Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У березны 2015 року публічне акціонерне товариство ПриватБанк (надалі Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості в сумі 18081,08 грн. та стягнення судових витрат по справі. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначав, що 11.11.2010 року між Банком та [PERSON] був укладений кредитний договір № б/н (надалі-кредитний договір), за умовами якого останній отримав кредит в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30% відсотків на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого кредитного ліміту, встановленого банком відповідно до п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та тарифами «Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Умовами та правилами надання банківських послуг». ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. За вимогами п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Умов та правил надання банківських послуг, боржник доручає списувати з будь якого рахунку відкритого в банку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобовязань. Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг за незгодою зі зміною правил або тарифів банку, позичальник зобовязується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед банком заборгованість. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Умов та правил надання банківських послуг банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових або інших зобовязань за цим договором. Враховуючи, що відповідач не виконує належним чином своїх зобовязань за кредитним договором, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, розмір якої станом на 31.01.2015 року становить 18081,04 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 14741,73 грн., за процентами в сумі 1902,12 грн., за комісією в сумі 100 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 837,19 грн. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив задовольнити позовні вимоги та стягнути судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, направив заяву про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про слухання справи в його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти(кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 1 ст. 1049, ч. 1 ст. 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядок, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обовязку виконання зобовязання та повинен сплатити суму боргу та процентів передбачених договором. Відповідно до ст.. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором, або законом, зокрема: сплата неустойки, відшкодування збитків (ст. 611 ЦК України). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення-невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Судом встановлено, що 11.11.2010 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого банк надав останньому кредит в розмірі 15000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою за користування кредитом 30% річних, а відповідач зобовязався щомісячно в установлені договором строки погашати кредит та відсотки за користування ним. Термін дії кредитного ліміту відповідає строку дії картки. Обґрунтовуючи підставність позову Банк посилався на те, що відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.01.2015 року утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 18081,04 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 14741,73 грн., за процентами в сумі 1902,12 грн., за комісією в сумі 100 грн., штраф (фіксована частина) в сумі 500 грн., штраф (процентна складова) в сумі 837,19 грн.. Виходячи з положень ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов'язання. Суд вважає, що визнання позову відповідачем не протирічить закону, не порушує прав та інтересів третіх осіб, тому відповідно до положень ч. 4 ст. 174 ЦПК України, може бути прийнято судом. Викладене свідчить, що позовні вимоги обґрунтовані, і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: approved