Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

у вересні 2014 року, [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], 3-тя особа: [PERSON] - про виселення. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач зазначив, що він та його дружина [PERSON] проживають в квартирі за адресою [ADDRESS]. Вказана квартира Квартира зареєстрована за [PERSON] та записано в реєстрову книгу № 31 за реєстровим номером 288 на підставі, довідки ЖСК «Домостроитель» № 3/9 від 30.10.1992 року. В квартирі разом з [PERSON] проживає її син [PERSON]. 17 липня 2013 року Позивач звернувся до Солом'янського районного суду м. Києва із позовною заявою про визнання права власності на 1/2 частини квартири, усунення перешкод в користуванні квартирою. 25 лютого 2014 року рішенням Солом'янського районного суду м. Києва було визнано право Позивача на 1/2 частини квартири та зобов'язано Відповідача не чинити перешкод Позивачу в користуванні квартирою. Інша 1\\2 частина квартири була визнана на праві власності за дружиною Позивача - [PERSON]. Оскільки відповідач постійно перешкоджає користуватись позивачу належною йому на праві власності частиною квартири, вчиняє фізичне насильство, позивач просить суд виселити [PERSON] з квартири, що розташована за адресою [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву в якій просить суд розгляд справи провести у відсутність позивача. Відповідач в судове засідання не з'явився, направивши суду клопотання про відкладення розгляду справи у зв'язку із тимчасовою втратою працездатності. Суд не вбачає підстав для задоволення клопотання, оскільки воно не підтверджене жодними доказами, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи із наступного. Судом встановлено, що квартира розташована за адресою [ADDRESS] належить [PERSON] по ? частині. В квартирі разом з [PERSON] проживає її син [PERSON]. Відповідач систематично псує жиле приміщення та використовує його не за призначенням, оскільки речі Відповідача займають значну площу житлового приміщення, що заважає Позивачеві вільно та на свій розсуд користуватися своєю власністю. Також, Відповідач систематично порушує правила співжиття: здійснює психологічний тиск, застосовує фізичну силу до Позивача, що робить неможливим проживання з Відповідачем в одній квартирі. Позивач неодноразово звертався до органів внутрішніх справ з метою застосування до Відповідача заходів примусу, проте це не дало результатів. 21.01.14 року Позивач звернувся із заявою до Солом'янського РУ ГУ МВС у м. Києві про те, що 30.12.2013 року приблизно о 21.15 год. [PERSON], перебуваючи за адресою: [ADDRESS], умисно заподіяв йому легкі тілесні ушкодження. Згідно висновку експерта № 161 від 21.01.2014 року при проведенні судово-медичної експертизи Позивача на тілі останнього було виявлено легкі тілесні ушкодження. Дана обставина підтверджується копією Постанови про закриття кримінального провадження від б серпня 2014 року. Вказані обставини також встановлені рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 25 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Згідно змісту ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 319 Цивільного кодексу України визначено, що саме власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений в здійсненні права власності (ч.2 ст. 321 Цивільного кодексу України). Разом з тим, згідно ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 116 Житлового кодексу УРСР якщо члени сім'ї наймача або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заход запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. За таких обставин суд вважає, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. З урахуванням задоволення позову, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 244 грн. Враховуючи наведене,

Outcome: approved