Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

У березні 2019 року заявник [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва із заявою, в якій просила суд встановити факт спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу [PERSON] разом зі [PERSON] з 2006 року по 11 травня 2018 року. Вимоги заяви обґрунтовані тим, що з початку січня 2006 року до кінця грудня 2009 року заявник і [PERSON] почали проживати разом однією сім`єю в кв. [ADDRESS] , а потім, на початку січня-лютого 2010 року, вони переїхали жити за адресою: [ADDRESS] , що належить останньому на праві власності, де проживали до 11 травня 2018 року (до дня смерті спадкодавця), були пов`язані спільним побутом, мати взаємні права та обов`язки, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Факт проживання заявника [PERSON] разом зі [PERSON] можуть підтвердити свідки у судовому засіданні. Після смерті [PERSON] заявник здійснила його поховання, як дружина розпорядилася речами померлого. Враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом, а також відсутність спадкоємців за законом першої, другої, третьої черг заявниця, відповідно до ст.1264 ЦК України, має право на спадкування за законом у четверту чергу. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України заявник вважає себе такою, що прийняла спадщину, крім цього звернулася до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини звернулася до державного нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину, але нотаріусом у оформленні права на спадщину відмовлено, вказавши, що документів, які надано для одержання свідоцтва про право на спадщину недостатньо. Таким чином, встановлення юридичного факту проживання заявника однією сім`єю зі спадкодавцем не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини має значення для належного оформлення права на спадщину та одержання відповідного свідоцтва. У судовому засіданні представник заявника вимоги даної заяви підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, хоча про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду надіслав лист з проханням розглядати справу за його відсутності. Ухвалою суду від 21.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 19.08.2019 року ухвалено викликати і допитати в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою суду від 19.08.2019 року витребувано у Дванадцятій Київській\~державній нотаріальній\~конторі копію спадкової справи №1052/2018, що була заведена після смерті [PERSON] , що помер [INFO] . Суд, заслухавши пояснення представника заявника та заявлених у справі свідків, дослідивши подані документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, вважає, що заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності до п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Приписами ч.ч. 1, 2 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Так, звертаючись до суду з даною заявою заявник вказувала, що з початку січня 2006 року до кінця грудня 2009 року [PERSON] і [PERSON] почали проживати разом однією сім`єю в кв. [ADDRESS] , а потім, на початку січня-лютого 2010 року, вони переїхали жити за адресою: [ADDRESS] , що належить останньому на праві власності, де проживали до 11 травня 2018 року (до дня смерті спадкодавця), були пов`язані спільним побутом, мати взаємні права та обв`язки, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка, але не звернулися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с. 33). Між [PERSON] і [PERSON] за час життя останнього не було зареєстровано шлюб. На підтвердження факту спільного проживання [PERSON] і [PERSON] однією сім`єю в кв. [ADDRESS] з початку січня 2006 року до кінця грудня 2009 року надано фотографії, які, як вказувала заявник, зроблені у період 2007 року (поїздка в гості до дочки заявника [PERSON] в смт. Гребінки Васильківського р-ну Київської обл. на хрестини внучки), 2010 року (поїздка до сина заявника до військової частини). Вказані фото, на думку суду, не можуть бути доказом проживання однією сім`єю [PERSON] і [PERSON] як чоловіка та дружини у вказаний період з огляду на те, що суду не надано належних та допустимих доказів того, що на них зображені вказані особи. Крім того, самі по собі фото не свідчать про спільне прожиття осіб, їх пов`язаність взаємними правами та обов`язками, спільним побутом. В ході перевірки тверджень щодо про те, що на початку січня-лютого 2010 року [PERSON] і [PERSON] переїхали жити за адресою: [ADDRESS] , що належить останньому на праві власності, де проживали до 11 травня 2018 року (до дня смерті спадкодавця) судом встановлено наступне. Як вбачається із Акту-Довідки №102 від 07.10.2016 року, який складений в присутності майстра технічної дільниці [PERSON] , жителів будинку по [ADDRESS] [PERSON] , про те, що було відвідано кв. [ADDRESS] на предмет проживання у ній [PERSON] , 1966 р.н. та [PERSON] , 1991 р.н. Зі слів сусідів, [PERSON] та [PERSON] не проживають за вказаною адресою з 2009 року (а.с. 36). Крім того, із довідки 10/02/30 від 16.07.2018 року, яка видана Шевченківським районним сервісним центром по роботі зі споживачами Комунального концерну «Центр комунального сервісу» вбачається, що [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] , але не проживає за даною адресою з 2010 року (а.с. 38). Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] вказала, що [PERSON] і [PERSON] проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. За період спільного проживання їздили разом на роботу, вели спільне господарство. На початку 2010 року переїхали жити за адресою [ADDRESS] періодично приїздили, адже за тією адресою жила їх донька зі своєю сім`єю. Свідок [PERSON] , яка була також допитана у судовому засіданні в якості свідка, пояснила, що була у гостях у заявника та померлого за адресою [ADDRESS] , куди вони переїхали в 2010 році. У цей час вони проживали вдвох, пов`язані спільним побутом. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що з померлим [PERSON] вони були знайомі давно, а його цивільну дружину [PERSON] знає з 2010 року. Жили вони постійно за адресою [ADDRESS] як подружжя, вели спільне господарство, планували укласти шлюб, але [PERSON] несподівано помер. З урахуванням вищенаведеного та зважаючи на те, що показання свідків не протирічать іншим зібраним по справі доказам, суд оцінює вказані показання як достовірні. Факт проживання [PERSON] разом із [PERSON] за адресою [ADDRESS] до дня смерті останнього підтверджується також Актом, складеним майстром тех. дільниці №4 за підписом сусідів, який затверджений начальником ЖЕД-1 Святошинського району в м. Києві від 13.07.2018 року (а.с. 37). За час спільного проживання за адресою [ADDRESS] як [PERSON] , так і [PERSON] сплачували кошти на оплату комунальних послуг, що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 49-123). Після смерті [PERSON] саме заявник організувала його поховання, понесла відповідні витрати, що підтверджується Договором-замовленням №9.96085К на організацію та проведення поховання від 12.05.2018 року, Актом №00000021 здачі-прийняття надання послуг від 14.05.2018 року, Довідкою на одержання праху №9.96085К від 12.05.2018 року, Видатковою накладною №Е-00000135 від 14.05.2018 року, Фіскальним чеком про сплату від 12.05.2018 року (а.с. 16-20), подала документи до центру надання адміністративних послуг з метою зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] у зв`язку з його смертю у відповідності до опису наданих документів від 04.07.2018 року (а.с. 21), отримала трудову книжку померлого, як вбачається із листа ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг» (а.с. 12). Крім того, [PERSON] 21.08.2018 року, тобто в межах шестимісячного строку, звернулася до Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] . Проте, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19.11.2018 року державним нотаріусом Дванадцятої Київської державної нотаріальної контори Щербина Я.О. [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв`язку з відсутністю доказів родинних стосунків між спадкоємцем та спадкодавцем. Відповідно ч. 2\~ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. За умови ст. 1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Як роз`яснено у пункті 21\~постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2\~ст. 3 СК\~про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами:\~1) письмовими, речовими і електронними доказами;\~2) висновками експертів;\~3) показаннями свідків. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки у судовому засіданні з показань свідків було достовірно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім`єю як дружина і чоловік саме з лютого 2010 року по день смерті останнього за адресою [ADDRESS] , так як були пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, вимоги заяві у цій частині підлягають задоволенню. У той же час, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що з початку січня 2006 року до кінця грудня 2009 року [PERSON] і [PERSON] проживати разом однією сім`єю в кв. [ADDRESS] , тому, вимоги заяви у цій частині задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, ст. 3 СК України, ст. 1264 ЦК України,

Outcome: partial