Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області і просить встановити факт прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO], а також визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] право власності на будинковолодіння, що розташоване по [ADDRESS] В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] померла [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок [ADDRESS]. Єдиною спадкоємицею майна [PERSON] була її донька [PERSON], яка фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, однак не встигла оформити спадкових прав і померла [INFO]. Зазначає, що вона є донькою [PERSON] і у встановленому законом порядку прийняла спадщину після її смерті. Однак, оформити свої спадкові права на спірне будинковолодіння вона не в змозі, так як за життя [PERSON] не отримувала свідоцтва про право власності на спірне будинковолодіння. В судове засідання представник позивачки [PERSON] - адвокат Марисюк С.Д. подав письмову заяву про розгляд справи у його відсутності та у відсутності позивачки, просить позов задоволити. Відповідач - Огіївська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подавши письмову заяву, у якій розгляд справи просить проводити у відсутності представника, проти позову не заперечує. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно з пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила Книги шостої ЦК України застосовуються також до спадщини, яка відкрилась, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Відповідно до роз»ясень, даних в п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст.524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) спадкування здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого (ч.1 ст.529 ЦК УРСР в редакції 1963 року). Статтею 548 ЦК УРСР 1963 року встановлено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини, яким згідно ст. 525 цього Кодексу є день смерті спадкодавця. За змістом частин першої та другої статті 549 ЦК УРСР 1963 року спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, як у разі подання ним у шестимісячний строк відповідної заяви до державної нотаріальної контори, так і в разі фактичного його вступу в управління або володіння спадковим майном, що означає можливість спадкоємця мати майно у своєму віданні, вчинення ним відповідних дій стосовно зазначеного майна до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], яка була матір»ю для [PERSON] На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована та проживала одна [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] спадщину прийняла її донька [PERSON], яка до закінчення шестимісячного строку з часу відкриття спадщини фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. До складу спадкового майна після смерті [PERSON] увійшов житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований по [ADDRESS] Згідно даних погосподарських книг Огіївської сільської ради Старокостянтинівського району вищезазначений житловий будинок відноситься до суспільної групи - колгоспний двір. Станом на 15 квітня 1991 року (до набрання чинності Законом України «Про власність») єдиним членом і головою цього колгоспного двору являлась [PERSON] Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], довідкою виконкому Огіївської сільської ради №366 від 01 жовтня 2014 року про склад сім»ї [PERSON] на день її смерті та фактичне прийняття спадщини після її смерті [PERSON], повідомленням Хмельницького обласного нотаріального архіву №1729/01-21 від 06 жовтня 2014 року про те, що спадкова справа в 1999-2004 роках до майна померлої [PERSON] не заводилась, повідомленням Старокостянтинівської державної нотаріальної контори №3672/01-16 від 25 вересня 2014 року про те, що спадкова справа після 2004 року до майна померлої [PERSON] не заводилась; витягами з погосподарських книг Огіївської сільської ради за 1960-1990 роки та за 1991-1995 року щодо належності спірного будинку до колгоспного двору та щодо членів колгоспного двору, технічним паспортом на спірний будинок, інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо відсутності у Державному реєстрі відомостей про право власності на спірний будинок, інших речових прав, іпотек, обтяжень №28314419 та №28314617 від 20 жовтня 2014 року, матеріалами інвентарної справи на будинковолодіння [ADDRESS], заведеної Старокостянтинівським БТІ 25 липня 2014 року за №86. Відповідно до положень ч.1 ст.120 ЦК УРСР 1963 року майно колгоспного двору належить його членам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до роз»ясень, даних в п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України №20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», до правовідносин, які виникли до 15 квітня 1991 року, тобто до набрання чинності Законом України «Про власність», застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватись за нормами, що регулювали власність цього двору, зокрема: - право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; - розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних; - згідно зі ст.4 Постанови ВРУ «Про введення в дію Закону «Про власність» загальні правила спадкування щодо частки члена колгоспного двору в майні двору застосовуються з 01 липня 1990 року. Оскільки житловий будинок [ADDRESS] згідно записів у погосподарських книгах Огіївської сільської ради належить до суспільної групи - колгоспний двір і станом на 15 квітня 1991 року єдиним членом і головою цього колгоспного двору була [PERSON], тому спірний будинок є її власністю та увійшов до складу спадкового майна, яке успадкувала [PERSON] Під час проведення паспортизації житлових будинків, [PERSON] свідоцтва про право власності не оформляла та вказаний будинок в органах БТІ не реєструвала. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1261 ЦК України передбачено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають, зокрема, діти спадкодавця. Згідно чинного на час відкриття спадщини законодавства, спадкоємцем, що прийняв спадщину, вважається особа, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, ця особа не заявила про відмову від спадщини, а також спадкоємцем, що прийняв спадщину, є особа, яка на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем, однак у шестимісячний строк з часу відкриття спадщини подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч.3 ст.1268, ч.1 ст.1269 ЦК України). Судом також встановлено, що [INFO] [PERSON] померла. [PERSON] є донькою померлої та єдиною її спадкоємицею першої черги за законом, яка у встановленому законом порядку прийняла спадщину та оформила частину своїх спадкових прав, в тому числі і тих, які набула за життя [PERSON] після смерті [PERSON] Вказані обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON]., актовим записом про шлюб позивачки в якому вона змінила прізвище на [PERSON], свідоцтвом про зміну імені, згідно якого позивачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON], довідкою Красилівської ЖЕК №208 від 02 липня 2013 року про склад сім»ї [PERSON] на день її смерті, матеріалами спадкової справи №40/2013 від 03 липня 2013 року, заведеної приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С до майна померлої [PERSON] Відповідно до роз»ясень, даних в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. 28 липня 2014 приватним нотаріусом Красилівського районного нотаріального округу Хмельницької області Шлейник М.С. винесено постанову про відмову [PERSON] у оформленні спадщини на спірне будинковолодіння через відсутність правовстановлюючого документа на будинковолодіння. Однак, враховуючи, що будинковолодіння, розташоване по [ADDRESS] було побудовано у 1948 році, відомості про нього внесено у погосподарську книгу Огіївської сільської ради, згідно записів якої воно належало померлій [PERSON], спадщину після смерті якої прийняла [PERSON], однак не оформила своїх спадкових прав, наявність технічного паспорту на даний будинок, суд вважає за можливе визнати за [PERSON], яка є спадкоємицею майна [PERSON] право власності на вищезазначений житловий будинок в порядку спадкування за законом після смерті останньої. Що стосується позовних вимог про встановлення факту прийняття спадщини [PERSON] після смерті [PERSON], яка померла [INFO], то суд вважає, що встановлення такого факту є зайвим, оскільки прийняття спадщини [PERSON] підтверджується довідкою виконкому Огіївської сільської ради №366 від 01 жовтня 2014 року про склад сім»ї [PERSON] на день її смерті та фактичне прийняття спадщини після її смерті [PERSON], та визнано нотаріусом, яка 23 липня 2014 року видала [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом на право на земельну частку (пай), яке належало [PERSON], спадкоємцем якої була її дочка [PERSON], яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Оскільки відповідачем по даній справі є орган місцевого самоврядування, тому суд вважає за можливе віднести судові витрати на рахунок позивачки.

Outcome: dismissed