Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району, в якому просять: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в [ADDRESS], 1/2 частку права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім.Леніна» с. Воронківці Старокостянтинівського району розміром 2,14 умовних кадастрових гектара без визначення меж в натурі; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] в [ADDRESS], 1/2 частку права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім.Леніна» с. Воронківці Старокостянтинівського району розміром 2,14 умовних кадастрових гектара без визначення меж в натурі. В обґрунтування позову посилається на те, що [INFO] в [ADDRESS] помер батько позивачів - [PERSON] . Позивачі є спадкоємцями за законом до майна померлого батька. Наприкінці грудня 2018 року позивачі дізнались, що за життя батько був членом КСП ім. Леніна с Воронківці Старокостянтинівського району Хмельницької області і як член даного КСП мав право на земельну частку (пай) у землях зазначеного КСП. Проте оформити свої спадкові права після смерті батька позивачі у Старокостянтинівській державній нотаріальній конторі не змогли, оскільки [PERSON] безпідставно не було включено до списку громадян - членів КСП ім.Леніна с.Воронківці, який надавав право на отримання земельної частки (паю) у вказаному товаристві, а відповідно на його ім`я за життя не видавався відповідний сертифікат на земельну частку (пай). Це в свою чергу позбавляє позивачів на даний час успадкувати свої майнові права після смерті їхнього батька - право на земельну частку (пай) як члена КСП. Про вказані обставини нотаріус Заворотна Т.В. вказала у своїх листах-відмовах від 31.01.2019 року. Позивачі вважають, що спадкування ними за законом в рівних частках ( по Ѕ частці) права їх батька на земельну частку (пай) має бути встановлене у судовому порядку з наступних підстав. За життя, а саме із 1992 року по 1998 рік [PERSON] працював та був членом КСП ім.Леніна с.Воронківці Старокостянтинівського району. Його членство у даному КСП у період розпаювання землі підтверджується рядом документів (архівною довідкою № Н-786 від 04.12.2018 року, згідно якої [PERSON] працював вже будучи на пенсії в КСП ім.Леніна і йому нараховувалась заробітна плата з 1992 року по листопад 1995 року включно; протоколом №3 від 05.05.2001 року засідання комісії з організації вирішення майнових питань, з аналізу якого вбачається, що у період із 1992 року по 1998 рік [PERSON] був членом КСП ім.Леніна с.Воронківці (правонаступником якого у 1998 році стало СТОВ «Случ» с.Воронківці), і як член вказаного КСП отримав сертифікат на право власності на майновий пай члена КСП (майновий сертифікат); довідками Григорівської сільської ради, згідно яких [PERSON] за життя не отримував земельну частку (пай) для ведення товарного сільського господарського як член СТОВ «Случ» с. Воронківці, а також те, що на території Григорівської сільської ради є вільні земельні ділянки невитребуваних паїв для ведення товарного сільського господарства; інформаційною довідкою відділу держгеокадастру у Старокостянтинівському районі, згідно якої 15 листопада 1995 року зареєстровано Державний акт на право колективної власності на землю КСП ім.Леніна с.Воронківці, серія ХМ №024, згідно якого передано землю в колективну власність членам-співвласникам даного КСП, згідно додатку до державного акта, в якому не вказано без поважних причин [PERSON] . Також вказані обставини зможуть підтвердити свідки, які були членами зазначеного КСП на той час, яким відомо, що [PERSON] також був членом КСП ім.Леніна с.Воронківці в той же час, і які є живими на час звернення до суду із зазначеним позовом. З огляду на те, що на час видачі Державного акту на землю (15.11.1995 року) та на час набрання чинності Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року батько позивачів був членом колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Леніна» в с.Воронківці Старокостянтинівського району, незважаючи на те, що не був включений безпідставно до списку осіб, яким у колективну власність передавалася земельна ділянка, він мав право на земельну частку (пай), а тому це право може бути успадковане позивачами у судовому порядку. Представник позивача - адвокат Козак І.О. звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позов підтримує, просить його задовольнити, справу розглянути за відсутності його та позивачів. Відповідач повідомлений про дату, час і місце судового засідання належним чином, його представник до суду не з`явився та подав заяву, в якій позов визнає в повному обсязі, проти задоволення позову не заперечує, просить розглядати справу за його відсутності. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Також ч.3 ст.1 цього ж Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст.2 вказаного Закону, основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є: свідоцтво про право на спадщину; посвідчені у встановленому законом порядку договори купівлі-продажу, дарування, міни, до яких додається сертифікат на право на земельну частку (пай); рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Згідно з п.2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Із змісту даної норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю, включення до списку осіб, доданого до цього акта. Відповідно до п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» потрібно мати на увазі, що згідно зі ст.25 ЗК України при приватизації земель державних та комунальних сільськогосподарських підприємств, установ, організацій земельні ділянки передаються їх працівникам, з визначенням кожному з них земельної частки (паю) за рішенням органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування і кожна з цих осіб має гарантоване право одержати безоплатно свою земельну частку (пай), виділену в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п.1 ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст.ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У свою чергу, згідно зі ст.ст. 1216 - 1222 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи. У відповідності до ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 3 ст.1296 ЦК України, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що [INFO] в [ADDRESS] помер батько позивачів - [PERSON] . З огляду на те, що на час видачі Державного акту на землю (15.11.1995 року) та на час набрання чинності Указу Президента України №720/95 від 08 серпня 1995 року батько позивачів був членом колективного сільськогосподарського підприємства «ім.Леніна» в с. Воронківці Старокостянтинівського району, незважаючи на те, що не був включений безпідставно до списку осіб, яким у колективну власність передавалася земельна ділянка, він мав право на земельну частку (пай), а тому це право може бути успадковане позивачами у судовому порядку. Нотаріус відмовив позивачам в оформленні спадкових прав на земельну частку (пай) у зв`язку з тим, що ними не надано сертифікат на право на земельну частку (пай). Викладені у позові обставини підтверджуються письмовими доказами, а саме: паспортом [PERSON] [NUMBER] від 01.02.2001 року; паспортом [PERSON] [NUMBER] ; свідоцтвом про смерть [PERSON] [NUMBER] від 28.11.2000 року, виданим повторно; відповідями Старокостянтинівської держнотконтори від 31.01.2019 року №314/02-14 та №315/02-14 на звернення щодо спадкових прав; свідоцтвом про одруження [PERSON] [NUMBER] від 29.04.1973р.; рішенням Старокостянтинівського райсуду від 25.05.2000р. у справі №2-682-2000; свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] від 20.06.1975р.; свідоцтвом про право власності на майновий пай член колективного сільськогосподарського підприємства (майновий сертифікат) серії ХМСК №012256 від 19.09.2011 року; довідками Григорівської сільради від 05.12.2018 року №2389, №2388; інформаційною довідкою відділу у Старокостянтинівському районі ГУ Держгеокадастру у Хмельницькій області від 06.12.2018 року №52/143-18; архівною довідкою Старокостянтинівського районного трудового архіву№71-116 від 04.12.2018 року; копією спадкової справи №511 до майна померлого [PERSON] ; копією протоколу №3 засідання комісії з організації вирішення майнових питань Григорівської сільради від 05.05.2001 року, списком осіб, які мають право на майновий пай. Враховуючи викладене, позивачі як спадкоємці за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , мають право на спадкове майно, яке йому належало, а саме: по Ѕ частці права на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «ім.Леніна» с.Воронківці Старокостянтинівського району, розміром 2,14 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж в натурі.

Outcome: approved