Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-07 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім» (далі - відповідач), треті особи: [PERSON], [PERSON] про стягнення страхового відшкодування. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.05.2015 року о 17:00 год. по вул. Уборевича 23 в м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем Тойота, д/н [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та стан технічного засобу, в результаті чого не впорався з керуванням та допустив зіткнення з стоячим (припаркованим) автомобілем Фольксваген транспортер д/н [NUMBER], який належить [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Автомобіль Тойота д/н [NUMBER] належить на праві приватної власності [PERSON], цивільна відповідальність якої на момент ДТП була застрахована компанією - ПрАТ «Київський страховий дім». 16.02.2016 року позивач звернувся до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 50000,00 грн.. Відповідач листом від 23.02.2016 року відмовив у виплаті страхового відшкодування, мотивуючи тим, що ДТП не є страховим випадком та за її спричинення не виникає цивільно-правова відповідальність. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 50000,00 грн. та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити у їх задоволенні. Заперечення долучено до матеріалів справи. Треті особи в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені судом належним чином, про причини неявки не повідомили, заперечення на позовну заяву не надали. Суд, заслухавши пояснення, повно та всебічно дослідивши надані по справі докази, дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом встановлено, що 16 травня 2015 року о 17 год. 00 хв. по вул. Уборевича, 23 в м. Києві, громадянин [PERSON] керуючи автомобілем TOYOTA, державний номерний знак [NUMBER], не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку та стан технічного засобу, в результаті чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд на припаркований автомобіль VOLKSWAGEN, державний номерний знак [NUMBER]. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 15 червня 2015 року [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що дорожньо-транспортна пригода, яка сталася 16 травня 2015 року, відбулася з вини [PERSON]. Власником транспортного засобу TOYOTA, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля TOYOTA, реєстраційний номер [NUMBER] була застрахована у відповідача. 18.05.2015 року [PERSON] звернувся до відповідача з повідомленням про подію, що може бути визнана страховою. Власником автомобіля VOLKSWAGEN, реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. 16.02.2016 року [PERSON] звернулася до відповідача з заявою про виплату страхового відшкодування. Однак, листом від 15.06.2015 року № 785 ПрАТ «Київський страховий дім» повідомило позивачу, що вищезазначена дорожньо-транспортна пригода не є страховим випадком та за її спричинення не виникає цивільно-правової відповідальності, а тому страховик не відшкодовує шкоду завдану дорожньо-транспортною пригодою ,оскільки водійський стаж [PERSON] становить менше 3-х років. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого (ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Як вбачається з матеріалів справи, відповідальність власника транспортного засобу TOYOTA, реєстраційний номер [NUMBER] застрахована у Приватного акціонерного товариства «Київський страховий дім», що підтверджується Полісом № АЕ/3051327 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. 1.8 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховий поліс - єдина форма внутрішнього договору страхування, яка посвідчує укладення такого договору. Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є документом, технічний опис, зразки, порядок замовлення, організації постачання якого затверджуються Уповноваженим органом за поданням МТСБУ (п. 17.2 ст. 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно п. 17.6 ст. 17 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особливості укладення договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності встановлюються у порядку, визначеному Уповноваженим органом за поданням МТСБУ. Особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів визначає Положення про особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яке затверджено Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України 27.10.2011 № 673 (п. 1.1 «Положення про особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). При укладанні внутрішнього договору страхування страховик зобов'язаний дотримуватися такого: застосовувати коригуючі коефіцієнти відповідно до схеми застосування коригуючих коефіцієнтів при укладанні договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наведеної в додатку до цього Положення (п. 2.1 підпункт 2.1.2 2 розділу «Положення про особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до Схеми застосування коригуючих коефіцієнтів при укладанні договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, наведеної в додатку до «Положення про особливості укладання договорів обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», де зазначається, що при укладенні договору страховик застосовує в тому числі і тип коригуючого коефіцієнту: водійський стаж осіб, відповідальність яких застрахована за договором. Водійський стаж визначається як різниця між поточним роком та роком видачі першого посвідчення водія. Розділом 8 «Особливі умови використання забезпеченого ТЗ» Полісу № АЕ/3051327 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.03.2015 року, яким забезпечений транспортний засіб TOYOTA, реєстраційний номер [NUMBER], передбачено, що до керування не допускаються особи з водійським стажем менше 3-х років та/або водійським стажем страхувальника менше 3-х років. Як вбачається з копії тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами № 171170 замість посвідчення водія серія [NUMBER] виданого 07.03.2014 року - [PERSON], який 16 травня 2015 року вчинив дорожньо-транспортну пригоду, водійський стаж якого обчислюється з дати видачі посвідчення водія, тобто з 07.03.2014 року. Отже, судом встановлено, що водійський стаж [PERSON] становить менше 3-х років, тобто не відповідає вимогам розділу 8 Полісу № АЕ/3051327 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.03.2015 року, яким забезпечений транспортний засіб TOYOTA, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі (ст. 8 Закону України «Про страхування»). Отже, враховуючи те, що в порушення вимог розділу 8 Полісу № АЕ/3051327 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.03.2015 року, а саме в момент вчинення вишезазначеної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] керував автомобілем TOYOTA, реєстраційний номер [NUMBER], маючи прицьому водійський стаж менше 3-х років, а тому даний випадок не є страховим випадком, у зв`язку з чим суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 ст. 626 ЦК України). Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed