overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-18 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просив розірвати шлюб, укладений між ними 07.08.2004 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність спільних інтересів та порозуміння, різні погляди на права і обовязки подружжя. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач надіслав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідачка була повідомлена в порядку, визначеному ст.76 ЦПК України, про причини неявки до суду вона не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.08.2004 року, від якого мають неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідачка не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сімї немає перспективи возз'єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивач наполягав на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сімї неможливим, проти чого відповідачка, в свою чергу, не надала жодного заперечення та не прибула в судове засідання, що свідчить про погодження з позовними вимогами Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них та їх дітей, тому є підстави для розірвання шлюбу. Місцем проживання неповнолітніх дітей сторін суд визначає з матірю, оскільки спору про це у них не виникло. З відповідачки належить стягнути судовий збір на користь держави, оскільки позивач згідно п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати останнього звільнений.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з січня 2012 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні відповідачка позов визнала та пояснила, що тривалий час не проживає разом із позивачем, а тому просила розірвати шлюб. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 січня 2010 року. Від шлюбу дітей не мають. В даний час сторони не проживають разом, не бажають зберегти сімю та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обовязків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 09 жовтня 2010 року Донецьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1153. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки.\~Позивач вказує, що шлюбні відносини між ним та дружиною припинені з початку проведення АТО на території м.Донецька, у звязку з чим відповідачка виїхала до родичів у РФ, спільне господарство також не ведеться. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності суду не надала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору та дітей від шлюбу \~у сторін не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 07.02.2014 року Донецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 68. Сумісне життя не склалося в звязку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки.\~З липня 2014 року шлюбні відносини між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться, сторони проживають окремо. Неповнолітніх дітей від шлюбу не має. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги підтримав повністю. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору та дітей від шлюбу у сторін не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. На обгрунтування позову зіслався на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 16.09.2006 року. Від шлюбу у сторін народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Причиною звернення до суду стало те, що протягом останніх трьох років шлюбні відносини поступово погіршувались. Сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства, втратили один до одного довіру та любов. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачка, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання двічі підряд не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що з 16.09.2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ № 231190 від 15.07.2014 року. Від подружнього життя у сторін є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач вказує на те, протягом трьох років разом не проживають, не ведуть спільного господарства, зазначає, що між ними втрачено почуття любові та довіри. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 05.05.2015 року померла його тітка - [PERSON], яка заповіла йому все належне їй на момент смерті майно, в тому числі будинок №3 з земельною ділянкою площею 0,0391 га., по вул.Хостинсбка в м.Кривому Розі Дніпропетровської області. Про те, що заповіт був складений на ім'я позивача, останній дізнався вже після закінчення строку звернення до нотаріуса в установленому законом порядку та через поганий стан здоров'я позивач пропустив вказаний строк. Позивач звернувшись до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з пропуском строку прийняття спадщини. Зазначені обставини порушують його права на спадкування нерухомого майна, яке залишилось після смерті [PERSON], а саме будинок №3 з земельною ділянкою площею 0,0391 га., по вул.Хостинсбка в м.Кривому Розі Дніпропетровської області. Посилаючись на викладене, [PERSON] просив визначити йому додатковий строк у два місяці для подання ним заяви про прийняття спадщини після померлої [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився, надав до суду заяву в якій підтримав позовні вимоги та просив суд розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05.05.2015 року померла тітка позивача, [PERSON], якій за життя належав будинок №3 з земельною ділянкою площею 0,0391 га., по вул.Хостинсбка в м.Кривому Розі Дніпропетровської області. Після смерті [PERSON] позивач звернувся до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, але отримав відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з пропуском строку для прийняття спадщини. Згідно з поясненнями позивача він пропустив строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] з поважних причин, оскільки мав поганий стан здоров'я та дізнався, що заповіт був складений на його ім'я після закінчення строку звернення до нотаріуса в установленому законом порядку. Зазначені обставини порушують права позивача на спадкування нерухомого майна, яке залишилось після смерті [PERSON], а саме вказаного будинку №3 з земельною ділянкою площею 0,0391 га., по вул.Хостинсбка в м.Кривому Розі Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є достатньо обґрунтованими, тому їх слід задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 25.12.2004 року він перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], спір про поділ майна між ними відсутній. Шлюбні відносини між ними припинились остаточно з вересня 2015 року, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них постійно виникають сварки й непорозуміння, шлюб існує формально. Вважає їх подальше спільне життя та збереження сімї неможливим. Посилаючись на викладене, позивач просив шлюб між ним та відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони в справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.12.2004 року в відділі реєстрації актів цивільного стану Білогірського управління юстиції, Автономної республіки Крим, актовий запис № 111. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], спір про поділ майна відсутній. Фактично сторони припинили шлюбно-сімейні відносини в вересні 2015 року, оскільки вони втратили почуття любові й поваги один до одного, у них постійно виникають сварки та непорозуміння. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.\~ \~ Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, то вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки вони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди на життя, втратили почуття любові й поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені та поновлені бути не можуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 15.11.2014 року і від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя. Шлюбні відносини припинено та спільного господарства не ведуть. Збереження шлюбу суперечить його інтересам, примирення між ними не можливе, тому просить його розірвати та сина залишити проживати з матір'ю [PERSON] Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказав про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначила, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 15.11.2014 року між позивачем та відповідачем відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб, від якого вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. У зв'язку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння наміру зберігати сім'ю вони не мають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, а також враховуючи визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, тому приймається судом, і за даних обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Обставин, передбачених ч. 2 ст. 161 СК України, за яких суд не може залишити малолітню дитину для подальшого проживання з матір'ю, судом не встановлено. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 22.07.2005 року і від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне подружнє життя не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, що призвело до припинення з вересня 2009 року шлюбних відносин. Примирення між ними не можливе, тому просить шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав заяву, в якій указав про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання також не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутності до суду не надходило. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 22.07.2005 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у місті Києві було зареєстровано шлюб, від якого вони малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. Зважаючи на те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння, примирятися сторони не бажають, мір для цього не приймають, а збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене та

Outcome: approved