Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 12 березня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~74. В обґрунтування позову зазначала, що з 12 березня 2010 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Останнім часом проживання з відповідачем стало неможливим, [PERSON] у присутності дітей досить часто влаштовував сварки. Вона неодноразово намагалася звернути увагу чоловіка на його поведінку, проте на її зауваження він не реагує. На даний час вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Вважає, що розірвання шлюбу є єдиним виходом, щоб побудувати нове щасливе життя. Після розірвання шлюбу діти будуть проживати з нею. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, просила суд розірвати шлюб між нею і [PERSON], оскільки за наданий судом час примирення між ними не відбулося, у їхніх відносинах нічого не змінилося. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Також пояснив, що за наданий судом час сторони не примирилися. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Розяснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову відповідачем закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. 12 березня 2010 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис №\~74. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], і сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За наданий судом час вони не примирилися. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо та примиритися не бажають, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., який підлягає стягненню на її користь з відповідача згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved