Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 4781,32 гривень та понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 14 серпня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та фізичною особою [PERSON] був укладений Договір про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки № 319198, на умовах якого банком було відкрито останньому рахунок в гривні на умовах тарифного пакету Зарплатний, Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку. 23.08.2013 року відповідно до умов Договору банком було надано [PERSON] платіжну картку типу Maestro та ПІН-конверт до неї, про отримання яких відповідач розписався. 12.09.2013 року [PERSON] звернувся до банку із заявою, в якій просив встановити йому ліміт кредиту на рівні 200% від заробітної плати. 17.09.2013 року між банком та відповідачем було укладено Додатковий договір № 1 до Договору про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки № 319198 від 14.08.2013р. Про встановлення кредитної лінії з лімітом кредиту у сумі 3600,0 гривень. Строк дії кредитної лінії встановлено на період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. Починаючи з квітня 2014 року, надходження заробітної плати на рахунок клієнта [PERSON] припинилися, що свідчить про звільнення останнього з організації, з якою банком укладено договір про зарахування заробітної плати, або про відмову клієнта від отримання заробітної плати та інших виплат, передбачених чинним законодавством шляхом їх зарахування на рахунок. Відтак, в силу п.3.3 Договору карткового рахунку позичальник зобов'язаний був погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі. Станом на 01 лютого 2015 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 4781,32 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом- 3565,82 грн., процентів- 663,22 грн., пені- 552,28 грн. Пославшись на викладене, просили позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 4781,32 гривень та судовий збір в сумі 243,60 гривень. Відповідач в судове засідання не зявився, судом про дату і час розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить наявне у справі поштове повідомлення, доказів про поважність причин неявки суду не надав, із заявою про розгляд справи в його відсутність до суду не звертався. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. 14 серпня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та фізичною особою [PERSON] був укладений договір про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки № 319198, на умовах якого банком було відкрито останньому рахунок в гривні на умовах тарифного пакету Зарплатний, Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті банку та інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ банку. 23.08.2013 року відповідно до умов Договору банком було надано [PERSON] платіжну картку типу Maestro та ПІН-конверт до неї, про отримання яких відповідач розписався. 12.09.2013 року [PERSON] звернувся до банку із заявою, в якій просив встановити йому ліміт кредиту на рівні 200% від заробітної плати. 17.09.2013 року між банком та відповідачем було укладено Додатковий договір № 1 до Договору про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки № 319198 від 14.08.2013р. про встановлення кредитної лінії з лімітом кредиту у сумі 3600,0 гривень. Строк дії кредитної лінії встановлено на період дії платіжної картки. При випуску платіжної картки на новий термін кредит продовжується на строк дії платіжної картки. За користування кредитом відповідач зобов'язався сплачувати банку відповідну плату (проценти). Згідно з п.1.1.4 Договору № 319198 від 14.08.2013р. Процентна ставка за кредитом є фіксованою та складає 24% річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за несанкціонованим овердрафтом складає 35% річних. Відповідно до п.3.2 вказаного Договору сплата процентів за кредитом та несанкціонованим овердрафтом здійснюється щомісячно. Пунктом 3.3 Договору сторонами визначені випадки зобов'язання клієнта погасити заборгованість у повному обсязі. Судом встановлено, що, починаючи з квітня 2014 року, надходження заробітної плати на рахунок клієнта [PERSON] припинилися, що, в свою чергу, в силу п.3.3 Договору карткового рахунку зобов'язувало позичальника погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі. Однак відповідач порушив умови укладеного договору, не сплачує кредит та проценти за його користування та таким діями позбавляє банк отримання доходу, на який він розраховував при укладені договору. Як вбачається з наданого суду розрахунку, станом на 01 лютого 2015 року заборгованість [PERSON] перед банком становить 4781,32 грн., яка складається із: заборгованості за основним боргом- 3565,82 грн., процентів- 663,22 грн., пені- 552,28 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 599 Цивільного Кодексу України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст. 615 Цивільного Кодексу України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 статті 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Таким чином, вимоги позивача підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.88 ЦПК України суд вважає можливим покласти на відповідача також і судові витрати позивача пропорційно до задоволених вимог, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати, у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved