Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-10 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Українська боргова компанія» звернулось до суду з позовною заявою про стягнення з відповідачки [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 605,77 гривень. Відповідно до кредитного договору № 4387-ФО/2011/51 від 16.12.2011 року ПАТ Дочірній Банк Сбербанку Росії» надав [PERSON] кредит у розмірі 9 000 гривень, строком до 15.12.2016 року зі сплатою за користування кредитом 31% річних. 30.08.2013 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ТОВ «АНСУ» було укладено Договір факторингу № 30/08-13, відповідно до умов якого відбулось відступлення права грошової вимоги за вищезазначеним кредитним договором. 30.08.2013 року між ТОВ «АНСУ» та ТОВ «Українська боргова компанія» було укладено договір відступлення права вимоги № 3А за яким ТОВ «Українська боргова компанія» набула права кредитора за вищевказаним договором. У зв'язку з тим, що [PERSON] порушує умови кредитного договору в неї виникла заборгованість, яка станом на 22.10.2013 року становить 11 605,77 гривень, з яких сума простроченої заборгованості за основним боргом у розмірі - 8 711,80 гривень; сума строкової заборгованості за відсотками у розмірі 105,03 гривень та сума простроченої заборгованості за відсотками у розмірі 2 788,94 гривень. Представник позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «Українська боргова компанія» у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином за місцем реєстрації, причини неявки суду не повідомила. Таким чином, відповідачка вважається повідомленою про день та час судового засідання належним чином, та відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд розглядає справу на підставі наявних у ній даних чи доказів ( постановляє заочне рішення). Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст.1050 ЦК України за кредитним договором банк або інша установа зобов'язаний надати грошові кошти позивальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до вимог ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Як встановлено ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що Відповідно до кредитного договору № 4387-ФО/2011/51 від 16.12.2011 року ПАТ Дочірній Банк Сбербанку Росії» надав [PERSON] кредит у розмірі 9 000 гривень, строком до 15.12.2016 року зі сплатою за користування кредитом 31% річних (а.с. 5-17). Як убачається з наданих позивачем доказів, відповідачка [PERSON] взяті на себе зобов'язання за договором щодо сплати заборгованості по кредиту, відсотків за користування кредитом належним чином не виконує, погашення кредиту згідно графіка щомісячних платежів договору не здійснює, чим порушила умови кредитного договору та вимоги цивільного законодавства. Станом на 22.10.2013 року заборгованість за кредитним договором становить 11 605,77 гривень (а.с. 18). Суд приймає розрахунок позивача, щодо стягнення суми кредиту, заборгованості по процентам, як належний по справі доказ. 30.08.2013 року між ПАТ «Дочірній Банк Сбербанку Росії» та ТОВ «АНСУ» було укладено Договір факторингу № 30/08-13, відповідно до умов якого відбулось відступлення права грошової вимоги за вищезазначеним кредитним договором (а.с. 22-31). 30.08.2013 року між ТОВ «АНСУ» та ТОВ «Українська боргова компанія» було укладено договір відступлення права вимоги № 3А за яким ТОВ «Українська боргова компанія» набула права кредитора за вищевказаним договором (а.с. 32-43). Відповідно до положень ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові. На підставі ст. 88 ЦПК України судові витрати належить стягнути з відповідача у повному обсязі. На підставі ст.ст. 526, 530, 536, 610, 611, 625, 1050 ЦК України,

Outcome: approved