Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-05 00:00:00

У березні 2017 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» звернулося до суду із позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат понесених у зв`язку зі здійсненням страхового відшкодування у розмірі 23 450,82 грн. та судових витрат у розмірі 1 600,00 грн. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 24.09.2013 року між ПрAT «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №356/13-Тз/Ц3 згідно якого ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля «Porshe», д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Заявник зазначає, що 02.04.2014 року в м. Києві на проспекті Оболонському з хуліганських мотивів було пошкоджено автомобіль «Porshe», д.н.з. [NUMBER] . При цьому, відповідно до Постанови про закриття кримінального провадження від 16.06.2014 року дані дії були вчинені [PERSON] . Таким чином, виконуючи свої договірні зобов`язання ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» сплатило страхове відшкодування в сумі 23 450,82 грн. і, відповідно, набуло права вимоги в порядку регресу до винної у заподіянні шкоди особи щодо компенсації понесених витрат. Оскільки в добровільному порядку кошти [PERSON] не компенсував, позивач звернувся до суду з даним позовом в порядку ст. 933 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи є заява про підтримання позовних вимог та розгляду справи за їхньої відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв`язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам. Таким чином, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. 24.09.2013 року між ПрAT «Страхова компанія «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №356/13-Тз/Ц3 згідно якого ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля «Porshe», д.н.з. [NUMBER] , його окремих складових частин чи додаткового обладнання внаслідок ДТП. Згідно витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014100050002415, 02.04.2014 року близько 00 год. 30 хв. [PERSON] разом з невстановленими слідством особами, перебуваючи в [ADDRESS] з хуліганських мотивів пошкодив, крім іншого, автомобіль «Porshe», д.н.з. [NUMBER] належний [PERSON] . Право власності [PERSON] на автомобіль «Porshe», д.н.з. [NUMBER] станом на 24.09.2013 року також підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Так, за приписами ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування. Слідчий, який здійснюватиме досудове розслідування, визначається керівником органу досудового розслідування. Таким чином, отримавши заяву, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення слідчий або прокурор не здійснює оцінку такої заяви (повідомлення) на предмет наявності ознак складу злочину для того, щоб вчинити процесуальну дію, яка полягає у внесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Наведене підтверджується імперативними положеннями ч. 4 ст. 214 КПК України, згідно з якою відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається. Отже, внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань не свідчить про наявність ознак кримінального правопорушення та доведеність винуватості особи у вчиненні злочину, а є підставою для початку досудового розслідування у справі та перевірки обставин, наведених у повідомленні про кримінальне правопорушення. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Загальною підставою для деліктної відповідальності є протиправне, шкідливе, винне діяння завдавача шкоди. Акт завдання шкоди прийнято поділяти на такі складові елементи: а) протиправна поведінка особи; б) настання шкоди; в) причинний зв`язок між двома першими елементами; в) вина завдавача шкоди. За правилами ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження встановлення вини [PERSON] у завданні пошкоджень автомобілю «Porshe», д.н.з. [NUMBER] та заподіяння шкоди особі страхувальнику з якою укладався договір добровільного страхування наземного транспортного засобу №356/13-Тз/Ц3 згідно якого ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» взяло на себе зобов`язання компенсувати будь-яке пошкодження або знищення автомобіля «Porshe», д.н.з. [NUMBER] . Також, матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження чинності вказаного договору добровільного страхування наземного транспортного засобу №356/13-Тз/Ц3 укладеного між [PERSON] та ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» і можливість отримання страхового відшкодування новим власником [PERSON] після відчуження автомобіля «Porshe», д.н.з. [NUMBER] страхувальником. З постанови Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві про закриття кримінального провадження від 16.06.2014 року вбачається, що 02.04.2014 року близько 00 год. 30 хв. не встановлені слідством особи пошкодили автомобіль «Porshe», д.н.з. [NUMBER] належний [PERSON] , кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувані за № 12014100050002415 від 02.04.2014 року за фактом вчинення хуліганських дій [PERSON] , закрито у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. Одним з основних прав і свобод людини, встановленою Конституцією є презумпція невинуватості, закріплена в статті 62 Конституції України. Цей принцип відтворений в статті 17 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України), а саме, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. З огляду на зазначене, суд не бере до уваги твердження позивача про те, що вина [PERSON] у заподіянні моральної шкоди підтверджується постановою Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві, якою насправді не встановлено вину, а 16.06.2014 року закрито кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діяннях складу кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 296 КК України. На підставі умов Договору страхування, розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту, ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» понесло витрати, сплативши страхове відшкодування в сумі 23 450,82 грн. Ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» зазначає, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. При цьому, з аналізу вказаних статей вбачається, що перехід права вимоги до страховика може мати місце тільки у тому випадку, коли наявним буде факт заподіяння шкоди майну, тобто цивільне деліктне правопорушення з підтвердженням усіх складових його елементів, в тому числі підтвердження вини заподіювача шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач неодноразово викликався в судові засідання для дачі пояснень та можливості доведення вини [PERSON] у пошкодженні транспортного засобу «Porshe», д.н.з. [NUMBER] , крім іншого, притягнення останнього до адміністративної відповідальності за вчинене правопорушення, при цьому позивачем подано клопотання про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних у ній доказів. З огляду на зазначене, наявні докази у справі, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог ПрАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування». У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. Таким чином, ініційоване позивачем питання стягнення судового збору не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed