Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування позову позивач зазначив, що відповідач по справі є його батьком, та між ними у квітні 2014 року було укладено договір позики, за яким [PERSON] отримав грошові кошти у розмірі 100\~000 грн., та зобовязався повернути їх в строк до 30 квітня 2015 року, про що було складено відповідну розписку. Відповідач свої зобовязання щодо повернення суми грошових коштів не виконав, а тому [PERSON] просить суд стягнути з [PERSON]на його користь борг у сумі 100 000 грн. 00 коп. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, його представником [PERSON] подано суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність відповідача, про визнання позову, з якої вбачається, що відповідач проти задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення боргу не заперечує та визнає обставини взяття у борг грошових коштів в сумі 100 000 грн. 00 коп., а також їх не повернення позивачу. Враховуючи заяви учасників процесу, суд вважає за можливим проводити судове засідання у відсутність сторін по справі. Дослідивши матеріали цивільної справи у сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно вимог ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом встановлено, що 30 квітня 2014 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, за яким відповідач отримав грошові кошти у розмірі 100\~000 грн., та зобовязався їх повернути до 30 квітня 2015 року. На підтвердження укладення договору позики [PERSON] було надано суду оригінал договору позики від 30 квітня 2014 року. У зазначений в договорі термін, до 30 квітня 2015 року, відповідач [PERSON] борг [PERSON] не повернув, що підтверджується також і заявою представника відповідача [PERSON] від 19 грудня 2016 року, в якій зазначено про визнання позову [PERSON], та про те, що [PERSON] не повернув борг [PERSON], оскільки він не має грошових коштів, а тому проти вимог позивача відповідач не заперечує. Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Прийнявши виконання зобовязання, позичальник повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному розмірі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку (ч. ч. 1, 3 ст. 545 ЦК України). Наявність боргової розписки у позичальника свідчить про те, що борг відповідачем не повернуто. Як передбачено ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ч. 1 ст. 11, ч. 3 ст.10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] не виконані зобовязання щодо повернення грошових коштів, отриманих на підставі договору позики, грошові кошти не повернуті позивачу і на час розгляду справи, про що свідчить наявність оригіналу договору позики у позивача та заява відповідача про визнання позову, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню грошові кошти в розмірі 100\~000 грн. 00 коп. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог, та необхідності їх задоволення у повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. 88 ЦПК України, судові витрати, які повязані зі сплатою судового збору у розмірі 1 000 грн. 00 коп., підлягають також стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON]

Outcome: approved