Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із указаним позовом, у якому просила усунути їй перешкоди в користуванні належним їй майном - квартирою [ADDRESS] шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування вказаною квартирою. В обґрунтування позову вказувала, що вона є власником вищевказаної квартири, що підтверджується копією Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого нотаріально і витягу № 6059463 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, виданого 11.07.2013 р. приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Бикановою І.М. Відповідач разом зі своїм малолітнім сином вселилася у вказану квартиру як співмешканка її сина [PERSON] . На даний час сімейні відносини між відповідачкою та [PERSON] припинилися. Відповідач та її дитина чужі для неї люди, спільним побутом не пов`язані, крім того з відповідачем склалися вкрай неприязні стосунки, а тому спільне проживання в квартирі неможливе. Наразі у позивачки виникла потреба у користуванні своєю квартирою, однак відповідачка виселятися з квартири та знятися з реєстрації добровільно не погоджується. При цьому за комунальні послуги відповідачка не сплачує. Також позивачці відомо, що відповідач має у своїй власності квартиру [ADDRESS] . Ухвалою судді від 14.04.2020 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, звернулася до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судові засідання, призначені на 27.05.2020, 07.07.2020, 13.08.2020, 23.09.2020 року не з`явилася. 11.09.2020 та 17.09.2020 року надала до суду письмові заяви про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову заперечувала. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечував проти задоволення позову щодо малолітньої дитини та залишив вирішення питання щодо [PERSON] на розсуд суду. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи. Дослідивши письмові докази у справі, судом встановлені такі факти, що мають значення для справи і відповідні їм правовідносини. Відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири від 11.07.2013 року, копії витягу про державну реєстрацію прав № 6059463 від 11.07.2013 року позивачу [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (а.с. 4, 5). Відповідач [PERSON] та її син [PERSON] зареєстровані у даній квартирі з 16.12.2016 та 23.05.2017 р. відповідно, про що свідчить довідка № 2980 від 12.03.2020 р. (а.с. 6). Відповідно до ст. ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Окрім наведеного, відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі не є членами сім`ї власника квартири, між ними склалися неприязні стосунки, добровільно вирішити питання щодо користування квартирою відповідач не бажає. Після дослідження та оцінки доказів у справі, наданих позивачем відповідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, вони вважаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми згідно зі ст. ст.77, 78, 79, 80 ЦПК України та свідчать про наявність підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом, за відсутності між позивачем і відповідачем домовленості про це і відсутністю причин, передбачених законом, які надають право відповідачам на користування спірною квартирою. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Водночас, згідно з положенням ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У прохальній частині позовної заяви позивач не заявила до відшкодування з відповідачки будь-яких понесених нею судових витрат. У зв`язку з викладеним, та враховуючи положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.

Outcome: approved