Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

Туря-Реметівський психоневрологічний інтернат звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатним та призначити його опікуном директора інтернату. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 22 листопада 2001 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики № 230 від 29 лютого 2016 року підопічний перебуває на обліку у психіатра з дитинства. Поведінка хворого в основному врівноважена. Мовний контакт формальний, мова нерозбірлива, мислення паралогічне, розірване. Байдужий до оточення, фон настрою знижений, емоційно збіднений. Писати, читати та виконувати математичні дії не може. Дезорієнтований в місці та часі. Спокійний, інструкції виконує, маячні ідеї не висловлює і не виявляє. Неохайний, критика часткова. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить заяву задовольнити. У судове засідання представник заявника [PERSON] не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав. Представник заінтересованої особи органу опіки і піклування Тур'я-Реметівської сільської ради Перечинського району у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечив. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що на підставі путівки № 66 на влаштування [PERSON] до психоневрологічного інтернату для постійного проживання від 19 листопада 2001 року, такий направлений, а згідно наказу № 282 [PERSON] психоневрологічного інтернату Закарпатської ОДА від 21 листопада 2001 року, зарахований на повне державне утримання і в число підопічних інтернату (а. с. 3-4, 5, 6). Також встановлено, що [PERSON] є інвалідом дитинства безстроково (група інвалідності друга), потребує часткового нагляду і догляду в самообслуговуванні та лікування у психіатра, що стверджується довідкою серії ЗАК-Р-82 № 001737, а також медико-соціальною характеристикою на підопічного інтернату № 230 від 19 лютого 2016 року (а. с. 7, 8). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 115 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 16 червня 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді параноїчної шизофренії, безперервний тип перебігу, що позбавляє його здатності правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 22-25). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved