Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

У вересні 2018 року представник позивача Харківського національного університету внутрішніх справ звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання і просить суд стягнути з відповідача заборгованість по оплаті за навчання в сумі 6 980,60 грн. та покласти на відповідача судовий збір. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 22.06.2011 року №316 відповідача з 21.06.2011 року прикріплено до кафедри ХНУВС для написання кандидатської дисертації в якості здобувача, що працюватиме над дисертацією поза ад`юнктурою за спеціальністю 12.00.08 - кримінальне право та кримінологія, кримінально-виконавче право на платній основі. 10.11.2010 року між сторонами укладено договір за №58/12 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів. Згідно з п. 3.2 договору замовник зобов`язаний оплачувати послугу щорічно у сумі 3540, 48 грн. Проте, як зазначає позивач, всупереч вимогам договорів за період навчання оплата не надходила, у зв`язку з чим виникла заборгованість. Наказом ХНУВС від 30.04.2014 року № 174 відповідача відраховано у зв`язку із виконаннями індивідуального плану роботи здобувача згідно з Інструкцією про організацію підготовки науково-педагогічних та наукових кадрів у ВНЗ, затвердженим наказом МВС України від 02.12.2013 року № 1177. Згідно з довідкою-розрахунком оплати за надання освітніх послуг сума заборгованості на день звільнення відповідача становить 6 980, 60 грн. У зв`язку з викладеним позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 04.10.2018 року ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою Харківського національного університету внутрішніх справ, представник позивача: [PERSON] , до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання.Призначено справу для розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання. Заочним рішенням Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 28.11.2018 року позовні вимоги Харківського національного університету внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання задоволено. Стягнуто із [PERSON] на користь Харківського національного університету внутрішніх справ заборгованість по оплаті за навчання в сумі 6980 грн. 60 коп. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1762 грн. Однак ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 28.11.2019 рокузаяву представника [PERSON] - адвоката Жерновнікова Святослава Олександровича про перегляд заочного рішення суду від 28.11.2018 року задоволено.Заочне рішення Куп`янського міськрайсуду Харківської області від 28.11.2018 року за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання скасовано та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження.Призначено судове засідання. Ухвалою Куп`янського міськрайонного суду Харківської області від 09.12.2019 року цивільну справу за позовною заявою Харківського національного університету внутрішніх справ, представник позивача за довіреністю: [PERSON] до [PERSON] в особі якої діє адвокат Жерновніков Святослав Олександрович про стягнення заборгованості по оплаті за навчання передати для розгляду за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Харкова. Відповідно до супровідного листа Куп`янського міськрайонного суду Харківської областівказана справа була направлена до Жовтневого районного суду м. Харкова та отримана останнім 13.01.2020 року. Для розгляду даної справи автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю Жовтневого районного суду м. Харкова Баркову Н.В. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.01.2020 року цивільну справу за позовом Харківського національного університету внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті за навчання- прийнято до провадження судді Жовтневого районного суду м. Харкова Баркової Н.В. Призначено позовну заяву до розгляду у судовому засіданні. 05.02.2020 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому остання просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі, посилаючись на сплату нею послуг за навчання, що підтверджено платіжними документами. Одночасно відповідач надала заяву, в якій просить застосувати позовну давність і у зв`язку з цим відмовити в позові. Відповідь на відзив від представника позивача не надходила. У судове засідання учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Представник позивача ХНУВС подав до суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала заяву, в якій просить проводити розгляд справи в її відсутність з урахуванням раніше поданих заяв по суті справи. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, Наказом Харківського національного університету внутрішніх справ від 22.06.2011 року №316 [PERSON] з 21.06.2011 року прикріплено до кафедр ХНУВС для складання кандидатського іспиту і написання кандидатської дисертації в якості здобувачів, які працюватимуть над дисертаціями поза ад`юнктурою на три роки за спеціальністю 12.00.08 - кримінальне право та кримінологія, кримінально-виконавче право на платній основі (а.с.4). 10.11.2010 року між Харківським національним університетом внутрішніх справ та [PERSON] укладений договір за №58/12 про підготовку здобувача для складання кандидатських іспитів. Згідно з п. 1.1. договору Університет зобов`язується надавати Замовнику послугу з підготовки здобувача наукового ступеня кандидата наук, що працює над дисертацією поза ад`юнктурою, для складання кандидатських іспитів (далі - послуга), а Замовник зобов`язується виконувати свої обов`язки за цим договором та оплатити послугу за ціною, встановленою договором. Згідно з розділом в договору університет, зокрема, зобов`язується прикріпити замовника наказом Університету в якості здобувача для складання кандидатських іспитів на строк 2 роки. В свою чергу замовник, зокрема, зобов`язується своєчасно вносити плату за послуги у розмірах та у строки, що встановлені цим договором. Відповідно до розділу 3 Договору загальна ціна послуги становить 3540,48 грн. Замовник зобов`язаний оплачувати послугу щорічно у сумі 1 770, 24 грн. Оплата за перший рік проводиться протягом місяця з дня підписання наказу університету про прикріплення у якості здобувача. Оплата за другий рік проводиться з 20 жовтня по 20 листопада. Розмір оплати встановлюється за весь період надання послуги з урахуванням офіційно визначеного рівня інфляції і не може змінюватись, якщо інше не встановлено діючим законодавством. Розділом 6 зазначеного договору закріплено строк дії, порядок зміни і розірвання договору та інші умови, зокрема, визначено, що цей договір набуває чинності з моменту його підписання і діє до 20 листопада 2012 року (а.с.5). Згідно з Інструкцією про організацію підготовки науково-педагогічних та наукових кадрів у ВНЗ, затвердженою наказом МВС України від 02.12.2013 року № 1177, Наказом ХНУВС від 30.04.2014 року за № 174 [PERSON] відраховано з числа здобувачів наукового ступеня кандидата наук з 28 квітня 2014 року у зв`язку із виконанням індивідуального плану роботи здобувача, що підтверджується витягом з наказу (а.с.6). Згідно з довідкою-розрахунком від 11.09.2018 року за №4/1009 оплати за надання освітніх послуг [PERSON] , яка навчалась в ХНУВС з 22.06.2011 року по 30.04.2014 року, наданої позивачем, загальна сума заборгованості по оплаті послуг за навчання становить 6 980, 60 грн. і складається з наступного: -за період навчання з 22.06.11-22.06.12 нарахована сума 3807,61 грн., проведена оплата 0; -за період навчання з 22.06.12-22.06.13 нарахована сума 3807,61 грн., проведена оплата 0; -за період навчання з 22.06.13-22.06.14 нарахована сума 3172,99 грн., проведена оплата 3807,61 грн. (а.с.7). Відповідачем [PERSON] надано суду копію диплому кандидата наук Харківського національного університету внутрішніх справ МВС України, яким підтверджено, що [PERSON] захистила дисертацію за спеціальністю Кримінальне право та кримінологія; кримінально-виконавче право та здобула науковий ступінь кандидата наук, на підставі рішення Атестаційної колегії від 28.04.2015 року отримала диплом ДК№ 027695 (а.с.59). Крім того відповідач додала до відзиву копію квитанції №49 від 29.08.2012 про надходження платежу на суму 3807,61 грн. від [PERSON] на рахунок Харківського національного університету внутрішніх справ за 2 рік навчання та копію листа АТ «Укрсиббанк» від 02.12.2019 №09/92354 з підтвердженням інформації про те, що [PERSON] було здійснено переказ на суму 3807,61 грн. на користь Харківського національного університету внутрішніх справ з зазначенням «За навчання 2 рік навчання код платежу 25010100 [PERSON] » (а.с.113-114). Також відповідачем надано копію квитанції №19180.439.1 від 30.08.2013 р. та копію дублікату квитанції №19180.439.1 від 30.08.2013 року про сплату [PERSON] отримувачу: Харківський національний університет внутрішніх справ суми у розмірі 3807,61 грн., призначення платежу: за навчання [PERSON] здобувача третього року навчання код платежу 25010100 (а.с.115-116). Отже, з наведеного вище розрахунку позивача вбачається, що при його складанні не врахована оплата, фактичне проведення якої підтверджено належними доказами, наданими відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. У відповідності до положень ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Як вбачається з положень ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з частиною 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за оплату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з положеннями ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Нормами ст. 530 ЦК України, встановлено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України, порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом. Вимогами ст. 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Стаття 253 ЦК України закріплює, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч.5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов`язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред`явити вимогу про виконання зобов`язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Стаття 267 ЦК України встановлює, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Разом з тим Велика Палата Верховного Суду в постанові в постанові від 13.11.2019 року (справа № 761/2987/18, провадження № 14-285цс19) зазначила, що перш ніж застосовувати позовну давність, суд з`ясовує та зазначає в судовому рішенні, чи порушені право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом яких той звернувся до суду. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. На підставі досліджених доказів судом встановлено, що укладеним між позивачем і відповідачем 10.11.2010 року договором чітко передбачено строк дії такого договору до 20.11.2012 року, а також визначено, що оплата за наступний рік проводиться з 20 жовтня по 20 листопада і вказана загальна ціна послуги, яку позивач зобов`язався надати відповідачу за договором, в розмірі 3540, 48 грн. Відповідачем суду надано платіжні документи, що підтверджують сплату нею 29.08.2012 року, тобто в період дії вищевказаного договору суми за навчання в розмірі 3807,61 грн., що навіть перевищує визначену договором загальну вартість послуги. Тобто, суд приходить до висновку, що оплата за договором №58/12 від 10.11.2010 року проведена відповідачем в повному обсязі, відповідач за даним договором заборгованості не має. При цьому позивачем суду не надано інших договорів з відповідачем про надання їй освітніх послуг за інші періоди із зазначенням відповідної вартості таких послуг. Розрахунок заборгованості відповідача суд вважає недостатнім доказом для встановлення наявності обов`язку [PERSON] сплатити відповідні суми за період з 22.06.12-22.06.13 року та за період навчання з 22.06.13-22.06.14 року. Між тим відповідачем надано підтвердження нею сплати 30.08.2013 року суми 3 807,61 грн. за третій рік навчання. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про недоведеність позивачем належними і достатніми доказами підстав для нарахування заборгованості відповідачу та розміру такої заборгованості, у зв`язку чим вважає, що право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, відповідачем не порушено, отже в задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Разом з тим, враховуючи наявність заяви відповідача про застосування строків позовної давності, суд звертає увагу на те, що дійсно, позивач пропустив трирічний строк позовної давності, звернувшись з позовом до суду у вересні 2018 року про стягнення заборгованості за договором від 10.11.2010 року, строк дії якого скінчився 20.11.2012 року, і навіть в крайньому випадку - якщо рахувати такий строк від дати винесення наказу від 30.04.2014 року, яким відраховано здобувача [PERSON] з числа здобувачів наукового ступеня кандидата наук. Однак, за наявності для цього передбачених законом підстав, суд відмовляє в задоволенні позову по суті, а не у зв`язку з пропуском позивачем строку позовної давності. Згідно з частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати, понесені позивачем, стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed