Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-25 00:00:00

у березні 2018 року ПАТ КАБ «Приватбанк» звернулося до Машівського районного суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 15.08.2013 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір без номера, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків на користування кредитом. Оскільки відповідач зобовязання за договором належним чином не виконував, а тому утворилася заборгованість. 18.12.2014 року позичальник помер і його єдиною спадкоємицею являється [PERSON] 16.01.2017 Банк звернувся до неї з претензією щодо погашення заборгованості за вказаним кредитним договором, однак ніяких дій не було виконано. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 6766,61 грн та судові витрати у розмірі 1762,00 грн. Відповідно до ухвали про відкриття провадження у справі від 29.03.2018, справа призначена до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Копія вказаної ухвали разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами була направлена відповідачу [PERSON] у порядку ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України, за зареєстрованою у встановленому законом порядку адресою місця проживання, якою, відповідно до повідомлення Машівської селищної ради Машівського району Полтавської області, є: вул. Яблунева, 11, с. Латишівка Машівського району Полтавської області (а.с.55) про що повернулося повідомлення про вручення поштового відправлення з відміткою про вручення (а.с. 56). Відповідач, у судове засідання не зявилася вдруге, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином та завчасно (а.с.67), у встановлений судом строк, відзив на позов зі всіма наявними у нього письмовими доказами, що підтверджують заперечення проти позову, не подано, а відтак суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши надані письмові докази, суд дійшов такого висновку. Судом установлено, що 15.08.2013р. між Публічним акціонерним товариством Комерційний банк Приватбанк та [PERSON] укладений кредитний договір без номера, що складається із Заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою та Тарифів, за умовами якого банк видав кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору (а.с.4). За умовами договору (п.2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов) після отримання від клієнта всіх документів, банк самостійно встановлює кредитний ліміт, який має право в будь-який час змінити, що є безумовною згодою клієнта про прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту (а.с.21). Пунктом 1.1.5.20 Умов передбачено, що при порушенні строків платежу по будь-якому грошовому зобовязанню більш ніж на 30 днів клієнт зобовязаний сплатити штраф у відповідності до встановлених тарифів з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків і комісій (а.с.14). Згідно п. 1.1.5.21 Умов якщо в інших розділах не визначено іншого, при непогашенні кредиту в строк, установлений графіком погашення кредиту, відсотків і винагороди заборгованість в частині своєчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою, на прострочену суму кредиту нараховується пеня, розрахунок якої проводиться у відповідності з розміром, установленим в заяві на приєднання до діючого Договору для відсотків з дня виникнення простроченої заборгованості. У випадку непогашення вказаного простроченого зобовязання на протязі 30 календарних днів всі сплачені після вказаної дати платежі є пенею, крім платежів направлених з врахуванням установленої Договором черговості на погашення тіла кредиту. В період нарахування пені на всю суму заборгованості по кредитному договору відсотки не нараховуються. (а.с.14). Як убачається з матеріалів справи позичальник [PERSON] помер 18.12.2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-КЕ №276890 від 18.12.2014 р. (а.с.32). З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на дату смерті позичальника [PERSON] заборгованість перед банком за кредитним договором б/н від 15.08.2013 року становить 6766,61 грн., яка складається з тіла кредиту (а.с.29-30). 08.10.2016 р. позивачем було направлено претензію кредитора до Машівської державної нотаріальної контори у відповідь на яку нотаріусом було повідомлено, що єдиним спадкоємцем після померлого [PERSON] є [PERSON], яка зареєстрована в [INFO] та відкрита спадкова справа (а.с.36,37). 11.01.2017 року позивачем було направлено лист-претензію до спадкоємця [PERSON] в якій рекомендовано спадкоємиці сплатити заборгованість померлого позичальника (а.с.38). Натомість спадкоємицею ніяких дій не було виконано. Відповідно до повідомлення голови Правління ПАТ КБ «Приватбанк» від 07.07.2018 р. №Е.65.0.0.0/3-365676 зазначено, що з 21.05.2018 р. ПАТ КБ «Приватбанк» змінило назву на Акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (скорочена назва АТ КБ «Приватбанк» (а.с.69). За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно ч.1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. У відповідності до положень статті 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям в натурі. Положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281\~ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281\~ЦК України строки це строки, у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право. Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України № 6-2962цс16 від 12 квітня 2017 року. Вимога може бути предявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк, встановлений ст. 1281 ЦК України, приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Разом з тим, оскільки ПАТ КБ «ПриватБанк», як кредитор, заявив вимоги до спадкоємців померлого боржника шляхом направлення претензії кредитора на адресу Машівської державної нотаріальної контори 08.10.2016 року, до спадкоємця відповідача [PERSON] у січні 2017 року, тобто із пропуском строків встановлених ст.1281 ЦК України, суд уважає що в задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки в задоволенні позову відмовлено, судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed