Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

У березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 17 листопада 2009 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який встановив на рівні 700 грн., а відповідач зобовязався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 30 % річних від розміру заборгованості з можливістю перегляду процентної ставки банком. З вересня 2014 року процентну ставку збільшено до 34,8 % річних, а з квітня 2015 року ставку збільшено до 43,2 % річних. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є обов'язок останнього сплачувати неустойку (пеню, штраф). Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобовязань банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним належним чином не виконував в звязку з чим станом на 28 лютого 2018 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 17\~995,38 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту 700 грн.; - заборгованість по процентам 12\~862,27 грн.; - нарахованої комісії (пені) в розмірі 3 100 грн.; - нарахованих штрафів в загальному розмірі 1\~333,11 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте в позові просив про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] заяв, клопотань, відзиву на адресу суду не надіслав. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 17 листопада 2009 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір б/н в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, банківських тарифів, памятки клієнта, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Відповідно до договору банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який встановив на рівні 700 грн., а відповідач зобовязався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 3 % на місяць від розміру заборгованості (36 % річних) та щомісячну комісію в розмірі 3 %. Незважаючи на таку домовленість банк, згідно розрахунку боргу та виписки по рахунку позичальника, здійснював нарахування позичальнику процентів за ставкою 2,5 % на місяць (30 % річних). З вересня 2014 року процентну ставку збільшено до 34,8 % річних, а з квітня 2015 року ставку збільшено до 43,2 % річних. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобовязань позичальником є обов'язок останнього сплачувати неустойку (при порушенні грошових зобов'язань понад 120 днів - штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову). Крім цього в разі порушення позичальником взятих на себе зобовязань банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Згідно\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Стаття 627 ЦК\~України передбачає, що відповідно до\~ст. 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів Цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. При цьому згідно\~ст. 628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин (договір) вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно ч. 1\~ст. 634 ЦК України\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Отже відповідач, підписавши 17 листопада 2009 року заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг, отримавши кредитну картку та користуючись кредитними коштами, приєднався та погодився з відповідними умовами, тарифами банку, що свідчить про досягнення домовленості та укладення кредитного договору між сторонами. Договір є обов'язковим для виконання сторонами(ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В звязку з цим станом на 28 лютого 2018 року виникла заборгованість по кредитному договору, зокрема заборгованість по кредиту 700 грн., заборгованість по процентам 12\~862,27 грн., що підтверджується розрахунком боргу та випискою з рахунку позичальника. В частині нарахованих процентів суд виходить з того, що відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки,\~ дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Кредитним договором передбачені обовязок [PERSON] щомісячно отримувати виписки про стан картрахунку та здійснені операції по картрахунку (п.п. 6.3 Умов і Правил надання банківських послуг), а також можливість та процедура зміни банком процентної ставки (в тому числі при порушенні іншою стороною зобовязання) та погодження її позичальником (п.п. 5.3, 6.3, 6.4 Умов і Правил надання банківських послуг, п. 5.5.1 Правил користування платіжною картою). Матеріали справи свідчать, що позичальник активно користувався кредитом (знімав кредитні кошти з картрахунку, оплачував вартість товарів з використанням кредитної картки, іншим чином користувався кредитом) як в період дії базової, так і зміненої процентної ставки, тобто своїми діями прийняв нові умови договору, а саме засвідчив згоду на зміну розміру процентів спочатку до 34,8 % річних, а в подальшому до 43,2 % річних. При цьому нові тарифи із підвищеною ставкою застосовані банком правильно, а саме лише для витрат, здійснених після введення їх в дію. Розмір заборгованості по процентам в судовому засіданні не оспорений, підтверджується розрахунком боргу та випискою по рахунку позичальника. Перевірка банківського розрахунку, зокрема по процентам, враховуючи обставини справи, виходить за межі поняття «простий арифметичний розрахунок», а тому не може бути здійснена судом. В звязку з встановленим та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України ця заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Що стосується нарахованої неустойки, то суд виходить з того, що сторони в кредитному договорі дійсно узгодили умову, що наслідком порушення позичальником взятих на себе зобовязань є його обовязок сплатити штраф. В той же час банком не надано, а матеріали справи не містять жодних доказів наявності між сторонами угоди про те, що наслідком порушення позичальником взятих на себе зобовязань є його обовязок сплатити пеню (додаткову комісію). Крім того в постанові від 21 жовтня 2015 року по цивільній справі №6-2003цс15 Верховний Суд України виклав правову позицію про те, що штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором - свідчить про недотримання положень, закріплених у\~ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності, тобто їх одночасне стягнення суперечить вимогам закону, а тому неможливе. За встановлених обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню лише штраф у розмірі 500 грн. (фіксована частина) + процентна складова в розмірі 678,11 грн. (13\~562,27 грн. (загальний розмір боргу) х 5%) Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 1\~443,25 грн. судового збору (1\~762 грн. (розмір сплаченого судового збору) х 81,91 % (процент задоволених вимог)).

Outcome: partial