Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-28 00:00:00

Туря-Реметівський психоневрологічний інтернат звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 08 серпня 2006 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в інтернаті. Згідно медико-санітарної характеристики №97 від 05 лютого 2016 року підопічний перебуває на обліку у психіатра з дитинства. Поведінка хворого в основному врівноважена, мовний контакт формальний, мислення конкретно-образне, примітивне, словниковий запас різко обмежений, писати, читати та виконувати математичні дії не може. Хворий дезорієнтований в особистості, місці та часі, спокійний, байдужий до оточення, критика відсутня. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить заяву задовольнити. У судове засідання представник заявника [PERSON] не зявився, однак подав заяву, у якій просить справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання також не зявився, будучи належним чином повідомленим, про причини неявки суд не сповістив. Згідно ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] згідно медико-соціальної характеристики №97 від 29 лютого 2016 року перебуває на обліку у психіатра з дитинства з діагнозом «важка розумова відсталість», є інвалідом І «А» групи безтерміново. Також встановлено, що на підставі путівки №63, виданої 08 серпня 2006 року Головним управлінням праці та соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, [PERSON] направлено до Т.-Реметівського психоневрологічного інтернату для постійного проживання. Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта №146 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 14 липня 2016 року, [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді важкої розумової відсталості. По психічному стану [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та не може керувати ними. Відповідно до ч.1 ст.39, ст.40 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно ч.3 ст.237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Оскільки психічний стан [PERSON] позбавляє його здатності в повній мірі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає, що такого слід визнати недієздатним, а відтак заява Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату є обґрунтованою та підлягає до задоволення.

Outcome: approved