Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

У березні 2021 року до суду звернувся представник позивача ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» Сотник І.Л. із вищезазначеним позовом, посилаючись на ті обставини, що між позивачем та [PERSON] договір щодо надання послуг з централізованого теплопостачання не укладався, однак ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» надавало послуги з теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 50,6 кв.м, а відповідачка такі послуги прийняла та від їх отримання не відмовлялася, у зв`язку з чим між сторонами склалися відносини з надання послуг теплопостачання. Відповідач належним чином не виконує свій обов`язок по оплаті послуг за теплопостачання, у зв`язку з чим за період з 01.01.2017 по 01.01.2021 утворилась заборгованість. Посилаючись на вищезазначені обставини, представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість: по оплаті послуг за теплопостачання 26067,05 грн, інфляційні втрати 1876,10 грн, 3% річних 1160,00 грн, та судові витрати. Згідно листа Виконавчого комітету Решетилівської міської ради Полтавської області від 15.03.2021, місце проживання відповідачки [PERSON] , [INFO] , зареєстроване за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19). Ухвалою судді від 16.03.2021 у справі відкрите спрощене позовне провадження та призначене судове засідання на 27.04.2021, яке відкладене на 02.06.2021, у зв`язку з неявкою відповідачки. У судове засідання представник позивача не з`явився, 28.05.2021 до суду надійшло клопотання про розгляд справи без участі представника позивача, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечують (а.с. 34). Відповідачка у судове засідання 27.04.2021 та 03.06.2021 не з`явилася, повідомлялась належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень (а.с. 29, 33). Отже, за письмової згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280, 281 ЦПК України. У зв`язку з вищевикладеним, суд вирішив проводити судове засідання, враховуючи положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, вивчивши та проаналізувавши матеріали справи і давши їм належну оцінку, приходить до висновку, що позов ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго»\~про стягнення\~заборгованості за\~послуги теплопостачанняпідлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (ч. 1 ст. 12 ЦПК України). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною першою статті 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у частині першій статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Згідно із п. 5 ч. 3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Статтями 64, 68 ЖК України передбачено обов`язок відповідачів своєчасно вносити плату за комунальні послуги. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вищевказане повністю узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду Україні від 20 квітня 2016 року у справі № 221/515/15-а. Отже, з огляду на зазначене вище, між позивачем ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та відповідачкою [PERSON] існують договірні відносини щодо послуг з теплопостачання, які врегульовані\~Житловим кодексом України,\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги»\~та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, оскільки підприємство надавало послуги теплопостачання за адресою: [ADDRESS] , загальною опалювальною площею 50,6 кв.м, а відповідачка такі послуги прийняла та від їх отримання не відмовлялася. Про дану обставину зазначає в позовній заяві представник позивача та не оспорюється відповідачкою, яка відзиву чи будь-яких доказів на спростування обставин, зазначених у позові, до суду не подала. З розрахунків заборгованості за послуги з централізованого опалення та послуги з централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] , встановлено, що за період з 01.2017 по 12.2020 відповідачка має заборгованість в сумі 26067,05 грн (а.с. 5-6). Крім цього [PERSON] має заборгованість у виді 3% річних від простроченої суми боргу за послуги теплопостачання 1160,00 грн за 1410 днів, та інфляційних втрат з березня 2017 року по грудень 2020 року 1876,10 грн. (а.с. 7-8, 9-10). Вказані розрахунки заборгованості приймається судом до уваги, оскільки вказані в них суми заборгованості не спростовані відповідачкою, як і не було надано нею власного розрахунку заборгованості. Клопотань від сторони відповідача про проведення судової економічної експертизи до суду не надходило. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 5 цього Закону, до житлово-комунальних послуг належать: комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. У свою чергу, відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. За приписами пункту 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За приписами ч. 2 ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. За загальним правилом, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжних доручень № 218419 від 25.02.2021 та № 2353350 від 01.10.2020 позивачем сплачений судовий збір в розмірі 2270,00 грн (а.с. 1, 2). Відповідно до виписок про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України, судовий збір по даній справі в розмірі 2270,00 грн було зараховано до Державного бюджету України (а.с. 14, 15). З огляду на зазначене та у зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідачки у справі [PERSON] на користь позивача у розмірі 2270,00 грн. На підставі вищевикладеного, та

Outcome: approved