Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON], від імені якого діє [PERSON], предявив в суд позов до Словітської сільської ради Золочівського району Львівської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування. В обгрунтування своїх вимог зазначав про те, що він, [PERSON], є власником 11/16 частин квартири [ADDRESS] міста Львова, з яких: - 1/4 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 174, виданого Брюховицькою селищною радою народних депутатів 01 березня 1995 року та зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації 03 квітня 1995 року у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 174; - 7/16 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори 28.12.2017 року після смерті матері позивача, котра померла 10.04.2016 року. Інша частина квартири 5/16 належала сестрі позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 174, виданого Брюховицькою селищною радою народних депутатів 01 березня 1995 року та зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації 03 квітня 1995 року у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 174 1/4 частина та 1/16 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори 11.09.1996 року після смерті батька позивача, котрий помер 02.01.1996 року. Сестра позивача [PERSON] померла 15.06.2016 року у КЗ ЛОР «Грушківський психоневрологічний інтернат», в якому була зареєстрована і постійно проживала з 04.08.2010 року по 14.06.2016 року, оскільки потребувала стороннього догляду і побутового обслуговування. Після смерті матері та сестри позивач звернувся в органи нотаріату для оформлення спадщини, до складу якої входять частки у вказаній квартирі, які належали спадкодавцям [PERSON] та [PERSON], де з`ясувалось, що частки спадкодавців після смерті батька позивача були невірно зареєстровані, зокрема в свідоцтві про право на спадщину за законом, посвідченого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою від 11.09.1996 року в реєстрі за № 2-4948 упущено, що спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з «1/4 частини» квартири № 2. Внаслідок чого реєстрація за [PERSON] -3/4 частини та за [PERSON] 1/4 частина невірна. Зазначене підтверджується довідкою № 2/15248 від 21.11.2017 року, виданою ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», внаслідок чого нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори у свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.1996 року були внесені зміни щодо частки спадкового майна за спадкодавцями, зокрема за [PERSON] було визначено 3/16 та 28.12.2017 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 7/16 частин квартири [ADDRESS] міста Львова після смерті матері. Внаслідок допущеної помилки та невірної реєстрації часток у спадковому майні за спадкодавцями інші 5/16 частин після смерті сестри позивача залишається не успадкованими, заява позивача про прийняття спадщини після смерті сестри нотаріусом за місце відкриття спадщини залишена без відповіді. Наявність невірної реєстрації частки у спадковому майні за спадкодавцем унеможливлює прийняття спадщини, внаслідок чого позивач, вже будучи власником 11/16 частин квартири [ADDRESS] міста Львова, змушений звернутися до суду з даним позовом, обираючи саме такий спосіб захисту свого права. З огляду на такі факти, просить постановити рішення, яким визнати за ним, [PERSON] право власності на 5/16 частин квартири [ADDRESS] міста Львова в порядку спадкування за законом після смерті його сестри [PERSON], котра померла 15.06.2016 року. В підготовче судове засідання, яке було призначено на 03 травня 2018 року о 14.00 год., учасники судового процесу не зявились та від представників позивача [PERSON] [PERSON] та [PERSON] надійшли заяви з проханням проводити розгляд справи у їх відсутності та від Словітської сільської ради Золочівського району Львівської області надійшла заява про визнання позовних вимог та з проханням проводити розгляд справи без їх участі. У відповідності до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником 11/16 частин квартири [ADDRESS] міста Львова, з яких: - 1/4 на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 174, виданого Брюховицькою селищною радою народних депутатів 01 березня 1995 року та зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації 03 квітня 1995 року у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 174; - 7/16 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори 28.12.2017 року після смерті матері позивача, котра померла 10.04.2016 року. Інша частина квартири 5/16 належала сестрі позивача [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на квартиру № 174, виданого Брюховицькою селищною радою народних депутатів 01 березня 1995 року та зареєстрованого у Львівському міжміському бюро технічної інвентаризації 03 квітня 1995 року у реєстрову книгу № 1 за реєстровим № 174 1/4 частина та 1/16 на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого державним нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори 11.09.1996 року після смерті батька позивача, котрий помер 02.01.1996 року. Сестра позивача [PERSON] померла 15.06.2016 року у КЗ ЛОР «Грушківський психоневрологічний інтернат», в якому була зареєстрована і постійно проживала з 04.08.2010 року по 14.06.2016 року, оскільки потребувала стороннього догляду і побутового обслуговування. Після смерті матері та сестри позивач [PERSON] звернувся в органи нотаріату для оформлення спадщини, до складу якої входять частки у вказаній квартирі, які належали спадкодавцям [PERSON] та [PERSON], де з`ясувалось, що частки спадкодавців після смерті батька позивача були невірно зареєстровані, зокрема в свідоцтві про право на спадщину за законом, посвідченого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою від 11.09.1996 року в реєстрі за № 2-4948 упущено, що спадкове майно, на яке видано свідоцтво складається з «1/4 частини» квартири № 2. Внаслідок чого реєстрація за [PERSON] -3/4 частини та за [PERSON] 1/4 частина невірна. Зазначене підтверджується довідкою № 2/15248 від 21.11.2017 року, виданою ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», внаслідок чого нотаріусом Третьої Львівської державної нотаріальної контори у свідоцтво про право на спадщину за законом від 11.09.1996 року були внесені зміни щодо частки спадкового майна за спадкодавцями, зокрема за [PERSON] було визначено 3/16 та 28.12.2017 року позивачу видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 7/16 частин квартири [ADDRESS] міста Львова після смерті матері. Внаслідок допущеної помилки та невірної реєстрації часток у спадковому майні за спадкодавцями інші 5/16 частин після смерті сестри позивача залишається не успадкованими, заява позивача про прийняття спадщини після смерті сестри нотаріусом за місце відкриття спадщини залишена без відповіді. Вищевказані обставини підтверджуються долученими до справи письмовими доказами, а саме, копіями свідоцтва про смерть [PERSON] серії І-СГ №424702 від 11 квітня 2016 року, свідоцтва про смерть [PERSON] серія І-СГ №426839 від 15 червня 2016 року, свідоцтва про смерть [PERSON] серія І-СГ №039326 від 05 січня 1996 року, свідоцтва про народження [PERSON] серія ЯХ №990120, свідоцтва про народження [PERSON] від 04 червня 1955 року, свідоцтва про право власності на квартиру від 01 березня 1995 року, реєстраційних посвідчень, виданих 30 вересня 1996 року Львівським міжміським бюро технічної інвентаризації на імя [PERSON] та [PERSON], свідоцтва про право на спадщину за законом від 11 вересня 1996 року, довідки ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» №2/15248 від 14.11.2017 року, свідоцтва про право на спадщину за законом від 28 грудня 2017 року, довідкою виконавчого комітету Брюховицької селищної ради №139 від 25 січня 2018 року, заявою [PERSON] від 28 листопада 2018 року про прийняття спадщини, довідкою комунального закладу Львівської обласної ради «Грушівський психоневрологічний інтернат» №07-290 від 25 жовтня 2017 року, рішенням виконавчого комітету Брюховицької селищної ради народних депутатів №72 від 04 квітня 1997 року, іншими зібраними у справі доказами та ці обставини ніким з учасників процесу не оспорювались. В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. Аналогічний висновок викладений і в ч.1 ст. 321 ЦК України. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. ст. 1222,1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є підставними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення.

Outcome: approved