Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 9 933 гривені 71 копійку за кредитним договором № SA-000223 від 16.02.2015 року та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору [PERSON] 16.02.2015 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим терміном повернення до 16.02.2018 року. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, однак відповідач ухиляється від виконання договору, внаслідок чого виникла заборгованість і позивач вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує у повному обсязі та в разі неявки відповідача у судове засідання просить ухвалити рішення у заочному порядку. Тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно і належним чином, заяв про відкладення розгляду справу або про розгляд справи за його відсутності не надавав. Тому суд, у відповідності зі ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору договором № SA-000223 від 16.02.2015 року [PERSON] 16.02.2015 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим строком повернення до 16.02.2018 року. Згідно п. 1.1 кредитного договору, [PERSON] надано 16.02.2015 року кредит у розмірі 5000 грн. Умовами зазначеного договору визначена відсоткова ставка за користування кредитом, порядок повернення кредиту, сплата відсотків за його користування, визначені інші платежі, які здійснюються в порядку та умовах зазначених у договорі та відповідно до графіку платежів, який є додатком № 1 до договору та є його невідємною частиною. Відповідач отримав визначену договором суму 16.02.2015 року, що підтверджується меморіальним ордером №121383 (а.с. 17), однак взятих на себе кредитним договором зобов'язань не виконує, внаслідок чого станом на 08.02.2016 року утворилась заборгованість в розмірі 9 933 грн.71 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.16). При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонувати договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно з вимогами статей 526, 527 ,530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність у відповідача підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст.617 ЦК України. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1.1 Договору банк надає позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 5000 грн. на строк з 16.02.2015 року по 16.02.2018 року та на умовах, передбачених Договором. Як вбачається з Меморіального ордеру №121383 від 16.02.2015 року грошові кошти в сумі 5000 грн. були перераховані банком на рахунок [PERSON], що відповідає положенням п. 1.2.1, 1.2.2 Договору. (а.с.4) Пунктом 1.3 Договору передбачено, що відсоткова ставка за користування кредитом становить 15,00% річних. Відповідно до п. 2.5.1 Договору щомісячна комісія за забезпечення обслуговування кредитної заборгованості становить 3,00% від суми кредиту. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника відсотків від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір відсотків, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до вимог ч.2 ст.1056-1 ЦК України розмір відсотків, тип відсоткової ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з п.4.1 Договору, [PERSON] зобов'язалась сплачувати комісійну винагороду, повернути банку отриманий кредит та сплатити нараховані відсотки за користування кредитом у повному обсязі в порядку та строки, визначені Договором. 03 червня 2015 року відповідачу було надіслано Вимогу про сплату заборгованості за кредитом в якій пропонувалось протягом 30 календарних днів сплатити заборгованість у розмірі 6 030 грн.53 коп. (а.с. 14) Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов'язання. Частиною 1 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] не виконує зобов'язання за кредитним договором, не вносить грошові кошти для погашення заборгованості зі кредитом та відсотками у порядку та строки, передбачені Договором. Статтею 611 ЦК передбачено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Згідно п. 7.1 Кредитного договору, за порушення терміну сплати ануїтетних платежів за цим договором позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Частиною 1 ст.1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем і перевіреного судом, станом на 29.02.2016 року відповідач має заборгованість 9933 гривні 71 копійку, яка складається з наступного: 5000 гривень - заборгованість за кредитом; 1650 гривень - простроченої комісії; 743 грн. 44 коп - простроченої заборгованості за відсотками, заборгованість за пенею (за прострочку кредита, відсотків, комісії) - 2040 грн. 27 коп., заборгованості за порушення умов кредитного договору - 500 грн (а.с.16). Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Позивач просить стягнути з відповідача за порушення ним своїх зобов'язань по виконанню договору і пеню і штраф, отже застосувати до останнього подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, а саме - прострочення виконання грошового зобов'язання, що протиречить вимогам ч.1 ст.61 Конституції Українита ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість на користь позивача у розмірі 9433 грн.27 коп., яка складається з: 5000 гривень - заборгованість за кредитом; 1650 гривень - простроченої комісії; 743 грн. 44 коп - простроченої заборгованості за відсотками, 2040 грн. 27 коп.- заборгованість за пенею (за прострочку кредита, відсотків, комісії) . Згідно платіжного доручення №501825 від 18 березня 2016 року позивачем при пред'явленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 гривень (а.с.1). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. На підставі вищевикладеного, ст.ст.11,15,16,509,526,530,610,611,617,625,626,631,1048,1049,1054,1056-1 ЦК України,

Outcome: partial