Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з названим позовом до відповідача з вимогою визнати його таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], у звязку з відсутністю у ньому понад шість місяців без поважних причин. Позов мотивувала тим, що 17 серпня 2004 року одружилася з відповідачем, у звязку з чим він вселився у квартиру, наймачем якої після смерті попереднього чоловіка стала вона. 15 травня 2007 року шлюб з відповідачем було розірвано, після чого він забрав всі свої особисті речі, залишив квартиру, не виписавшись з неї і більше у квартирі не зявлявся. На адресу зареєстрованого в установленому законом порядку неодноразово надсилалисьт судові повістки рекомендованими листами з повідомленнями, які були повернуті до суду за закінченням терміну зберігання, що може свідчити про те, що насправді відповідач за цією адресою відсутній. За цих обставин за правилами ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається, що судовий виклик відповідачеві вручено належним чином. За наявності умов, передбачених ст. 224 ЦПК України, суд ухвалив заочне рішення на підставі наявних доказів. У судовому засіданні позивач просила про задоволення позову, пояснивши, що квартиру отримував разом з нею та їх дітьми її колишній чоловік [PERSON], який помер 2 лютого 2003 року. Після його смерті вона одружилася з [PERSON], з яким вони прожили спільно у цій квартирі до 2007 року. Дітей від цього шлюбу не було. Між ними стосунки не склалися і 15 травня 2007 року шлюб між ними було розірвано, а 10 червня 2007 року відповідач зібрав всі свої особисті речі і залишив квартиру. Після того він ніколи не зявлявся і де він проживає чи перебуває їй невідомо. Ніяких претензій на квартиру він не предявляв. З матеріалів справи зясовано, що на підставі ордеру від 15 грудня 1994 року, виданого виконавчим комітетом Славутицької міської ради, [PERSON] на сімю з 5-ти осіб: він, дружина [PERSON], син [PERSON], дочки [PERSON], [PERSON], було надано жиле приміщення жилою площею 44,5 кв.м. у виді чотирикімнатної квартири за адресою: [ADDRESS]. Як зазначено у свідоцтві про смерть I-ЛЮ № 0233903 [PERSON] помер 2 лютого 2003 року, про що зроблено відповідний актовий запис. 16 квітня 2003 року договір найму жилого приміщення було переоформлено на імя [PERSON]. Між [PERSON] і ПАТ «Чернігівобленерго» укладено договір про користування електричною енергією від 14.07.2015 р.. Згідно свідоцтва про одруження [PERSON] і [PERSON] одружились 17.08.2004 р. згідно актового запису № 91, зробленого у відділі реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області. Прізвища після одруження: чоловіка [PERSON]; дружини [PERSON]. Як видно з довідки ф. 3 про місце проживання та реєстрацію [PERSON] зареєстрований з 25.03.2005 р. постійно як колишній чоловік наймача [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ОК № 026605, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 25 від 15 травня 2007 року. Зі змісту наданих актів про не проживання від 18.02.2016 р., 25.01.2008 р., 23.01.2008 р. видно, що [PERSON] у квартирі за адресою [ADDRESS], не проживає з 10.06.2007 р., його речей там немає. Листами Славутицького відділення поліції та комунального підприємства «Житлово-комунальний центр» повідомлено, що [PERSON] з будь-якими заявами про перешкоди у користуванні жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS], не звертався. Вирішуючи спір, суд виходить з того, що відповідно до статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сімї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сімї наймача, набувають рівного з іншими членами сімї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сімї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Відповідно до правил ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Згідно ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Як було встановлено судом, позивачка вселила відповідача у займане нею та членами її сімї жиле приміщення як свого чоловіка після укладення з ним шлюбу, у звязку з чим він набув право користування спірним жилим приміщенням. Згідно з усталеною практикою Верховного Суду України у таких випадках особа, яка вселилася в займане жиле приміщення як член сімї наймача, не набуває самостійного права користування цим жилим приміщенням і користується ним протягом часу існування правовідносин, у звязку з якими вона вселилась у жиле приміщення і втрачає право користування жилим приміщенням після їх припинення. Як встановлено судом, шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано, у звязку з чим він втратив право користування жилим приміщенням, наймачем якого є позивачка та члени її сімї. Крім того, як встановлено судом, відповідач відсутній у спірному жилому приміщенні понад шість місяців без поважних причин, що також є підставою для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. За таких обставин, позов слід визнати обґрунтованим і задовольнити. За правилами ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають витрати по оплаті судового збору на суму 551 грн. 20 коп..

Outcome: approved