Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У березні 2014 року позивач ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору №б/н від 06.05.2008 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином не виконував зобов'язання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 20.02.2014 року у сумі 23792 грн. 24 коп., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3000 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 11833 грн. 09 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 7350 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова) в розмірі 1109 грн. 15 коп. У зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. В судовому засіданні представник позивача Бондаренко Ю.В., яка діє на підставі довіреності № 343-О від 30.12.2013 року просила позов задовольнити повністю з підстав в ньому наведених. Щодо строку позовної давності зазначала, що [PERSON] заборгованість за кредитом не погасив, тому доводи щодо застосування позовної давності є необґрунтованими. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце і час розгляду справи повідомлявся належним чином, надав письмові заперечення проти позову, з якого вбачається, що він наполягав, що позивачем було пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з даним позовом, оскільки договір, укладений 06.05.2008 року припинив свою дію 05 травня 2010 року. У зв'язку з чим, звертаючись до суду з позовом у квітні 2014 року, позивач пропустив трирічний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, що є підставою для відмови у задоволенні позову. Крім того зазначав, що позивач не довів належними та допустимими доказами факт отримання ним кредитних коштів. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 23.04.2014 року, позовні вимоги не визнала, просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, у зв'язку з тим, що позивач пропустив строк позовної давності для звернення до суду з заявленими вимогами. Також зазначала, що позивач не надав до суду видаткового касового ордеру або відомості, щоб свідчили про отримання готівки [PERSON] Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши надані сторонами документи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 06.05.2008 року (а.с.6), відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 3000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Також судом встановлено, що кредитний договір, який складається із письмової заяви [PERSON] від 06 травня 2008 року, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, укладений у письмовій формі, підписаний уповноваженими на це посадовими особами ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК» та особисто [PERSON], зміст правочину не суперечить актам цивільного законодавства та моральним засадам суспільства, і на підставі статті 629 ЦК України цей договір є обов'язковим для виконання. Умовами заявки на отримання кредитних коштів підтверджено, що Банк повністю виконав умови кредитного договору, видавши [PERSON] кредитні ресурси у розмірі 3000 грн. Посилання представника відповідача та відповідача про недоведеність передачі готівки [PERSON] на думку суду є безпідставними, оскільки обидві сторони не заперечували, що договір був укладений, тому відповідно до положень частини 1 статті 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Крім того, з зустрічними вимогами про визнання договору №б/н від 06.05.2008 року недійсним або неукладеним, сторона відповідача до суду не зверталась. Згідно довідки-розрахунку ПАТ «АКЦЕНТ - БАНК», судом встановлено, що заборгованість [PERSON] за кредитним договором перед Банком станом на 20 лютого 2014 року становить 23792 грн. 24 коп., що складається з заборгованості за кредитом в розмірі 3000 грн. 00 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 11833 грн. 09 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом у розмірі 7350 грн., штрафу (фіксована частина) в розмірі 500 грн. 00 коп. та штрафу (процентна складова) в розмірі 1109 грн. 15 коп. (а.с.2-5) Із пункту 6.5 Умов та правил надання банківських послуг вбачається, що клієнт зобов'язується погашати заборгованість за кредитом та відсотками за користування ним, за перевитратами платіжного ліміту, а також сплачувати комісію на умовах, передбачених договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором; а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Як передбачено ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим до виконання сторонами. Як вбачається з Умов та Правил надання банківських послуг, які складаються з двох розділів, у п. 2 розділу І зазначено, що мінімальний обов'язковий платіж це розмір боргових зобов'язань позичальника, які щомісячно підлягають сплаті позичальником протягом строку дії картки. Відповідно до п. 3.1.1 розділу ІІ Правил користування платіжною карткою (далі - Правила) строк дії картки вказується на лицевій стороні картки (місяць і рік). Картка дійсна до останнього календарного дня зазначеного місяця. Пунктом 3.1.3 Правил встановлено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується Банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії картки) не надійшла письмова заява держателя картки щодо закриття карткового рахунку, а також за умови наявності грошових коштів на картковому рахунку для оплати послуг з виконання операцій по картковому рахунку, та при дотриманні інших умов продовження, передбачених договором. Зі змісту п.5.4 Правил вбачається, що строк погашення кредиту у повному обсязі здійснюється не пізніше останнього дня місяця, вказаного на платіжній картці у полі «місяць». Відповідно до п. 9.4 Умов у разі наявності перевитрати платіжного ліміту по картці та непогашення його клієнтом на протязі шести місяців, картка закривається. Згідно змісту позову відповідач отримав кредит у розімірі 3000, 00 грн. з дією договору протягом 12 місяців з моменту підписання. Відповідно до частин 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У заяві відповідача про отримання вищезазначеної кредиту вказано термін дії договору 12 місяців. Статтями 256, 257 ЦК України встановлено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися зо суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно частині 3 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Така заява була подана відповідачем 30.04.2014 року під час розгляду справи. Як передбачено ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Враховуючи вищенаведене, у Банку виникло право вимагати повернення кредиту згідно умов договору з 06.05.2009 року. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014р. (справа №6-14цс14) правила користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору визначають, що картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору. Згідно з ч.2 ст. 214 ЦПК України при виборі правової норми, що підлягає застосуванню до спірних правовідносин, суд зобов'язаний враховувати висновки Верховного Суду України, викладені у рішеннях, прийнятих за результатами розгляду заяв про перегляд судового рішення з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України рішення Верховного суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх судів України. Оскільки жодних платежів по погашенню кредиту за договором [PERSON] не здійснював, що підтвердив в залі суду представник позивача, тому з врахуванням вимог ст. 264 ЦК України, строк позовної давності не перервався. Проте, як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до суду із відповідним позовом про захист свого порушеного права лише 31 березня 2014 року. Згідно ст. 610 та ч. 1 ст. 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Тому не має правового значення для вирішення питання про застосування строку позовної давності положення п. 9.12 Умов щодо автоматичної пролонгації договору. Відповідач не користувався (не сплачував) за договором №б/н від 06.05.2008 року з травня 2008 року. При цьому позивач не надав жодного належного та допустимого доказу того, що відповідно до п. 3.1.3 Правил строк дії договору продовжувався шляхом надання Клієнту Картки з новим строком дії та не підтверджено обставин щодо випуску Банком картки з новим строком дії. Тобто після закінчення строку виконання зобов'язань - строку дії картки (договору), який складає 12 місяців, та припинення виконання позичальником своїх зобов'язань банк мав право протягом трьох років звернутися до суду з позовом про стягнення кредитної заборгованості. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що зазначені обставини є підставою для відмови у позові про стягнення кредитної заборгованості у зв'язку з пропуском позивачем загального строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed