Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] коштів у сумі 251 550, 00 грн. (двісті п`ятдесят одна тисяча п`ятсот п`ятдесят) грн. В обґрунтування позовної заяви позивач зазначив про те, що в листопаді 2018 року позичив грошові кошти в розмірі 9000 доларів США відповідачу [PERSON] , який, в свою чергу, власноручно в присутності свідка [PERSON] написав розписку, в якій зобов`язався повернути вказану суму грошей з відсотками 5% до 30 травня 2019 року. На неодноразові звернення з проханням повернути кошти відповідач не реагує, борг не повертає, що змусило позивача звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді від 15 березня 2021 року позовну заяву [PERSON] прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання на 10.00 год. 9 квітня 2021 року, справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 11 травня 2021 року підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів закрито, справу призначено до судового розгляду по суті на 10.00 год. 02 червня 2021 року. Позивач та його представник - адвокат Олійник А.М. у судове засідання не з`явились, у поданій до суду письмовій заяві просили розгляд справи проводити за їх відсутності, вказали, що позов підтримують у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень адресату, відзив на позов не подав, із заявами, клопотаннями до суду не звертався. Як вбачається зі змісту позовної заяви, місцем проживання відповідача є [ADDRESS] . Саме на цю адресу судом направлялись судові повістки про виклик відповідача у підготовче засідання та в судове засідання для розгляду справи по суті. Згідно з повідомленням виконавчого комітету Теплицької селищної ради Вінницької області від 11 березня 2021 року № 389 відомості щодо реєстрації місця проживання [PERSON] , [INFO] , по Теплицькій селищній раді смт. Теплик відсутні. Відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України відповідач, третя особа, свідок, зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження чи місце роботи якого невідоме, а також заінтересована особа у справах про видачу обмежувального припису викликаються до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, яке повинно бути розміщене не пізніше ніж за десять днів, а у разі розгляду справи про видачу обмежувального припису - не пізніше 24 годин до дати відповідного судового засідання. З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Тому судом здійснено оголошення про виклик [PERSON] у судове засідання шляхом розміщення його на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, відповідач є належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою позивача та його представника вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно вимог статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Позивач, звернувшись до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики зазначив, що в листопаді 2018 року він передав у позику відповідачу грошові кошти у сумі 9000 доларів США. Позивачем на підтвердження вимог за позовом суду надана розписка, складена і підписана відповідачем власноручно, якою останній підтвердив отримання від [PERSON] в борг 9000 доларів США під 5 % із зобов`язанням їх повернення до 30.05.2019 року. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник (позичальник) видає кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Аналіз частини другої статті 1047 ЦК України дозволяє зробити висновок, що розписка не є формою договору, а може лише підтверджувати укладення договору позики. По своїй суті розписка позичальника є тільки замінником письмової форми договору позики, оскільки вона підписується тільки позичальником. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року в справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18) вказано, що: «за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Суд, надавши оцінку всім наявним доказам, наданими сторонами по справі, проаналізувавши, в тому числі, зміст розписки про отримання коштів відповідачем від позивача, приходить до висновку, що між відповідачем і позивачем був укладений договір позики, оформлений розпискою, власноручно складеною і підписаною ним із зазначенням, в тому числі, факту отримання коштів в борг в сумі 9000 доларів США, прописавши строк і порядок їх повернення. Зміст розписки містить відомості про отримання грошових коштів відповідачем в борг. У відповідності до статті 1046 ЦК України, розписка відповідача підтверджує факт передачі [PERSON] та отримання [PERSON] грошових коштів, у ній зазначені зобов`язання позичальника повернути позикодавцеві таку ж суму із відсотками (5%), такий договір є укладеним з моменту передання грошей, що підтверджується підписом відповідача на розписці. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судові засідання неодноразово не з`являвся, що свідчить про його небажання висловити свою думку щодо позовних вимог, визнати їх чи заперечити, надати суду відповідні докази. Таким чином, суд вважає доведеною обставиною, що укладений сторонами договір позики, оформлений розпискою, є не лише фактом укладення договору позики, а й фактом передачі позикодавцем грошової суми позичальнику, і як наслідок виникнення у відповідача боргового зобов`язання. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах: від 02 липня 2014 року у справі № 6-79цс14 і від 24 лютого 2016 року у справі № 6-50цс16. В свою чергу відповідачем жодних належних і допустимих доказів протилежного суду не надано. Згідно із вимогами ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Відповідно до положень ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати боргу за договорами позики відповідач порушує покладені на себе зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. При цьому, наявність оригіналу розписки у позивача (позикодавця) згідно з положеннями статті 545 ЦК України свідчить, що зобов`язання з повернення позики відповідачем (позичальником) частково або в повному обсязі не виконано. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Зі змісту розписки вбачається, що строком виконання зобов`язання з повернення грошових коштів зазначено 30.05.2019 року. Таким чином, у зазначений строк зобов`язання відповідачем не виконано, а тому позовні вимоги позивача підлягають задоволенню у вказаному ним розмірі: 9000 (дев`ять тисяч) доларів США, що по курсу долара США на день звернення позивача із позовом до суду (1 долар США = 27,95 грн.) становить 251 550,00 (двісті п`ятдесят одна тисяча п`ятсот п`ятдесят) грн. в рахунок стягнення боргу за договором позики. Щодо повернення відсотків за борговою розпискою позивачем питання у позові не ставиться. Судові витрати по справі судом визначаються відповідно до положень ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved