Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-06 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить визнати частину житлового будинку за адресою: м. Житомир, пров. 4-й Західний, 10 право власності на який зареєстроване на ім'я відповідача, спільною сумісною власністю подружжя, визначивши рівними частки в праві власності - по 1/2 за кожним із них. Свої вимоги мотивувала тим, що з 21.01.1989 року по 17.02.2014 року вона перебувала у шлюбі з відповідачем і за час шлюбу вони за спільні кошти та за допомогою їхніх батьків побудували житловий будинок за адресою: м. Житомир, пров. 4-й Західний, 10, який був прийнятий в експлуатацію та зареєстрований в КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» на імя відповідача. Позивач та її представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача до суду подала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи в їхній відсутності, позовні вимоги уточнила та просить визнати 74/100 ідеальних часток житлового будинку за адресою: м. Житомир, пров. 4-й Західний, 10, право власності на які зареєстроване на ім'я відповідача, спільною сумісною власністю подружжя позивача та відповідача, а також визнати за позивачем та відповідачем право власності по 37/100 ідеальних часток зазначеного будинку. Проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи в його відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, зареєстрованому 21.01.1989 року міським відділом РАГСу м. Житомира, який був розірваний рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 17.02.2014 року. Як убачається із свідоцтва про право власності на житловий будинок від 08.06.2011 року, виданого виконкомом Житомирської міської ради на підставі рішення виконкому Житомирської міської ради від 08.06.2011 року за № 366 взамін договору купівлі-продажу від 21.10.1988 року, відповідачу належить 74/100 ідеальних часток житлового будинку за адресою: м. Житомир, пров. 4-й Західний, 10 (а.с. 202). Згідно витягу про державну реєстрацію прав КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради 15.06.2011 року за відповідачем зареєстроване право власності на зазначену частину житлового будинку (а.с. 203). Оскільки під час перебування у шлюбі з позивачем відповідачем було придбано 74/100 ідеальних часток житлового будинку за адресою: м. Житомир, пров. 4-й Західний, 10, тому ця частина житлового будинку є обєктом спільної сумісної власності сторін. Враховуючи рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності на спірну частину будинку, що визначено ч. 1 ст. 70 СК України, і відсутність домовленості між ними та шлюбного договору щодо визначення іншого розміру їхніх часток у праві власності на неї у разі поділу майна, суд визнає за позивачем та відповідачем право власності по 37/100 ідеальних часток цього будинку. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати в розмірі 3897,60 грн. (3654,00 грн. за вимогою майнового характеру та 243,60 грн. за вимогу немайнового характеру). Враховуючи викладене,

Outcome: approved