Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-18 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою у якій просять розірвати шлюб, зареєстрований 03.11.2007 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї (актовий запис № 3943) посилаючись на фактично припиненні шлюбні відносини, відсутність спільного бюджету та спільного господарства. Від шлюбу мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Заявники в судове засідання не з'явились, однак через канцелярію суду подали письмові заяви, зі змісту яких вбачається, що останні заявлені вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі, а також розглянути справу за їх відсутності. Відповідно до ч. 3 ст. 293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК). Частиною 3 ст. 109 СК України зазначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до вимог ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Водночас, відповідно до ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. При цьому, згідно роз'яснень, які містяться у п.8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.12.2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб», розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, розірвання шлюбу судом за спільною заявою подружжя, яке має дітей (ст. 109 СК України), провадиться в окремому провадженні у випадку, якщо існує взаємна згода подружжя щодо розірвання шлюбу. При розгляді справи суд встановлює, чи відповідає заява про розірвання шлюбу дійсній волі дружини та чоловіка, та чи не будуть після розірвання шлюбу порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. Судом встановлено, що заявники перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.11.2007 року, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м.Києва з державним Центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис № 3943 та видано відповідне свідоцтво (а.с.14). Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві зроблено актовий запис № 2295 та видане відповідне свідоцтво (а.с.7) та [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві зроблено актовий запис № 1269 та видане відповідне свідоцтво (а.с.6). Між [PERSON] та [PERSON] досягнуто згоди стосовно участі у вихованні та утриманні дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що свідчить договір посвідчений приватним нотаріусом Київського нотаріального округу Кондрою Л.В., 08.09.2017 року реєстраційний № 2683 (а.с.4-5), відповідно до якого спільні діти ([PERSON] та [PERSON].) залишається проживати з матір'ю, при цьому, батько має право бачитися з ними в порядку передбаченому зазначеним договором, а крім того [PERSON] щомісячно сплачує аліменти на утримання дітей. Суд вважає обґрунтованими причини, що спонукали заявників на розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї стали неможливими і суперечить їх інтересам, що в силу ч. 2 ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved