Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

У березні 2017 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду із спільним позовом до Держави Україна в особі Кабінету Міністрів України та прокуратури Кіровоградської області, у якому просили стягнути з відповідачів на користь кожного позивача грошову суму в якості компенсації завданої їм моральної шкоди у розмірі 51000 грн., посилаючись на судове рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 15.06.2015. Позивачі у судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлені належним чином, подали суду спільну заяву про розгляд справи за їхньої відсутності /а. с. 20/. Від відповідача Кабінету Міністрів України представник у судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час, дату, місце судового розгляду справи, і, відповідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, вважається, що він не з'явився в судове засідання без поважних причин, заяви, клопотання та / або письмові заперечення не надано суду /а. с. 18/. Також у судове засідання не з'явився представник прокуратури Кіровоградської області, будучи належним чином повідомленим про час, дату, місце судового розгляду справи, згідно до ч. 2 ст. 77 ЦПК України, суд вважає, що він не з'явився в судове засідання без поважних причин, заяви, клопотання та / або письмові заперечення не надано суду /а. с. 19/. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 15.06.2015 постановою Кіровоградського окружного адміністративного суду (справа № П-811/146/15) визнано протиправною бездіяльність прокуратури Кіровоградської області щодо розгляду скарги [PERSON] в інтересах [PERSON] від 05.06.2014 стосовно рішень прокурорів Світловодського та Онуфріївського районів Кіровоградської області Приходька В. В. та Ворони І. В., зобов'язано прокуратуру Кіровоградської області розглянути скаргу [PERSON] в інтересах [PERSON] від 05.06.2014 стосовно рішень прокурорів Світловодського та Онуфріївського районів Кіровоградської області Приходька В. В. та Ворони І. В. У частині позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди судом відмовлено, оскільки позивач [PERSON] не навів обґрунтування спричинення моральної шкоди /а. с. 5-7/. На підставі ухвали Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду постанова Кіровоградського окружного адміністративного суду 02.09.2015 набрала законної сили /а. с. 8/. Стаття 56 Конституції України проголошує право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Як визначено у ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно п.п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах по відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 № 4, у позовній заяві про відшкодування моральної шкоди має бути зазначено в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Згідно з статтею 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Суд вважає за необхідне зазначити, що обов'язковими підставами відшкодування моральної шкоди є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. А у випадку відшкодування моральної шкоди на підставі ст. 1173 ЦК України, незаконність рішення, дії чи бездіяльності завдавача шкоди повинна бути доведена. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За приписами частин 1-3 статті 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, визнані судом загальновідомими, не підлягають доказуванню, а також обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Таким чином, встановлено, що судовим рішенням, котре набрало законної сили, визнано протиправною бездіяльність відповідача - прокуратури Кіровоградської області, проте позивачами не надано належних та допустимих доказів у розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України на підтвердження завдання їм моральної шкоди, яка полягає у приниженні їхньої честі та гідності, не вказано з яких міркувань вони виходили, визначаючи суму грошового відшкодування у розмірі 51000 грн., не наведено його розрахунку. Окрім того, суд наголошує, що, відповідно до положень ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, відтак суд не має правових підстав самостійно визначати розмір грошової компенсації моральної шкоди. На підставі встановлених судом обставин, що мають вирішальне значення у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed