Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У березні 2021р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачки [PERSON] , в якому просила суд: - стягнути з відповідачки на користь позивачки аліменти на її тримання в розмірі ј частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідачки. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що відповідачка є її донькою, і ухиляється від покладеного на неї обов`язку допомагати своїй матері, яка потребує кошти для належного харчування та лікування, проте в силу того, що є пенсіонером та літньою людиною не може забезпечити себе сама. Також позивачка зазначала, що єдиним її доходом є пенсія, розмір якої є недостатнім для проживання. Оскільки в досудовому порядку вирішити спір не можливо, позивачка вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 20 травня 2021р. відкрито провадження по справі за правими спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 01 липня 2021р. на адресу суду надійшов відзив на позов, в якому сторона відповідача заявлені позовні вимоги визнала, одночасно клопотала перед судом про розгляд справи у свою відсутність. 27 вересня 2021р. на адресу суд надійшла заява від сторони позивача про розгляд справи у відсутність сторони, яка заявлені позовні вимоги підтримує. В судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Суд вважає за можливе справу розглянути у відсутності сторін, в порядку ч. 3 ст. 211 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. За змістом ч. 1, 3 ст. 172 СК України, дитина, повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що відповідачка є донькою позивачки. Судом встановлено, що позивачка є пенсіонером, має хронічні захворювання, проживає окремо від відповідачки, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві, отримує пенсію за віком, розмір пенсії складав, станом на січень 2021р. 13538,38 грн. щомісяця. Відповідно до ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. За змістом ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено частиною першою статті 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімум. Правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 16 квітня 2018р. у справі № 759/1315/17. Водночас наявність доходів, які є більшими за прожитковий мінімум, не свідчить про те, що батько (мати) не потребують матеріальної допомоги. Правовий висновок висловлений у постанові від 05 вересня 2019р. у справі № 212/1055/18, у постанові від 26 лютого 2020р. у справі № 233/4252/18, у постанові від 02 жовтня 2019р. у справі № 301/1359/16. Судом встановлено, що за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва по цивільній справі № 761/12091/21 від 27 липня 2021р., яке набрало законної сили, стягнуто з відповідачки на користь її батька [PERSON] на його утримання аліменти у розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, починаючи з 31 березня 2021р. - довічно. При цьому зазначеним рішенням суду, було встановлено, що сума доходів, які отримує батько відповідачки, згідно довідки з Головного управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві (Печерський район), є лише пенсія за віком у розмірі 4171,29 грн. щомісячно. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи розмір пенсії, яку отримує позивачка, а також сукупний дохід відповідачки, і те, що з нею вже стягуються аліменти на утримання непрацездатного батька (розмір пенсії якого значно менший розміру пенсії позивачки), суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме: слід стягнути з відповідачки на користь позивачки аліменти на її утримання у розмірі 1/8 частини з усіх видів заробітку /доходу/ відповідачки починаючи з 31 березня 2021р. і довічно. Відповідно до ст. ст. 141, 142 ЦПК України з відповідачки на користь держави підлягає стягненню 50 відсотків судового збору у розмірі 454,0 грн. Згідно із п. 1) ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial