overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] предявила в суд позов до[PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дубенського міськрайонного управління юстиції у Рівненській області 05 лютого 2008 року, актовий запис №13. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, виявились людьми різних поглядів на сімейне життя. Протягом останнього року разом не проживають. Їх сімя розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, неповнолітню дитину залишити на її вихованні. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Черемухіна». В судове засідання позивач не зявилася, суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю. (а.с.3) Відповідач в судове засідання не зявився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позов визнає повністю. (а.с.14) Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує протягом року. Заходи для збереження сімї стронами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] предявила в суд позов до[PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначила, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано у Певжівській сільській раді Млинівського району Рівненської області 16 жовтня 1993 року, актовий запис №3. Від шлюбу спільних дітей немає. Відповідач не дбає про інтереси сім»ї, має стосунки з іншою жінкою, яка є вагітною від нього. Їх сімя розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. Стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати в розмірі 551 гривню 20 копійок. В судове засідання позивач не зявилася, суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує повністю.(а.с.16) Відповідач в судове засідання не зявився, суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позов визнає повністю.(а.с.13) Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує. Заходи для збереження сімї стронами не вживалися. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У вересні 2016 року Автокооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Локомотив» звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, мотивуючи свої вимоги тим, що 02.08.2016 року [PERSON], в [ADDRESS] з метою в'їзду на територію ГБК «Локомотив» самовільно підняв стрілу електричного шлагбауму, внаслідок чого пошкодив його. Відповідно до копії акту технічного огляду Науково-виробничого товариства з обмеженою відповідальністю «ІГМА» від 05.08.2016 року встановлено поломку поршню подвійної дії гідравлічного шлагбауму. Технічна поломка є наслідком неправильної експлуатації шлагбауму шляхом підняття стріли в закритому положенні ручним методом, що призвело до виведення шлагбаума із ладу. У зв'язку із чим позивач поніс збитки сплативши 600 грн. - вартість технічного огляду обладнання та 6 360 грн. - вартість ремонту шлагбаума, що і стало підставою для звернення до суду з вказаним позовом в якому просив стягнути з відповідача на свою користь матеріальну шкоду в сумі 6 960 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-12 00:00:00

У вересні 2016 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача, до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 05.09.2012 [PERSON] підписав заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якої відповідач отримав кредит у розмірі 4000 грн. на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 34419.52 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн. Заочним рішенням суду від 06.10.2016 позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний Банк «ПРИВАТБАНК» заборгованість за кредитним договором б/н від 05.09.2012 в сумі 34419.52 грн. (тридцять чотири тисячі чотириста дев`ятнадцять гривень 52 копійки) та судового збору у розмірі 1378 грн. Ухвалою суду від 22.01.2020 скасовано заочне рішення, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 13.02.2020. В судове засідання представник позивача не з`явився, в позові зазначив, що не заперечує щодо розгляду справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач надав до суду відзив, в якому визнав позов на суму 3563.04 грн. (заборгованість по тілу кредита). В задоволенні решти позовних вимог просив відмовити з підстав їх недоведеності та безпідставності. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У вересні 2016 року Виконавчий комітет Миколаївської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка дії в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON] та третьої особи ЖКП ММР «БРИЗ» про виселення. У своєму позові позивач зазначив, що квартира [ADDRESS] не приватизована, не службова і належить до комунальної власності територіальної громади міста Миколаєва. Проте, відповідно до акту від 21.12.2015 року, квартиронаймачем вищезазначеної квартири, [PERSON] було зроблено прохід з квартири №11 до квартири №9 та закрито вхід до квартири №11 з коридору. Але виконавчим комітетом Миколаївської міської ради рішення щодо надання квартири [ADDRESS] відповідачам не приймалося. Оскільки відповідачі самоправно вселилися в квартиру [ADDRESS], без отримання ордеру, позивач просив висилити останніх з вищезазначеної кварти без надання їм іншого жилого приміщення. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. До судового засідання відповідачі не зявилися, про день розгляду справи були повідомлений належним чином. Суд ухвалив рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст.224ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Частиною 4 ст.9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст.116 ЖК України, особи, які самоправно вселилися до житлового приміщення підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.1 ст.109 ЖК України, встановлено що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Так, судом встановлено, що квартира [ADDRESS] не приватизована, не службова і належить до комунальної власності територіальної громади м.Миколаєва. Відповідно до довідки ЖКП ММР «Бриз» від 22.12.2015 року, за адресою: [ADDRESS], зареєстрованих осіб немає. Останній квартиронаймач, [PERSON], виписаний з даної квартири на підставі рішення Заводського районного суду від 02.03.2015 року, як такий, що втратив право користування жилим приміщенням. Крім того, відповідно до акту ЖКП ММР «Бриз» від 21.12.2015р., квартиронаймачем вищезазначеної квартири, [PERSON] було зроблено прохід з квартири №11 до квартири №9 та закрито вхід до квартири №11 з коридору. Зі слів мешканців, в квартирі №11 проживають пять осіб. Отже, за фактичними обставинами справи та наведеними правовими нормами слідує, що відповідачі самовільно зайняли квартиру №11 за адресою вул.Терасна,3 в м.Миколаєві, ордер на вказану кімнату їм не видавався, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, на підставі ст.88 ЦК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У вересні 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заяви зазначив, що 02.08.2016 року Оболонським р/с м. Києва було винесено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] Як вказано у заяві, про дане рішення заявнику стало відомо 16.09.2016 р., яке було отримано його представником у приміщенні Оболонського р/с м. Києва. При цьому заявник вважає ухвалене заочне рішення необґрунтованим, так як судом не було всебічно з'ясовано обставини справи та заявник був позбавлений можливості надати суду докази, якими він заперечує проти позову. Тому посилаючись на зазначені обставини, заявник просить суд скасувати заочне рішення Оболонського р/с м. Києва від 02.08.2016 р. та призначити справу до розгляду. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримав в повному обсязіта просив скасувати рішення, так як у майбутньому вони планують заявляти клопотання щодо не належності доказів. Представник позивача в судовому засіданні заперечував проти задоволення даної заяви. Суд, дослідивши письмові докази та заслухавши сторони по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Дійсно 02..08.2016 р. Оболонським р/с м. Києва ухвалено заочне рішення, яким задоволено позовні вимоги [PERSON] та зобов'язано ФО-П [PERSON] виконати договір підряду № 14/08/14-1 від 14.08.2014 р., стягнуто із ФО-П [PERSON] на користь [PERSON] пеню у відповідності до п. 8.1 Договору у розмірі 12263,81 грн., індекс інфляції в розмірі 8100 грн., проценти в розмірі 3% річних в сумі 694,34 грн., штраф 10% від ціни договору у відповідності п. 5 Додаткової угоди № 1 від 21.01.2015 р. до Договору підряду № 14/08/14-1 від 14.08.2014 р. в сумі 2500 грн. та судовий збір у сумі 551,21 грн. У відповідності до ст. 232 ЦПК України заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи та заслухавши думку сторін приходить до висновку, що зважаючи на не недоведеність своїх вимог, у заяві у представника відповідача [PERSON] про перегляд заочного рішення потрібно відмовити як у безпідставній. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У вересні 2016 року в.о. начальника Оболонського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м.Києві звернулося до суду із заявою про видачу дубліката виконавчого листа у справі № 2-5526/10 щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Сторони у судове засідання не заявилися, про дату, час та місце судового розгляду повідомлялися належним чином. Неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про видачу дубліката та поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення заяви, виходячи з наступного. Судом установлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 19.07.2010 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей та на підставі даного рішення судом було видано виконавчий лист по стягненню аліментів у розмірі 1 000 грн. на утримання сина [PERSON], [INFO], щомісячно до досягнення ним повноліття, починаючи з 18.06.2010 року. Згідно листа в.о. начальника Оболонського районного ВДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 18.08.2016 року оригінал вказаного виконавчого листа втрачений та відсутній в матеріалах виконавчого провадження. Відповідно до ст. 370 ЦПК України замість втраченого оригіналу виконавчого листа або судового наказу суд, який видав виконавчий лист або судовий наказ, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця видати його дублікат. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що є підстави для видачі дублікатів вказаних виконавчих листів, оскільки видані виконавчі листи були втрачені.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У вересні 2016 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка [PERSON] у позові зазначає, що 10 вересня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом №201. З вини відповідача сімя розпалася, внаслідок чого [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу. Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], який народився 15 листопада 2005 року. Дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає, внаслідок чого [PERSON] опинилася в скрутному матеріальному становищі. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто, у звязку з чим, [PERSON] просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на утримання сина у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, але надала суду заяву із клопотанням розгляду справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] який, в порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не зявився. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 10 вересня 2005 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції за актовим записом №201, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС №008761 (а.с.2). Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], який народився 15 листопада 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС №020910 (а.с.3). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, внаслідок чого [PERSON] опинилася в скрутному матеріальному становищі. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Тому суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-29 00:00:00

У вересні 2016 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] Позивачка у позові зазначає, що у лютому 2007 року між сторонами було розірвано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, про що було зроблено актовий запис №28. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. [PERSON] навчається на другому курсі Державного навчального закладу «Запорізький коледж радіоелектроніки». Відповідач допомоги на утримання сина не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Тому, [PERSON] просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти у розмірі ? частини усіх видів його заробітку до закінчення ним навчання. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просить задовольнити позовні вимоги за підставами, що викладені у письмовій формі. Відповідач [PERSON] проти позову заперечує частково та суду пояснив, що згоден сплачувати аліменти, однак розмір ? частина заробітку є значним, постільки він має дитину від другого шлюбу, яка знаходить на його утриманні, сплачує банківський кредит. Тому просить суд стягнути аліменти у меншому розмірі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню частково виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що у лютому 2007 року між сторонами було розірвано шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізької області, про що було зроблено актовий запис №28, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ЖС №026859 (а.с.8). Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖС №019319 (а.с.6). Дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. [PERSON] навчається на другому курсі Державного навчального закладу «Запорізький коледж радіоелектроніки», термін закінчення навчання 30 червня 2019 року. Відповідач допомоги на утримання сина не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Відповідач працює та може надавати аліменти на утримання повнолітнього сина. [PERSON] має на утриманні малолітню доньку [PERSON], [INFO], сплачує банківський кредит. Суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян, щомісяця до закінчення ним навчання, тобто до 30 червня 2019 року, стягнення почати з 19 вересня 2016 року. У іншій частині позову у задоволенні відмовити. Судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти на відповідача.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

У вересні 2016 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] та [PERSON] У позовній заяві зазначено, що позивачці належить будинок, який знаходиться у с. Підгірне Василівського району Запорізької області по вул. Чкалова б.38. Місце проживання відповідачів зареєстровано у вищевказаному будинку. Приблизно з 2010 року відповідачі не проживають за вказаною адресою та не користуються житловим приміщенням для проживання, добровільно з реєстрації знятися не бажають. Тому, позивачка просить суд усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, шляхом визнання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування житловим будинком №38 по вул. Чкалова в с. Підгірне Василівського району Запорізької області. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином шляхом опублікування оголошення про виклик до суду у газеті «Запорізька правда». Представник третьої особи УДМС України в Запорізькій області в судове засідання не зявився, проте надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить будинок, який знаходиться у с. Підгірне Василівського району Запорізької області по вул. Чкалова б.38. Місце проживання відповідачів зареєстровано у вищевказаному будинку. З 2010 року відповідачі не проживають за вказаною адресою та не користуються житловим приміщенням для проживання, добровільно з реєстрації знятися не бажають, що підтверджується Актами обстеження домогосподарства [PERSON] Відповідно до ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Суд вважає необхідним задовольнити позов [PERSON], усунути перешкоди у користуванні житловим будинком, шляхом визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком №38 по вул. Чкалова в с. Підгірне Василівського району Запорізької області.

Outcome: approved