overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У вересні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що з 13 січня 2015 р. їх шлюбні відносини фактично припинилися у зв'язку з відсутністю взаєморозуміння у питаннях виховання дитини, ведення господарства та у фінансовій сфері. Відповідач поставив сім'ю у скрутне матеріальне становище, а вести конструктивний діалог він відмовляється. Позивач послалася на те, що збереження шлюбу суперечить інтересам їх обох та інтересам дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали пославшись на викладені у позовній заяві обставини. Позивач додатково пояснила, що протягом наданого судом строку для примирення у їх з чоловіком відносинах нічого не змінилося, вони продовжують проживати окремо, почуттів взаємної любові і поваги немає, а тому вона наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] позов визнав пояснивши, що за відсутності взаємних почуттів і бажання відновити стосунки збереження сім'ї неможливе. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 8 лютого 2014 р. (а.с. 5). Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що у них відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові, поваги та взаєморозуміння, внаслідок чого вони у січні 2015 р. припинили спільне проживання і з того часу шлюбних відносин не підтримують спільного господарства не ведуть. Суд надавав подружжю можливість примиритися, проте протягом встановленого ухвалою суду чотиримісячного строку відновлення їх шлюбно-сімейних відносин не відбулося. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію позивача та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що розлад їх подружніх стосунків має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально і не базується на засадах добровільності, суперечить інтересам позивача. Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін. Оскільки відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, вимоги позивача [PERSON] в частині відновлення її дошлюбного прізвища [PERSON] є також обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У вересні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, яким просила визнати дійсним договір, укладений на товарній біржі, за яким її чоловік, [PERSON], яким помер 31 березня 2015р., купив у відповідачів квартиру [ADDRESS], посилаючись на те, що усі умови цього договору виконані, а визнанні договору дійсним їй необхідно для оформлення спадкових прав після смерті чоловіка. Позивачка в судовому засіданні вимоги позову підтримала. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до копії договору купівлі-продажу №0825-Н оформлений 23 травня 2001 р. універсальною біржою «Номінал», [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] у власників [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Договір нотаріально не посвідчувався, але сторонами фактично виконаний і право власності [PERSON] на дану квартиру зареєстровано БТІ 12 червня 2001 р. згідно реєстраційного посвідчення до договору купівлі-продажу. /а.с. 7/. [PERSON] помер 31 березня 2015 року (а.с. 9). У відповідності до копії спадкової справи № 464/2015 р. до майна померлого [PERSON], спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON] (а.с. 35). Позивачка згідно копії паспорту має зареєстроване місце проживання в даній квартирі з 19 червня 2001 р. (а.с. 10). Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому,позов можливо задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У вересні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила встановити факт постійного проживання її матері [PERSON]., яка померла [INFO] р., на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. Також просила визнати відповідачку [PERSON] такою, що спадщину не прийняла. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що вона та відповідачка є доньками спадкодавця, у встановлений строк вона шляхом подачі заяви до нотаріуса спадщину після смерті матері прийняла. Місце проживання матері було зареєстровано із відповідачкою, але фактичне приблизно 6 років перед смертю проживала з позивачкою. Оскільки відповідачка спадщину прийняла, так як була зареєстрована з спадкодавцем, але фактично не претендує на неї та не хоче виконувати дій задля оформлення спадкових прав, то вимушена захистити свої спадкові права в такий спосіб. В судовому засіданні позивачка свої вимоги підтримала. Відповідачка позов визнала. Суд заслухавши пояснення сторін, показання свідка дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 20 квітня 2015 р. у справі №2-о/489/54/15 було встановлений факт родинного зв'язку [PERSON] з померлою [INFO] р. матір'ю [PERSON]. За заповітом [PERSON] від 13 березня 2002 р. вона заповіла належне їй право на земельну частку (пай0 згідно державного акту [NUMBER] [PERSON] Відповідно до копії спадкової справи Другої миколаївської державної нотаріальної контори №139/2014 державний нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] на спадщину одноосібно, так як спадщину також прийняла [PERSON], яка була зареєстрована зі спадкодавцем та має право на обов'язкову частину. Відповідно до довідки ЖЕК №16 ЖКП ММР «Південь» від 04 вересня 2014 р. за адресою: [ADDRESS] були зареєстровані (без зазначення родинного зв'язку) [PERSON], [PERSON] та [PERSON] [INFO]. Відповідно до пояснень свідка [PERSON] спадкодавець дійсно останні 6 років проживала з позивачкою. Втім у задоволенні позову слід відмовити, оскільки правова підстава для його задоволення законом не передбачена.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У вересні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 28 вересня 2015 р. на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], 2006р. народження аліменти в сумі не менше прожиткового мінімуму на дітей віком віл 6 до 18 років в розмірі 1286 грн. на місяць. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що сторони мають дитину - [PERSON], який повністю знаходиться на утриманні позивачки, перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний за рішенням суду від 16 листопада 2015р. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони знаходились зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2005 року (а.с. 7). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2015 року шлюб між сторонами розірваний (а.с. 21). Як встановлено судом, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обовязку визначається батьками самостійно за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме відсутність даних щодо доходу відповідача, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі 1286 грн. щомісячно згідно ч. 1 ст. 184 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 487 грн. 20 коп. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У вересні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 29 вересня 2015 р. на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], 2001р. народження аліменти в сумі 800 грн. на місяць. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що шлюб між сторонами розірваний, сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], яка проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони знаходились зареєстрованому шлюбі до 20 листопада 2007 року (а.с. 5). Мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 3). Дитина зареєстрована та проживає разом з матірю (а.с. 6). Як встановлено судом, дитина знаходиться на утриманні позивачки. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обовязку визначається батьками самостійно за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме відсутність даних щодо доходу відповідача, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі 800 грн. щомісячно згідно ч. 1 ст. 184 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 487 грн. 20 коп. Таким чином, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У вересні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду із позовом, яким просила стягнути на скою користь аліменти з відповідача на утримання сина в розмірі 600 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав, пояснив, що офіційно не працює. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. Сторони мають сина [PERSON], [INFO], який проживають з матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідач постійного заробітку немає, отже аліменти з нього слід стягнути в твердій сумі, яку слід визначити в розмірі бажаним позивачкою, враховуючи визнання позову відповідачем та частину в прожитковому мінімумі, встановленому законом. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У вересні 2015 р. [PERSON] звернулася з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], а також стягувати з відповідача на утримання їх неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 25 відсотків з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше одного неоподаткованого мінімуму доходів громадян щомісяця, починаючи з 29 вересня 2015 року і до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що подружні відносини між сторонами припинені, дитина знаходиться на її утриманні. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила відновити дошлюбне прізвище. Відповідач в судовому засіданні з позовом погодився повністю. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 16 жовтня 2009 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 666, мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Як встановлено судом, неповнолітня дитина проживає з позивачкою і знаходяться на її утриманні. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти з відповідача, який офіційно працевлаштований, на утримання дитини в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу), але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 487 грн. 20 коп. Таким чином, позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У вересні 2015р. заявник звернулася до суду із заявою, в якій просить встановити факт належності їй договору від 11.04.2007р. про купівлю квартири [ADDRESS], посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у договорі її дані як покупця були зазначені відповідно до існуючого на той час паспорту, а саме вказане прізвище [PERSON], проте у серпні 2014р. вона отримала новий паспорт з написанням прізвища як [PERSON]; через зазначені розбіжності їй було відмовлено у внесені даних за договором до Державного реєстру речових прав. У судовому засіданні учасники були відсутні, надали заяви про розгляд справи без їх участі. Представник заявника також просила вимоги задовольнити. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Згідно наданих заявником копій паспортів, заявник за паспортом АР 410317, який видавався 22.03.2007р. Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області, мала прізвище [PERSON], а за існуючим зараз паспортом ЕР 513396, виданим 05.08.2014р., заявник є [PERSON]. Згідно копії договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально 11.04.2007р., [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS]. Виходячи з наведеного, вимоги заявника як обґрунтовані підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-27 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON], [INFO], звернувсь з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилавсь на те, що [PERSON] є його рідним батьком і останній ніякої допомоги йому не надавав та не надає, не приймав участі у його вихованні, через що він жив у дитячому будинку, є інвалідом 2 грп., а матір визнана судом безвісно відсутньою. Позивач, який відбуває покарання у виді позбавлення волі у Шепетівській ВК №98, звернувсь до суду з письмовою заявою про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, з вищенаведених підстав. Відповідач [PERSON] звернувсь до суду з письмовою заявою про те, що позов визнає, просить справу розглянути у його відсутності. Представник органу опіки та піклування в судове засідання не з»явивсь, причини неявки суду не повідомив і від нього не надійшло заяви про відкладення розгляду справи, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно зі ст.165 цього ж Кодексу, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. В судовому засіданні встановлено, що відповідач - [PERSON] є батьком позивача - [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження [NUMBER] від 03.06.1987р. та визнається відповідачем. У відповідності до п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON], [INFO] на день звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав свого батька - [PERSON] - відносно нього (позивача) досяг 18 річного віку, тобто є особою повнолітньою. Разом з тим нормами СК України, якими суд керується при розгляді даної справи, не передбачено позбавлення батьківських прав відносно повнолітньої особи. Зважаючи на ці обставини та у відповідності з вищевказаних норм СК України, позовні вимоги не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON], [INFO] звернувся до Якимівського районного суду Запорізької області із заявою про встановлення факту належності трудової книжки в якій вказав, що 28.03.1978 року він був прийнятий в члени колгоспу імені Мічуріна слюсарем в бригаду трудомістких процесів, в той же день була заповнена трудова книжка колгоспника серії УКР №0575468. На початку вересня 2015 року заявник звернувся до Управління пенсійного фонду в Якимівському районі Запорізької області з метою подання документів для призначення пенсії за віком. В процесі вивчення наданих заявником документів, необхідних для призначення пенсії, працівник пенсійного фонду повідомив, що трудовий стаж, який зазначений в трудовій книжці колгоспника серії УКР №0575468 не може бути врахований при призначенні пенсії, оскільки в ній невірно зазначено прізвище заявника, а саме на російській мові «Мыгуля» замість «Мигуля». Тобто на сьогоднішній день [PERSON] не може підтвердити, що трудова книжка колгоспника серії УКР №0575468 дійсно йому належить. Заявник у судовому засіданні просить суд встановити юридичний факт того, що трудова книжка колгоспника серії УКР №0575468, від 28.03.1978 року належить йому,[PERSON], [INFO]. В судовому засідання представники заінтересованої осіби [PERSON] не заперечує проти встановлення такого факту, оскільки в трудовій книжки заявника у прізвищі є граматичні помилки. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, представника заінтересованої особи, суд вважає, що заява законна, обґрунтована і підлягає задоволенню в повному обсязі за наступними підставами: В судовому засіданні було встановлено, що 28.03.1978 року він був прийнятий в члени колгоспу імені Мічуріна слюсарем в бригаду трудомістких процесів, в той же день була заповнена трудова книжка колгоспника серії УКР №0575468. На початку вересня 2015 року заявник звернувся до Управління пенсійного фонду в Якимівському районі Запорізької області з метою подання документів для призначення пенсії за віком. В процесі вивчення наданих заявником документів, необхідних для призначення пенсії, працівник пенсійного фонду повідомив, що трудовий стаж, який зазначений в трудовій книжці колгоспника серії УКР №0575468 не може бути врахований при призначенні пенсії, оскільки в ній невірно зазначено прізвище заявника, а саме на російській мові «Мыгуля» замість «Мигуля». Тобто на сьогоднішній день [PERSON] не може підтвердити, що трудова книжка колгоспника серії УКР №0575468 дійсно йому належить. Встановлені обставини підтверджуються: копією паспорту, ідентифікаційного номеру [PERSON],копією свідоцтва про народження [PERSON], копія трудової книжки колгоспника серії УКР №0575468. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення фактів належності правовстановлюючих документів осіб, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON], [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивачі вказують на те, що 25 квітня 2000 року вони придбали у відповідачів квартиру [ADDRESS], уклавши договір купівлі продажу, який був зареєстрований на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» за № 4381 та в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації. При укладенні угоди сторони досягли згоди з усіх її суттєвих умов, але від нотаріального посвідчення договору сторони відмовились. У звязку з необхідністю вчинення подальших правових дій, щодо реалізації права власності позивачі просили про визнання договору купівлі-продажу вказаної квартири дійсним. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила суд позов задовольнити. Відповідачі в судове засідання не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.. Заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. 25 квітня 2000 року укладений письмовий договір купівлі-продажу нерухомого майна, за яким [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON], [PERSON] купили квартиру [ADDRESS]. Сторони повністю виконали всі суттєві умови договору, за яким відповідачі передали зазначену квартиру у власність позивачів, а останні прийняли нерухоме майно і сплатили за нього певну грошову суму. Даний договір було зареєстровано на Товарній Біржі «Нерухомість-Південь» за № 4381 в журналі реєстрації біржових угод з нерухомим майном 25 квітня 2000 року. Придбану за договором квартиру [ADDRESS] позивачі зареєстрували на праві власності в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації (реєстровий № 18883, книга № 109), а також зареєстрували своє місце проживання в ній. Як слідує з паспорту громадянина України позивачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] з 23 травня 2000 року. Позивач [PERSON] відповідно даних паспорта громадянина України зареєстрований за адресою: [INFO] з 23 травня 2000 року. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, та п.4 постанови №3 Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 р. «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (з внесеними змінами), якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. За таких обставин, суд вважає, що вимоги [PERSON], [PERSON] про визнання спірного договору дійсним є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved