Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що вони з відповідачем шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, проживають окремо, тому подальше збереження шлюбу не можливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, але його інтереси в суді представляла представник за довіреністю [PERSON] Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та суду пояснила, що сторони по справі проживають окремо, за час розгляду справи в суді вони не примирились. Відповідач по справі [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але її інтереси в суді представляла адвокат Омелай Н.М. Представник відповідача - адвокат Омелай Н.М. в судовому засіданні заперечувала щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що відповідач не отримувала копії позовної заяви та повістку на дане судове засідання. Зважаючи на те, що судова повістка про виклик в дане засідання вручена представнику відповідача - адвокату Омелай Н.М. 30 квітня 2015 року та враховуючи положення ч. 5 ст. 76 ЦПК України, суд приходить до висновку, що відповідач була належним чином повідомлена про день і час розгляду справи та вважає за можливе розглянути справу без участі відповідача за участі її адвоката Омелай Н.М. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 19 травня 2006 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 427, та від шлюбу мають синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Ухвалою Верховного Суду України від 04 березня 2014 року визначено підсудність справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу Ленінському районному суду м. Полтави. Отже, дане справа підсудна Ленінському районному суду м. Полтави, тому доводи відповідача [PERSON] в цій частині, які викладені нею в заяві, що надійшла до суду 26 травня 2014 року, є безпідставними. Суд надсилав позовну заяву з додатками до неї за останньою відомою адресою місця проживання відповідача на території України та за адресою її проживання в м. Лондоні. Крім того, адвокату відповідача видано копію позовної заяви з додатками до неї. Як вбачається із змісту заяви відповідача [PERSON], яка подана до суду 26 травня 2014 року, вона достовірно обізнана про зміст позовних вимог та про додатки, які додані до позовної заяви,оскільки нею дано їх детальний аналіз. Відповідач у вищезазначеній заяві також вказує, позивач застосовував до неї фізичне насильство, за що був засуджений. Крім того, у даній заяві відповідач зазначає, що позивач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дітей, а тому вона змушена його інформувати про стан здоров'я сина через адвоката та шляхом написання повідомлень. Отже, зміст вказаної заяви відповідача [PERSON] свідчить про те, що сторони по справі разом не проживають, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, не ведуть спільного господарства. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи, що відповідач [PERSON] не зазначала у своїй заяві, яка надійшла до суду 26 травня 2014 року, а адвокат відповідача - Омелай Н.М. не надала суду докази на підтвердження того, що сторони по справі відновили подружні стосунки, почали разом проживати та вести спільне господарство, натомість зміст вищезазначеної заяви відповідача підтверджує, що сторони по справі припинили сімейні стосунки, та беручи до уваги, що представник позивача [PERSON] в судовому засіданні вказувала, що сторони на час розгляду справи не примирились і позивач наполягає на розірванні шлюбу з відповідачем, суд вважає доведеним, що сторони по справі не ведуть спільного господарства, шлюбних відносин не підтримують і проживають окремо та приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved