Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

У березні 2020 р. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» (далі по тексту - Керуюча компанія, позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , відповідачі) про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з урахуванням інфляційної складової боргу та трьох процентів річних в загальному розмірі 10 531,34 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. Відповідно до розпорядження Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 33 за Керуючою компанією закріплені службові жилі приміщення згідно з переліком, серед яких службова квартира [ADDRESS] . Вказане службове жиле приміщення було надане на підставі ордеру відповідачу [PERSON] та членам його родини - сину [PERSON] та [PERSON] . На підставі закону відповідачі зобов`язані своєчасно та в повному обсязі сплачувати вартість житлово-комунальних послуг, проте своїх зобов`язань вони не виконують. Внаслідок несплати вартості житлово-комунальних послуг за період з 01.05.2015 по 31.10.2019 за відповідачами утворився борг в сумі 6 638, 23 грн. Відповідачі як боржники, що прострочили виконання грошового зобов`язання, на підставі положень статті 625 ЦК України зобов`язані сплатити зазначену суму боргу з урахуванням інфляційної складової в сумі 1 064,57 грн. та трьох процентів річних в сумі 396, 14 грн. Ухвалою від 09.04.2020 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду в порядку загального позовного провадження та призначив до розгляду на 30.09.2020. 30.09.2020 представник позивача подав клопотання про відкладення розгляду справи для уточнення позовних вимог, оскільки один з відповідачів [PERSON] померла, а також заяву про збільшення позовних вимог, оскільки заборгованість відповідачів перед позивачем збільшилася та станом на 01.10.2020 становить 9070 грн. 63 коп. 30.09.2020 у зв`язку з поданням позивачем заяви про відкладення розгляду справи розгляд справи відкладено на 28.10.2020. 28.10.2020 підготовче засідання по справі закінчено та справу призначено до судового розгляду по суті на 30.11.2020. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідачі про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем їх проживання, проте до суду вони повторно не з`явилися без повідомлення причин неявки, відзив на позов від відповідачів не надійшов. Зважаючи на неявку відповідачів в судове засідання та неподання відзиву на позов, суд відповідно до положень статей 280, 281 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку сторін суд розглянув справу без фіксування судового засідання технічними засобами. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві та заяві про збільшення розміру позовних вимог, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Відповідно до ордера на право зайняття службового жилого приміщення № 781 від 12.11.2019, виданого на підставі рішення виконкому Київської міської ради народних депутатів від 11.06.1987 №585, службова квартира [ADDRESS] була надана в користування [PERSON] на сім`ю із чотирьох осіб - він, його покійній дружині та сину [PERSON] [PERSON] (а.с. 20). За відомостями електронного реєстру територіальної громади м. Києва та згідно з даними Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві у квартирі [ADDRESS] перебувають на реєстраційному обліку [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а.с. 34-37). Водночас відповідач [PERSON] ні за даною адресою, ні за будь-якою іншою адресою в м. Києві, зареєстрованим не значиться. Розпорядженням Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації від 30.01.2015 № 30 «Про передачу та закріплення службових жилих приміщень за комунальним підприємством «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва» за Керуючою компанією закріплені службові жилі приміщення згідно з переліком, серед яких службова квартира [ADDRESS] (а.с. 17-30). Будинок [ADDRESS] відноситься до комунальної власності територіальної громади м. Києва і перебуває на балансі комунального підприємства «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва»(а.с. 29), яке надає для вказаного будинку послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 р. № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, та покладає на балансоутримувача будинку обов`язок здійснювати розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечення управління майном (підпункти 1, 3, 10 пункту 1 частини 1 статті 1). Відповідачі [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] користуються житловим приміщенням квартири [ADDRESS] , а отже є споживачами житлово-комунальних послуг. За приписами статті 20 Закону № 1875-IV, частини 1 статті 64 Житлового кодексу України, пункту 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 № 572, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, квитанції тощо). Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Згідно статті 32 Закону № 1875-IV розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Тарифи на послуги, які надаються позивачем, формуються у відповідності з Порядком формування тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 01.06.2011 № 869 «Про забезпечення єдиного підходу до формування тарифів на житлово-комунальні послуги». Аналізуючи вищенаведені положення закону та підзаконних актів в сукупності з загальними засадами цивільного законодавства та положеннями ЦК України про договір, суд дійшов висновку, що зобов`язання по оплаті вартості житлово-комунальних послуг покладається на споживача законом, а відтак відсутність оформленого між сторонами письмового договору на надання таких послуг в даному випадку на вирішення справи не впливає і не може бути підставою для звільнення відповідача від їх оплати. Така правова позиція ґрунтується на висновку Верховного Суду України, викладеному у постанові від 30.10.2013 по справі № 6-59цс13, та у постанові Верховного Суду від 15.03.2018 по справі № 401/710/15-ц. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що мешканці квартири [ADDRESS] з травня 2015 р. взагалі не вносять плату за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, у зв`язку з чим станом на 01.10.2020 утворилась заборгованість в розмірі 9 070,63 грн.(а.с. 61-62). Згідно з положеннями статей 526, 530 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства та у встановлений строк (термін). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. Згідно з наданими позивачем розрахунками станом на 31.10.2019 його втрати від інфляції склали 1 064,57 грн., а три проценти річних від простроченої суми - 396,14 грн. (а.с. 12-14). Отже за результатом оцінки викладених у позовній заяві аргументів і наданих позивачем доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог Керуючої компанії. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved