Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-12 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» про стягнення коштів за договором банківського вкладу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.09.2011 р. між сторонами укладено у Кримському відділенні ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» депозитний договір № SАМDN 0100071960912, вклад «Стандарт», зі строком на 3 місяці до 12.12.2011 р. включно, з нарахуванням 7% процентів річних, cума вкладу позивача становить 12 000,65 доларів США та з можливістю його пролонгації. Відповідно до договору відповідач відкрив позивачу особистий рахунок № [NUMBER]. 20 лютого 2018 р. позивач звернулася до відповідача із заявою про розірвання договору та повернення коштів, котру відповідач отримав 1.03.2018 року. Проте, на даний час кошти не повернуті. У зв'язку з цим, позивач просила розірвати договір банківського вкладу, стягнути суму вкладу у розмірі 12 000,65 доларів США, проценти за договором банківського вкладу у розмірі 2 550,06 доларів США за період з 1.03.2014 по 6.03.2018 року. Ухвалою суду від 23 березня 2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строку для усунення недоліків - для надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв'язку із розглядом справи (а.с. 29). Після усунення недоліків ухвалою суду від 16 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження (а.с. 32), а також за клопотанням представника позивача [PERSON] (а.с. 24-28) витребувано докази. 16 травня 2018 року від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи з повідомленням сторін (а.с. 35), котра ухвалою суду задоволено та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін (а.с. 40). 9 серпня 2018 року надійшла також заява представника позивача [PERSON] про зміну найменування відповідача з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (а.с. 37). У зв'язку з невиконання вимог ухвали суду від 16 квітня 2018 року про витребування доказів, ухвалою суду від 10 жовтня 2018 року повторно витребувано документи у АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та у Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с. 49). Ухвали суду не виконані, у зв'язку з чим ухвалою суду, занесеною до протоколу судового засідання 6 грудня 2018 року, з урахуванням думки учасників справи, вирішено судовий розгляд здійснювати без витребуваних документів. 8 жовтня 2018 року від представника відповідача Кобзар Ю.Б. надійшов відзив на позов, відповідно до якого на даний час у зв'язку з окупацією Автономної Республіки Крим банк тимчасово не може здійснювати свою діяльність на території Автономної Республіки Крим, одним із відділень яких укладено договору банківського вкладу з позивачем. Тому, перевірити наявність чи відсутність коштів на рахунках позивача не можливо. Крім того, Федеральними Законами Російської Федерації націоналізовано все майно відповідача та покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» обов'язок щодо повернення вкладів, у тому числі і вкладів, розміщених у ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК». Вказане, на думку представника відповідача, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. 30 листопада 2018 року до суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача [PERSON], яка за своїм змістом аналогічна доводам, викладеним у позовній заяві. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала. Представник відповідача Кобзар Ю.Б. позовні вимоги не визнала з підстав, вказаних у відзиві. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що 12.09.2011 р. між сторонами укладено у Кримському відділенні ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» депозитний договір № SАМDN 0100071960912, вклад «Стандарт», зі строком на 3 місяці до 12.12.2011 р. включно, з нарахуванням 7% процентів річних, cума вкладу позивача становить 12 000,65 доларів США та з можливістю його пролонгації. Відповідно до договору відповідач відкрив позивачу особистий рахунок № [NUMBER] (а.с. 15). У виконання вказаного договору позивачем внесено на рахунок банку 12 000,65 доларів США, що стверджується платіжним дорученням (а.с. 16), оригінал котрого та оригінал договору були оглянуті у судовому засіданні. За змістом ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції № 492 банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Зі змісту договору банківського вкладу від 06.12.2013 р. року вбачається, що клієнт передає, а банк приймає грошові кошти (вклад) на певний строк; для внесення суми вкладу банк відкриває клієнту депозитний рахунок. Статтею 1064 ЦК України установлено, що укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред'явлення ощадної книжки у банк. Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред'явлення ощадної книжки. Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред'явлення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку. Разом з тим, у вказаному договорі банківського вкладу відсутні посилання як на доказ внесення коштів на депозит, видачу банком клієнту електронної ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Проте, внесення коштів позивачем у виконання договору банківського вкладу стверджується платіжним дорученням, оригінал якого оглянутий в судовому засіданні. Враховуючи наведене, а також те, що позивачу відкрито рахунок, що про залишок коштів, нарахованих відсотків позивач може дізнатися за допомогою системи Internet Banking Приват24 дистанційного обслуговування клієнтів, офіційного каналу зв'язку (обміну інформацією) між банком та клієнтом відповідно до Умов та Правил надання банківських послуг (вказано зокрема заяву на оформлення вкладу), що за своєю природою відповідає даним електронної ощадної книжки, то суд дійшов висновку про те, що мало місце укладення договору банківського вкладу від 12.09.2011 року, оскільки підтверджено факт внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок позивачем, а також дотриманні вимоги, передбачені законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів. Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банку України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, враховуючи Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення Украйни», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» та з урахуванням неможливості здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 6 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» (далі - Постанова НБУ № 260). Згідно з п. 5 вказаної Постанови банки, у тому числі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», зобов'язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Рішенням Центрального банку Російської Федерації № РН-33/І від 21.04.2014 року, також було припинено з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «Приват Банк». За законодавством України чинність на окупованій території Автономної Республіки Крим нормативних актів Російської Федерації не визнається, та вони не підлягають виконанню. В той же час, наявність вказаного рішення Банку Росії щодо припинення діяльності на території АРК ПАТ КБ «Приват Банк» унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та міста Севастополя - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приват Банк». Тому, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приват Банк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя. Разом з тим, неможливість банку здійснити повернення вкладу позивачеві у зв'язку з тим, що за законодавством Російської Федерації та відповідно до рішення Центрального Банку вказаної держави від 21 квітня 2014 року і рішень судів Російської Федерації відповідальність за повернення грошових коштів по вкладах покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників», судом не беруться до уваги, оскільки згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Тому, невиконання відповідачем своїх зобов'язань щодо повернення суми банківського вкладу з цих підстав є безпідставним. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо стягнення банківського вкладу у розмірі 12 000,65 доларів США. Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Умовами договору банківського вкладу передбачено його пролонгацію (п. 7 договору) на умовах договору банківського вкладу. Відповідно до п. 7 договору банківського вкладу сторони мають право дострокового розірвати договір відповідно до діючою законодавства, повідомивши про це сторону за 2 банківські дні до дати розірвання Позивачем 20.02.2018 року направлено заяву про повернення коштів у повному обсязі (розірвання договору), котра отримана банком 1.03.2018 року (а.с. 17-20). Тому, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог щодо розірвання договору банківського вкладу, оскільки сторони у договорі визначили порядок його розірвання. Датою розірвання договору банківського вкладу є 5 березня 2018 року з урахуванням заяви та положень договору. Згідно з п. 7 у разі пред'явлення вимоги про повернення вкладу після закінчення мінімального строку вкладу (п. 1 договору) з дати початку/продовження строку вкладу, але до закінчення строку вкладу, клієнту повертається сума вкладу і виплачуються проценти, нараховані виходячи з діючою процентної ставки по вкладу, помноженої на коефіцієнт 0,5%. Мінімальний строку вкладу - 3 місяці. Оскільки позивач протягом тривалого часу не вимагала повернення суми вкладу, то договір банківського вкладу постійно продовжувався. Судом встановлено, що позивач 20.02.2018 року звернулася із заявою про повернення коштів у повному обсязі (розірвання договору), котра отримана банком 1.03.2018 року (а.с. 17-20). Тому, з 12.12.2017 по 5.03.2018 року діяла процентна ставка за зниженою процентною ставкою за фактичну кількість днів помноженою на 0,5%. З урахуванням наведеного, того, що позивач у позові вказує на несплату відсотків з березня 2014 року, з відповідача підлягають до стягнення відсотки зв договором банківського вкладу за період з 12.03.2014 року по 12.12.2017 року з розрахунку 7% річних відповідно до умов договору та за період з 12.12.2017 року по 5.03.2018 року (дата отримання заяви розірвання договору) з розрахунку 3,5% річних відповідно до п. 7 договору банківського вкладу. Відсотки за період з 12.03.2014 року по 12.12.2017 року з розрахунку 7% річних становить 3 155,35 доларів США (12 000,65 доларів США х 7% х 1371 днів / 365 днів у році). Відсотки за період з 12.12.2017 року по 5.03.2018 року з розрахунку 3,5% річних становить 95,51 доларів США (12 000,65 доларів США х 3,5% х 83 дні / 365 днів у році). Всього сума відсотків, які підлягають стягненню з відповідача становить 3 250,86 доларів США (3 155,35 доларів США + 95,51 доларів США). При цьому, суд зазначає, що позивачем у позові наведено неправильний розрахунок процентів та кількість днів у певний період для здійснення їх нарахування. Загальна сума до стягнення становить 15 251,51 доларів США (12 000,65 доларів США + 3 250,86 доларів США). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 3 800 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial