overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі анкети-заяви відповідача від 25 червня 2018 року, між банком та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого банк за загальними умовами випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) відкрив останньому поточний рахунок та встановив на цей рахунок кредитний ліміт у гривні на умовах платності і зворотності у розмірі 20000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 0,00001 % річних, а у разі порушення терміну сплати щомісячного мінімального платежу понад 90 днів вся заборгованість за кредитом вважається простроченою і на залишок такої простроченої заборгованості банк нараховує, а клієнт має сплатити штраф у розмірі згідно з тарифами, але не більше 50 % від суми, одержаного кредиту. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконує і станом на 30 вересня 2020 року його заборгованість склала 32568,76 грн. Просив стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі 32568,76 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 31 березня 2021 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачу роз`яснено його право на подання відзиву на позов. До цього часу відповідач відзив на позов суду не надав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, поданої відповідачем 25 червня 2018 року, АТ «Універсал банк» за загальними умовами випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), зарезервував та відкрив останньому поточний рахунок та встановив кредитний ліміт у гривні на умовах платності і зворотності у розмірі до 100000 грн. з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 0,00001 % річних /а.с. 10-28/. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 30 вересня 2020 року його заборгованість до стягнення, згідно розрахунку позивача, становить 32568,76 грн., що являє собою загальний залишок заборгованості за тілом кредиту /а.с.8-9/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідач ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, і жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з нього на користь позивача заборгованість по кредитному договору у заявленому останнім розмірі 32568,76 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2270 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі анкети-заяви відповідачки від 03 вересня 2019 року, між банком та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого банк за загальними умовами випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) відкрив останній поточний рахунок та встановив на цей рахунок кредитний ліміт у гривні на умовах платності і зворотності у розмірі 10000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 38,4 % річних, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 76,8 % річних (6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом). Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконує і станом на 30 вересня 2020 року її заборгованість склала 12067,82 грн. Просив стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі 12067,82 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачці роз`яснено її право на подання відзиву на позов. До цього часу відповідачка відзив на позов суду не надала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, поданої відповідачкою 03 вересня 2019 року, АТ «Універсал банк» за загальними умовами випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), зарезервував та відкрив останній поточний рахунок та встановив кредитний ліміт у гривні на умовах платності і зворотності у розмірі до 100000 грн. з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 38,4 % річних /а.с. 7-25/. Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 30 вересня 2020 року її заборгованість до стягнення, згідно розрахунку позивача, становить 12067,82 грн. та складається з: 12067,82 грн. - заборгованість за тілом кредиту /а.с.6/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, і жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з неї на користь позивача заборгованість по кредитному договору у заявленому останнім розмірі 12067,82 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2270 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-09 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі анкети-заяви відповідачки від 31 травня 2018 року, між банком та [PERSON] було укладено договір про надання банківських послуг «Monobank», за умовами якого банк за загальними умовами випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank) відкрив останній поточний рахунок та встановив на цей рахунок кредитний ліміт у гривні на умовах платності і зворотності у розмірі 50000 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 38,4 % річних, зі сплатою збільшених відсотків за користування кредитом у розмірі 76,8 % річних (6,4 % на місяць на суму простроченої заборгованості за кредитом). Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконує і станом на 30 вересня 2020 року її заборгованість склала 54873,14 грн. Просив стягнути з відповідачки на користь банку заборгованість за кредитним договором у вказаній сумі 54873,14 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року було відкрито провадження у даній справі, ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідачці роз`яснено її право на подання відзиву на позов. До цього часу відповідачка відзив на позов суду не надала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви до Договору про надання банківських послуг, поданої відповідачкою 31 травня 2018 року, АТ «Універсал банк» за загальними умовами випуску та обслуговування платіжних карток (Monobank), зарезервував та відкрив останній поточний рахунок та встановив кредитний ліміт у гривні на умовах платності і зворотності у розмірі до 100000 грн. з можливістю його коригування, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами у розмірі 38,4 % річних /а.с. 8-26/. Відповідачка умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконувала і станом на 30 вересня 2020 року її заборгованість до стягнення, згідно розрахунку позивача, становить 54873,14 грн. та складається з: 54873,14 грн. - заборгованість за тілом кредиту /а.с.6-7/. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Враховуючи викладене, оскільки відповідачка ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, і жодних заперечень щодо позову суду не надала, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з неї на користь позивача заборгованість по кредитному договору у заявленому останнім розмірі 54873,14 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 2270 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У березні 2021\~року позивач звернувся до \~суду з\~ зазначеним позовом, вказавши,\~що перебуває\~у шлюбі\~з відповідачкою з 10 вересня 2004 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON] , [INFO] . Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам, та інтересам іхньої неповнолітної дитини, позивач просив розірвати шлюб та визначити місце проживання їхньої неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з відповідачкою. \~ \~ \~ \~Позивач та відповідачка надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач підтримав заявлені вимоги, відповідачка визнала позов. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. \~ \~ \~ \~Вивчивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач і відповідачка вступили до шлюбу 10.09.2004 року, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції м.Миколаєва Україна, (актовий запис № 363). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини подружжя не має. \~ \~ \~ \~У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Згідно ст.160 Сімейного Кодексу України право батьків на визначення місця проживання дитини, суд може визначити місце проживання дитини з матір`ю, так як сторони добровільно досягли цього рішення. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини підлягає задоволенню, так як подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить їх інтересам, інтересам їхної дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідачку такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . В обгрунтування позову посилається на те, що відповідачка зареєстрована у вказаній квартирі з 14 жовтня 1988 року, однак у лютому 2015 року вона виїхала із цієї квартири та припинила будь-які відносини із сім`єю, оплату комунальних послуг не проводить, а тому її реєстрація за вказаною адресою носить формальний характер. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників (а.с. 33-34). 10.06.2021 року позивач надав заяву відповідачки, посвідчену консулом Консульства України в Салоніках, згідно якої вона позов визнає у повному обсязі, просить слухати справу у її відсутність (а.с. 41-42). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ордеру на житлове приміщення № 7893 від 14.10.1998 року [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , було надано житлове приміщення, а саме квартира [ADDRESS] (а.с. 14). Згідно свідоцтва про смерть, [PERSON] помер [INFO] (а.с. 16). Відповідно до актів обстеження квартири [ADDRESS] , складених керівником ОСН «Квартальний комітет «Прип`ятчани» та підписаних свідками, під час обстеження вказаної квартири [PERSON] не виявлено (а.с. 17, 19-25). Згідно поданої 10.06.2021 року заяви, відповідачка позовні вимоги про визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням у квартирі визнає у повному обсязі, зазначивши, що в цій квартирі не проживає сім років, наразі проживає у Грецькій Республіці та не планує повертатись до України та проживати у зазначеній квартирі (а.с. 41-42). Відповідно до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до ст.ст. 71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Таким чином в судовому засіданні встановлено, що відповідачка більш як шість місяців без поважних на то причин в спірній квартирі не проживає, залишила її добровільно та проживає в іншій країні, квартплату та комунальні послуги не сплачує, а тому втратила право користування нею. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 13.11.2018 року. Від даного шлюбу народилася дитина - [PERSON] , [INFO] . Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, подальше спільне життя є неможливим та суперечить їх інтересам, позивач просив розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не з`явилися. Позивач просив розглядати справи без його участі, заявлені позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилася, причини неявки суду не повідомила, належним чином та своєчасно була сповіщений судом про розгляд справи. Враховуючи те, що відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання; не з`явилася в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд ухвалює заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 13.11.2018 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Корабельним районним у м. Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис № 411. Шлюбні відносини між сторонами припинені. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин суд вважає, що позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, так як збереження шлюбу між сторонами суперечить їх інтересам, інтересам їхньої дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-22 00:00:00

У березні\~ 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 12 серпня 2010 року він уклав шлюб з відповідачкою в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, актовий запис № 354. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сторони однією сім`єю не проживають з 2012 року, спільного господарства не ведуть, оскільки\~ мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов`язків, через що в сім`ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з`явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. \~ Відповідачка в судове засідання не з`явилася з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена.Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив відповідачка не надала. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 12 серпня 2010 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, актовий запис № 354. Від шлюбу спільних дітей не мають. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в 2012 році, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім`єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до ФОП [PERSON] про стягнення грошової суми у розмірі 8 520,00 грн. та кошти витрачені на рекламу facebook, а всього 9 254,99грн. та судовий збір 908,00 грн. В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що 30.11.2020 р. між ним та ФОП [PERSON] було укладено договір про надання послуг № 0967/30-11. Також було узгоджено п.1.3 ч. 1 даного договору, що факт надання послуг від відповідача підтверджується актом виконаних послуг. Станом на 10.03.2021р., відповідач не надав акт виконаних робіт, що порушує умови договору регламентовані у п.1.4 ч. 1 договору, а саме: «Строки надання послуг згідно п.1.2 даного договору - протягом 1 (одного ) місяця, з моменту запуску рекламних кампаній facebook». Відповідач не провів перелік послуг, за які позивач сплатив попередню плату у розмірі 8 520, 00 грн. та додатково 28,08 доларів США, які відповідач витратив на рекламу у facebook. Позивачем було направлено на зазначену відповідачем електронну адресу безліч прохань надати послуги, згідно договору, однак відповідач проігнорував вказані прохання та не отримав жодного акту та обіцяного ре результату за кошти до 30.12.2020р. Оскільки акт [PERSON] не було підписано та на рекламну компанію сплатив власні кошти, а тому при розірванні договору відповідач має повернути кошти за договором. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 12.03.2021р. відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач у судове засідання не з`явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі, відзив не надав. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-18 00:00:00

У березні\~2021\~року позивач\~звернулась до\~суду з\~позовною заявою,\~в якій\~просить розірвати\~шлюб з\~відповідачем.\~В обґрунтування\~позову вказує\~на те,\~що 04\~березня 2011\~року між\~нею та\~відповідачем був\~зареєстрований шлюб.\~Від шлюбу\~сторони мають\~неповнолітню дочку\~ [PERSON] ,\~ [INFO] . Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, однією сім`єю не проживають. У зв`язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, ознайомившись із заявами сторін, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 березня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 130, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 14 серпня 2014 року (а.с. 4). Від подружнього життя у сторін народилася спільна дитина дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 27 квітня 2011 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 415 (а.с. 5). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Причиною розпаду сім`ї стало те, що сторони мають протилежні погляди на шлюб та сім`ю, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 908,00 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved