Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся із позовом до суду про витребування земельної ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Київської міської рали від 09.07.2009 №852/1908 [PERSON] надано у приватну власність земельну ділянку площею 0,1 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд по [ADDRESS] . У подальшому між [PERSON] та [PERSON] 06.10.2011 року укладено договір купівлі-продажу вказаної земельної ділянки. 15.03.2013 року [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу зазначеної земельної ділянки. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2015 року задоволено позов прокурора Святошинського району м. Києва в інтересах держави. Визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради №852/1908 від 09.07.2009 «Про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Визнано недійсним, виданий на ім`я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану по [ADDRESS] , серії ЯЖ№912786, виданий Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 17.06.2010 та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №05-7-03771. Визнано недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га (кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0277), посвідчений 06.10.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черниш Ю.В.Відновлене становище, яке існувало до міської ради земельну ділянку по [ADDRESS] , кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0277. Враховуючи вищевикладене, просить суд витребувати у [PERSON] на користь Київської міської ради земельну ділянку із кадастровим номером 8 000 000 000:75:670:0277 площею 0,1 га, яка розташована по [ADDRESS] . Також просить стягнути з [PERSON] на користь прокуратури міста Києва судові витрати. 26.09.2016 року ухвалою суду відкрито провадження у справі (а.с. 23). 26.09.2016 року ухвалою суду забезпечено позов шляхом накладення арешту на земельну ділянку площею 0,1 га, що розташована по [ADDRESS] (а.с. 24). 20.02.2017 року ухвалою суду провадження по справі зупинено до розгляду Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційної скарги на заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2015 року (а.с. 43). Розпорядженням керівника апарату Святошинського районного суду м. Києва від 10.05.2017 справу направлено на повторний автоматизований розподіл у зв`язку із звільненням з посади судді [PERSON] (а.с. 44). Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено головуючого суддю Шум Л.М. (а.с. 45). 16.09.2020 року ухвалою суду справу прийнято до свого провадження та відновлено провадження у цивільній справі (а.с. 76-77). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, просила позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Ліпатов І.А., в судовому засіданні проти заявлених позовних вимог заперечував, у зв`язку з скасуванням судового рішення, на яке здійснено посилання у позові, просив у задоволенні позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2015 року задоволено позов прокурора Святошинського району м. Києва. Визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради №852/1908 від 09.07.2009 «Про передачу громадянину [PERSON] у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] . Визнано недійсним виданий на ім`я [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку площею 0,1 га, розташовану по [ADDRESS] , серії ЯЖ№912786, виданий Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 17.06.2010 та зареєстрований у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №05-7-03771. Визнано недійсним укладений між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1 га (кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0277), посвідчений 06.10.2011 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черниш Ю.В.Відновлене становище, яке існувало до міської ради земельну ділянку по [ADDRESS] , кадастровий номер 8 000 000 000:75:670:0277 (а.с. 10-13). Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 04.08.2016 року апеляційну скаргу представника [PERSON] [PERSON] задоволено частково. Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2015 змінено та виключено з рішення вказівку про заборону [PERSON] та будь-яким іншим особам вчиняти дії із земельною ділянкою по [ADDRESS] . Рішення суду в частині вирішення вимоги про відновлення становища, яке існувало до порушення, скасувати та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні вказаної вимоги відмовити. В іншій частині рішення суду залишити без змін (а.с.14-17). Судом встановлено, що 15.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с.18-19). Судом встановлено, що згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, власником земельної ділянки з кадастровим номером 8 000 000 000:75:670:0277, яка заходиться за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 20-21). Судом встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.10.2017 року касаційну скаргу представника [PERSON] - [PERSON] - задоволено частково. Заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2015 та рішення апеляційного суду м. Києва від 04.08.2016 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (а.с. 47-51). Судом встановлено, що постановою Київського апеляційного суду м. Києва від 18.06.2020 року апеляційні скарги [PERSON] , першого заступника прокурора м. Києва, третьої особи на стороні позивача садівниче товариство «Зв`язківець» задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.11.2019 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову заступника керівника Київської місцевої прокуратури №8 до Київської міської ради, [PERSON] , треті особи без самостійних вимог: [PERSON] , Садівниче товариство «Зв`язківець» про визнання незаконними та скасувати рішення, визнання недійсним державного акта, договору купівлі-продажу відмовлено. Судом встановлено, що постановою Верховного Суду від 28.10.2020 року касаційну скаргу першого заступника прокурора міста Києва залишено без задоволення. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.11.2019 року у нескасованій під час апеляційного перегляду частині, постанову Київського апеляційного суду від 18.06.2020 року та додаткову постанову Київського апеляційного суду від 25.06.2020 залишено без змін. Отже, судом відмовлено у визнанні недійсними зазначених договорів та вказане рішення набрало законної сили. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог та відмову в задоволенні позову. Враховуючи те, що в матеріалах справи містяться рішення суддів, якими у скасуванні спірних договорів відмовлено, та ці рішення у даній справі мають преюдиційне значення, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. З урахуванням того, що суд прийшов до висновку про необхідність відмови в задоволенні позову є доцільним скасування заходів забезпечення позову вжитих відповідно до ухвали Святошинського районного суду м.Києва від 26.09.2016 р.

Outcome: dismissed