Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-19 00:00:00

У березні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачів про визнання за нею в порядку спадкування за законом права власності на земельну ділянку посилаючись на те, що вона є спадкоємицею після смерті чоловіка [PERSON], який помер 12.07.2013 року. За життя чоловіком не було зареєстровано право власності на земельну ділянку, яку він придбав за договором купівлі-продажу і тому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 0,0629 га, що розташована в Садівничому товаристві «Металург», ділянка № 542 м. Дніпро, Індустріальний район, призначену для ведення садівництва. Ухвалою суду від 07.06.2017 року до участі у справі в якості третьої особи було залучено Садівниче товариство «Металург». Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. Подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги визнала у повному обсязі та проти їх задоволення не заперечує. Третя особа державний нотаріус Дніпровської районної державної нотаріальної контори [PERSON] у судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином. Представник третьої особи СТ «Металург» у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином. В матеріалах справи є заява голови СТ «Металург» про розгляд справи без його участі. Суд, заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 05.11.1991 року, що підтверджується Свідоцтвом про укладення шлюбу ІV-КИ № 400636. Відповідно до нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 16.10.1996 року [PERSON] придбав земельну ділянку площею 628,82 кв. м., розташовану на території с/т «Металург» м. Дніпропетровська, Індустріального району. За життя [PERSON]І не зареєстрував право власності на вказану земельну ділянку, що підтверджується довідкою Управління Держземагенства у м. Дніпропетровську від 18.09.2015 року, та довідкою КП ДМБТІ № 10666 від 10.09.2015 року. [PERSON] був членом с/т «Металург», що підтверджується Членською книжкою садовода. Сплачував членські внески. [PERSON] помер 12 липня 2013 року. Позивачка звернулася до Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини та отримання свідоцтва про спадщину після смерті чоловіка [PERSON] Постановою державного нотаріуса Дніпропетровської районної державної нотаріальної контори від 24.11.2015 року позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], оскільки не підтверджено факт належності йому земельної ділянки. Порядок укладання договорів купівлі-продажу земельних ділянок станом на листопад 2000 року був передбачений ст. 14 Закону України «Про власність» та ст. 4 Декрету КМУ «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року № 15-92. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про власність» громадяни набувають право власності на земельні ділянки у разі купівлі-продажу, дарування та обміну. Відповідно до ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» громадяни мають право продавати або іншими способами відчужувати земельні ділянки, передані їм для цілей, вказаних у статті 1 цього Декрету, без зміни їх цільового призначення. Договір купівлі-продажу або іншими способами відчуження земельної ділянки посвідчується у нотаріальному порядку і реєструється у сільській, селищній, міській Раді народних депутатів, на території якої розташована земельна ділянка. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд, переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до п. г ч. 1 ст. 81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Виходячи з викладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані та знайшли своє підтвердження у судовому засіданні і тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved