Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся з даним позовом до суду, посилаючись на те, що 01.03.2017 року по вул. Набережно-Хрещатицька, 25 в м. Києві, автомобілем марки «SKODA FABIA» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] було здійснено ДТП, у результаті якого застрахований страховою компанією автомобіль марки «TOYOTA COROLA», д.н.з. [NUMBER] (договір страхування № 770538114.16) під керуванням водія [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Внаслідок вчиненого ДТП та згідно постанови Подільського районного суду м. Києва від 24.03.2017 року винним було визнано [PERSON] ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. На підставі ремонтної калькуляції № 315193 від 09.03.2017 року, відповідно до страхового акту № 149756 від 13.03.2017 року було сплачено страхове відшкодування в розмірі 8 586,60 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 2870 від 20.03.2017 року. Враховуючи викладене, позивач ПрАТ «Акціонерна страхова компанія «ІНГО Україна» просив стягнути з [PERSON] суму в розмірі 8 586,60 грн. та судовий збір у розмірі 2 102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, направив до суду заяву в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. ст. 280-281 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. На підставі ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, за винятком випадків, передбачених законом. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі ст. ст. 993, 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду іншій особі, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. До страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Також у відповідності до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страхової організації, яка сплатила страхове відшкодування за майновим страхуванням, переходить в межах цієї суми право вимоги до особи, відповідальної за заподіяну шкоду. Судом встановлено, що01.03.2017 року по вул. Набережно-Хрещатицька, 25 в м. Києві, автомобілем марки «SKODA FABIA» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] було здійснено ДТП, у результаті якого застрахований страховою компанією автомобіль марки «TOYOTA COROLA», д.н.з. [NUMBER] (договір страхування № 770538114.16) під керуванням водія [PERSON] , отримав механічні пошкодження. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 24.03.2017 року у справі № 758/3252/17 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, внаслідок вчиненого ним ДТП 01.03.2017 року близько 22 год. 30 хв. в м. Києві по вул. Набережно-Хрещатицька, 25, керуючи транспортним засобом - автомобілем «SKODA FABIA» д.н.з. [NUMBER] . ДТП визнано страховою подією, з настанням якої виникає обов`язок страховика виплатити страхове відшкодування. На підставі ремонтної калькуляції № 315193 від 09.03.2017 року, відповідно до страхового акту № 149756 від 13.03.2017 року було сплачено страхове відшкодування в розмірі 8 586,60 грн., що підтверджено платіжним дорученням № 2870 від 20.03.2017 року на суму 8 586,60 грн.. Позивач на підставі зібраних документів по справі враховуючи умови договору страхування здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 8 586,60 грн.. Статтею 993 ЦК України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку про те, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні в зв`язку із чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі сумі 1 921 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved