Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] обгрунтування позовних вимог позивач зазначила, що вона перебувала в шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на теперішній час мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку грошових коштів на утримання дітей не надає, участі у вихованні не приймає. Посилаючись на зазначені обставини, просить суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримали в повному обсязі, просили стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представник відповідача позов визнає частково, наполягав на встановленні твердої суми аліментів у розмірі 2000,00 грн. на кожну дитину, оскільки відповідач має мінливий дохід, зареєстрований та отримує доходи як підприємець і його місячний дохід залежить від об'єму замовлень, а тому стягнути аліменти у твердій грошовій сумі, як вимагає позивач відповідно до закону неможливо. Суд, розглянувши матеріали справи, вислухавши думку осіб, які беруть участь у справі, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.08.2001 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, повторно виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 622. 25.04.2010 року народилася [PERSON], батьками якого є: матір [PERSON] та батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20.05.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. 25.04.2010 року народилася [PERSON], батьками якого є: матір [PERSON] та батько [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 20.05.2010 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції. Рішенням Жовтневого районного суду м Запоріжжя від 03.10.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають разом із матір'ю і перебувають на її утриманні. За таких обставин, судом встановлено, що на теперішній час неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] мешкають разом з матірю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батьки несуть однакову відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. \~\~\~\~ Згідно із ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. \~\~\~\~За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 2, 3 ст. 181 СК України). \~Відповідно до положень ст. ст. 180, 181, 182, 183,184 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі. \~Як вбачається із матеріалів справи\~та відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, а тому він має мінливий дохід . За поясненнями представника відповідача в судовому засіданні 18.01.2017 року, (аудіозапис процесу) відповідач має мінливий дохід та згоден сплачувати аліменти у розмірі 2000 гривень на кожну дитину. \~За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, обставини, які визнаються сторонами не підлягають доказуванню. Оскільки [PERSON] є фізичною особою-підприємцем, має мінливий дохід суд вважає визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Виходячи з матеріального становища сторін та враховуючи стан їх здоровя, мінливість доходу відповідача, а також те, що відповідач не має на утриманні інших непрацездатних осіб, зазначених у статті 182 СК України, розмір прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, розмір заявлених позивачем вимог, суд вважає, що вимоги позивача про стягнення аліментів на дітей підлягають задоволенню частково у розмірі 2 000 гривень на кожну дитину. На підставі викладеного,

Outcome: partial