Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-15 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини-інваліда та матері дитини-інваліда. Свої вимоги позивач обгрунтовує тим, що 08 грудня 2009 року шлюб між нею та [PERSON] розірвано. В шлюбі в них народився син, [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться повністю на її утриманні. [PERSON] матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Їхній спільний син є дитиною-інвалідом (ДСД дитина-інвалід з дитинства), з діагнозом ЗНМ ІІ р. ЗПР. Оскільки дитина постійно хворіє та їй встановлена група інвалідності позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частину від всіх видів його доходів. На сьогоднішній день дитина потребує постійного нагляду, тому позивач зазначає, що вона позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе і сина належним чином, єдиним її доходом є пенсія. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від всіх видів доходів, але не менше 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, з моменту звернення з позовом до суду; стягнути з [PERSON] на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини доходів протягом всього часу її проживання з дитиною-інвалідом, [PERSON], [INFO], та опікування над ним, з моменту звернення з позовом до суду. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки позивач у судовому засіданні не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, а відповідач неодноразово належним чином повідомлявся про дату, час і місце розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши думку позивача, та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 08 грудня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-БК № 096597, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 583. Від шлюбу вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] разом зі своїм сином, [PERSON], [INFO], який знаходиться на її утриманні, проживає за адресою: [INFO], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради № 119 від 28 січня 2015 року, та довідкою відділу реєстрації місця проживання виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради № 1281 від 14 вересня 2016 року. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом, інвалідність йому встановлено до 18 років, що підтверджується посвідченням серії ААГ № 140715, видане 25 липня 2016 року Управлінням соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області. Згідно довідки Управління соціального захисту населення Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області № 3814 від 13 жовтня 2016 року вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в УСЗН Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області та отримує допомогу відповідну допомогу на дитину-інваліда згідно положень Закону України «Про державну допомогу сімям з дітьми-інвалідами». [PERSON] отримує допомогу на дитину-інваліда з 11 лютого 2015 року до 19 січня 2020 року, та з 11 лютого 2015 року до 19 січня 2020 року отримує надбавку по догляду за дитиною-інвалідом. Розмір щомісячної соціальної допомоги становить 1556 грн. 50 коп., що підтверджується довідкою № 2232 від 24 жовтня 2016 року. Позивач [PERSON] зазначала, що добровільної матеріальної допомоги на утримання їхнього сина відповідач [PERSON] не надає, а самостійно вона не здатна належним чином утримувати їхню спільну дитину. Син [PERSON] постійно хворіє та потребує лікування. Враховуючи потреби дитини позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини всіх його видів заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи викладене, та дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що відповідач\~\~є працездатною особою за віком, інших утриманців крім малолітнього сина [PERSON] він не має, а тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути щомісячно аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 23 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Як вбачається з матеріалів справи, спільна дитина позивача та відповідача, [PERSON], [INFO], є дитиною-інвалідом з дитинства та потребує лікування. Разом з тим слід зазначити, що витрати, які несе позивач на лікування дитини відносяться згідно вимог ст. 185 СК України до додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Однак у своїй позовній заяві позивач просила, з урахуванням стану здоровя дитини стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 всіх видів доходу (заробітку), вимоги щодо стягнення з відповідача додаткових витрат на дитину позивачем заявлені не були. У звязку з викладеним та на підставі наявних доказів по справі, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів щомісячно на утримання дитини у розмірі ? всіх видів його доходу (заробітку). Щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів у розмірі 1/6 частини протягом всього часу її проживання з дитиною-інвалідом, суд відмовляє, оскільки позивачем не надано належних доказів в обґрунтування заявленої вимоги. Позивач не надала суду в обґрунтування заявленої вимоги доказів про те, що її малолітній син [PERSON], [INFO], потребує постійного стороннього догляду. Доводи позивача про те, що її малолітній син постійно хворіє не є підставою для стягнення аліментів на її утримання протягом всього часу її проживання з дитиною-інвалідом, а тому суд відмовляє у задоволенні даної вимоги позивача. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача [PERSON] в дохід держави.

Outcome: partial