Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про визнання права власності на спадкове майно. В обгрунтування позову зазначила, що [INFO] помер\~її батько [PERSON] . Після його смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельного паю та 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Позивач прийняла спадщину після смерті батька та 27.10.2017 [INFO] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на земельний пай. [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після її смерті залишилося спадкове майно, яке складається з земельного паю та 1/2 частини житлового будинку з господарськими спорудами в [ADDRESS] . Позивач прийняла спадщину після смерті матері та 12.04.2016 [INFO] . отримала свідоцтво про право на спадщину по заповіту на земельний пай. Будинок, що розташований в [ADDRESS] , станом на 15.04.1991 р., належав колгоспному двору, членами якого були [PERSON] та [PERSON] . Позивач звернулася до Тростянецького державного нотаріуса з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. У видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказаний будинок. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані в [ADDRESS] , що належали померлому [INFO] [PERSON] та померлій [INFO] [PERSON] в рівних частках. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 28.03.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 15.07.2019 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, представник позивача подав до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника Верхівської сільської ради, заперечень проти визнання права власності не має (а.с. 123, 128). Згідно з частиною третьою\~статті 211 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі\~ЦПК України) учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності; якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 36) 01.06.1986р. між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Виконавчим комітетом Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, актовий запис №12. Прізвище дружини після державної реєстрації шлюбу « [PERSON] », що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а.с. 37). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 73 років, про що в Книзі реєстрації смертей 01.02.2008р. зроблено відповідний актовий запис за №1 (а.с. 41). 20.12.2012р. секретар Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області посвідчила заповіт, який зареєстровано в реєстрі за №38, згідно якого [PERSON] , [INFO] , що мешкає в [ADDRESS] , на випадок її смерті зробила заповітне розпорядження на все те майно, що їй буде належати на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла [PERSON] (а.с. 35). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 75 років, про що 11.02.2013р. складено відповідний актовий запис №5 (а.с. 38). За даними виписки з погосподарської книги сільської ради, станом на 15.04.1991 р. господарство за адресою: [ADDRESS] , відносилося до категорії колгоспних дворів. До його складу входили: голова двору [PERSON] , 1934р.н. та дружина - [PERSON] , 1937р.н. (а.с. 23). Згідно довідки №530 від 03.09.2018р., виданої виконавчим комітетом Верхівської сільської ради, житлова садиба з господарськими будівлями та спорудами, які належали нині покійним [PERSON] та [PERSON] , знаходиться за адресою: [ADDRESS] . [ADDRESS] адреса: [ADDRESS] (а.с. 24). Згідно технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] загальною площею 102,0 кв.м, житловою площею 57,9 кв.м, допоміжною площею 44,1 кв.м., складається з житлового будинку - А; вхідного ганку - а; веранди - а1; будівлі входу в погріб - Б; погреба Бп; надвірної вбиральні В; хліва для птиці Г; гаража Г1; хвіртки -1; брами 2; огорожі 3; доріжки з твердим покриттям І; в`їздного пандуса ІІ (а.с. 42-49). Згідно з вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженими ЦСУ СРСР 13 квітня 1979 року №11215, визначення в сільській місцевості громадського типу господарства в погосподарській книзі та відомостей щодо членів колгоспного двору, що має правове значення, було покладено саме на сільські ради. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності з іншими доказами, наприклад, ухваленими органами місцевого самоврядування рішеннями про оформлення права власності громадян на будинки, технічним паспортом на будівлі, документами про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів (далі Вказівки), затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР (далі Держкомстат СРСР) від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками, затвердженими постановою Держкомстату СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Відповідно до статті 120 ЦК УРСР в редакції 1963 року колгоспний двір визначався, як сімейно-трудове об`єднання осіб, всі або частина яких були членами колгоспу, брали участь у суспільному виробництві колгоспу та спільно вели підсобне господарство. Майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності. При цьому за змістом частини другої статті 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, які містяться в пункті 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» положення статей 17, 18 Закону України «Про власність» щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року). До правовідносин, що виникли раніше, застосовується чинне на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З огляду на викладене судом встановлено, що станом на день своєї смерті [PERSON] та [PERSON] кожному належало по 1/2 частки майна колгоспного двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . З копії спадкової справи №376/2017р. до майна померлого [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після його смерті зверталася дочка [PERSON] Інші спадкоємці відсутні. Також, позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом від 27.10.2017р. на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом у землі, яка перебуває в колективній власності КСП «Іскра» с. Верхівка Тростянецького району Вінницькою області розміром 2,18 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), вартістю 19264 грн. 39 коп., належного спадкодавцю на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] , виданого Тростянецькою районною державною адміністрацією Вінницької області 21.11.2008р. та зареєстрованого 21.11.2008р. у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1012 (а.с. 81). З копії спадкової справи №286/2013р. до майна померлої [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після її смерті зверталася дочка [PERSON] Заява надійшла до Тростянецької державної нотаріальної контори 20.08.2013р. за №5680 (а.с. 86). Також, позивач отримала Свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.04.2016р. на земельну ділянку площею 1,6276 гектарів в межах, згідно з планом, розташованої на території Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер земельної ділянки 0524180800:01:001:0239, належної спадкодавцю, на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №479556, виданого Тростянецькою районною державною адміністрацією Вінницької області 24.11.2008р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за №010880800056 (а.с. 109 звор.). У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 13.09.2018р. №536/02-17 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності спадкодавців на вищезазначений житловий будинок у [PERSON] відсутній, вона має право звернутися до суду з позовом для визнання за нею права власності на вказаний житловий будинок після померлих батьків (а.с. 26). Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Водночас, в оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва позивачу, нотаріусом фактично було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавців на житловий будинок. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та нородженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із частиною п`ятою статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] і спадкоємцем до їх майна за за законом і за заповітом є [PERSON] , яка своєчасно прийняла спадщину, оскільки у встановлений законом строк звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, а тому позовні вимоги в частині визнання за нею права власності на спадкове майно після смерті батьків [PERSON] та [PERSON] , а саме на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою [ADDRESS] , які належали останнім за життя, підлягають задоволенню.

Outcome: approved