Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-05 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначав, що він та [PERSON] з 2006 року по 2013 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Оскільки він працював, то за час шлюбу подружжя назбирало 19250 доларів США, які зберігались в узгодженому в квартирі місці. 30 квітня 2013 року, коли він повернувся з роботи, відповідачка забрала речі, дитину, а також усі накопичені кошти та виїхала до іншого місця проживання. Посилаючись на те, що 19250 доларів США є спільною власністю подружжя, на його неодноразові прохання повернути йому 9625 доларів США відповідачка не реагує, просив у порядку поділу спільного майна подружжя стягнути із [PERSON] на його користь 9625 доларів США, що складає 123440 грн., а також судові витрати по справі. У судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Крім того, позивач зазначив, що за період шлюбу ним та [PERSON] було придбано фотоапарат, камеру, мікрохвильову піч, телевізор, ноутбук, пароварку, соковижималку, пральну машину. Майже всі ці речі було придбано в кредит, частково документи на них не збереглись. Однак він, позивач, не претендує на вказане майно, просить лише 9625 доларів США. Допитаний у судовому засіданні як свідок позивач дав показання, які за своїм змістом відповідають обставинам, викладеним у позовній заяві та поясненням, даним позивачем у судовому засіданні. Також позивач пояснив, що з приводу наведених у позові обставин він до правоохоронних органів не звертався. Крім того, позивач та представник позивача уточнили позов, зазначивши суму коштів, яку вони вважають спільною сумісною власністю подружжя, 96776 грн. 84 коп. (23692 грн. + 48497 грн. 40 коп. (3780 доларів США Х 12,83 грн. - офіційний курс долара США станом на 11 серпня 2014 року) + 24587 грн. 44 коп. (1432 Євро Х 17,17 грн. - офіційний курс Євро станом на 11 серпня 2014 року)), замість 19250 доларів США. Відповідачка та представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечували, посилаючись на те, що відповідачка ні про які гроші не знає, доказів наявності вказаних грошових коштів позивачем не надано. Дійсно за період шлюбу ними придбавалась зазначена позивачем побутова техніка, яка вся залишилась у позивача, на підставі доручення позивач розпоряджався автомобілем. Представник відповідача пояснив, що аудіодиск не є допустимим доказом, оскільки суд, прослухавши запис не може ідентифікувати дату розмови, а також учасників такої розмови. Крім того, відповідачка не була попереджена про проведення такого запису і такий запис не підтверджує наявності коштів у сумі 19250 доларів США у подружжя. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши надані у справі докази, дійшов наступних висновків. Установлено, що [PERSON] та [PERSON] з 2006 року по 2013 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 04 вересня 2013 року шлюб між ними розірвано. Як вбачається з відповіді ПАТ «Креді Агріколь Банк» у період 2007-2008 роки на ім`я [PERSON] у вказаному банку були відкриті вкладні (депозитні) рахунки, а саме: депозитний рахунок у національній валюті - початкова сума зарахування 15 тис. грн.; депозитний рахунок в іноземній валюті - початкова сума зарахування 3400 доларів США; депозитний рахунок в іноземній валюті - початкова сума зарахування - 1300 Євро. Вказані рахунки закрито 27 серпня 2009 року. Як вбачається з виписки з історії операцій станом на дату закриття рахунків 27 серпня 2009 року на рахунках на ім`я [PERSON] у вказаному банку було 23692 грн., 3780 доларів США, 1432 Євро. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. За змістом п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з'ясовувати джерело і час його придбання. До складу майна, що підлягає поділу, включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. За змістом ст. ст. 10, 11, 212 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Звертаючись до суду із вказаним позовом, [PERSON] як на докази своїх вимог посилався на його показання в суді як свідка, його та його представника листи до відповідачки, відповідь банку, а також аудіодиск його розмови із [PERSON], який було прослухано в судовому засіданні. Виконуючи вимоги п.п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суд встановив, що за час перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] у ПАТ «Креді Агріколь Банк» у період 2007-2008 роки на ім`я [PERSON] були відкриті вкладні (депозитні) рахунки, а саме: депозитний рахунок у національній валюті - початкова сума зарахування 15 тис. грн.; депозитний рахунок в іноземній валюті - початкова сума зарахування 3400 доларів США; депозитний рахунок в іноземній валюті - початкова сума зарахування - 1300 Євро; вказані рахунки закрито 27 серпня 2009 року; станом на дату закриття рахунків 27 серпня 2009 року на рахунках на ім`я [PERSON] у вказаному банку було 23692 грн., 3780 доларів США, 1432 Євро; крім того, за час перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] подружжям придбавалась побутова техніка в основному в кредит, однак, зважаючи на вимоги ст. 11 ЦПК України про те, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, ураховуючи, що [PERSON] вимоги про поділ побутової техніки не ставив, суд вважає за можливе вирішувати спір в межах заявлених позовних вимог. Вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, оцінюючи відповідно до правил ст. 212 ЦПК України належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд не знаходить підстав для задоволення позову, оскільки допитаний у судовому засіданні як свідок позивач, хоча і зазначив про те, що відповідачка забрала усі накопичені подружжям кошти, однак до правоохоронних органів з цього приводу не звертався; листи позивача та представника позивача відповідачці не є належним доказом наявності коштів; інформація, надана ПАТ «Креді Агріколь Банк» про те, що станом на дату закриття рахунків у банку 27 серпня 2009 року на рахунках на ім`я [PERSON] у вказаному банку було 23692 грн., 3780 доларів США, 1432 Євро, свідчить про наявність коштів станом на 27 вересня 2009 року, однак позов подано у вересні 2014 року, доказів наявності вказаних коштів на час розгляду справи в судовому засіданні не здобуто; аудіозапис суд не може вважати належним і допустимим доказом, оскільки суд не має можливості встановити час та суб'єктів розмови.

Outcome: dismissed