Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Ніжинський хліб» та третьої особи [PERSON] про збільшення розміру відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого та стягнення невиплачених коштів. В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що 20 січня 2006 року [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ-33021, який належить ПАТ «Ніжинський хліб», скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої її чоловікові - [PERSON] , було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть. Вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2009 року [PERSON] було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України. 27 вересня 2010 року Ічнянським районним судом Чернігівської області було прийнято рішення згідно з яким було зобов`язано ПАТ «Ніжинський хліб» сплачувати їй на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , 333,33 грн щомісячно, до досягнення ним повноліття, в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника. 20 березня 2012 року рішенням Ічнянського району суду Чернігівської області на зміну рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2010 року стягнуто з ПАТ «Ніжинський хліб» м. Ніжин Чернігівської області на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, 1 021,89 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 січня 2012 року. У зв`язку із підвищенням мінімальної заробітної плати позивачка просила збільшити розмір відшкодування шкоди щомісячно до 4 496,32 грн, завданої смертю потерпілого та стягнути невиплачену суму відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого внаслідок підвищення мінімальної заробітної плати в розмірі 128 247,17 грн за період з лютого 2017 року по січень 2020 року. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. У судове засідання позивачка та її представник не з`явилися, які надали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник відповідача у судове засідання також не з`явився, який згідно поштового повідомлення за вказаною у позовній заяві адресою не знаходиться, однак як убачається з інформації про юридичну особу ПАТ «Ніжинський хліб» останнє знаходиться по [ADDRESS] та не перебуває в процесі припинення. За таких обставин відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. Третя особа [PERSON] у судове засідання також не з`явився, який згідно поштового повідомлення не отримав повістки з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Однак як убачається з попередніх судових засідань останній отримував повістки за вказаною вище адресою, а тому вважається таким, що належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до положення ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що вироком Ічнянського районного суду Чернігівської області від 21 січня 2009 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України за те, що останній 20 січня 2006 року, керуючи автомобілем ГАЗ-33021, який належить ПАТ «Ніжинський хліб», скоїв дорожньо-транспортну пригоду, в результаті якої чоловіку позивачки [PERSON] , було заподіяно тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть потерпілого (а.с. 13-15). Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2010 року зобов`язано ПАТ «Ніжинський хліб» сплачувати [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , по 333,33 грн щомісячно до досягнення ним повноліття, в рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника (а.с. 9-10). Рішенням Ічнянського району суду Чернігівської області 20 березня 2012 року на зміну рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 27 вересня 2010 року стягнуто з ПАТ «Ніжинський хліб» м. Ніжин Чернігівської області на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у рахунок відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого 1 021,89 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 01 січня 2012 року, а також стягнуто з ПАТ «Ніжинський хліб» на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , розмір недоплаченої суми відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого внаслідок підвищення мінімальної заробітної плати, починаючи з лютого 2009 року по грудень 2011 року в розмірі 16 264,72 грн (а.с. 11). Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] вбачається, що батьками останнього є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 8). Копією свідоцтва про шлюб від 10 червня 2015 року підтверджується зміна прізвища позивачки з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1200 ЦК України у разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди має дитина потерпілого - до досягнення нею вісімнадцяти років (учню, студенту - до закінчення навчання, але не більш як до досягнення ним двадцяти трьох років). Частиною 4 ст. 1200 ЦК України визначено, що розмір відшкодування, обчислений для кожного з осіб, які мають право на відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника, не підлягає подальшому перерахункові, крім таких випадків: народження дитини, зачатої за життя і народженої після смерті годувальника; призначення (припинення) виплати відшкодування особам, що здійснюють догляд за дітьми, братами, сестрами, внуками померлого. Розмір відшкодування може бути збільшений законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1208 ЦК України за заявою потерпілого у разі збільшення розміру мінімальної заробітної плати розмір відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю підлягає відповідному збільшенню на підставі рішення суду. Як убачається з розрахунку розміру заборгованості відшкодування шкоди, поданого позивачкою, розмір недоплаченої суми відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого внаслідок підвищення мінімальної заробітної плати, починаючи з лютого 2017 року по грудень 2019 року становить 123 750,85 грн, який проведено виходячи з підвищення мінімальної заробітної плати відповідно до Закону України Про державний бюджет на 2017 рік» від 21 грудня 2016 року № 1801-VIІІ, Закону України Про державний бюджет на 2018 рік» від 07 грудня 2017 року № 2246-VIІІ, Закону України Про державний бюджет на 2019 рік» від 23 листопада 2018 року № 2629-VIІІ та Постанови КМУ від 08.02.1995 року № 100 «Про коригування сум виплат, що обчислюються виходячи з середньої заробітної плати», при цьому відповідачем не спростований, тому з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню зазначена вище сума за виключенням 4 496,32 грн перераховної суми грошового відшкодування, яка підлягає стягненню на підставі ст. 1208 ЦК України з відповідача на користь позивачки з 01 січня 2020 року до досягнення дитиною останньої повноліття. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Оскільки при подачі позову позивачка була звільнена від сплати судового збору, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача у дохід держави слід стягнути судові витрати у розмірі 1% від задоволеної суми позову, які становлять 1 237,51 грн. Позивачкою заявлені також вимоги про стягнення з відповідача на її користь 5 000 грн витрат на правничу допомогу, що підтверджується договором про надання правничої допомоги (а.с. 18) та квитанцією ( а.с. 21), при цьому судом, відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України, з урахуванням категорії справи, потраченого часу на підготовку матеріалів, кількості судових засідань вважає, що дані витрати є співмірними, тому з урахуванням пропорційності до задоволеної частини вимог слід стягнути з відповідача на користь позивачки 4 824,70 грн витрат на правничу допомогу (123 750,85 - сума задоволених позовних вимог х 5 000 грн - сума правничої допомоги : 128 247,17 грн - сума заявленого позову).

Outcome: partial