Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-26 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] , [PERSON] в особі представника позивачів - адвоката Дем`яненко Наталії Петрівни звернулись до суду з позовом, яким просили встановити їм додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті останньої відкрилася спадщина, на яку вони мають право, як спадкоємці першої черги за законом та за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Миропільської сільської ради народних депутатів Краснопільського району Сумської області 13 травня 1997 року, проте вони вчасно не звернулися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, так як вважали, оскільки мати за життя склала заповіт, яким все своє майно заповідала позивачам в рівних частинах та позивачі фактично розпорядилися спадковим майном, а саме житловим будинком з земельними ділянками при ньому, передавши його в користування та володіння іншій особі без нотаріального оформлення, то їм немає необхідності здійснювати будь які дії пов`язані із вступом у спадкові права після смерті матері. Про наявність іншого спадкового майна у вигляді земельного паю позивачам стало відомо вже після спливу шестимісячного строку з дня смерті матері, а саме наприкінці 2019 року від орендарів цих паїв, а в послідуючому і від працівників Миропільської сільської ради, на території якої знаходяться ці земельні ділянки. При зверненні до приватного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті матері, їм було відмовлено у зв`язку з пропуском строку подачі заяви про прийняття спадщини. Сторони в підготовче судове засідання не з`явились, повідомлені належним чином, від представника позивачів- адвоката Дем`яненко Н.П та відповідача надійшли заяви про розгляд справи без їх участі, адвокат позивачів позовні вимоги підтримує, відповідач з позовом згодний . Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, а також, зважаючи на визнання відповідачем вимог позивачів, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. [INFO] в с.Миропілля Краснопільського району Сумської області померла [PERSON] , яка на день смерті була зареєстрована одна за адресою [ADDRESS] ). Після смерті спадкодавиці відкрилась спадщина, а саме на житловий будинок з земельними ділянками та земельну ділянку загальною площею 0,86 га, розташовану на території Миропільської сільської ради Краснопільського району Сумської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та інше спадкове майно (ас.19). Позивачі є дітьми померлої [INFO] [PERSON] (ас. 16-18). За життя [PERSON] склала заповіт, за яким земельну ділянку, жилий будинок і все майно, яке буде належати останній на день її смерті заповідала в рівних частинах [PERSON] , [PERSON] ( [ADDRESS] ). Позивачі є спадкоємцями на майно померлої за законом відповідно до ст.1261 ЦК України та за заповітом. Постановою приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Вангородським В.В. позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з пропуском строку для подачі заяви про прийняття спадщини (ас.21). Згідно ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. Позивачі не звернулися своєчасно до нотаріуса для одержання свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з необізнаністю зі спадковим законодавством оскільки вважали, що будучи єдиними спадкоємцями за заповітом на все майно матері розпорядились належним матері майном у вигляді житлового будинку одразу після її смерті, а про наявність іншого спадкового майна дізнались лише в кінці 2019 року, тобто вже після спливу строку на прийняття спадщини. За змістом ч.3 ст. 200, ч.4 ст. 206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що обраний позивачами спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу цивільно правових відносин. На підставі викладеного,

Outcome: approved