Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У березні 2016 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом про стягнення в солідарному порядку з відповідачів заборгованості за договором про надання кредиту в сумі 486096,72 гривень та витрати по сплаті судового збору у сумі 7291,45 гривень. Вказуючи на те, що 14 липня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Керівника групи відділень №1 (м. Київ) та фізичною особою [PERSON] (далі - Відповідач - 1) 14 липня 2011 року був укладений договір про надання кредиту №7 00АІ10110714001 від 14.07.2011 pоку, згідно з яким Відповідачу - 1 було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Відповідно до п. 1.1. надання кредиту здійснювалось одним траншем у сумі 187 440.00 (сто вісімдесят сім тисяч чотириста сорок) гривень 00 копійок, зі сплатою 14.77 (чотирнадцять цілих сімдесят сім сотих) відсотків річних на перший річний період користування Кредитом, тобто строком до 01 липня 2012 року. На кожний наступний річний період Відсоткова ставка за Кредитом, встановлюється в порядку, визначеному п.2.7. договору кредиту. Відповідно до п. 1.2. договору кредиту, кредит надавався Відповідачу - 1 для оплати придбаного автомобіля марки «Citroen Jumpy», 2011 р.в., сірого кольору. 14 липня 2011 року між Позивачем, Відповідачем - 1 та [PERSON] (далі - Відповідач - 2) було укладено договір поруки №700АІ10110714001-ІГОР від 14.07.2011 року, згідно умов якого Відповідач - 2 зобов'язався перед Позивачем у повному обсязі солідарно відповідати за виконання Відповідачем умов, щодо повернення суми Кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку передбачених кредитним договором № 700АІ10110714001 від 14.07.2011 року. Оскільки позичальником та поручителем умови кредитного договору в частині взятих на себе зобов'язань про повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та інших платежів належним чином не виконуються, в зв'язку з чим утворилась значна заборгованість, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 486096,72 гривень, разом з понесеними судовими витратами. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши до суду заяву про розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує в повному обсязі. Представник відповідачів позов не визнав та просив суд застосувати до спірних правовідносин строк позовної давності та відмовити з цих підстав у задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом установлено, що 14 липня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» в особі Керівника групи відділень №1 (м. Київ) та фізичною особою [PERSON] був укладений договір про надання кредиту №7 00АІ10110714001, згідно з яким [PERSON] було надано у користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти. Відповідно до п. 1.1. надання кредиту здійснювалось одним траншем у сумі 187 440.00 (сто вісімдесят сім тисяч чотириста сорок) гривень 00 копійок, зі сплатою 14.77 (чотирнадцять цілих сімдесят сім сотих) відсотків річних на перший річний період користування Кредитом, тобто строком до 01 липня 2012 року (а.с.4-9). 14 липня 2011 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки № 700АІ10110714001-ІГОР від 14.07.2011 року, згідно умов якого [PERSON] зобов'язалася перед банком у повному обсязі солідарно відповідати за виконання [PERSON] умов, щодо повернення суми Кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу) у розмірі, в строки та в порядку передбачених кредитним договором № 700АІ10110714001 від 14.07.2011 року. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачів останні умови договору кредиту та поруки не виконують, внаслідок чого виникла заборгованість, яка станом на 29.01.2016 року складає 486096, 72 гривень та складається з: суми заборгованість за кредитом - 168828,34 гривень; суми заборгованості по відсотках - 141902,11 гривень; пені за несвоєчасне повернення кредиту - 68893,40 гривень; пені за несвоєчасне повернення відсотків - 32216,15 гривень; інфляційних витрат за кредитом - 49238,69 гривень; інфляційних витрат за відсотками - 25018,02 гривень (а. с. 12-14). З розрахунку заборгованості випливає, що останній платіж на погашення кредиту був здійснений 16.01.2012 року. Після цього, відповідачі жодного платежу в рахунок погашення боргу не здійснювали (а.с.23-24). Як вбачається з п.п. 1.1.1, 1.1.2 договору, позичальник зобов'язується щомісячно здійснювати погашення щомісячних платежів, шляхом зарахування до такої дати (включно) відповідної суми коштів на поточний рахунок. При цьому, під терміном «дата погашення щомісячних платежів» сторони розуміють останній робочий день, що передує «14» числу кожного місяця або перший за ним робочий день. Під терміном «дата прострочення сплати суми боргу» сторони розуміють перший календарний день, що слідує за вищевказаною датою погашення щомісячного платежу (а.с. 4-5). Тобто, судом достовірно встановлено, що в укладеному кредитному договорі визначені чіткі щомісячні умови виконання сторонами взятих на себе зобов'язань, які банківською установою виконані в повному обсязі, а [PERSON] взяті на себе зобов'язання не виконує. Пунктом 4.4. кредитного договору, встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов'язків, визначених п.п. 3.3.6, 3.3.7 цього договору , протягом більше, ніж 90 (дев'яносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Зобов'язання виникають із підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1054 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (частини перша, друга статті 554 ЦК України). Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. За змістом частини четвертої статті 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже, порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Оскільки відповідно до статті 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень частини четвертої статті 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. Таким чином, слід дійти висновку про те, що у разі неналежного виконання боржником зобов'язань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк пред'явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Як зазначалося вище, сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 14 лютого 2012 року. Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання згідно із частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (стаття 253 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п'ята статті 261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Згідно ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певним моментом (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У справі, яка розглядається, судом установлено, що згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов'язаний здійснювати повернення кредиту частинами (щомісячними платежами) у розмірі та в строки, визначені договором, і щомісяця сплачувати проценти за користування кредитом, а також сплатити пеню за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування ним. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватись позичальником частинами до 14 числа кожного місяця (включно), наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань. Вказана правова позиція закріплена у постанові Верховного Суду України від 19 березня 2014 року по справі за № 6-20цс14, а також враховуючи правові позиції Верховного Суду України від 06 листопада 2013 року №6116цс13 та від 16 квітня 2014 року №624цс14. Враховуючи викладене, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, враховуючи дату останнього платежу здійсненого [PERSON], 16.01.2012 року, а також момент порушення боржником строку погашення кредиту з якого починається перебіг позовної давності та дату звернення позивачем до суд 31.03.2016 року, суд обґрунтовано приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в зв'язку із закінченням строків позовної давності.

Outcome: dismissed