Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-19 00:00:00

у вересні 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд визначити, що частка померлого [PERSON], який помер [INFO] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1004 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] становила 11/25 частини та визначити, що частка [PERSON] та [PERSON] у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1004 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS] становила 14/25 частини. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що після смерті її чоловіка відкрилася спадщина до якої входить належна померлому у праві спільної сумісної власності земельна ділянка, яка знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON] та [PERSON], однак позивачу державним нотаріусом Дванадцятої КДНК Мельник М.П. відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадищину за законом на земельну ділянку, оскільки неможливо визначити склад спадкового майна без визначення розміру часток, а на 11/25 часток житлового будинку по [ADDRESS], що знаходиться на спірній земельній ділянці нотаріусом було видано свідоцтво про право на спадщину за законом, внаслідок чого позивачу необхідно визначити частки у праві власності на земельну ділянку. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 04.10.2018 подав заяву про слухання справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 51, 52). Відповідач у судове засідання не з'явився повторно про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 49, 50). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть Серія [NUMBER] від 09.11.2016, який являвся батьком позивача (а.с. 9, 10). До складу спадкового майна входить належна померлому частка у праві спільної сумісної власності на земельну ділянку площею 0,1004 га, кадастровий номер [NUMBER], цільове призначення: Для індивідуального житлового, гаражного і дачного будівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданий Київським міським управлінням земельних ресурсів 19.10.1999, Витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, виданий Головним управлянням Держгеокадастру у місті Києві 20.04.2017 номер витягу НВ - 8000524702017 (а.с. 12-16). 15.08.2017 державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. було винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовлено гр. [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, яка розташована за адресою: [ADDRESS], після смерті її чоловіка [PERSON], який помер [INFO], в зв'язку з тим, що земельна ділянка знаходиться у спільній сумісній власності [PERSON], [PERSON], [PERSON] та неможливістю визначити склад спадкового майна без визначення розміру часток (а.с. 11). Також 15.08.2017 державним нотаріусом Дванадцятої київської державної нотаріальної контори Мельник М.П. було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 11/25 часток житлового будинку з в Довідними надвірними будівлями та спорудами [ADDRESS], які належали померлому на підставі договору Дарування, посвідченого Дванадцятою Київською державною нотаріальною конторою 24.12.1990, зареєстрованого за реєстром №2-14388, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 17.01.1991 та записано у реєстрову книгу за №22421 (а.с. 17, 18). Житловий будинок зазначений на плані під літ. «А», загальною площею -95-9 кв.м., житловою площею - 58,4 кв.м., з наступними будівлями: прибудова під літ. «а», прибудова- під літ. «аі», сарай - під літ. «Б», сарай з погрібом - під літ. «Г», вбиральня - під літ. «Д» (а.с. 19, 20). За таких обставин позивач змушений звернутися до суду з метою усунення перешкод в користуванні та розпорядження належної на праві власності земельної ділянки, реалізації прав, визначених ст. 190 ЗК України. За положеннями ст. 90 ЗК України власники земельних ділянок мають право, зокрема, продавати або іншим шляхом відчужувати земельну ділянку, передавати її в оренду, заставу, спадщину, самостійно господарювати на землі. Також відповідно до вимог ст. 158 ЗК України виключно судом вирішуються спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Відповідно до ст. 361 ЦК України,співвласник має право спільно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. В абзаці 5 п. 3.4 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», роз 'яснено, що, - «У разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності». Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила - ?». Відповідно до положень ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Згідно із положеннями ст. 372 ЦК України, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено між ними або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України частка, у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Згідно із ч. 4 ст. 86 ЗК України співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Відповідно до положень ст. 89 ЗК України земельна ділянка може належати на праві спільної сумісної власності лише громадянам. Володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою спільної сумісної власності здійснюються за договором або законом. Співвласники земельної ділянки, що перебуває у спільній сумісній власності, мають право на її поділ або на виділення з неї окремої частки. Поділ земельної ділянки, яка є у спільній сумісній власності, з виділенням частки співвласника, може бути здійснено за умови попереднього визначення розміру земельних часток, які є рівними, якщо інше не передбачено законом або не встановлено судом. Більш того, у разі наявності спору між співвласниками щодо порядку користування земельною ділянкою, який раніше ними не визначався, визначення такого порядку чи поділ земельної ділянки здійснюється в залежності від розміру ідеальних часток на час виникнення спільної часткової власності. Згідно із п. г ч. 1 ст. 87 ЗК України право спільної часткової власності на земельну ділянку виникає за рішенням суду. Згідно із ч. 4 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. Пленум Верховного Суду України у п. 21 постанови №7 від 16.04.2004 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» роз'яснив, що якщо до вирішення судом спору між співвласниками жилого будинку розмір часток у спільній власності на земельну ділянку, на якій розташовані будинок, господарські будівлі та споруди, не визначався або вона перебувала у користуванні співвласників і ними не було досягнуто угоди про порядок користування нею, суду при визначенні частини спільної ділянки, право на користування якою має позивач (позивачі), слід виходити з розміру його (їх) частки у вартості будинку, господарських будівель та споруд на час перетворення спільної сумісної власності на спільну часткову чи на час виникнення останньої. Обставини наведені в позовній заяві та додані до неї докази не спростовані відповідачами, які не скористалися своїм процесуальним правом подати відзив (заперечення) на позовну заяву та докази на спростування заявлених позовних вимог. Враховуючи те, що частка померлого [PERSON] у праві власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами складала 11/25 частини, а на момент смерті його частка у спільній сумісній власності на земельну ділянку, була пропорційною до частки у праві власності на житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами та складала 11/25 частини, а частка [PERSON] та [PERSON] складає 14/25 частини, тому суд вважає, що позовні вимоги обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення. .Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1441 грн 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved