Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила розірвати укладений 14 лютого 2017 року шлюб з [PERSON] , зареєстрований Ічнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 15, посилаючись на те, що від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , а сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, на грунті чого між ними постійно виникали сварки та суперечки, що стало підставою для припинення шлюбних відносин, на даний час вони проживають окремо, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. Позивач у судове засідання не з`явилася, яка письмово у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог [PERSON] . Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2017 року (а.с. 5). Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с. 6). Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через різні характери та погляди на життя, на грунті чого між ними постійно виникали сварки та суперечки, які проживають окремо, примирятися не бажають суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати. Суд установив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивач просить стягнути з нього судовий збір, тому суд вважає необхідним повернути останній з державного бюджету Ічнянського району 50 відсотків судового збору, а саме 420,40 грн від 840,80 грн, який був сплачений [PERSON] 13 березня 2020 року в ТВБВ 10024/235 філії Чернігівське облуправління АТ «Ощадбанк» по квитанції № 51, при цьому суму судового збору у розмірі 420,40 грн необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved