overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-22 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 07.12.2010 року відділ ДРАЦС реєстраційної служби Житомирського МУЮ у Житомирської області, актовий запис №2096. Від шлюбу сторони дітей не мають. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що їх спільне життя з відповідачем не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обовязки, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, в наслідок чого їх спільне життя та збереження вказаного шлюбу стало суперечити її інтересам, а тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання представник позивачки на підставі договору про надання правової допомоги від 10.09.2015 року [PERSON] не з'явився, надала суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.6) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження вище вказаного шлюбу. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 09.07.2005р. виконавчим комітетом Іванковецької сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис №6. Від шлюбу сторони мають дітей - доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та на яких відповідач сплачує аліменти. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що їх спільне життя не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обовязки, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені в наслідок чого їх спільне життя та збереження вказаного шлюбу стало суперечити її інтересам, а тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.5) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження вище вказаного шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з відповідною позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 22 жовтня 1994 року Карповецькою сільською радою Чуднівського району Житомирської області, актовий запис №18. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що їх спільне життя не склалося, вони мають різні погляди на сімейне життя та обовязки, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені в наслідок чого їх спільне життя та збереження вказаного шлюбу стало суперечити її інтересам, а тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання шлюбу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивачки, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.7) та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження вище вказаного шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивачки, понесені нею і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем - [PERSON], зареєстрований 09 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, за актовим записом №1870. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що подружні відносини припинились досить давно, почали виникати непорозуміння щодо побудови сім'ї, подружжя втратило взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім'ю та ведення спільного господарства. Протягом останнього часу спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально, підстав для збереження шлюбу та підстав для примирення немає. Від шлюбу у сторін є діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, не заперечив проти його задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.7) та врахувавши обставини справи, викладені в позовній заяві, суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Заяв від сторін щодо примирення подружжя суду не надавалось. Враховуючи вище викладене та те, що стосунки в сторін розладналися, вони як сім'я не проживають, миритися не бажають, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачки в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 15 липня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, за актовим записом №402. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що подружні відносини припинились досить давно, почали виникати непорозуміння щодо побудови сімї, подружжя втратило взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сімю та ведення спільного господарства. Протягом останнього часу спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально, підстав для збереження шлюбу та підстав для примирення немає. Від шлюбу у сторін є дитина - неповнолітня донька [PERSON] [INFO]. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, не заперечив проти його задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.9) та врахувавши обставини справи, викладені в позовній заяві, суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Заяв від сторін щодо примирення подружжя суду не надавалось. Враховуючи вище викладене та те, що стосунки в сторін розладналися, вони як сім'я не проживають, миритися не бажають, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у на користь позивачки, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача в розмірі 487,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 2 серпня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 187. Від шлюбу дітей немає. На даний час у них припинились шлюбні відносини, сторони проживають окремо, спільного побуту та господарства не ведуть. Відповідач проживає з іншою жінкою, тому примирення між ними неможливе. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 2 серпня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції у Тернопільській області, актовий запис № 187. Від шлюбу дітей не мають. На даний час у них припинились шлюбні відносини, сторони проживають окремо, спільного побуту та господарства не ведуть. Відповідач проживає з іншою жінкою, тому примирення між ними неможливе. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що з 5 жовтня 1985 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO]. Згідно рішення Чортківського районного суду на утримання дочки з відповідача стягувались аліменти. Однак, дочці [PERSON] виповнилось вісімнадцять років, і виплата аліментів з часу досягнення нею повноліття припинилась. Вона є студенткою денної форми навчання ДНЗ «Чортківське вище професійне училище», перебуває на утриманні позивачки. Допомоги на утримання повнолітньої дочки відповідач [PERSON] не надає, тому позивачка просить стягнути з нього аліменти в розмірі 1/4 всіх видів доходів (заробітку) відповідача щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачка [PERSON] підтримує позовні вимоги, просить стягувати з відповідача аліменти на утримання дочки до закінчення нею навчання, а також стягнути 300 гривень судових витрат за надання їй юридичної допомоги адвокатом. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, із Почаївського психоневрологічного будинку-інтернату, де постійно проживає відповідач, надійшла заява з проханням розглянути справу за його відсутності, зявитись в судове засідання він не може внаслідок незадовільного психічного стану. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 5 жовтня 1985 року сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого в них є повнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Згідно довідки Державного навчального закладу «Чортківське вище професійне училище» № 131 від 31 серпня 2015 року [PERSON] дійсно навчається в ДНЗ «Чортківське ВПУ» і знаходиться на неповному державному забезпеченні, форма навчання денна. Термін навчання з 1 вересня 2012 року по 30 червня 2016 року. У відповідності до вимог ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Враховуючи наведене, суд визначає аліменти, які підлягають стягненню на утримання дочки в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 1 вересня 2015 року до закінчення навчання 30 червня 2016 року. У відповідності до ст.ст. 84, 88 ЦПК України суд стягує на користь позивачки витрати, повязані з оплатою юридичної допомоги адвоката, в розмірі 300 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому прохала стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітньої дитини. В заяві зазначила, що з 2008 року вона проживала з відповідачем, від сумісного проживання вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, з вересня 2010 року вони з відповідачем не проживають і не підтримують ніяких відносин. Відповідач свідомо ухиляється від добровільних витрат, повязаних з утриманням дочки, хоч він працездатний, але не працює, кошти на утримання дочки відповідач надає не регулярно та не в повному обсязі, тому прохає стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів доходу відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і до досягнення дочкою повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с.17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі (а.с.18). Справу розглянуто згідно ч.2 ст.158 ЦПК України за їх відсутності, які надали суду заяви з проханням справу розглядати за їх відсутності, Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що від сумісного проживання сторони мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO], батьком яких є відповідач, що підтверджується свідоцтвами про народження серії І-КЕ № 082563 від 27жовтня 2008 року /а.с.5/. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. З довідки виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Полтавської області № 02-34/6323 від 09 вересня 2015 року вбачається, що [PERSON] з дочками, матірю та батьком проживає разом в [INFO] /а.с.6/. Оскільки, незважаючи на такі обставини, відповідач ухиляється від витрат, повязаних з утриманням неповнолітньої дочки, добровільно матеріальної допомоги не надає, то є підстави для задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 09.03.2013 року помер [PERSON]. Після його смерті залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Шенгури по вул. Павлова, 25 Кобеляцького району Полтавської області. Вона є спадкоємцем за заповітом. Однак, оформити у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину не має можливості, оскільки відсутні первинна реєстрація та правовстановлюючі документи на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. Позивачка прохала суд визнати за нею в порядку спадкування право власності за заповітом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала повністю. Представник відповідача [PERSON] сільської ради в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України «право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України» право власності припиняється у разі смерті власника». Судом встановлено, що 09.03.2013 року помер [PERSON] (а.с. 4). Позивачка є спадкоємицею за заповітом (а.с.8). Згідно довідки [PERSON] сільської ради за померлим [PERSON] значиться житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в с. Шенгури по вул. Павлова, 25 Кобеляцького району Полтавської області , 1969 року забудови( а.с. 12). Однак свідоцтво про право власності та первинна реєстрація права власності відсутні. Станом на момент побудови житлового будинку у 1969 році законом не пердбачалась державна реєстрація нерухомого майна в сільській місцевості. Таким чином судом встановлено належність спадкодавцеві на праві власності житлового будинку в с.Шенгури по вулиці Павлова,25. Оскільки позивачка є спадкоємицею за заповітом, то за нею необхідно визнати право власності в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами. На підставі викладеного та

Outcome: approved