Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-19 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з даною заявою про визнання недієздатною [PERSON], встановлення над нею опіки та призначення їй опікуна, посилаючись на те, що її сестра [PERSON], [INFO] є інвалідом дитинства та потребує постійного догляду. 28 листопада 2011 року [PERSON] було встановлено першу групу інвалідності безстроково, що підтверджуєтсья довідкою до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 675109. До 20 червня 2018 року [PERSON] проживала разом із батьком, однак останній помер. Оскільки [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, заявниця вимушена звернутися до суду, який просить визнати недієздатною [PERSON], встановити над нею опіку та призначити її опікуном. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримує. Представник органу опіки і піклування Вапнярської селищної ради в судове засідання не з'явився, однак голова селищної ради, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути по суті у відсутності їх представника, не заперечує проти задоволення заявлених [PERSON] вимог. Оскільки учасники справи в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення заяви з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 295 Цивільного процесуального Кодексу України, заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, у тому числі неповнолітньої особи, чи визнання фізичної особи недієздатною подається до суду за місцем проживання цієї особи, а якщо вона перебуває на лікуванні у наркологічному або психіатричному закладі, за місцезнаходження цього закладу. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється Цивільним процесуальним кодексом України. Якщо суд відмовить у задоволенні заяви про визнання особи недієздатною і буде встановлено, що вимога була заявлена недобросовісно без достатньої для цього підстави, фізична особа, якій такими діями було завдано моральної шкоди, має право вимагати від заявника її відшкодування. Судом встановлено, що заявниця є сестрою [PERSON], що підтверджується копією свідоцта про народження серії [NUMBER], виданного 10 липня 1984 року Вапнярською селищною радою Томашпільського району Вінницької області (а.с. 7). З довідки до акта огляду МСЕК серії 10 ААА № 675109 від 28 листопада 2011 року, вбачається, що [PERSON] має І А групу інвалідності, причина інвалідності інвалід з дитинства (а.с. 10). Згідно висновку судово-психіатричного експерта № 338 від 18 жовтня 2018 року [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у вигляді легкої розумової відсталості з мінімальним порушенням поведінки, обумовленої органічним ураженням головного мозку нез'ясованого генезису (F70.0). Внаслідок свого захворювання [PERSON] не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с 27-29). Таким чином, судом встановлено наявність достатніх підстав для визнання [PERSON] недієздатною. Згідно ст. 58 ЦК України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Аналогічне правило щодо призначення опікуна, визначено у ч. 1 ст. 241 ЦПК України. Згідно ст. 62 ЦК України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Відповідно до ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов'язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. У відповідності до ч. 1 ст. 300 ЦПК України, суд, ухвалюючи рішення про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Згідно довідки Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області від 31 серпня 2018 року № 02178 [PERSON] веде догляд за хворою сестрою інвалідом [PERSON] (а.с. 12). Як вбачається з рішення виконавчого комітету Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області №107 від 17 серпня 2018 року про доцільність встановлення опіки [PERSON] відносно її сестри [PERSON], 1984 року народження, опікунська рада вважає за доцільне призначити опікуном [PERSON] її сестру - [PERSON] (а.с.13). Згідно викладеного, заява [PERSON] про визнання фізичної особи недієздатноюта встановлення над нею опіки, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved