Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 03 грудня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 331. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Вказала, що з січня 2017 року спільного господарства з чоловіком не ведуть, матеріальної допомоги на утримання дитини у добровільному порядку [PERSON] не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав частково, вказуючи, що на його утриманні також перебуває син від першого шлюбу, на якого він сплачує аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 16,5 % з усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03 грудня 2010 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 331. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 04.10.2011 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 858, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки про склад сім`ї, виданої головою ОСББ «Сибіряка-36», до складу родини [PERSON] , яка мешкає в [ADDRESS] , входить [PERSON] , 2011 року народження. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, як вбачається із довідки № 2677 від 15.03.2017 року, виданої ПрАТ «ММК ім. Ілліча», заробітна плата [PERSON] за період з 01.09.2016 року по 28.02.2017 року склала 41417,79 грн. У свою чергу, відповідачем не надано суду жодного доказу у підтвердження того, що він сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно. Стаття 60 ЦПК України наголошує на тому, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Крім того, згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Також, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. За таких підстав, вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд, з урахуванням матеріального положення позивача та платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Так, позивач [PERSON] при подачі позову була звільнена від сплати судового збору у сумі 640,00 грн. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач є військовослужбовцем, а тому згідно п. 12 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», [PERSON] також звільнено від сплати судового збору. Згідно ч. 2 ст. 88 ЦПК України, якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже, судовий збір у сумі 640,00 грн., від сплати якого обидні сторони звільнені, за правилами ч. 2 ст. 88 ЦПК України, повинен бути компенсований за рахунок держави.

Outcome: approved