Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 17.10.2012 року відповідач отримав кредит у розмірі 7300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умов укладеного договору відповідач належним чином не виконав, у звязку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 19.02.2018 року становить 16\~586, 34 грн. Просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, окрім цього, скерував на адресу суду відповідь на відзив відповідача, відповідно до якого детально обґрунтував обставини справи, та спростував доводи відповідача викладені в його відзиві на позовну заяву. Відповідач в судове засідання не з`явився, подав в суд заяву про розгляд справи у його відсутності, окрім цього подав в суд відзив на позовну заяву та заперечення на відповідь на відзив, згідно яких просить суд: рахувати так званий кредитний договір договором позики; застосувати позовну давність на нарахування відсотків на тіло кредиту і обчислювати її починати з 18.02.2015 року; обмежити стягнення неустойки (пені, штрафу) останніми 12 місяцями перед зверненням позивача до суду і обчислювати її починаючи з 18.02.2017 року; позов ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з нього заборгованості задоволити частково, а саме зменшити йому суму стягнення нарахованої позивачем заборгованості та стягнути з нього на користь позивача суму в розмірі 8\~325,56, з яких 3\~826,57 неповерненої позики (тіла кредиту). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини учасників справи, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу. \~ \~ \~ \~Дослідивши докази суд встановив слідуюче. \~ \~ \~ \~Як вбачається із анкети-заяви відповідача від 17.10.2012 року, він ознайомився та погодився із умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані йому в письмовій формі, а також з тим, що підписана ним заява разом із памяткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, і тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. \~ \~ \~ \~Згідно копії листа ПАТ КБ «ПриватБанк» №30.1.0.0./2-20170728/607 від 28.04.2018 року, відповідач згідно кредитного договору б/н від 17.10.2012 року отримав картки №4149437731521868, 545708223244203, 4149437864116874, остання з яких має термін дії до останнього дня січня 2020 року. \~ \~ \~ \~Так як\~відповідач належним\~чином не\~виконував взяті\~на себе\~зобов`язання,\~то станом\~на 19.02.2018\~року його\~заборгованість \~за кредитним\~договором становить 16\~586, 34 грн.,з яких: -1 451, 00 грн. тіло кредиту; -8 631, 21 грн. нараховано відсотків; -5 238, 11 грн. нараховано пені; -500, 00 грн. штраф (фіксована частина); -766, 02 грн. штраф (процентна складова). З розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів вбачається, що відповідач з часу укладення вищевказаного договору, систематично користувався кредитними коштами, знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Востаннє відповідачем було здійснено поповнення карткового рахунку в порядку погашення заборгованості за спірним договором у розмірі 1\~510,00 грн. 22.05.2017 року. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. \~ \~ \~ \~Відповідно до положення ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобовязання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15, яка згідно зі ст.360-7\~ЦПК України є обов'язковою для судів. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня, а в стягненні штрафу слід відмовити за необґрунтованістю. Суд критично оцінюються доводи відповідача щодо застосування у даній справі строку позовної давності, так як такі спростовуються дослідженими матеріалами справи, зокрема відповідно до розрахунку заборгованості та виписки про рух коштів відповідач 22.05.2017 року в порядку погашення заборгованості по спірному договору вніс на картковий рахунок грошові кошти в сумі 1510,00 грн. \~ \~ \~ \~З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що відповідач не виконує покладених на нього зобовязань за договором № б/н від 17.10.2012 року, частково визнав позовні вимоги, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, але частково, так як чинним законодавством України не передбачено одночасне стягнення пені та штрафу за порушення зобовязання. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача у користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1\~762,00 грн..

Outcome: approved