Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом посилаючись на те, що рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 29.02.2012 року з [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач добровільно брати участь в утриманні дитини відмовляється. Із збільшенням розміру прожиткового мінімуму та ростом цін визначений судом розмір аліментів не дозволяє забезпечити матеріально дитину всім необхідним. Крім того, оскільки позивач є інвалідом третьої групи, родина проживає на її пенсію та аліменти. У звязку з чим позивач просить збільшити розмір стягнутих з [PERSON] на її користь аліментів на утримання дитини з 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття. Ухвалою суду від 27.03.2018 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчить поштове повідомлення. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не надав. За відсутності клопотань про розгляд справи з повідомленням сторін, у відповідності до ч.ч.5, 8 ст.279 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами. Зі згоди представника позивача, який заявою не заперечував проти винесення заочного рішення у випадку не надходження до суду відзиву у визначений строк, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що надані позивачем докази та повідомлені ним обставини, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного провадження. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії І-БК №226965 від 29.12.2003 року, батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 29.02.2012 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 20.02.2012 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9). Згідно із довідкою№200, виданою виконавчим комітетом Максимо-Горьківської сільської ради, від 15.02.2018 року, дитина проживає разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні(а.с.11). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. В силу ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зі змісту ст. 182 СК України вбачається, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.182 СК України (в редакції Закону\~№ 2037-VIII від 17.05.2017 року), розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, зважаючи на зміни у законодавстві щодо мінімального розміру аліментів на дитину, який має бути необхідним та достатнім для забезпечення її гармонійного розвитку, суд вважає за необхідне збільшити стягнуті з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини з 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на тверду грошову суму в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до її повноліття, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України із відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704, 80 грн. \~\~\~\~

Outcome: approved