Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якій просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця на період його навчання, починаючи з дня предявлення позову до суду та до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23 років. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що з відповідачем вони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], який проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Син навчається на денній формі навчання Павлоградського коледжу Державного ВНЗ «НГУ», форма навчання контрактна. У зв'язку з цим, він потребує матеріальної допомоги, відповідач ніякої допомоги на його утримання не надає, хоча має можливість надавати зазначену допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 17 квітня 2018 року відкрито провадження по справі, справу призначено до розгляду у порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Відповідач у судове засіданні не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 263 ЦПК України зазначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3--1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3--2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 6 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Так, судом по справі встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-КИ № 053427, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Павлоградської міської ради Дніпропетровської області. Згідно довідки, виданої Павлоградським коледжем Державного вищого навчального закладу «Національний Гірничий Університет» від 20 лютого 2018 року, [PERSON] навчається на 1 курсі денної форми навчання Павлоградського коледжу, термін закінчення навчання червень 2021 року. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Виходячи з принципу розумності та справедливості при вирішенні даної справи, враховуючи рівний обов'язок обох батьків щодо утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання, бере до уваги викладені обставини та вважає за можливе зобовязати відповідача виплачувати аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, на час його навчання у Павлоградському коледжі Державного вищого навчального закладу «Національний Гірничий Університет», але не більше ніж до досягнення ним 23 років. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 19 березня 2018 року. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved