Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-02 00:00:00

У вересні 2013 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідачів у якому просить визнати недійсним Державний акт на право власності серії ЯЕ № 304034 на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], виданий 10.02.2011 року на ім`я відповідача [PERSON] та усунути їй перешкоди у користуванні земельною ділянкою під [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідача знести самовільно встановлену ним на земельній ділянці по [ADDRESS] капітальну огорожу ( паркан). В обґрунтування позову посилається на те, що вона є власником житлового будинку ( домоволодіння) [ADDRESS] та внаслідок чого є землекористувачем земельної ділянки площею 1038 кв.м. за вищевказаною адресою. Вказує, що в червні місяці 2013року на сусідній земельній ділянці [ADDRESS] власником земельної ділянки - [PERSON]-відповідачем по справі, розпочато будівництво капітальної огорожі (паркану) в притул стіни належного їй будинку. Вважає, що таке будівництво здійснюється з порушенням державних будівельних норм, в підтвердження чого послалась на акт, складений за участю представників ОСН « Жуляни» та КП « Залізничне», яким була проведена перевірка дотримання норм законодавства .Згідно зі складеним актом було встановлено неправомірність видачі відповідачу акту на право користування земельною ділянкою, оскільки при його виготовленні із сусідніми землекористувачами не було погоджено межі земельної ділянки, а будівництво капітальної огорожі (паркану) проводилось з порушенням будівельних, санітарних норм і правил оскільки будівництво здійснено в притул до стіни належного їй на праві власності будинку, на відстані 0,3 кв.м від газопроводу ії будинку, внаслідок чого було пошкоджено фундамент та стіну її будинку. Позивач вважає, що оскільки при виготовленні державного ату межі земельної ділянки з нею не погоджувались, даний акт повинен бути визнаний недійсним. В ході розгляду справи позивач та ії представник позовні вимоги підтримали та просили їх задоволення. Мотивуючи позовні вимоги, представник позивача послався на те, що при передачі земельної ділянки відповідачу у власність Київською міською радою було порушено Порядок такої передачі, оскільки акт визначення меж земельної ділянки в натурі по [ADDRESS], складений 03.06.2010 та акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, складений 03.06.2010 року, не погоджений власником суміжної ділянки, тобто позивачем. Відповідач та його представник в ході судового розгляду проти позову заперечували з підстав його недоведеності та необґрунтованості. Представник відповідача вказав на те, що на виконання рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 17.02.1992 року № 163 було проведенл інвентаризацію земельної ділянки [PERSON] та складено на ії підставі акт встановлення існуючих зовнішніх меж земельної ділянки в натурі, відповідно до якої встановлено, що відповідачем використовується земельна ділянка площею 820,86 кв.м.,який був погоджений користувачами суміжних земельних ділянок, в тому числі і [PERSON], яка на той час була власником домоволодіння по [ADDRESS] ( мати позивача), якою жодних претензій з приводу встановлення існуючих меж заявлено не було. В 2007 році [PERSON] звернувся до Київської міської ради із заявою про приватизацію земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку площею 00820 га та надав всі необхідні документи на підставі яких в подальшому відповідно до рішення від 09.07.2009 року № 987/2043 передано йому у власність земельну ділянку по [ADDRESS] площею 0,0821 га. Вказав на те, що при виготовленні державного акта на право власності на земельну ділянку з`ясувалось, що добудова до житлового будинку по [ADDRESS] знаходиться частково на його земельній ділянці, з метою уникнення спірних питань [PERSON] відступив декілька метрів земельної ділянки на користь позивачки та, як наслідок, площа земельної ділянки, яка вказана у державному акті зменшилась до 812 кв.м., замість 820,86 кв.м. як то визначено при інвентаризації земельних ділянок, крім того змінилась і форма межі. Вважає, що підстави для визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку відсутні, оскільки він виготовлявся на підставі рішення Київради, площа в ньому зазначена згідно архівної довідки, матеріалів інвентаризації, інших графічних матеріалів, твердження позивача про відсутність погодження меж земельної ділянки спростовується тим, що державний акт на право власності був виготовлений 16.02.2011 року, позивач згідно свідоцтва про право власності на спадщину набула власності на будинок лише у травні 2012 року. При цьому вказав також на те, що акт, складений представниками ОСН «Жуляни» та КП « Залізничне» не є належним доказом, який може свідчити про порушення відповідачем державних будівельних норм при будівництві огорожі. З наведених вище підстав просив у позові відмовити. Відповідач- Київська міська рада, яка повідомлялась судом належним чином про місце, день та час судового розгляду в судове засідання свого представника не направила, про причини неявки до суду не повідомлено, у зв`язку із чим судом ухвалено про проведення судового розгляду у відсутність представника міської ради. Вислухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи із наступного. Встановлено, що відповідно до свідоцтва , виданого Виконавчим органом Київської міської ради ( Київської міської державної адміністрації) 14 червня 2007 року № 1081-С/ЖБ відповідач [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS]. Відповідно до архівної довідки, виданої 31.05.2005 року Архівним відділом Києво-Святошинського району Київської області, у господарській книзі за 1986-1989 роки за [PERSON] значиться особовий рахунок [NUMBER], проживаючого в житловому будинку 1960 року забудови із земельною ділянкою 0,08 га за адресою : [ADDRESS]. В ході розгляду справи встановлено , що суміжними землекористувачами відповідача є позивач [PERSON], яка є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Дев`ятої Київської державної нотаріальної контори, реєстровий номер 7-1061 , після смерті матері [PERSON]. З матеріалів справи вбачається, що на виконання рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 17.02.92 року № 163 « Про проведення в місті Києві інвентаризації земель і ведення державного земельного кадастру» 06 серпня 1994 року були встановлені існуючі зовнішні межі земельної ділянки в натурі, які погоджені суміжними землекористувачами відповідачем [PERSON], в тому числі є мати позивачки- [PERSON], яка на той час була користувачем земельної ділянки по [ADDRESS]. Відповідно до складеного акту засвідчено ,що у користуванні відповідача [PERSON] знаходиться земельна ділянка площею 820,86 кв.м. по [ADDRESS]. Встановлено, що 27.11.2007 року відповідач [PERSON] звернувся із заявою до Київської міської ради щодо безоплатної передачі йому у власність земельної ділянки площею 0,0820 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS]. Відповідно до рішення Київської міської ради від 09.07.2009 року № 987/2043, відповідачу [PERSON] передано у приватну власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею. 0,0821 га. 10.02.2011 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київради ( Київської міської державної адміністрації) відповідачу [PERSON] видано Державний акт на право власності серії ЯЕ № 305034 на земельну ділянку кадастровий номер ( 8 000 000 000 : 72:517: 0009) за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст.9 ЗК України до повноважень Київської і Севастопольської міських рад у галузі земельних відносин на їх території належить: а) розпорядження землями територіальної громади міста; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу; Згідно з ст. 116 ЗК громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. На момент передачі земельної ділянки відповідачу діяв Тимчасовий порядок передачі (надання) земельних ділянок в користування або у власність у м. Києві , який викладений у новій редакції згідно із Рішенням Київської міської ради від 28.05.2009 року № 547/1603 ІІІ сесії ІV скликанням « Про внесення змін до рішення Київської міської ради від 15.07.2004 року № 457/1867 « Про врегулювання процедури передачі в користування земельних ділянок в м.Києві». Даний Порядок визначає загальні положення і встановлює особливості та процедуру надання в постійне користування, передачі в оренду та у власність земельних ділянок в м. Києві, оформлення права користування землею та посвідчення права власності на землю на підставі прийнятих Київською міською радою рішень. Згідно з приписами Земельного Кодексу та чинного на той час Порядку, передача земельних ділянок у власність громадян та набуття ними права власності здійснювалось на підставі рішення Київської міської ради, яке приймається на підставі документації із землеустрою, а у разі приватизації громадянами земельних ділянок, які перебувають у їх користуванні, - за результатами розгляду технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Розгляд на пленарних засіданнях Київради здійснюється на підставі сформованої кадастрової справи, якою є зареєстрована приймальнею Київради з земельних питань справа, яка сформована на підставі клопотань (заяв) зацікавлених осіб про передачу (надання) земельної ділянки та заяв громадян про приватизацію земельних ділянок та доданих зацікавленими особами до клопотань (заяв) документів, містить доручення (резолюцію) Київського міського голови або заступника міського голови - секретаря Київради, матеріали вибору земельної ділянки та/або проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки, та/або технічну документацію із землеустрою щодо складання документа, що посвідчує право користування земельною ділянкою, та/або технічні матеріали та документи, що підтверджують розмір земельної ділянки (при приватизації земельних ділянок громадянами), реєстраційний номер якої є одночасно її реєстраційним номером в Головному управлінні земельних ресурсів. Згідно з чинним Порядком Головне управління земельних ресурсів здійснює комплексний аналіз поданих громадянином технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, та, за умови їх відповідності законодавству, готує проект рішення Київської міської ради про приватизацію земельної ділянки або направляє громадянину повідомлення про необхідність приведення поданих громадянином технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки, у відповідність до норм законодавства, або про відсутність правових підстав для приватизації земельної ділянки. Обґрунтовуючи позовні вимоги в ході розгляду справи представник позивача стверджував про порушення вищевказаного Порядку при приватизації відповідачем земельної ділянки, оскільки акт встановлення та узгодження зовнішніх меж земельної ділянки в натурі від 03.06.2010 року, який міститься в технічній документації із землеустрою, не погоджений з суміжними землекористувачами , зокрема з позивачем. Проте, обставини на які посилається представник позивача не може бути підставою для визнання державного акту недійсним, та свідчити про неправомірність набуття відповідачем права власності на землю, зважаючи на те, що рішення Київради про передачу земельної ділянки у власність [PERSON] є чинним, позивачкою не оспорювалось, а тому суд вважає, що підстави для визнання акту недійсним відсутні, а відтак відповідачем право власності набуто правомірно. При цьому суд вважає, що позивач, вважаючи дії посадових осіб неправомірними при підготовці матеріалів кадастрової справи для розгляду Київради, не позбавлена можливості для звернення з відповідним позовом в порядку встановленому процесуальним законодавством. Зважаючи на викладене, суд вважає, що позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Також суд вважає, що не підлягають задоволенню позовні вимоги про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та знесення самовільно встановленої огорожі, оскільки позивачем не доведено порушення відповідачем прав позивача щодо користування нею земельною ділянкою, яка перебуває у неї у користуванні. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed