отже, після прийняття судом рішення про розмір аліментів на утримання дочки [PERSON], сімейний стан позивача змінився, він одружився, його дружина вагітна і в нього є малолітня дитина, яка також потребує матеріального забезпечення. Згідно довідки про доходи, позивач працює фельдшером СШМД м.Маріуполь Донецької області, отримує в середньому заробітну плату на рівні 6000 грн, щомісяця сплачує аліменти, в липні 2016 року розмір аліментів становив 1395,98 грн., заборгованості по аліментах немає. Враховуючи розмір заробітної плати позивача, місце та умови його роботи (м.Маріуполь Донецької області), зміну його сімейного стану та наявність на його утриманні малолітньої дитини від другого шлюбу (дочка [PERSON], [INFO]), суд вважає необхідним позов задовольнити частково та зменшити розмір аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], з 1/4 частини доходів до 1/6. При цьому, суд враховує інтереси обох дітей та фінансові можливості сімей, в яких діти проживають. На переконання суду, таке зменшення розміру аліментів буде відповідати вимогам ст. 3 Конвенції ООН «Про права дитини», згідно якої в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Що стосується вимоги позивача про зменшення розміру аліментів до 1/14 частини його доходів, то вони є необґрунтованими з огляду на те, що позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження наявності на його утриманні інших осіб. До числа своїх утриманців позивач відносить окрім малолітньої доньки, також дружину, свою матір , діда та бабусю дружини. Однак, довідка про вагітність дружини не є доказом її непрацездатності та перебування на утриманні позивача. Також не є доказом непрацездатності дружини та перебування її на утриманні позивача довідка про потребу дитини у домашньому догляді через захворювання на ГРЗ (гостре респіраторне захворювання). Довідки про склад сім'ї №1071 від 10.08.2016 року, згідно якої разом із позивачем проживає також мати [PERSON], яка є пенсіонером за віком, не доводить факт перебування матері на утриманні позивача, оскільки мати отримує пенсію, а позивач не надав суду докази розміру пенсії матері, а також докази на підтвердження витрат, які він несе на утримання матері. Висновки суду не можуть ґрунтуватись на припущеннях. Що стосується тверджень позивача про перебування на його утриманні бабусі та дідуся дружини, то вони не знайшли свого підтвердження в суді, оскільки згідно довідки Ні- кольської селищної ради Донецької області від 10.08.2016 року, вони проживають в іншому населеному пункті - смт.Нікольське разом із своєю донькою та онуками. Доказів того, що вони перебувають на утриманні саме позивача суду не надано. Таким чином, рішення суду про зменшення розміру аліментів з 1/4 до 1/6 частини доходу позивача є справедливим та обґрунтованим. При вирішенні питання щодо розподілу судових витрат суд зазначає, що за позовами платника про зменшення розміру аліментів сплачується судовий збір за ставкою, визначеною ст.4 Закону України «Про судовий збір» виходячи із ціни позову, яка визначається за правилами ст.80 ЦПК. Суд, забезпечив позивачу доступ до правосуддя та ухвалою від 20 вересня 2016 року відстрочив сплату судового збору до ухвалення судового рішення. Тому, відповідно до ст.88 ЦПК з позивача в доход держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial