Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні, в якому просив зняти арешти з його майна, які були накладені постановами державних виконавців АВ№ 404814 від 30.05.2006 року, б/н від 11.05.2002 року та АА№093977 від 30.05.2006 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач виявив бажання відчужити належну йому квартиру. При оформлені правочину нотаріусом було виявлено, що на квартиру постановами ВДВС Суворовського РУЮ накладено арешти. Позивач вважає, що будь-які підстави накладення арештів відсутні, а їх наявність порушує його право на власний розсуд розпоряджатись своїм майном. У судове засідання представник позивача не зявилась, подала до суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, а також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача в судове засідання також не зявилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Суд відповідно положень ст.ст. 169, 224 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності учасників процесу за наявними доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що постановами державних виконавців ВДВС у Суворовському районі м. Херсона АВ№404814 від 30.05.2006 року та АА№093977 від 30.05.2006 року та постановою державного виконавця ВДВС Суворовського районного управління юстиції б/н від 11.05.2002 року було накладено арешт на 1/6 частину квартири № 119 по вул. Карбишева, 57, корп. 2 в м. Херсоні, яка належить [PERSON]. Згідно довідки старшого державного виконавця ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні від 14.02.2015 року в провадження ВДВС будь-які виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] не перебувають, будь-яка інформація з приводу вчинених виконавчих дій відсутня. Відповідно до вимог ч.ч. 1 та 2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно вимог ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України не залежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ч. 1 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б свідчили про наявність невиконаних зобовязань позивача та які б підтверджували обґрунтованість існування арештів, накладених постановами державних виконавців ВДВС у Суворовському районі м. Херсона АВ№404814 від 30.05.2006 року та АА№093977 від 30.05.2006 року та постановою державного виконавця ВДВС Суворовського районного управління юстиції б/н від 11.05.2002 року. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved