Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-30 00:00:00

У березні 2019 позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] суму заборгованості за договором позики від 29.12.2015, яка станом на 28.02.2019 становить 11971,52 грн, з яких: сума основного боргу у розмірі 8000,00 грн, проценти за користування коштами у розмірі 3624,35 грн, три відсотки річних у розмірі 88,77 грн, інфляційні втрати у розмірі 258,40 грн; суму заборгованості за договором позики від 22.06.2016, яка станом на 28.02.2019 становить 36320,6 грн, з яких: сума основного боргу у розмірі 25000,00 грн, проценти за користування коштами у розмірі 10235,70 грн, три відсотки річних у розмірі 277,40 грн, інфляційні втрати у розмірі 807,50 грн; суму заборгованості за договором позики від 05.11.2016, яка станом на 28.02.2019 становить 34434,46 грн, з яких: сума основного боргу у розмірі 25000,00 грн, проценти за користування коштами у розмірі 8349,56 грн, три відсотки річних у розмірі 277,40 грн, інфляційні встрати у розмірі 807,50 грн; суму заборгованості за договором позики від 10.11.2016, яка станом на 28.02.2019 становить 42981,72 грн., з яких: сума основного боргу у розмірі 31000,00 грн, проценти за користування коштами у розмірі 10636,44 грн, три відсотки річних у розмірі 343,98 грн, інфляційні втрати у розмірі 1001,30 грн; суму заборгованості за договором позики від 18.11.2016, яка станом на 28.02.2019 становить 49945,12 грн, з яких: сума основного боргу у розмірі 36000,00 грн, проценти за користування коштами у розмірі 12383,87 грн, три відсотки річних у розмірі 399,45 грн, інфляційні втрати у розмірі 1162,80 грн., а також понесені судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказував, що у період з 29.12.2015 до 18.11.2016 відповідач позичив у нього на ремонтні роботи грошові кошти на загальну суму 125000 грн, про що складено розписки від 29.12.2015 на суму 8000,00 грн, 22.06.2016 на суму 25000,00 грн, 05.11.2016 на суму 25000,00 грн, 10.11.2016 на суму 31000,00 грн, 18.11.2016 на суму 36000,00 грн. Однак відповідач суму коштів не повернув. 12.09.2018 позивачем направлено відповідачу вимогу про повернення коштів, проте повідомлення повернуто 16.10.2018 у зв`язку із неврученням. Тому позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Враховуючи зазначене, позивач просить, окрім суми позики ще стягнути за час прострочення 3% річних та інфляційні витрати відповідно до чинного законодавства. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18.04.2019, вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву та клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не подав, у зв`язку з чим згідно ч. 5 ст. 279 ЦПК України, справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] отримав у борг у [PERSON] суму коштів у розмірі 8000,00 грн, що підтверджується розпискою від 29.12.2015; суму коштів у розмірі 25000,00 грн, що підтверджується розпискою від 22.06.2016, суму коштів у розмірі 25000,00 грн, що підтверджується розпискою від 05.11.2016; суму коштів у розмірі 31000,00 грн, що підтверджується розпискою від 10.11.2016; суму коштів у розмірі 36000,00 грн, що підтверджується розпискою від 18.11.2016. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Разом з тим, статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість з урахуванням трьох відсотків річних та встановленого індексу інфляції за період прострочення сплати боргу, а саме з 17.10.2018 до 28.02.2019 року, які становлять 3% річних (за 135 днів прострочення): 8000х3%:365х135=88,77 грн; 25000х3%:365х135=277,4 грн; 25000х3%:365х135=277,4 грн; 31000х3%:365х135=343,98 грн; 36000х3%:365х135=399,45 грн, а всього 1387,00 грн. Що стосується інфляційних витрат, то (1,014х1,008х1,01х100) - 100=3,23%. Таким чином від 8000 грн - 258,40 грн; від 25000,00 грн - 807,50 грн; від 25000,00 грн - 807,50 грн; від 31000,00 грн - 1001,30 грн; від 36000,00 грн - 1162,80 грн, а всього 4037,50 грн. Щодо вимоги позивача про стягнення процентів (за користування позикою) по розпискам від 29.12.2015, від 22.06.2016, від 05.11.2016, від 10.11.2016, від 18.11.2016, то суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог в цій частині виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Пунктом 1 частини 2 статті 1048 ЦК України, передбачено, що договір позики вважається безпроцентним, якщо: він укладений між фізичними особами на суму, яка не перевищує п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, і не пов`язаний із здійсненням підприємницької діяльності хоча б однією із сторін. Так як ні в одній з п`яти наданих позивачем розписок сума не перевищувала п`ятдесятикратного розміру неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, суд вважає, що вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги наведені вище вимоги закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] суму боргу за договором позики від 29.12.2015 у розмірі 8347,17 грн; суму боргу за договором позики від 22.06.2016 у розмірі 26084,90 грн; суму боргу за договором позики від 05.11.2016 у розмірі 26084,90 грн; суму боргу за договором позики від 10.11.2016 у розмірі 32345,28 грн; суму боргу за договором позики від 18.11.2016 у розмірі 37562,25 грн, в іншій частині позову слід відмовити. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1304,25 грн.

Outcome: partial