Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-05 00:00:00

У березні 2016 року позивачі звернулись до районного суду до відповідачів з позовом, в якому, уточнивши позовні вимоги, просили: визначити, що частка [PERSON], [PERSON] в спільній частковій власності на будинок [ADDRESS] складає 38/100 частин в рівних долях; визначити, що частка [PERSON], [PERSON], [PERSON] на будинок [ADDRESS] складає 62/100 частин в рівних долях; виділити в натурі у власність [PERSON], [PERSON] частину житлового будинку [ADDRESS], які складаються з приміщення 2-3 площею 9,7 кв.м., приміщення 2-4 площею 6,1 кв.м.; стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] різницю відступу від ідеальних часток у розмірі 558,83 грн.; визначити порядок користування земельною ділянкою площею 785,73 кв.м. розташованою по [ADDRESS] згідно варіанту № 2 експертного будівельно-технічного та земельно-технічного дослідження № 16148 від 27.10.2016 року, а саме виділити[PERSON], [PERSON] в користування земельну ділянку площею 294,75 кв.м., що має форму неправильного багатокутника.Опис лінії розподілу загальною площею 786 кв.м. для розмежування співвласників: по центральній межі від сусідньої ділянки з правої межі відкладаємо відрізки довжинами 0,68м+3,35м+1,53м+7,99м; лінію розподілу житлового будинку продовжуємо в напрямку центральної межі довжиною 2,69м та з'єднуємо отриману точку з точкою на центральній межі ділянки;лінію розподілу житлового будинку продовжуємо в напрямку тильної межі довжиною 4,78м;далі паралельно тильному фасаду будинку в бік правої межі прокладаємо відрізок довжиною 7,16м;по тильній межі від сараю Г прокладаємо відрізок довжиною 1,0м та з'єднуємо тримані точки. На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу від 30.11.2017 р. матеріали вищевказаної справи передані в провадження судді Ларіонової Н.М. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідачі та третя особа в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином. До суду від Відповідачів надійшли заяви, в яких вони вказують, що не заперечують проти задоволення позовних вимог і просять справу розглядати у їх відсутність. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Судом встановлено, що будинок [ADDRESS] належав прадіду Позивачів, [PERSON]. 5.09.1944 року з ним підписано договір на забудову, 28.12.1950 року підписано акт про виділення земельної ділянки. Далі, він розлучився з прабабусею Позивачів і почав жити однією сім'єю з [PERSON], що підтверджується ухвалою народного суду від 31.10.1951 року. [INFO] [PERSON] помер. Його спадщина у вигляді будинку 120 по вул. Сирецькій у м. Києві перейшла до наступних спадкоємців у таких частинах: дружина [PERSON] - 5/8, діти - [PERSON] -1/8, [PERSON] -1/8, [PERSON] - 1/8 частини. Далі, після смерті [PERSON] її спадщина у вигляді 5/8 частини будинку [ADDRESS] перейшла до [PERSON] за заповітом, а 3/8 частин будинку переходить до бабусі Позивачів, [PERSON]. З 50-х років даний будинок фактично поділений на 2 квартири, з двома окремими виходами. В квартирі №1 проживала родина бабусі Позивачів, а в подальшому вони з матір'ю, а в квартирі № 2 проживала [PERSON]. В копії паспорта [PERSON] вказано, що вона з 1953 року зареєстрована в квартирі № 1, [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Поділити будинок на дві квартири стало можливим завдяки прибудовам, будівництво яких було розпочато ще в 1950 році. Як вбачається з Генерального плану будівництва по [ADDRESS] від 20.03.1954 року, до будинку було добудовано кімнати «а» та «а1», сарай «Б», «Г». В технічному паспорті на даний будинок від 23.10.1981 року вже побудовані самовільні прибудови гараж «д», «а1», «А2», «А1», «а». [INFO] померла бабуся Позивачів, [PERSON], а [INFO] померла їх мати, [PERSON]. Позивачі отримали спадщину у вигляді 3/16 частин житлового будинку № 120 з відповідними будівлями та спорудами кожна, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину, виданим Одинадцятою київською державною нотаріальною контрою 9 серпня 2013 року. Відповідно до вказаного свідоцтва опис спадкового майна складає будинок дерев'яний, житловою площею 41,4 кв.м. під літ. «А», господарські будівлі : сарай з погребом під літ. «Б», вбиральня під літ. «В», сарай під літ. «Г», спорудження під № 1-2. [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді 5/8 частини будинку [ADDRESS], яку отримали [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується матеріалами спадкової справи № 159/46786957. Так, вони є спадкоємцями за заповітом і напротязі 6 місяців подали заяви про прийняття спадщини. Проте, не отримали свідоцтво про право на спадщину з невідомих Позивачам підстав. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця. Відсутність у спадкоємця свідоцтва про право на спадщину не може бути підставою для відмови у відкритті провадження у справі. Якщо спадкоємець прийняв спадщину стосовно нерухомого майна, але зволікає з виконанням обов'язку, передбаченого статтею 1297 ЦК України, зокрема з метою ухилення від погашення боргів спадкодавця, кредитор має право звернутися до нього з вимогою про погашення заборгованості спадкодавця, розмір якої може бути визначений за правилами статті 625 цього Кодексу. Тобто, незалежно від отримання свідоцтва, 5/8 частин будинку належить відповідачам. В данному випадку ухилення ними відотримання свідоцтва про право на спадщину не може впливати на право Позивачів на виділ частини будинку в натурі. Відповідно до технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 7.11.2008 року, будинок під. Літ. «А» складається з чотирьох кімнат, дві з яких площею 6,1 кв.м. та 9,7 кв.м. перебувають у користуванні Позивачів, а кімнати площею 10.3 кв.м. та 15.3 кв.м. перебували у користуванні іншого співвласника [PERSON], а на сьогоднішній день Відповідачів по справі. За даним домоволодінням закріплена земельна ділянка площею 785,73 кв.м., яка виділена в користування [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповіддю департаменту земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради. Межі вказаної земельної ділянки встановлені відповідно до технічного звіту, виробленого ТОВ «Фірма Земля-майно». У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України). Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Відповідно до частини першої статті 355 ЦК «майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно)». Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно з ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно з пунктом 6 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Згідно з частиною третьою статті 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації». Відповідно до частини першої статті 377 ЦК України до особи, яка набула права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до частини 3 статті 88 Земельного Кодексу України учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки, вимагати відповідної компенсації. Відповідно до частини 4 вказаної статті учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Відповідно до Висновку № 16148 за результатами проведення експертного будівельно-технічного та земельно-технічногодослідження запропоновано один варіант виділення в натурі 3/8 частини житлового будинку по [ADDRESS] площею 41,4 кв.м. (згідно Свідоцтва про право на спадщину), а саме приміщення 2-3 площею 9,7 кв.м., приміщення 2-4 площею 6,1 кв.м. з урахуванням існуючих несамовільних прибудов А2-1, а1 (довідка ПБ-2015 №2638), які не є спадковим майном, але входять до складу квартири №2, у відповідності до будівельних норм і правил. При цьомує відступ від ідеальних часток на 0,28 кв. м , що в грошовому еквіваленті складає на 558,83 грн. більше. Відповідачі не заперечують проти такого варіанту виділення в натурі житлового будинку і зміну ідеальних часток. Наведено 2 варіанти визначення порядку користування земельною ділянкою. співвласнику(ам) 3/8 частин. Позивачі просять суд визначити порядок користування земельною ділянкою за варіантом № 2, оскільки саме такий порядок користування склався на сьогоднішній день і він є найбільш оптимальним для всіх співвласників будинку. Проти такого варіанту користування земельної ділянкою Відповідачі не заперечували. В зв'язку з різницею вартості частин з позивачів на користь відповідачі пілягає стягненню різниця відступу від ідеальних часток у розмірі 558,83 грн. За таких обставин, на основі з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. На підставі викладеного, ст.ст.15,16, 317, 321, 328, 356, 358, 364, 392 ЦК України, ст.88 ЗК України,

Outcome: approved