Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-15 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості розмірі 1083215 (один мільйон вісімдесят три тисячі двісті п'ятнадцять) грн. 95 коп., що та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 28.04.2007 між сторонами було укладено договір кредиту №38-05/1/399 відповідно до якого позивач надав відповідачу у користування грошові кошти у розмірі 40949 доларів США 00 центів з відсотковою ставкою 12%, однак відповідач у порушення умов договору протягом тривалого часу не здійснює погашення процентів за користування кредитними коштами у встановлені строки. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином подавши через канцелярію суду заяву в якій просив слухати справу у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 26). Відповідач в судові засідання не з'явився повторно, про день і час розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом поштового повідомлення (а.с. 20, 21, 24, 25), заперечень проти позову суду не надав, про поважність причини неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності не з'явившихся осіб на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 28.04.2007 між сторонами було укладено договір кредиту №38-05/1/399 відповідно до якого позивач надав відповідачу у користування грошові кошти у розмірі 40949 доларів США 00 центів з відсотковою ставкою 12% (а.с. 3-5). Згідно заявки на видачу готівки №2 від 28.04.2007 відповідачу було надано кредитні кошти у розмірі 40949 доларів США 00 центів (а.с. 6). Станом на 11.07.2016 складає 1083215 (один мільйон вісімдесят три тисячі двісті п'ятнадцять) грн. 95 коп., яка складає: сума заборгованості за кредитом 741491 грн. 40 коп.; розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 341724 грн. 55 коп. (а.с. 9). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. З урахуванням доказів, оцінку яким суд дав вище, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Статтею 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтвердженні судові витрати по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved