Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-10 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визначити йому, [PERSON] , додатковий двомісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті його дідуся [PERSON] , який помер [INFO] . Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 03.09.2005 року дідусем позивача було складено заповіт, яким останній заповіт [PERSON] все майно. [INFO] помер дідусь позивача [PERSON] . Після відкриття спадщини позивач не звернувся з поважних причин в шестимісячний строк з заявою про відкриття спадщини. В подальшому при зверненні до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, позивачу було надано відмову в здійсненні нотаріальної дії та рекомендовано звернутися до суду для визначення строку для подання заяви про прийняття спадщини. Враховуючи поважність пропуску шестимісячного строку на прийняття спадщини, позивач звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. В підготовчому засіданні представником позивача подана уточнена заява, в якій просить визначити йому, [PERSON] додатковий двомісячний строк длдя подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті його дядька [PERSON] , який помер [INFO] . Також в підготовчому засіданні встановлено, що предметом розгляду даної справи є встановлення додаткового строку для прпийняття спадщини після [PERSON] , який помер [INFO] . Позивач подав до суду заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, направив відзив, в якому просить справу розглядати за його відсутності. Зазначивши, що після смерті дідуся позивача відкрилась спадщина по відношенню до позивача у вигляді квартири [ADDRESS] , яку прийняв дядько позивача [PERSON] . Дядько позивача [PERSON] [INFO] помер. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 08.11.2018 року відкрито провадження по цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 11.09.2019 року відкладено підготовче засідання на 11 грудня 2019 року. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Згідно зі статтями 12,13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Судом встановлено, що згідно заповіту, посвідченого Кунгуровою О.С., державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори 03 вересня 2005 року за реєстровим № 8-4056, [PERSON] заповів [PERSON] все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, і взагалі все те, що буде йому належати на день смерті і на що за законом він матиме право. Згідно із постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 20.05.2018 року, державний нотаріус Другої нотаріальної контори Костенко Л.Ю., відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті рідного дядька [PERSON] , який помер [INFO] , у зв`язку з пропущенням строку прийняття спадщини. [INFO] помер [PERSON] . Померлий [PERSON] являється дядьком позивача [PERSON] . Отже, рідний дядько - [PERSON] прийняв спадщину, що відкрилась після смерті дідуся - [PERSON] , по відношенню до позивача. До складу спадщини померлого входить квартира [ADDRESS] . Згідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За умовами ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно до ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Вимогами статті 1268 ЦК України визначено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Враховуючи встановлені судом обставини судом прийшов до висновку, що у позивача виникли цивільно-правові відносини щодо спадкування за законом на майно після смерті [PERSON] . Згідно до статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно до статті 1271 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] 12.05.2018 року звернувся до Другої Київської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини на квартиру [ADDRESS] . У той же час, постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 12.05.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини (а.с. 11). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначив про поважність причин пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини у зв`язку з тривалим оформленням похоронних та поминальних обрядів та тяжким психологічним станом. Згідно частини 3 статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 р. № 7 вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права. Прецендента практика ЄСПЛ містить принцип «належного урядування». Цей принцип,як правило, не повинен перешкоджати державним органам виправляти випадкові помилки, навіть ті, причиною яких є їхня власна недбалість (див. зазначене вище рішення у справі «Москаль проти Польщі» (Moskalv. Poland), п. 73). Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30 травня 2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя - наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). Отже, враховуючи принцип автономного тлумачення понять, застосовний в практиці Європейського суду, отримане (хоча і не оформлений належним чином) спадкове майно охоплюється поняттям «майно» в розумінні ст. 1 Першого протоколу. Враховуючи наведені обставини, поважність причин пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини та фактично відсутність іншого способу захисту свого права на отримання спадщини, суд прийшов до висновку про можливість поновлення позивачу строку на подання заяви про прийняття спадщини, оскільки це є єдиний можливий спосіб захисту порушених прав та подальшого оформлення спадкових прав на майно померлого.

Outcome: approved