Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У березні 2021р. Комунальне підприємство (далі КП) «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території. Позивач просить суд стягнути з відповідача за комунально-житлові послуги за період з 01.05.2015р. до 01.02.2021р. заборгованість в сумі 22 937,54 грн., інфляційні витрати в сумі 3714,86 грн., 3% річних від суми боргу у розмірі 1395,37 грн., а всього - 28 047,77 грн., судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, покласти на відповідача. Позовні вимоги мотивовано тим, що житловий будинок [ADDRESS] віднесений до державного житлового фонду комунальної власності територіальної громада м.Києва, переданий до сфери управління Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації. Позивач зазначає, що відповідач є власником кв. 100 у вказаному будинку. На ім`я відповідача відкрито особовий рахунок. Позивач є виконавцем з утримання будинку та прибудинкової території. Договору з відповідачем про надання послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території не укладалось, однак обов`язок сплачувати за послуги з утримання будинку, споруд та прибудинкової силу положення спеціального закону, яким урегульовано такий вид правовідносин, який склався між сторонами. Відповідачем не виконується обов`язок із сплати за утримання будинку, споруд та прибудинкової території, внаслідок чого утворилась заборгованість. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 25.03.2021р. відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.177, 178). Позивач належним чином повідомлений про розгляд справи, про що свідчить отримане, направлене судом повідомлення (а.с.180). Повідомлення про розгляд справи, направлене на адресу відповідача, поверталось з відміткою про відсутність адресата за вище вказаною адресою (а.с.184). Згідно положень частини сьомої та восьмої статті 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Також, про розгляд справи сторони повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с.189). З огляду на вищезазначене суд доходить висновку, що [PERSON] вважається належним чином повідомленим про розгляд його справи судом, відзиву на позовну заяву не надіслав. На підставі ст.ст.274-279 ЦПК України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Суд розглядає справу за наявними у справі доказами. Позивачем надано суду уточнення щодо даних відповідача, вказавши дату народження [INFO] (а.с.185). Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, рішенням Голосіївської районної в м.Києві РАДА № 41/10 від 19.10.2010р. передано будинки і споруди (майно) територіальній громаді Голосіївського району м.Києва з балансу Голосіївської районної в м.Києві РАДА на баланс комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського районну» 31.10.2010р., в тому числі і будинок [ADDRESS] ) - (а.с.21,22). Рішенням Київської міської ради № 270/270 від 09.10.2014р. перейменовано комунальне підприємство «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Голосіївського районну» в комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» (а.с.23-26). На виконання зобов`язань з утримання та обслуговування житлового і нежитлового фонду КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Голосіївського району м.Києва» укладено відповідні договору з виробниками житлово-комунальних послуг, які надаються споживачам даних послуг (договори з додатками містяться в матеріалах справи а.с.39-171). Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 442 від 30.04.2015р. встановлено тарифи та структури тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з внесенням змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) (а.с.29-31). Розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 668 від 06.06.2017р. встановлено тарифи та структури тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій з внесенням змін до деяких розпоряджень виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація). Цим розпорядженням визнано, що втратило чинність розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) № 442 від 30.04.2015р. (а.с.32-35). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання, відповідач реєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.176). Згідно інформації даних Комунального концерну «Центр комунального сервісу» № 02/01//05-27 від 26.02.2021р., щодо оплати за житлово-комунальні послуги, у кв. [ADDRESS] , власником особового рахунку є відповідач [PERSON] , у квартирі значиться одна особа, квартира приватизована (а.с.36). Як вбачається, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості в реєстрі щодо права власності на нерухоме майно, у даному випадку відносно кв. [ADDRESS] , відповідач є власником ј частини даної квартири, в реєстрі відсутні відомості про інші речові права , дата і час формування інформації 02.03.2021р., 13:51:25 (а.с.37.38). Позивачем відповідачу 17.02.2021р. направлялась претензія щодо наявності станом на 01.11.2020р. заборгованості з утримання будинку і прибудинкової території в сумі 20 913,91 грн. (а.с.27,28). Як зазначено вище, відповідач є власником ј частини квартири, відносно якої існує заборгованість. Інших жодних доказів стосовно того, що відповідач є власником всієї квартири не надано. За приписами ст.360 ЦК України, співвласник відповідно до своє частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання, нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Позивачем ставиться питання про стягнення заборгованості за період з 01.05.2015р. до 01.02.2021р. Згідно ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником (Закон в редакції від 24.06.2004р. № 1875-1У). За п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (Закон в редакції від 24.06.2004р. № 1875-1У). Відповідно до ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 09.11.2017р. № 2189-УШ), споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні слуги щомісячно, якщо інший порядок та строки не визначені відповідними договорами. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ст..5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 09.11.2017р. № 2189-УШ), до житлово-комунальних послуг належить послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає в себе: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території; виконання санітарно-технічних робіт; обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладання індивідуальних договорі про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем); утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку. За приписами ч.3 ст..4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції від 09.11.2017р. № 2189-УШ), до повноважень органів місцевого самоврядування не належить право встановлення тарифів на послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Як вбачається з наданого розрахунку заборгованості за період з 01.05.2015р. і до 01.01.2021р. вартість послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій не змінювалась, заборгованість становить 22 937,54 (а.с.14). Позивач до 11.06.2018р., період до якого діяв Закону України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004р. № 1875-1У, надавав послуги за тарифами, встановленими розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (КМДА) від 06.06.2017р. № 668. Фактично з 11.06.2018р. розмір вартості послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій не збільшувався. З огляду на те, що правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) вимагати сплату грошей за надані послуги, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Також, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач просить стягнути інфляційну складову в сумі 3714,86 грн. та 3% річних - 1395,37 грн., як вказано у розрахунку заборгованості. Відповідачем у розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України наведенні дані у розрахунку заборгованості не спростовані. У той же час, як зазначено вище відповідач є власником ј квартири, відтак на користь позивача підлягає стягненню з відповідача заборгованість, інфляційна складова та 3% річних від суми боргу відповідно до його частки у власності квартири. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, стягнувши з відповідача суму заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 5734,38 грн. (22 937,54:4); інфляційну складову боргу в сумі 928,72 грн. (3714,86:4) та 3% річних від суми боргу у розмірі 348,84 грн. (1395,37:4). Загалом підлягає стягненню - 7011,94 грн. (28 047,77:4). Відповідно до ч.5 ст. 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при подачі позову сплачено судовий збір в сумі 2270,00 грн., що документально підтверджено (а.с.175). Оскільки в ході судового розгляду суд дійшов висновку про часткове задоволення позову в сумі - 7011,94 грн., що становить ј частина від загальної заявленої позивачем суми (28 047,77:4), відтак з відповідача підлягає стягненню судові витрати в сумі 567,50 грн. (2270:4). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial