Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-29 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визначити йому додатковий тримісячний строк для подачі ним заяви у Червоноградську державну нотаріальну контору про прийняття спадщини після смерті його тітки - [PERSON], яка померла [INFO] року. На обґрунтування позову послався на те, що тітка померла [INFO] року, до дня смерті проживала у [ADDRESS]. За життя остання склала заповіт на його ім'я. Після смерті тітки залишилось спадкове майно, в тому числі й вказана вище квартира. Інших спадкоємців, які могли б претендувати на спадщину, немає. В установлений шестимісячний строк він не звертався до нотаріуса, так як проживав у м. Львові, по юридичній необізнаності був переконаний, що немає необхідності звертатись в нотаріальну контору. Вважав, що систематично сплачуючи комунальні послуги прийняв спадщину. 12.03.2015 року дізнався у нотаріуса, що є єдиним спадкоємцем, однак пропустив строк звернення з відповідною заявою до нотаріуса. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали з підстав, вказаних у позовній заяві. Позивач пояснив, що звернувся до нотаріуса, останній йому повідомив, що оскільки він не є спадкоємцем першої черги та що йому потрібно заплатити 10-15 тис. грн. для оформлення спадкових прав на квартиру. Таких коштів у нього не було. Доказів звернення у державну нотаріальну контору немає, як і немає письмової постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Просять позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд цієї справи за його відсутності, у якій зазначив, що при вирішенні справи покладається на думку суду. Заслухавши пояснення позивача та його представника, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Судом установлено, що [PERSON] (тітці позивача) на праві власності належала квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Як видно із заповіту [PERSON], посвідченого 14.12.2010 року нотаріусом Червоноградської державної нотаріальної контори Стеців М.Р., [PERSON] заповіла все своє майно [PERSON] (а.с. 8). [PERSON] померла [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1220 ЦК України (далі - ЦК) спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина тертя статті 46 цього Кодексу). Згідно з ч.ч. 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має право подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК). Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч.1 ст. 1270 ЦК). Відповідно до ст. 1272 ЦК якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмової згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1221 ЦК місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Як роз'яснивПленум Верховного Суду України в абз. 1, 2, 3, 6 п. 24 своєї постанови від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК (435-15). Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. При розгляді цих справ слід перевіряти наявність або відсутність спадкової справи стосовно спадкодавця у державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини, наявність у матеріалах справи обґрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Ураховуючи, що [PERSON] померла [INFO] року, строк для прийняття спадщини, що відкрилася у зв'язку з її смертю, закінчився 17.09.2014 року. Суд звертає увагу на подану позивачем копію витягу № 39952145 від 23.03.2015 року зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину), з якого випливає, що спадкова справа у зв'язку зі смертю [PERSON] не заведена, що свідчить про те, що позивач перед зверненням до суду з цим позовом до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини із заявою про прийняття спадщини не звертався, тому, відповідно, й відсутня обгрунтована постанови нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії, зокрема відмови у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачеві, існування якої й підтверджувало б наявність у нього перешкод для реалізації своїх спадкових прав. За таких обставин суд дійшов висновку про відсутність порушених, невизнаних чи оспорюваних прав, свобод чи інтересів позивача у спірних відносинах, що виключає наявність підстав для судового захисту та свідчить про передчасність звернення до суду із зазначеним позовом . Також суд дійшов висновків про те, що,оскільки позивач не проживавпостійно разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, заяви нотаріусу про прийняття спадщини протягом шести місяців з часу відкриття спадщини не подав без поважних причин, позивач вважається таким, що не прийняв спадщини, а підстави для визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відсутні. При цьому необхідно зазначити, що проживання позивача у м. Львові, його юридична необізнаність, систематична сплата ним за квартиру, яка є спадковим майном, і комунальні послуги, на які він посилається як на причину пропуску строку для прийняття спадщини, у розумінні ч. 3 ст. 1272 ЦК, беручи до уваги вищенаведені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, не є поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Водночас суд критично оцінює пояснення позивача про свою юридичну необізнаність, оскільки з його пояснень у судовому засіданні випливає, що він звертався в усній формі до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав на квартиру, проте через відсутність коштів для оформлення цієї процедури не розпочав. Отже, у задоволенні позову необхідно відмовити.

Outcome: dismissed