Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

У вересні 2014р. представник Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (далі - ПАТ «Дельта банк») звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 12.10.2007р. між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (далі - АКІБ «Укрсиббанк»), правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11233775000 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти на споживчі потреби в сумі 64000,00 доларів США зі сплатою 12,4% річних з кінцевим терміном погашення кредиту до 12.10.2028р. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №11233775000 від 12.10.2007р. між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» 12.10.2007р. було укладено договір іпотеки №б/н, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2007р. 08.12.2011р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Оскільки [PERSON] ухиляється від належного виконання своїх зобов'язань за кредитним договором №11233775000 від 12.10.2007р., то позивач просив суд в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 111634,40 доларів США, що за курсом НБУ складає 1431398,60грн. звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на квартиру [ADDRESS], загальною площею 34,4 кв.м., шляхом передачі ПАТ «Дельта банк» права власності на вказане майно, визнання за ПАТ «Дельта банк» право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 34,4 кв.м., виселити та зняти з реєстрації з квартири [ADDRESS] [PERSON] та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною вище адресою, зобов'язати [PERSON] передати ПАТ «Дельта Банк» правовстановлюючі документи на предмет іпотеки - однокімнатну квартиру під [ADDRESS], ключі від вхідних дверей,технічний паспорт та інші документи на квартиру та стягнути судові витрати. Представник ПАТ «Дельта банк», діюча за довіреністю від 07.11.2014р., в судове засідання з'явилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглянути поданий позов в порядку заочного провадження, у зв'язку з систематичної неявкою відповідача в судові засідання (а.с.55,116). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.53,68,115). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі у власність, виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності, не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом ІІ главою 71 книги п'ятої ЦК України, Законом України «Про іпотеку», тому при ухваленні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Матеріалами справи встановлено, що за рішенням загальних зборів від 30.04.2009р. було змінено найменування АКІБ «Укрсиббанк» на Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі-ПАТ «Укрсиббанк» ), яке є правонаступником всіх прав та обов'язків АКІБ «Укрсиббанк». Судом встановлено, що 12.10.2007р. між АКІБ «Укрсиббанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11233775000 (далі - Кредитний договір), відповідно до умов якого останній отримав грошові кошти на споживчі потреби в сумі 64000,00 доларів США зі сплатою 12,4% річних з кінцевим терміном погашення кредиту до 12.10.2028р. (а.с.8-15). В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов'язань за кредитним договором №11233775000 від 12.10.2007р. між [PERSON] та АКІБ «Укрсиббанк» 12.10.2007р. було укладено договір іпотеки №б/н, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку банку квартиру [ADDRESS], яка належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2007р. (а.с.26-28). Право власності [PERSON] на квартиру [ADDRESS], було зареєстроване в КП «ОМБТІ та РОН». Згідно листа ПАТ «Дельта банк» від 08.08.2014р. [PERSON] був повідомлений про необхідність виконання зобов'язання за кредитним договором та про звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.34-35). Встановлено, що 08.12.2011р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами і відповідно до п. 2.1 договору продавець погоджується продати (відступити) Права вимоги за кредитами та передати їх Покупцеві, а Покупець цим погоджується придбати Права вимоги за кредитами та прийняти їх та сплатити Ціну купівлі. Сторони підтверджують свій намір , який полягає в тому, що транзакція, передбачена цим Договором, є купівлею - продажем (відступленням), і що до неї застосовуються положення українського законодавства, які регулюють купівлю -продаж (відступлення) прав вимоги. Сторони цим підтверджують, що вони не мають наміру створити відповідно до цього Договору заставу, будь-яке інше право забезпечення або обтяження прав вимоги за кредитами, що забезпечує виконання боргу або будь-якого іншого зобов'язання (а.с.73-110). Згідно акту прийому - передачі документації від 03.01.2012р. ПАТ «Укрсиббанк» передав ПАТ «Дельта банк» оригінали кредитного договору, договору іпотеки, договору поруки, укладеними між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON], а також виписку про рух коштів за кожним рахунком позичальника (а.с.42). Встановлено, що між ПАТ «Дельта банк» та ТОВ «Фінанси та Перспективи» було укладено договір доручення та видана довіреність від 04.11.2013р. (а.с.55) ТОВ «Фінанси та перспективи» є юридичною особою і діє на підставі статуту. Встановлено, що за [PERSON] крім квартири [ADDRESS] на праві власності інше нерухоме майно не зареєстровано, що підтверджується відомостями з реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.1117-120). За змістом статей 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про іпотеку» відступлення прав за іпотечним договором здійснюється без необхідності отримання згоди іпотекодавця, якщо інше не встановлено іпотечним договором, і за умови, що одночасно здійснюється відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Якщо не буде доведено інше, відступлення прав за іпотечним договором свідчить про відступлення права вимоги за основним зобов'язанням. Іпотекодержатель зобов'язаний письмово у п'ятиденний строк повідомити боржника про відступлення прав за іпотечним договором і права вимоги за основним зобов'язанням. Правочин про відступлення прав за іпотечним договором підлягає нотаріальному посвідченню. Відомості про таке відступлення підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Оскільки 08.12.2011р. між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, то позивач повинен був надати суду нотаріально посвідчений договір про відступлення прав за іпотечним договором та витяг про державну реєстрацію відомостей про таке відступлення. Відповідно до п. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 р., зі змінами і доповненнями, права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ст. 4 цього Закону державній реєстрації підлягають, зокрема, обтяження на нерухоме майно іпотекою. Згідно ст. 4 закону України «Про іпотеку» обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Відповідно до пункту 57 «Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженого Постановою КМ України № 703 від 22.06.2001р. (чинна на момент укладення договору відступлення прав вимоги), обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором підлягають державній реєстрації. Виходячи з наведеного, права на нерухоме майно та їх обтяження виникають з моменту державної реєстрації, а не з моменту укладення договору відступлення прав за іпотечним договором, який в такому випаду є підставою для реєстрації, а не доказом виникнення такого права. Разом з цим, позивачем не надано доказів державної реєстрації відступлення (набуття) прав вимоги за іпотечним договором на підставі договору відступлення прав вимоги від 08.12.2011р. Згідно з частиною четвертою статті 9 статті 9 ЖК УРСР, статей 39-40 Закону України «Про іпотеку» виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення. При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодаржателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк. Крім того, відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства позивач зобов'язаний вказати конкретну особу-відповідача, до якої пред'явлені позовні вимоги про виселення. З позовної заяви вбачається, що позивач не вказав коло осіб, які зареєстровані та проживають в іпотечній квартирі і які підлягають виселенню. Частиною 2 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом, а відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, суд вважає, що оскільки позивач не надав суду доказів державної реєстрації відступлення (набуття) прав вимоги за іпотечним договором на підставі договору відступлення прав вимоги від 08.12.2011р., то у позивача відсутнє право вимоги щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, визнання права власності на предмет іпотеки, припинення права власності на предмет іпотеки іпотекодавця, виселення мешканців з іпотечного майна та витребування правовстановлюючих і технічних документів на квартиру, що є предметом іпотеки. За таких обставин в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі, оскільки позивач не надав суду належних доказів на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог.

Outcome: dismissed