Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання їх спільних дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 75 % всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення [PERSON] повноліття. Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач в добровільному порядку не виконує свого батьківського обов'язку щодо участі в утриманні дитини, хоча має таку можливість. Крім того вказував на те, що у зв'язку із необхідністю догляду за дітьми та у зв'язку із недосягненням [PERSON] трьох років, вона немає можливості працювати, тому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені вимоги та просив суд їх задовольнити, у зв'язку із обставинами, які викладені у позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей в розмірі 70 % від його заробітку (доходу). В іншій частині просив відмовити в задоволенні позовних вимог вказуючи на те, що позивач і так фактично знаходиться на його утриманні та утриманні його батьків. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи у сторін народилися діти, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом із сторонами та знаходяться на утриманні позивача. Відповідач належним чином свого обов'язку щодо утримання дітей не виконує, систематичної матеріальної допомоги на їх утримання позивачу не надає. Посилання відповідача на те, що фактично всі витрати на утримання дітей та позивача несе він та його батьки, в судовому засіданні не знайшли свого підтвердження, оскільки не доведені належними та допустимими доказами. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до ч.2,3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання їх дітей в розмірі 75% всіх видів його заробітку (доходу) відповідача щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач довів, що відповідач не виконує належним чином батьківських обов'язків по утриманню дітей, систематичної матеріальної допомоги не надає, у зв'язку з чим, остання має бути стягнута у примусовому порядку в рівних частках на кожну дитину. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на її утримання в розмірі 300 грн. до досягнення [PERSON] трьох років, то суд вважає за необхідне відмітити наступне. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Враховуючи факт того, що позивач потребує грошового утримання у зв'язку із необхідністю доглядати за дітьми, суд вважає що відповідач може надавати позивачу кошти на її утримання в розмірі 100 грн. щомісячно до досягнення [PERSON] трьох років, а той розмір аліментів, який просить позивач, суд вважає завищеним та таким, що поставить відповідача в скрутне матеріальне становище, враховуючи необхідність сплачувати аліменти на утримання дітей, що є пріоритетним. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, ці витрати стягуються з другої сторони. На підставі викладеного та

Outcome: partial