Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON], третя особа - Крижопільська районна державна нотаріальна контора, про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину по закону та визнання права на спадкове майно. Зазначав, що [INFO] в селі Городківка помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], трактор марки Т-25А, причеп марки 1 ПТС-2. Спадщину він прийняв відповідно до статей 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, фактично вступивши у володіння та управління майном. Через відсутність коштів свої права на спадкове майно не оформив. У березні 2014 року відповідач по справі [PERSON] повідомила йому про продаж будинку та поставила перед ним вимогу про виселення з будинку, пославшись на те, що будинок та все майно після смерті батька перейшло їй у власність. Вважає, що видача свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] суперечить вимогам статей 529, 548, 560 ЦК України, оскільки при спадкуванні по закону спадкоємцями першої черги являються в рівних долях діти померлого. Просить визнати свідоцтво про право на спадщину по закону, видане [PERSON] 23 жовтня 2001 року державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори, недійсним та визнати за ним право на спадкове майно, а саме: ? частину житлового будинку, 1\\2 трактора та 1\\2 причепа. В ході судового розгляду позивач [PERSON] подав заяву про зменшення розміру позовних вимог і просив визнати свідоцтво про право на спадщину по закону, видане [PERSON] 23 жовтня 2001 року державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори, недійсним та визнати за ним право на спадкове майно, а саме: 1\\6 частину житлового будинку, 1\\6 трактора та 1\\6 причепа. Третя особа із самостійними вимогами [PERSON] у травні 2014 року звернулася до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину по закону, визнання права на спадкове майно та визнання права на частку в спільному майні подружжя. Зазначала, що [INFO] в селі Городківка помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок [ADDRESS], трактор марки Т-25А, причеп марки 1 ПТС-2. Вказує, що майно було набуте нею та покійним чоловіком під час шлюбу і являється спільною сумісною власністю подружжя, тому в майні є її частка. Крім того, спадщину прийняли крім неї, діти покійного: [PERSON] та [PERSON] Тому частка кожного складає 1\\3 частина від 1\\2 частини житлового будинку, трактора та причепа. В лютому 2014 року, при оформленні права власності на житловий будинок їй стало відомо, що власником будинку стала її донька, [PERSON] Просить суд визнати свідоцтво про право на спадщину по закону, видане [PERSON] 23 жовтня 2001 року державним нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори, недійсним та визнати за нею право на спадкове майно, а саме: 2\\3 частини житлового будинку, 2\\3 трактора та 2\\3 причепа. Ухвалою Крижопільського районного суду позовні вимоги [PERSON] в частині визнання права на спадкове майно та [PERSON] про визнання права на частку в спільному майні подружжя залишено без розгляду. Представник позивача - відповідача та третьої особи з самостійними вимогами позовні вимоги про визнання свідоцтва на спадщину по закону недійсним підтримав. Представник відповідача заперечив проти позову та подав заяву про застосування позовної давності. Суть заперечень полягає в тому, що відповідач зі згоди позивача та третьої особи в 2001 році прийняла спадщину і про оформлення спадщини вони знали в 2001 році, а тому сплив строк позовної давності і просить суд відмовити у позові. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов про визнання недійсним свідоцтва про спадщину по закону слід задовольнити з наступних підстав. Зі свідоцтва про смерть [NUMBER] видно, що [INFO] помер [PERSON]. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] є дітьми спадкодавця, а [PERSON] є дружиною спадкодавця, і єдиними спадкоємцями за законом. Їх родинні відносини підтверджуються записами в свідоцтвах про їх народження (а.с. 9, а.с. 4 спадкової справи), свідоцтві про одруження(а.с. 51). Часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього кодексу (ст. 525 ЦК України в редакції 1963 року, що діяв на момент відкриття спадщини). Спадщина після смерті [PERSON] складається з житлового будинку [ADDRESS] та трактора і причепа. [PERSON] за життя заповіт не залишив, отже, у даному випадку спадкування здійснюється за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК України в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частинах, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Як встановлено судом, позивач [PERSON] після смерті батька та третя особа з самостійними вимогами [PERSON] після смерті чоловіка спадщину прийняли відповідно до ст. 548 ЦК України 1963 року. Правовідносини прийняття спадщини регулюються ЦК України 1963 року, так як спадщина була прийнята під час дії цього Кодексу. Стаття 549 ЦК України 1963 року передбачає дві підстави для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину. Оскільки позивач [PERSON] та третя особа з самостійними вимогами [PERSON] фактично вступили в управління і володіння спадковим майном, то в нотаріальну контору заяву не подавали, зокрема, і через відсутність правовстановлюючих документів. Вони прийняли спадщину шляхом управління спадковим майном. Ці дії були вчинені ними протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, як це передбачено ст. 549 ЦК України 1963 року. Статтею 549 ЦК України передбачено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчиненні протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Особи, для яких право спадкоємства виникає лише у випадку неприйняття спадщини іншими спадкоємцями, можуть заявити про свою згоду прийняти спадщину протягом строку, що залишився для прийняття спадщини. Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та третя особа з самостійними вимогами [PERSON] після смерті [PERSON] у встановлений законодавством шестимісячний строк не зверталися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини чи відмови від неї, вважаючи, що фактично прийняли її шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, на підставі того, що доглядали за вказаним будинком, обробляли земельну ділянку біля будинку (а.с. 53). Як вбачається з матеріалів спадкової справи, сестра позивача та донька третьої особи - відповідач по справі [PERSON] звернулася у Крижопільську державну нотаріальну контору із заявою про оформлення на своє ім'я свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, трактор та причеп. 23 жовтня 2001 року нотаріусом Крижопільської державної нотаріальної контори на її ім'я було видано свідоцтво про право на спадщину по закону на житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], трактор марки Т-25А, причеп марки 1 ПТС-2, що належали [PERSON] Суд вважає, що вказане свідоцтво є недійсним, оскільки при оформленні спадщини не врахована спадкова частка інших спадкоємців - позивача [PERSON] та третьої особи з самостійними вимогами [PERSON] Державний нотаріус, при оформлені спадщини на ім'я [PERSON], всупереч ст.ст. 529, 549, 550 ЦК України 1963 року, визнала право на спадщину на житловий будинок, трактор та причеп лише за відповідачем [PERSON], не перевіривши наявність інших спадкоємців. У відповідності до ст. 562 ЦК України 1963 року позивач [PERSON] та третя особа з самостійними вимогами [PERSON] мають право на належні їм спадкові частки за законом. Відповідно до ст. 76 ЦК України 1963 року перебіг позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Частиною 1 статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права, або про особу, яка його порушила. Суд не приймає до уваги твердження представника відповідача, що в 2001 році [PERSON] та [PERSON] знали, що відповідач отримала свідоцтво про спадщину і на прийняття спадщини [PERSON] дала згоду [PERSON] В судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] достовірно не підтвердили про домовленість сторін між собою на оформлення спадщини лише відповідачем. Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що про таку домовленість вони не чули. Як встановлено судом, про існування свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 жовтня 2001 року позивачу [PERSON] та третій особі з самостійними вимогами стало відомо у березні 2014 року від відповідача [PERSON] Беручи до уваги те, що позивач [PERSON] після смерті свого батька та третя особа з самостійними вимогами [PERSON] після смерті свого чоловіка прийняли спадщину шляхом вступу в управління та володіння спадковим майном, заяву про відмову від неї до нотаріальної контори не подавали, а тому вказане вище свідоцтво про спадщину на ім'я [PERSON] є недійсним. Враховуючи викладене,

Outcome: approved