Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У березні 2015 р. позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом в якому просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини від усіх видів заробітку на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], посилаючись на ті підстави, що відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку стосовно утримання та виховання своєї дитини в добровільному порядку надає невелику матеріальну допомогу, але не регулярно та недостатню для повноцінного утримання дитини. У судовому засіданні позивачка позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити, зазначивши, що дитина потребує додаткових витрат. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно статті 48 Конституції України, кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї що включає достатнє харчування, одяг, житло. Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне положення дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дітей, інші обставини, що мають істотне значення для справи. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Як встановлено у судовому засіданні, 11.06.1995 р. між подружжям укладено шлюб, який було зареєстровано Барським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Вінницької обл., актовий запис № 54, свідоцтво серії [NUMBER] (а.с.4). 06.04.2015 р. рішенням Святошинського районного суду м. Києва вказаний шлюб між сторонами було розірвано (а.с.19). Разом з тим, встановлено, що у сторін від даного шлюбу є неповнолітній син, [PERSON], [INFO], актовий запис № 3268, свідоцтво серії [NUMBER], (а.с.2), який проживає разом із позивачкою та перебуває на її утриманні. Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 Сімейного Кодексу України та погодження сторін, щодо розміру аліментів, суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved