Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що між [PERSON] та [PERSON] 23 лютого 2016 року був укладений письмовий договір позики № 23/02-02 про надання [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 2\~891, 00 доларів США, що за курсом НБУ на день укладення договору позики еквівалентно 78\~098, 94 грн. Факт отримання грошових коштів підтверджується розпискою від 17 грудня 2014 року, згідно з якою [PERSON] отримав від [PERSON] позику у розмірі 2\~891, 00 доларів США. Для забезпечення виконання зобовязань за договором позики, 23 лютого 2016 року був укладений також нотаріально посвідчений Договір застави транспортного засобу, за яким предметом забезпечення став автомобіль HUNDAI модель TUCSON, державні номери АА 4142 НТ, номер кузова [NUMBER] належний на праві приватної власності [PERSON] Станом на день предявлення позову відповідач не виконав свого грошового зобовязання та не повернув позивачу грошову суму позики у розмірі 2\~495, 00 доларів США, що за курсом НБУ на день подання позовної заяви 63\~478, 68 грн. Окрім того відповідно до п. 4 договору та ст.. 625 ЦК України стягненню з відповідача підлягають : 506, 09 грн. 3 % річних; 71\~569, 35 грн. на день подання позову, що еквівалентно 2\~813 доларів США неустойки за період з 24 травня 2016 року 29 серпня 2016 року. На підставі викладеного позивач просив в рахунок погашення заборгованості за договором позики № 23/02-02 від 23 лютого 2016 року в сумі 135\~554, 12 грн., що включає в себе 63\~478, 68 грн. заборгованість за позикою, 71\~569, 35 грн. неустойки за прострочення оплати за договором позики та 506, 09 грн. 3 % річних, звернути стягнення на транспортний засіб HUNDAI модель TUCSON, 2007 року випуску, державні номери АА4142НТ, номер кузова [NUMBER] належний на праві власності [PERSON] шляхом безпосереднього продажу особі-покупцю на вільний вибір заставодержателя з правом укладення заставодержателем, [PERSON] договору купівлі-продажу предмету застави від імені заставодавця, надати усі права та повноваження на відчуження транспортного засобу в тому числі, але не виключно: проводити всі необхідні для продажу транспортного засобу дії в органах МВС України та всіх інших державних та недержавних органах/установах (отримувати дублікати документів на транспортний засіб, отримувати/виготовляти ключі/їх дублікати від транспортного засобу, отримувати відомості про транспортний засіб/особу власника, які повязані з продажем автомобіля тощо). Стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 1\~469, 46 грн. Окрім того в процесі розгляду справи представником позивача було подано уточнену позовну заяву відповідно якої позивач також просив витребувати з чужого незаконного володіння гр. [PERSON] транспортний засіб HYUNDAI модель TUCSON номер кузова [NUMBER], 2007 року випуску, д.н. АА 4142НТ. Представник Позивача подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачі до судового засідання не зявилися, про дату час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Про причини неявки суду не повідомили. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Згідно частини 2\~статті 158 ЦПК України\~особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Згідно ч.2\~ст. 197 ЦПК України\~(неявка в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. 20 лютого 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики № 23/02-02, відповідно до якого [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 78\~098, 94 грн., що за курсом НБУ на дату підписання договору становило 2\~891 доларів США. Про отримання коштів відповідачем була написана розписка. Строк повернення коштів встановлено до 23 травня 2016 року. Окрім того для забезпечення виконання зобовязань за договором позики, 23 лютого 2016 року було укладено договір застави транспортного засобу, за яким предметом застави є автомобіль HUNDAI модель TUCSON, державні номери АА 4142 НТ, номер кузова [NUMBER] належний на праві приватної власності [PERSON] Догвір посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON]. Відомості щодо застави були внесені до Реєстру обтяжень нерухомого майна 23 лютого 2016 року за номером 15713020. Відповідно до п. 4.2. договору позики, за несвоєчасне повернення позики позичальник сплачує неустойку у розмірі 780, 98 грн., що за курсом НБУ на дату підписання договору становило 29 доларів США, що є 1 % від суми позики за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Відповідно до п. 1.1 Договору позики, кінцевий строк погашення позики 23 травня 2016 року. Відповідно до п. 1.5 Договору застави у разі невиконання Заставодавцем зобовязань за договором позики Заставодержатель має право одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмету застави переважно перед іншими кредиторами відповідно до Законодавства України та цього договору. Як встановлено судом, грошові кошти були передані Відповідачу у повному обсязі, що не підтверджується розпискою. Станом на вересень 2016 р. [PERSON] зобов'язання за договором позики не виконав, а саме: борг до 25.05.2016 р. не повернув. У зв'язку з простроченням зобов'язань за Договором позики, сума боргу Відповідача станом на день подачі позову становить 135 554 грн. 12 коп. (сто тридцять пять тисяч пятсот пятдесят чотири гривні дванадцять копійок), з яких заборгованість за позикою 63 478 грн. 68 коп. (шістдесят три тисячі чотириста сімдесят вісім гривень 68 копійок), неустойки, що складає 71 569 грн. 35коп (сімдесят одна тисяча пятсот шістдесят девять гривень 35 копійок) та 3 % річних, що складає 506 грн. 09 коп. (пятсот шість гривень девять копійок). 20 жовтня 2016 року між ТзОВ «СТОА Автоторгсервіс» та елканоговим С.В. було укладено договір комісії щодо автомобіля HUNDAI модель TUCSON, номер кузова [NUMBER] належний на праві приватної власності [PERSON] Згідно договору купівлі-продажу транспортного засобу 3967/16/000257 від 20.10.2016, автомобіль HUNDAI модель TUCSON, державні номери АА 4142 НТ, номер кузова [NUMBER] належний на праві приватної власності [PERSON] придбав [PERSON], ціна транспортного засобу складає 11\~200 грн. Відповідно до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до\~ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України, передбачено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст.546 ч. 1 ЦК України\~виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно\~ст.546 ч.1 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися заставою та у відповідності до\~ст. 590 ч.1 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з\~ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 2 Закону України «Про заставу»\~визначаються основні положення про заставу, а ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про заставу»визначено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно\~ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлюється договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 1049 ЦК України\~передбачає, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій же сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій же кількості, такого ж роду та такої ж якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно\~ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму або не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів. Згідно з нормою\~статті 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Вимогами\~статті 572 ЦК України\~визначено, що в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до пп.38 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» у випадку, якщо іпотекодержатель не реалізував способів позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема, шляхом укладення договору про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачав би передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки у рахунок виконання основного зобов'язання (стаття 37 Закону України «Про іпотеку»), він має право звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до\~статті 39 цього Закону, а не з позовом про визнання права власності на майно. Наявність договору про позасудове врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки не позбавляє іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки в судовому порядку. Так, п. 4 ч. 2\~ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~встановлено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених\~статтею 26 цього Закону. За змістом п. 1 ч. 1\~ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, зокрема, передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов'язання в порядку, встановленому цим Законом порядку. Відповідно до п. 39 постанови Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», суди мають виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в спосіб набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому іпотекодержатель на підставі частини другої\~статті 16 ЦК\~має право вимагати застосування його судом. Відповідно до частини першої статті\~590, статті\~578 ЦК\~звернення стягнення на предмет застави/іпотеки здійснюється лише за рішенням суду, якщо для укладення такого договору щодо майна фізичної особи вимагалось отримання згоди чи дозволу іншої особи чи органу. Отже, у разі заявлення позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження суд може задовільнити вимогу Позивача у разі обрання ним одного із передбачених\~ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~способів звернення стягнення на власний розсуд. Враховуючи наведені норми закону та виходячи з того, що пунктом 2.11 Договору застави автомобіля від 20 квітня 2010 року, сторонами погоджено, що у разі невиконання Заставодавцем зобов'язань за Договором позики заставодержатель набуває право задовольнити за рахунок предмету застави свої вимоги у порядку, встановленому діючим законодавством України, суд приходить до висновку, що до даних правовідносин можливо застосувати заявлений Позивачем спосіб стягнення. Згідно\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст.ст.\~212,\~213 ЦПК України, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно ї законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно\~ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Таким чином, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, системного аналізу співмірності заявлених вимог з вимогами закону, суд вважає, що заявлені позовні вимоги необхідно задовольнити. В порядку, визначеному\~ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума сплаченого судового збору 1 469 грн. 46 коп. Враховуючи вищевикладене, та на підставі ст.ст.\~6,\~526,\~530,\~543,\~549,\~551,\~554,\~610 - 612,\~625,\~1049,\~1050,\~1054,\~1055 ЦК України,\~ст.20 Закону України «Про заставу», ст.ст.11,\~14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.ст. З, 88, 109, 113, 118-120,\~ЦПК України, ст.\~151-153,\~368 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved