Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м.\~Дніпропетровська з вищезазначеним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] заборгованість на свою користь за договором про встановлення ліміту кредитування№ 3461734 від 08.07.2015року у розмірі 3 270 грн. 16 коп. та сплачений судовий збір по справі у розмірі 1 762 грн. 00 коп. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що відповідно до договору про встановлення ліміту кредитування № 3461734 від 08.07.2015 року відповідачу [PERSON] було встановлено ліміт кредитування в сумі 2 344 грн. 30 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних. ПАТ «КРЕДОБАНК» свої зобовязання за Договором та угодою виконало у повному обсязі, а саме: надало відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором. Відповідач ухиляється від виконання зобовязання, заборгованість не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ «КРЕДОБАНК», тому виникла необхідність звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача відповідно до заяви просив суд розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у звязку з чим, враховуючи, що позивач не заперечував проти ухвалення заочного рішення, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.07.2015 року між Публічним акціонерним товариством «КРЕДОБАНК» та [PERSON] укладено договір про встановлення ліміту кредитування № 3461734, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 2\~344 грн. 40 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% річних. Відповідно до п.п. 1.16, 1.17 Договору про встановлення ліміту кредитування № 3461734, позичальник за користування кредитом сплачує відсотки у розмірі 30 % річних, повернення суми кредиту відбувається шляхом перерахування та/або внесення готівкою коштів на рахунок, визначений договором. Згідно з п.п. 1.14, 1.22 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за договором, позичальник відшкодовує Банку заподіяні збитки у повному обсязі та сплачує неустойку. Відповідно до п. 1.30 Договору, за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитними правовідносинами Клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п. 1.14 цього договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. Згідно з п. 1.31 Договору, сторони домовились, що строк позовної давності для стягнення неустойки (штрафи, пені) за договором прирівнюється до строку позовної давності встановленої законом основної вимоги за кредитними правовідносинами. Як зазначає у своїй позовній заяві позивач, у звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору про встановлення ліміту кредитування № 3461734 від 08.07.2015 року заборгованість за ним станом на 26.12.2017 року склала 3 270 грн. 16 коп., яка складається з наступного: 2\~344 грн. 30 коп. -неповернута сума кредиту; 313 грн. 69 коп. - прострочені відсотки; 612 грн. 17 коп. - пеня. Таким чином, судом встановлено, що відповідач не виконав умови договору, чим порушив право позивача на кошти за кредитним договором та вважає, що виниклі спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК Українизобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Виходячи із вищевикладеного, та враховуючи, що відповідач належним чином не виконав умови кредитного договору, допустив прострочення платежів, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають задоволенню. Підстав для звільнення [PERSON] від сплати зазначеної суми або зменшення її розміру судом не встановлено. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved