Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-28 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Вишгородська міська рада Київської області про встановлення факту приналежності правовстановлюючого документу та визнання права власності на спадщину за заповітом, в якому просив встановити факт належності [PERSON] , [INFO] , заповіту, посвідченого 19.06.2017 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцовою О.В. від імені [PERSON] та визнати за [PERSON] право на 5/8 частин квартири [ADDRESS] , тобто право на спадщину за заповітом на майно, що залишилось після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , а також ј частину на підставі свідоцтва про право власності на житло. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що власниками квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.03.2000 року були: мати позивача - [PERSON] , брат позивача - [PERSON] , племінник позивача - [PERSON] та позивач [PERSON] . Всі вищевказані особи проживали та були зареєстровані за цією адресою до 2006 року. [INFO] співвласник їх квартири та брат позивача [PERSON] помер, після смерті якого відкрилась спадщина на ј частину вказаної квартири. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] за законом були матір позивача - [PERSON] та племінник позивача - [PERSON] , які прийняли спадщину шляхом фактичного проживання в квартирі на момент смерті спадкодавця, але свого права на спадщину вони не оформили, у вказаній квартирі залишились проживати позивач, його матір та племінник. 19.06.2017 року мати позивача [PERSON] склала заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцовою О.В., згідно якого все своє майно вона заповіла позивачу. [INFO] [PERSON] померла. Після смерті матері позивач прийняв спадщину за заповітом шляхом проживання в спірній квартирі. Однак, коли позивач звернувся до Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті померлої матері [PERSON] отримав постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 11.02.2020 року № 02-14. Підставою для відмови у вчиненні нотаріальної дії стало те, що у позивача відсутні правовстановлюючі документи на належне померлій [PERSON] нерухоме майно, а також помилка в даті народження позивача, яка була зазначена у заповіті [PERSON] . На підставі викладеного, [PERSON] змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 02.04.2020 року відкрито провадження по цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 26.01.2021 року закрито підготовче судове засідання та призначено розгляд справи по суті. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Андрейко О.І. не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій позовну заяву повністю підтримав та просив її задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Представник третьої особи Вишгородської міської ради Київської області в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, що [INFO] народився [PERSON] (позивач), в свідоцтві про народження останнього матір`ю вказана [PERSON] , а батьком [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] . 15 березня 2000 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право власності на житло, а саме: квартиру [ADDRESS] . Зазначена квартира належала на праві спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . На день смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої входила ј частка в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . 19 червня 2017 року [PERSON] зробила нотаріально посвідчений заповіт, яким все своє майно заповіла своєму сину [PERSON] , що підтверджується копією заповіту нотаріально посвідченого заповіту від 19.06.2017 року, який посвідчено приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцовою О.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1712. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] . З довідки виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області від 24.06.2019 року № 3507 вбачається, що померла [PERSON] була зареєстрована та проживала за адресою: [ADDRESS] з 28.05.1971 року по день смерті. На день смерті [PERSON] залишилась спадщина, до складу якої входила ј частка в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] . З довідки виконавчого комітету Вишгородської міської ради Київської області від 24.06.2019 року № 3506 вбачається, що за адресою [ADDRESS] зареєстровані двоє осіб - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 25 червня 2019 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцової О.В. із заявою про прийняття спадщини за законом та заповітом, яка залишилась після смерті [PERSON] . 05 серпня 2019 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Загвоздіної А.М. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. 05 серпня 2019 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Загвоздіною А.М. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті його батька - [PERSON] на ј частину в праві власності на квартиру [ADDRESS] , яке зареєстровано в реєстрі за № 1002. 11 лютого 2020 року державним нотаріусом Вишгородської районної державної нотаріальної контори Київської області винесено постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на ј частину квартири [ADDRESS] , належної померлій [INFO] [PERSON] . Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] в частині встановлення факту належності [PERSON] , [INFO] , заповіту, посвідченого 19.06.2017 року приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Київської області Кравцовою О.В. від імені [PERSON] , яка померла [INFO] в цій частині підлягають задоволенню, оскільки є доведеними належними та допустимими доказами у справі. Стосовно позовних вимог [PERSON] про визнання права власності на спадщину за заповітом, судом зазначається наступне. Як вбачається з матеріалів справи, що за життя [PERSON] була власником 1/4 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 15.03.2000 року та після смерті сина прийняла спадщину на належне йому майно, а саме ј частину вищевказаної квартири, яку прийняли його мати [PERSON] та його син [PERSON] . Як встановлено в судовому засіданні та підтверджено, що померла [PERSON] прийняла спадщину після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] , шляхом фактичного проживання в квартирі на момент смерті спадкодавця. Однак, за життя [PERSON] не встигла оформити право власності на належне їй спадкове майно. Визнання права власності за позивачем [PERSON] на 5/8 частин квартири [ADDRESS] , не порушить прав інших осіб. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі (ст. 41 Конституції України). Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України визначено поняття права власності - це право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно частини 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А у відповідності до частини 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім цього, відповідно до частини 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує право власності, коли відсутня можливість його відновлення. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. За положеннями статті 15 Цивільного кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно із частиною 1 статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі вищевикладеного, судом встановлені фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення та дійшов висновку про те, що позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність правових підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved