Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-24 00:00:00

У березні 2021 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із позовом до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, яким просить скасувати арешт нерухомого майна реєстраційний номер обтяження 2382885, що зареєстровано в єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна 13.09.2005 року що внесено 12 Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови № 38/10 від 05.09.2005 року відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 27.01.2021 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про зняття арешту зареєстрованого 12-ю Київською державною нотаріальною конторою на підставі постанови № 38/10 від 05.09.2005 року відділу державної виконавчої служби Святошинського районного управління юстиції у м. Києві. Листом від 08.02.2021 року йому було повідомлено що в системі АСВП відсутні відомості щодо виконавчого провадження в рамках якого була винесена постанова № 38/10 від 05.09.2005 року на підставі якої було арештовано його майно, оскільки дана база працювала протягом 2007-2008 років. На даний час позивач не є боржником по жодному виконавчому провадженню і відсутність інформації в Єдиному реєстрі боржників про існування у позивача відкритих відносно нього виконавчих проваджень це підтверджує. Позивач зазначає, що є законослухняним громадянином і відносно нього на даний час не відкрито жодного виконавчого провадження. Ухвалою Святошинського районного суду від 19.04.2021 року справу прийнято до розгляду та призначено розгляд у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.01.2021 року головним державним виконавцем Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції Домбровською В.О. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП 3336536 у зв`язку з повним погашенням боргу за виконавчим листом № 2-527 виданим 26.04.2002 року Бородянським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 1/2 частини неподаткового мінімуму доходів громадян і до повноліття дитини, починаючи з 24.04.2002 року (а.с. 11). Відповідно до інформації з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта на підставі постанови № 38/10 05.09.2005 Відділом ДВС Святошинського районного управління юстиції у м. Києві накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). 27.01.2021 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції з заявою про зняття арешту з майна. Листом від 08.02.2021 року Святошинським районним відділом державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції позивачу було відмовлено у знятті арешту, оскільки в системі АСВП відсутні відомості щодо виконавчого провадження в рамках якого була винесена постанова № 38/10 від 05.09.2005 року на підставі якої було накладено арешт на майно, що належить [PERSON] та рекомендовано звернутись до суду (а.с. 12). Судом встановлено, що відкритих виконавчих проваджень, де боржником є позивач, на сьогоднішній день немає. Відповідно до ч.1,2 ст. 15 ЦК України Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 56 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» визначений вичерпний перелік підстав за яких виконавець зобов`язаний зняти арешт з майна. В усіх інших випадках, як вбачається з п. 5 ст. 59 цього Закону, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведеного, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту є найбільш ефективним та сприятиме захисту порушених прав позивача, а тому позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved