overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] до 1/6 частини заробітної плати щомісячно, на утримання дружини [PERSON] до досягнення дитиною трьох років до 1/6 частини заробітної плати щомісячно, на утримання доньки [PERSON], [INFO] щомісячно. Позовні вимоги мотивує тим, що за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.06.2014 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітної плати. Рішенням від 04.06.2014 року з нього стягуються аліменти на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трьох років в розмірі ? частини заробітної плати. А також рішенням Комсомольського міського суду від 08.12.2011 року з нього стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітної плати. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю. Відповідач [PERSON] заперечила проти позову посилаючись на формальні мотиви позовної заяви з огляду на ту обставину, що [PERSON] та [PERSON] проживають однією сім'єю та мають спільний бюджет. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав: Судом встановлено, що за рішенням Комсомольського міського суду Полтавської області від 04.06.2014 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітної плати до досягнення сином повноліття. Рішенням від 04.06.2014 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання дружини [PERSON] в розмірі ? частини заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною трьох років . А також рішенням Комсомольського міського суду від 08.12.2011 року з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини заробітної плати щомісячно до досягнення дитиною повноліття . Відповідно до положень ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено за рішенням суду за позовом платника аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них . Отже, вирішуючи позов в межах заявлених [PERSON] вимог, з врахуванням рівності прав сторін щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Ухвалою суду від 21 жовтня 2014 року до участі у справі залучено третю особу, яка не заявляє самостійних вимог, – [PERSON] Позивач вказує на те, що йому на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у зазначеній квартирі. Проте, з квітня 2010 року у квартирі не проживає, комунальні платежі за квартиру не сплачує, його майна в квартирі немає. Посилаючись на викладене, позивач просив визнати відповідача на підставі ст. 405 ЦК України, таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з’явився. Про час і місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. У відповідності зі ст. 224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідка [PERSON], який підтвердив той факт, що відповідач не проживає у [INFO], вивчивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Правовідносини з приводу користування приватними жилими приміщеннями регулюються главою 6 ЖК України та відповідними нормами ЦК України. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім’ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. У разі відсутності члена сім’ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом, член сім’ї власника житла втрачає право на користування цим житлом. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 12 жовтня 2004 року, право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за позивачем [PERSON] на підставі договору дарування від 13 вересня 2004 року, нотаріально посвідченого та зареєстрованого за № 1203. Згідно довідки Форми № 3 ЖКП Миколаївської міської ради «Південь» від 11 вересня 2014 року в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: позивач [PERSON] – з 1 червня 2005 року, його дружина [PERSON] – з 21 січня 2005 року, племінник [PERSON] - з 25 лютого 2010 року. Крім того, відповідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Миколаївській області від 14 жовтня 2014 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO], з 25 лютого 2010 року. Як свідчать матеріали справи, відповідач фактично не проживає у вказаній квартирі протягом останніх п’яти років. Ніяких заходів по збереженню житла за собою відповідач не вживає. Його майна у квартирі немає, комунальні платежі та квартирну плату не сплачує, заходів по вселенню у квартиру не приймає. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що відповідач, у зазначеній квартирі не проживає з квітня 2010 року. Таким чином, суд вважає встановленим, що відповідач не проживає в [INFO] понад один рік без поважних причин, а тому приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 09.08.2008 року між ним та відповідачкою було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №443. Від шлюбу мають двоє не повнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачкою фактично припинені з травня 2012 року, спільне господарство не ведеться. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви в яких, просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримує, відповідачка позов визнає та просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 09.08.2008 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №443, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] Від шлюбу мають двоє не повнолітніх синів: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідачки, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказував, що 07 листопада 2009 року у виконавчому комітеті Білоусівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї, скандали. В зв'язку з цим позивач просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримав в повному обсязі. Вважав, що шлюб необхідно розірвати, оскільки наданий судом строк на примирення позитивних результатів не приніс. Також пояснив, що спір щодо поділу майна вирішується в окремому провадженні. Місце проживання дитини на даний час визначене. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з'явилася, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем її реєстрації, причину неявки суду не повідомила. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 07 листопада 2009 року у виконавчому комітеті Білоусівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони не виявили достатнього бажання зберегти сім'ю, наданий судом строк на примирення позитивних результатів не приніс, позивач наполягає на розірванні шлюбу та вважав неможливим зберегти сім'ю. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них достатнього бажання досягти примирення, відсутність позитивних результатів наданого строку на примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 15.04.2011 року Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис - 87, мотивуючи тим, що сторони не проживають однією сім'єю, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинилися з лютого 2014 року, сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери, різні погляди на життя та ведення спільного господарства. Вважає примирення неможливим. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала у повному обсязі, не заперечувала проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 15.04.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 15.04.2011 року, виданим Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №87 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08.09.2011 року, виданим Другим Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції (а.с.5). Сторони не проживають однією сім'єю та спільне господарство не ведуть. Оскільки сторони однією сім'єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст. 174 ЦПК України відповідачу роз'яснені, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 20 вересня 2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №1761. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що від шлюбу у подружжя дітей не має, спільне життя не склалось через несумісність характерів, небажання відповідача мати дітей, подружжя разом не проживає з червня 2014 року. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили не надавати строк на примирення, оскільки воно не можливе. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позов визнає та просить справу розглянути без її участі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки сторони наполягали на розірванні шлюбу, так як спільне господарство не ведеться, примирення та збереження шлюбу не можливі, спільних дітей не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує на те, що 17 вересня 2004 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про розірвання їх шлюбу з відповідачкою. В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач вимоги позову підтримав, просив про задоволення позову. Відповідачка позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 17 вересня 2004 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського обласного управління юстиції, актовий запис № 865, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя, постійні сварки. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує на те, що 23 вересня 2005 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Софію, [INFO]. Сімейне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про розірвання їх шлюбу з відповідачкою. В судове засідання сторони не з'явилися, про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином. Від позивача та відповідачки до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач вимоги позову підтримав, просив про задоволення позову. Відповідачка позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 23 вересня 2005 року Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, актовий запис № 467, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку Софію, [INFO]. Сімейне життя між сторонами не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 14 лютого 2004 року виконавчим комітетом Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб про що зроблено відповідний актовий запис №3. Від подружнього життя мають малолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Відповідач у зв'язку з роботою 5-6 днів на тиждень перебуває у відрядженні. Про сімейний побут не дбає. На прохання змінити місце роботи не реагує. Шлюбні відносини фактично припинені, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не явилась, надіслала до суду заяву в якій позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій вимоги позову визнав, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 14 лютого 2004 року виконавчим комітетом Великоснітинської сільської ради Фастівського району Київської області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб про що зроблено відповідний актовий запис №3. Від подружнього життя мають малолітню доньку - [PERSON] [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалося. Відповідач у зв'язку з роботою 5-6 днів на тиждень перебуває у відрядженні. Про сімейний побут не дбає. На прохання змінити місце роботи не реагує. Шлюбні відносини фактично припинені. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 20 січня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 10. Позивач вважає, що подружнє життя у сторін не склалось. У вересні 2011 року відповідачка почала проживати з іншим чоловіком. З цього часу вони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо. При таких обставина позивач вважає, що збереження сім'ї з відповідачкою та примирення неможливе, оскільки подальше спільне життя з нею суперечить його інтересам, а тому просить суд розірвати шлюб. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання проти позову заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 січня 1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 10. Позивач вважає, що подружнє життя у сторін не склалось. У вересні 2011 року відповідачка почала проживати з іншим чоловіком. З цього часу вони не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо. При таких обставина позивач вважає, що збереження сім'ї з відповідачкою та примирення неможливе, оскільки подальше спільне життя з нею суперечить його інтересам. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення позивач не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved