Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-04 00:00:00

У березні місяці 2015 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ВАТ Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», третя особа [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 25.02.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тайота Кемрі» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хундай Гетс» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] визнано винною у порушенні правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно висновку авто товарознавчого дослідження, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу складає 38 907, 10 грн Так, як цивільно-правова відповідальність автомобіля «Хундай Гетс» застрахована у ВАТ НАСК «Оранта», за виплатою страхового відшкодування позивач звернувся до вказаної страхової компанії, проте страхова компанія позивачу страхове відшкодування не сплатила. Зважаючи на викладене вище, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму грошових коштів у розмірі 39 595, 23 грн , яка складається: 22 747, 60 грн - сума погодженого страхового відшкодування; пеня за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання - 15 224, 70 грн; три проценти річних - 1 162, 93 грн. а також судовий збір - 460, 0 грн. У судовому засіданні позивач, його представник позов підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача позов визнав в частині стягнення страхового відшкодування. В частині стягнення пені та трьох процентів річних просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Третя особа: [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи була належним чином повідомлена, про причини неявки судові не повідомила. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 25.02.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Тайота Кемрі» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Хундай Гетс» д.н. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2014 року [PERSON] визнано винною у порушенні правил дорожнього руху та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно висновку експертного дослідження про оцінку вартості матеріального збитку, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Тайота Кемрі» д.н. [NUMBER] складає 38 907, 10 грн. На час скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу «Хундай Гетс» була застрахована у ВАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта», де ліміт страхового відшкодування становить 50 000, 0 грн. 31.03.2014 року між [PERSON] та ВАТ НАСК «Оранта» було узгоджено суму страхового відшкодування у розмірі 22 747, 60 грн, проте відповідач узгоджену суму страхового відшкодування позивачу не сплатив. 22.01.2015 року [PERSON] повторно направив до страхової компанії лист про виплату йому страхового відшкодування, проте страхова компанія страхове відшкодування позивачу не сплатила. Відповідно до абз. 1 п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 161- IV. Страховик ( МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього закону. повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш, як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування ( регламентної виплати) та виплатити його. Зважаючи на те, що відповідач суму страхового відшкодування позивачу не сплатив, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути страхове відшкодування у сумі 22 747, 60. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку (штраф, пеню) виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено обов'язок боржника, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. З огляду на викладене слід дійти висновку про те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною 2 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання . на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, за прострочення виконання грошового зобов'язання наступає відповідальність, установлена ч. 2 ст. 625 ЦК України Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно із ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. На відміну від процентів, які є платою за користування чужими грошима, неустойка є засобом забезпечення виконання зобов'язання. Так, як відповідач прострочив виконання зобов'язання щодо виплати позивачу страхового відшкодування ( грошового зобов'язання), суд вважає, що за прострочення виконання зобов'язання по виплаті страхового відшкодування з відповідача на користь позивача слід стягнути пеню за один рік прострочення починаючи з 16.04.2014 року по 18.04.2015 року з урахуванням подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 15 192, 82 грн, три проценти річних за вказаний період у сумі 1 162, 93 грн.

Outcome: approved