Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа Менська міська рада про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що вона є власником квартири №1, яка розташована по вулиці 8 Березня, 20 в місті Мена Чернігівської області. Відповідач зареєстрований у квартирі, але більше восьми років проживає в [INFO]. На неодноразові звернення до відповідача з проханням знятися з реєстрації, він відповідав відмовою. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №1, яка знаходиться по вулиці 8 Березня, 20 в місті Мена Чернігівської області. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити та додала, що відповідач, який є її сином з 2011 року у квартирі не проживає, коштів на утримання не надає. Відповідач у судовому засіданні заперечував проти позову, посилаючись на те, що йому потрібно мати зареєстроване місце проживання, зазначив, що дійсно не проживає в [INFO] більше 8 років, через постійні сварки з матірю угоди щодо користування квартирою не було. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішенні позову, покладається на розсуд суду. Заслухавши позивача, відповідача, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень статті 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше, ніж з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до статті 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За приписами статті 405 ЦК України члени сім'ї\~власника житла,\~які проживають\~разом з\~ним,\~мають право\~на користування\~цим житлом\~відповідно до\~закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири №1, яка знаходиться по вулиці 8 Березня, 20 в місті Мена Чернігівської області на підставі Договору купівлі-продажу половини квартири від 01 березня 2000 року, який зареєстрований 09 березня 2000 року в Чернігівському міжміському бюро технічної інвентаризації за №3360 (а.с. 7). Відповідно до довідки Менської міської ради №4110/04-17 від 17 вересня 2018 року та Акту обстеження від 17 вересня 2018 року відповідач [PERSON] зареєстрований в квартирі №1 в місті Мена по вулиці 8 Березня, 20 Чернігівської області, але близько 8 років за даною адресою не проживає (а.с. 6, 8). Під час судового розгляду доказів поважності причин непроживання відповідача за зареєстрованим місцем проживання більше одного року, а також доказів про наявність домовленості між позивачем як власником житла та відповідачем, щодо користування житлом, сторонами не надано. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування квартирою №1, яка знаходиться по вулиці 8 Березня, 20 в місті Мена Чернігівської області, так як понад один рік він не проживає у квартирі без поважних причин і будь-які домовленості між ним і власником житла [PERSON] щодо користування цим житлом відсутні та законом не встановлені. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 704,80 грн. - у відшкодування судових витрат, повязаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved