Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

У березні 2019 року позивач АТ «КБ «ПриватБанк» звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 123142,04 грн. В обгрунтування позову зазначив, що [PERSON] звернувся до АТ «КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву б/н від 26.10.2011 р. , згідно якої отримав кредит у розмірі 6500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору, на підставі яких відповідач при укладанні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Позивачем свої зобов`язання за договором і угодою виконав в повному обсязі, однак у порушення умов договору свої зобов`язання [PERSON] не виконав, внаслідок чого станом на 28.02.2019 року має заборгованість в сумі 311557 грн. 88 коп., з яких: 6495 грн. 68 коп. - заборгованість за кредитом; 301062 грн. 20 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4000 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної заборгованості, тому позивач просить стягнути із відповідача заборгованість в сумі 123142,04 грн., яка складається з наступного : -6495,68 - заборгованість за кредитом; -116646,36 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечила, посилаючись на те, що [PERSON] 26 жовтня 2019 року не укладав договору із позивачем та не отримував кредит. До початку підготовчого судового засідання [PERSON] заявив зустрічний позов про визнання кредитного договору від 26.10.2011 р. недійсним, оскільки такий договір між сторонами не укладався, а тому не створює для сторін жодних правових наслідків. Викладені в Анкеті відомості не відповідають дійсності, номер засобу зв`язку не відповідає номеру телефона [PERSON] , підпис в Анкеті не являється його підписом. Копія паспорта датована 10.10.2012 року, що не відповідає даті укладання оспорюваного договору - 26.10.2011р. Враховуючи наведене, в позові АТ «Приватбанк» просить відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Заявляючи зустрічний позов про визнання кредитного договору недійсним, [PERSON] одночасно заявив клопотання про витребування від КБ «Приватбанк» доказів - матеріалів кредитної справи, а також клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Ухвалою Ізяславського районного суду Хмельницької області від 25 квітня 2019 року зустрічну позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, об`єднано в одне провадження із позовом АК КБ «Приватбанк» про стягнення заборгованості, а також зобов`язано АК КБ «Приватбанк» надати суду кредитну справу за кредитним договором б/н від 26 жовтня 2011 року. Оскільки представником банку матеріали кредитної справи суду не були надані, ухвалою від 19 серпня 2019 року було повторно витребувано від КБ «Приватбанк» оригінали матеріалів кредитної справи від 26 жовтня 2011 р., на що суду надійшло повідомлення, що надати оригінали кредитного договору банк не може через відсутність їх в архівах банку. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обгрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)письмовими, речовими і електронними доказами; 2)висновками експертів; 3)показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При дослідженні поданих позивачем матеріалів у суду виникли обгрунтовані сумніви в тому, що позивач надав належні копії документів із договору б/н від 26 жовтня 2011 року. Саме тому, враховуючи клопотання представника відповідача по первісному позову про призначення почеркознавчої експертизи, суд витребував оригінали матеріалів кредитної справи з метою встановлення факту підписання [PERSON] кредитного договору. Іншим засобом довести факт підписання або непідписання [PERSON] оспорюваного договору як проведенням судової почеркознавчої експертизи, на думку суду, неможливо. Статтею 81 даного Кодексу визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Таким чином, об`єктивно дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений АТ КБ «Приватбанк» позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягає. Разом із тим, ненадання АТ КБ «Приватбанк» для суду оригіналів матеріалів кредитної справи є підставою для задоволення зустрічного позову [PERSON] про визнання оспорюваного договору від 26.10.2011 року недійсним. На підставі ст.ст. 203, 207, 526, 626, 628, 638, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved