Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до Голосіївського районного суду м. Києва про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], шляхом позбавлення [PERSON] права користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі укладеного 27.07.2016 року між нею та [PERSON] договору міни, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагутою Л.О., зареєстровано в реєстрі за № 977. Відповідач [PERSON] є колишнім членом сім'ї колишнього власника, який після реєстрації 09.06.2009 року у вказану квартиру не вселявся та в ній не проживав, виїхав на постійне місце проживання в США, адреса його не відома. Вказує що наявність реєстрації відповідача у вказаній квартирі перешкоджає позивачу розпоряджатися квартирою на власний розсуд та впливає на розмір коштів по її утриманню. Представник позивача подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу у її відсутність та у відсутність позивача, позов підтримує, наполягає на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача через канцелярію суду надала заяву, про розгляд справи у її відсутність та у відсутність відповідача, в якій зазначила про визнання позову повністю та безумовно. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви представників сторін, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, зідно зі ч. 1 ст. 317 ЦК України. Судом встановлено, що 27.07.2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір міни, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Палагутою Л.О. та зареєстрований в реєстрі за № 977. Відповідно до договору [PERSON] є единим власником квартири [ADDRESS]. Згідно з п.1 ч.1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. У квартирі [ADDRESS] згідно довідки форми №3 виданої Комунальним концерном «Центр Комунального сервісу» №1707 від 02.09.2016 року, зареєстрований позивач - [PERSON] та відповідач - [PERSON]. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник майна згідно зі ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Представник відповідача подав до суду заяву, в якій визнає позов повністю та безумовно. Повноваження представника відповідача на вчинення відповідної процесуальної дії не обмежена. Визнання позову представником відповідача не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси сторін у справі, та інших осіб, тому суд вважає ухвалити рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За змістом ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим кодексом, іншими актами цивільного законодавства, або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). З урахуванням положень ст. 8 ЦК України та ст. 405 ЦК України, що регулює подібні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеною квартирою. На підставі наведеного,

Outcome: approved