Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, зареєстрований 17 жовтня 1999 року Гордіївською сільською радою Тростянецького району Вінницької області, актовий запис №12. В обгрунтування позовної заяви покликається на те, що з моменту укладення шлюбу до червня 2018 року вони з відповідачем проживали однією сім`єю та вели спільне господарство. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою. З червня 2018 року сторони припинили шлюбні стосунки. Сім`я фактично розпалася. В сім`ї створилися неможливі умови для спільного проживання. Постійні сварки та скандали зруйнували їх почуття, сім`я існує тільки формально. Подальше збереження сім`ї вважає неможливим та недоцільним. Також просила стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Ухвалою судді від 12.04.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження та призначено судове засідання для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги щодо розірвання шлюбу підтримала. Також відмовилась від стягнення понесених нею витрат за надання правової допомоги адвокатом. Просила в зв`язку з визнанням позову відповідачем повернути їй з державного бюджету 50% сплаченого судового збору. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився та подав на адресу суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги визнає, миритись з позивачем не бажає. З врахуванням вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 17.10.1999, виданого Гордіївською сільською радою Тростянецького району Вінницької області, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 17 жовтня 1999 року, про що складено відповідний актовий запис №12. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.6). [INFO] народився [PERSON] , батьками якого є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 06.10.2010 Відділом ДРАЦС Тростянецького РУЮ Вінницької області (а.с.7). Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом Згідно з ч.2 ст. 104, ч.3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. За змістом ч.3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу і своєму небажанні проживати з відповідачем однією сім`єю. В судовому засіданні встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, що свідчить про тривалість і стійкість конфлікту між ними та остаточний розпад сім`ї. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберегти шлюб. Приймаючи до уваги відсутність згоди позивача на примирення, суд вважає, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Позивач просить повернути їй з державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору. Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Частиною першою статті 142 ЦПК України передбачено, якщо у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічна норма закріплена у ч.3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до квитанції №ПН291 від 16 березня 2021 року позивач при зверненні до суду сплатила судовий збір в розмірі 908,00 грн. (а.с. 1). З огляду на викладене, необхідно повернути на користь позивача з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 454,00грн.

Outcome: approved