Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача суму страхового відшкодування в розмірі 586519,91 грн. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 06.12.2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] та автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок чого було пошкоджено автомобіль [NUMBER], тому позивачем було відшкодовано потерпілій особі за відновлювальний ремонт грошові кошти у розмірі 636009,91 грн., після чого позивачу було виплачено СК «АСКА» за полісом АА 1212121 виплату страхового відшкодування у розмірі 49490,00 грн., а тому за таких обставин сума збитків, які не відшкодовані відповідачем по справі становить 586519,91 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, 28.11.2018 року представником позивача подано клопотання про слухання справи без участі представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про слухання справи повідомлена належним чином, причини неявки суд не повідомила, заперечень щодо предмету позову не надходило. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 06.12.2014 року о 13 год. 00 хв. о 13:00 год. по 6 км + 700 м. автодороги Калинівка-Пухівка, що на території Броварського району, Київської області у напрямку від смт. Калинівка в бік с. Пухівка сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER]. Внаслідок зазначеного ДТП автомобіль потерпілого отримав механічні пошкодження відповідно до Довідки ДАЇ, акту огляду пошкодженого ТЗ від 12.12.2014 року, від 19.12.2014 року та від 25.12.2014 року. Броварським міськрайонним судом Київської області відповідача визнали винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. На момент дорожньо-транспортної пригоди між ТОВ «Порше Лізинг Україна» та позивачем - AT «Страхова компанія «АХА Страхування» був укладений договір добровільного страхування від 21.03.2012 року за №PL032a/12CKB14, за яким позивач застрахував майнові інтереси потерпілого, пов'язані з експлуатацією наземного транспортного засобу - легкового автомобіля «Ауді», д.н.з. АА 1686 MB. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 року обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. На основі рахунку № 35022519 від 25.02.2015 року та рахунку № 35031728 від 18.03.2015 було складено розрахунки страхового відшкодування, страхові акти та сплачено потерпілому суму страхового відшкодування в розмірі 636009,91 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №155 778 від 05.02.2015 року, № 164 286 від 23.03.2015 року та № 160 903 від 03.03.2015 року. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Позивачем було отримано інформацію про те, що цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована в CK «АСКА» за полісом № АА 1212121. Таким чином, в межах ліміту страховою компанією було здійснено виплату у розмірі 49490,00 грн. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Отже, сума виплати страхового відшкодування, яку повинна сплатити відповідач з рахуванням франшизи складає 636 009,91-49 490,00 = 586519,91 грн. 20.12.2016 року відповідачу було направлено лист № 2126 АХА/АГ з вимогою сплатити заборгованість, однак відповідач вказаної суми заборгованості до цього часу не сплатив. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. Таким чином, в межах даної справи позивачем доведено, що відповідач не виконала свої зобов'язання, передбачені договором страхування перед позивачем. За даним договором страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і в наслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за полісом. Згідно ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. За таких обставин, суд вважає доведеним позивачем завданий йому розмір матеріального збитку, вартість матеріального збитку складає 586519,91 грн. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно п. 3 ст. 34 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов'язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 8797,78 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved