Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з дійсним позовом. В обґрунтування вимог зазначив, що [PERSON], яка померла 31.01.2015 року, була його бабусею. За життя [PERSON] була власницею квартири № 47, що знаходиться в м. Луганськ, вул. Курчатова, 9, яка належала останній на підставі свідоцтва про право власності на житло від 09.08.1995 року. За життя [PERSON] залишила заповіт, посвідчений 25.07.1997 року державним нотаріусом Четвертої Луганської державної нотаріальної контори, згідно якого заповідала позивачу вищевказану квартиру. Після смерті [PERSON] позивач звернувся у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак йому було відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, оскільки право власності на вищевказану квартиру не зареєстроване власником (спадкодавцем), як того вимагають приписи ст.182 ЦК України. Просив суд визнати за ним право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] на квартиру [ADDRESS]. В судове засідання позивач не зявився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач в судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надала заяву розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Суд,\~ дослідивши матеріали справи, копію спадкової справи після померлої [PERSON], оцінивши надані докази в сукупності, прийшов до наступного висновку. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з копії свідоцтва на право власності на житло від 09.08.1995 року, квартира, яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Курчатова, 9/47 належала [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 7). 25 квітня 1997 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Луганської державної нотаріальної контори (а.с. 4) і зареєстрований в Спадковому реєстрі за № 3826502 (а.с. 65), згідно якого заповідала [PERSON] квартиру, яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Курчатова, 9/47. 31 січня 2015 року [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, серії І-БК № 332537, яке видане 25.02.2015 року відділом державної РАЦС Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 3). За приписами\~ст. 1221 ЦК України, місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Згідно положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо забезпечення реалізації права на спадкування» №\~189-VIII від 12.02.2015 року, внесено зміни до ст.1221 ЦК України, згідно з якими в особливих випадках місце відкриття спадщини встановлюється законом. Як вбачається зі дослідженої в судовому засіданні копії спадкової справи № 58\\2015, заведеної після померлої 31.01.2015 року [PERSON] (а.с. 54-88), зареєстрованої в Спадковому реєстрі за № 57524585, 03 червня 2015 року [PERSON] звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 37), але постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 27 серпня 2015 року, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки право власності на квартиру [ADDRESS] не зареєстроване органом, який здійснював державну реєстрацію права власності відповідно до законодавства України протягом життя спадкодавця, як того вимагають приписи ст.182 ЦК України (а.с. 10). 07 липня 2015 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Навоайдарського районного нотаріального округу із заявою про прийняття спадщини після смерті її тітки [PERSON], яка померла 31.01.2015 року (а.с. 6). Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності зі\~ ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Заповітом згідно положень ст. 1233 ЦК України є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до\~ст. 1218 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно положень ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. У відповідності до статей 1268-1270 ЦК України визначено два види прийняття спадщини: спадкоємець, що постійно проживав разом зі спадкодавцем на день його смерті, вважається таким, що прийняв спадщину; спадкоємець, який не проживав постійно зі спадкодавцем, повинен подати в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини протягом 6 місяців. Таким чином, [PERSON] є спадкоємцем за заповітом і звернувся у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Статтею 182 ЦК України передбачено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державної реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. У відповідності зі ст.ст.321, 328, 392 ЦК України, право власності є непорушеним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. Право власності вважається придбаним правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або його незаконність не встановлена судом. Власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не визнається іншою особою. Згідно ст. 114 ЦПК України, позови, що виникають з приводу нерухомого майна, предявляються за місцем знаходження майна або основної її частини. Згідно розпорядження Вищого спеціалізованого суду України від 02.09.2014 року №27/0/38-14 «Про визначення територіальної підсудності справ», до територіальної підсудності Сватівського районного суду Луганської області відносяться справи, підсудні Краснодонському міськрайонному суду Луганської області та Ленінському районному суду міста Луганська. Таким чином, [PERSON] за життя набула право власності на спірну квартиру на законних підставах і такого права на час смерті не втратила, тому ця квартира входить до спадкової маси, на яку відкрилась спадщина після смерті останньої. Позивач [PERSON] спадщину прийняв і свого права на спадщину не втратив. Враховуючи відсутність реєстрації права власності на спірне майно за померлою, суд вважає доведеним той факт, що позивач не може здійснити свої спадкові права у позасудовому порядку. За таких обставин суд вважає, що позов [PERSON] про визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на квартиру, яка розташована за адресою: м. Луганськ, вул. Курчатова, 9/47 є обґрунтованим і підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved