Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-12 00:00:00

У вересні 2016 року прокурор, діючи в інтересах малолітнього [PERSON], здійснюючи на підставі ст. 121 Конституції України та ст.23 Закону України «Про прокуратуру» представництво інтересів громадян, які знаходяться на тимчасово окупованій території, звернувся до Подільського районного суду м. Києва з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, - факт народження дитини в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану. Свої вимоги мотивує тим, що у вересні 2016 року до прокуратури Автономної Республіки Крим надійшло звернення громадянки України [PERSON], яка мешкає в м. Бахчисарай АР Крим про захист в суді інтересів її народженої дитини. З заяви та доданих до неї документів було встановлено, що [PERSON] від шлюбу з [PERSON], [INFO] у м. Сімферополі народила сина - [PERSON]. Вказали, що оскільки органи опіки та піклування Автономної Республіки Крим, на які законом покладено обов'язок щодо захисту прав дітей не передислоковані на іншу територію України та не здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України, а [PERSON] та [PERSON] не мають фінансової можливості виїхати з тимчасово окупованої території України, остання звернулась за захистом прав малолітньої дитини до прокуратури Автономної Республіки Крим. Посилаючись на те, що встановлення факту народження [PERSON] необхідне для отримання свідоцтва про народження дитини, заявник звернувся до суду з даною заявою. Представник прокуратури Автономної Республіки Крим у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність їх представника, заяву просив задовольнити. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Статтею 121 Конституції України передбачено, що на прокуратуру покладено обов'язок представництва інтересів громадян або держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру» представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Статтею 45 ч. 2 ЦПК України встановлено, що з метою представництва інтересів громадян або держави в суді прокурор, в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами. Як вбачається з наданих документів, прокурором підтверджені встановлені законом підстави для представництва в суді. Судом встановлено, що у вересні 2016 року до прокуратури Автономної Республіки Крим надійшло звернення громадянки України [PERSON], яка мешкає в м. Бахчисарай АР Крим про захист в суді інтересів її народженої дитини ( а.с. 6). Як вбачається з свідоцтва про одруження [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі з 28 вересня 2002 року ( а.с. 11). Крім того, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке видане 13.05.2016 року Бахчисарайським районним відділом актів громадянського стану Департаменту ЗАГС МЮ Республіки Крим, вбачається, що [PERSON] народився [INFO], матір'ю якого зазначена - [PERSON], а батьком - [PERSON], актовий запис №436, який є єдиним доказом народження дитини ( а.с. 12). Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір'ю, а чоловік - батьком дитини. Згідно ч. 3 ст. 144 СК України, реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові. Частиною 1 ст. 145 СК України передбачено, що прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їх згодою. Згідно ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України, у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Таким чином, судом встановлено, що вищезазначені обставини позбавляють батьків можливості зареєструвати місце народження дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини. Згідно зі ст. 18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до ст. 7 ч. 1 Закону України «Про громадянство України» новонароджена дитина заявника є громадянином України як особа, матір якої на момент її народження є громадянкою України. Згідно вимог ч. 4, 7 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що батьки дитини позбавлені можливості здійснити державну реєстрацію народження своєї дитини у позасудовому порядку. Встановлення даного факту не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право, у зв'язку з чим заява підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 257-1 ч. 4 ЦПК України рішення підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved