Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-26 00:00:00

У березні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Полтавської обласної громадської організації «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» (далі - ПОГО «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава») про стягнення заборгованості по зарплаті та стягнення моральної шкоди. Позивач зазначав, що 01.07.2011 року між сторонами по справі було укладено спортивний договір (далі контракт), за яким він прийнятий на посаду спортсмена професіонала гандбольної команди клубу «Гандбольний клуб «Динамо Полтава». У доповненні до спортивного контракту сторони домовились, що у разі представлення гравцем акту виконаних робіт або за відповідною оцінкою старшим тренером індивідуальних фізичних затрат, Клуб забезпечує спортсмена в тому числі щомісячною сумою 4500,00 доларів США. 01.10.2012р. між сторонами спортивного контракту укладено додаткову угоду про розірвання контракту від 01.07.2011р. за взаємною згодою. В порушення вимог трудового законодавства в період роботи на посаді спортсмена-професіонала з 01.07.2011р. по 01.10.2012р. заробітна плата не виплачувалася. Виходячи з розміру щомісячної заробітної плати 4500,00 доларів США, заборгованість становить 54000,00 доларів США, що еквівалентно 431622,00 грн. (за курсом НБУ на дату подачі позову 7,993 грн. за 1 долар США). Також позивач виграв змагання, за що пунктами 3, 6 додатку №1 до цього контракту від 01.03.2012 року передбачено, що у випадку, якщо команда займає перше місце за результатами ігор Чемпіонату України, спортсмен отримує премію в сумі однієї грошової винагороди, у випадку завоювання першого місця в Кубку України, спортсмен отримує премію в розмірі 50% місячної грошової винагороди. Однак премії йому також не виплачені, тому до сплати підлягає сума у гривневому еквіваленті у розмірі 53952,75 грн. Також позивач 07.02.2012р. під час гри отримав травму плеча, йому була проведена операція, за яку позивач сплатив 26644,00 грн. Відповідно до умов контракту зобов'язання по медичному обслуговуванню несе Клуб. Всупереч умовам договору відповідач не здійснив остаточного розрахунку з позивачем за понесені витрати на медичне лікування, у зв'язку з чим позивач просить стягнути з відповідача понесені витрати на лікування у сумі 13322,00 грн. Позивач зазначає, що йому завдано моральну шкоду, яка виразилася в душевних стражданнях, переживаннях, втраті життєвих зв'язків, порушенні способу життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінив у 5000 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі в сумі 431622,00 грн., заборгованість по преміям в сумі 53952,75 грн., забргованість по оплаті медичного лікування у сумі 13322,00 грн. та 5000,00 грн. в якості компенсації за спричинену моральну шкоду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач заперечень проти позову не надав. Представник відповідача в першому судовому засіданні пояснив, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач не мав дозволу на постійне проживання на території України та дозволу на працевлаштування, тому, за узгодженням між ним та керівником Гандбольного клубу «Динамо-Полтава» він був працевлаштований в ТОВ «Нафтова компанія Красноленінськнафтогаз» (Російська Федерація, Ханти-Мансійський автономний округ Юрга, м. Нягань), де отримував щомісячну заробітну платню у сумі, яка зазначена у спортивному контракті. Крім того, спортивний контракт позивач уклав з громадською організацією, а тому здійснював свою діяльність на безоплатній основі. В подальшому представник відповідача в судові засідання не з'являвся, про дату та місце слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, а тому суд за згоди представника позивача вважає можливим слухати справу у відсутність представника відповідача згідно ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» громадяни мають право займатися фізичною культурою і спортом незалежно від ознак раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних або інших ознак. Статтею 38 Закону України «Про фізичну культуру і спорт» передбачено, що професійний спорт - комерційний напрям діяльності у спорті, пов'язаний з підготовкою та проведенням видовищних спортивних заходів на високому організаційному рівні з метою отримання прибутку. Діяльність у професійному спорті спортсменів, тренерів та інших фахівців, яка полягає у підготовці та участі у спортивних змаганнях серед спортсменів-професіоналів і є основним джерелом їх доходів, провадиться відповідно до цього Закону, Кодексу законів про працю України та інших нормативно-правових актів, а також статутних та регламентних документів відповідних суб'єктів сфери фізичної культури і спорту та міжнародних спортивних організацій. Спортсмен набуває статусу спортсмена-професіонала з моменту укладення контракту з відповідними суб'єктами сфери фізичної культури і спорту про участь у змаганнях серед спортсменів-професіоналів. Як передбачено ст.ст. 9, 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов'язки і відповідальність сторін, умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, у тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Недійсними є лише умови договору про працю, які погіршують становище працівника порівняно з законодавством України про працю. Згідно зі ст. 2 Закону України від 24.03.1995 року «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати і інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Статтею 43 Конституції України встановлено право кожного на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Судом встановлено, що 01.07.2011р. між Полтавською обласною громадською організацією «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» та [PERSON] було укладено спортивний контракт про належність спортсмена [PERSON] в ролі гравця гандбольної команди майстрів «Динамо-Полтава», учасниці чемпіонату України з гандболу серед чоловічих команд. Строк дії контракту сторони встановили з 01.07.2011р. по 30.06.2013р. (а.с.7). Таким чином, уклавши контракт з суб'єктом сфери фізичної культури і спорту про участь у змаганнях серед спортсменів-професіоналів, відповідно до ст. 38 Закону України «Про фізичну культуру і спорт», [PERSON] набув статусу спортсмена-професіонала. Робота професійного спортсмена передбачена національним класифікатором України «Класифікатор професій» ДК 003:2005. Із наданого позивачем спортивного контракту від 01.07.2011року вбачається, що він укладений між Полтавською обласною громадською організацією «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» в особі виконавчого директора Шпехти В.Н. і спортсменом [PERSON], підписаний ними та завірений печаткою. Відповідно до змісту Положення про Полтавську обласну громадську організацію «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава», до повноважень виконавчого директора входить укладення контрактів зі спортсменами без додаткового погодження з президентом. Доказів того, що цей договір визнаний недійсним чи скасований відповідачем, суду не надано. Відповідно до умов контракту спортсмен зобов'язався в тому числі працювати в режимі ненормованого робочого часу, приймати участь у спортивних іграх клубу, учбовому і тренувальному процесі. Гандбольний клуб зобов'язався при підписанні контракту провести медичне обстеження спортсмена, забезпечити його в період учбово-тренувальних зборів і змагань страховкою, безплатним харчуванням, а за наявності фінансової можливості - щомісячним харчуванням з урахуванням досягнутих спортивних показників (за оцінкою головного тренера), вести облік фактично відпрацьованого спортсменом часу, за необхідності забезпечувати медичним лікуванням, забезпечувати оплату грошового утримання спортсмена після травми протягом 4 місяців, не враховуючи місяця отримання травми. Згідно контракту, фінансові відносини сторін встановлюються для кожного спортсмена індивідуально і оговорюються на засіданні ради ГК «Динамо-Полтава». Пунктом 5.1 контракту встановлено, що гандболіст має право достроково розірвати цей контракт в односторонньому порядку у випадку не виконання клубом своїх зобов'язань згідно з контрактом або не виплати грошового утримання більше двох місяців. Особливими умовами контракту встановлено, що з спортсменом-гравцем можуть бути прийняті особливі умови контракту, які мають рівну юридичну силу з спортивним контрактом. Відповідно до вказаних умов спортивного контракту між його сторонами 01.07.2011р. було укладено доповнення до спортивного контракту, а саме, особливі умови спортивного контракту з гравцем чоловічої гандбольної команди [PERSON] на період з 01.07.2011р. по 20.06.2012р. (а.с.9). Сторони домовилися, що клуб забезпечує [PERSON], виконуючого обов'язки спортсмена-гравця компенсаційним харчуванням на суму 78,00 грн. на добу, а у випадку надання акту виконаних робіт або по визначеній оцінці старшим тренером індивідуальних фізичних затрат, йому виплачується щомісячно сума не більше 4500,00 доларів США, яке може виплачуватися у національній валюті по курсу НБУ на день виплати. Також пунктами 3, 6 Доповнення до спортивного контракту сторони встановили, що у у випадку, якщо команда займає перше місце за результатами ігор Чемпіонату України, спортсмен отримує премію в сумі однієї грошової винагороди, у випадку завоювання першого місця в Кубку України, спортсмен отримує премію в розмірі 50% місячної грошової винагороди. Виходячи із вищезазначених норм права цей спортивний контракт відповідає нормам трудового законодавства та Закону України «Про фізичну культуру і спорт», в ньому визначені обов'язки сторін та їх відповідальність, створення відповідних житлово-побутових умов, дотримання його особистих прав, в тому числі визначені зобов'язання суб'єкта організації діяльності спортсмена-професіонала щодо виплати йому заробітної плати та премії, розмір яких зазначений у додатках до цього договору (контракту). Відповідно до ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженного ним органу про зарахування працівника на роботу. [PERSON] зарахований на роботу наказом №2-ЧК від 01.07.2011р., що підтверджується довідкою Гандбольного Клубу №42 від 01.08.2012р. (а.с.14). Виконання [PERSON] зобов'язань за спортивним контрактом в період 2011-2012 років, його участь як спортсмена-професіонала у змаганнях на чемпіонаті України та Кубку України від ТОВ «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава», відповідачем не заперечується і підтверджується заявочним листом від ГК «Динамо-Полтава» на участь у розіграші фіналу чотирьох Кубку України з гандболу серед чоловічих команд (сезон 2011/2012), згідно з яким допущено до участі 35 осіб, в тому числі [PERSON] на підставі контракту від 01.07.2011р. (а.с.136-137), протоколами матчів за участю ГК «Динамо-Полтава» (а.с.141-145). Згідно з довідкою Федерації гандболу України №609 від 20.05.2013р. [PERSON] у складі гандбольного клубу «Динамо-Полтава» згідно зі спортивним контрактом з ПОГО «Гандбольний клуб «Динамо-Полтава» від 01.07.2011р., став чемпіоном України та володарем Кубку України з гандболу серед чоловічих команд Суперліги сезону 2011-2012 років (а.с.25). Довідкою №548 від 21.03.2013р. Федерація гандболу України підтвердила, що [PERSON] дійсно у складі ГК «Динамо-Полтава» став чемпіоном України та володарем Кубка України з гандболу серед чоловічих команд Суперліги сезону 2011-2012 років (а.с.26). Трудові правовідносини між сторонами за цим контрактом були припинені 01.10.2012р. у звязку з його розірванням (а.с.11). Доводи позову, що за роботу позивача на посаді спортсмена-професіонала ГК «Динамо-Полтава» заробітна плата за період з 01.10.2011р. по 01.10.2012р. і премія Клубом не виплачувалася, відповідачем не спростовані. Заперечуючи проти позову, відповідач посилається на отримання позивачем заробітної плати за спортивним контрактом на підставі трудового договору №153 від 01.01.2011 року по 01.10.2012 року, за яким він був прийнятий на посаду інспектора служби економічної безпеки в ТОВ «Нафтова компанія Красноленінськнафтогаз» (Російська Федерація, Ханти-Мансійський автономний округ Юрга, м. Нягань) та йому щомісячно виплачувалася заробітна плата (а.с.103-105). Суд вважає, що виплата [PERSON] грошових коштів ТОВ «Нафтова компанія Красноленінськнафтогаз» не свідчить про те, що зазначена заробітна плата йому виплачувалася за спортивним контрактом з Гандбольним клубом «Динамо-Полтава» від 01.07.2011 року, умови якого він виконував як спортсмен-професіонал приймаючи участь у змаганнях. Відповідач не надав будь-яких доказів в підтвердження своїх доводів про виплату останнім заробітної плати позивачу за спортивним контрактом, що був укладений між позивачем та відповідачем, а не за трудовим договором, укладеним між позивачем та ТОВ «Нафтова компанія Красноленінськнафтогаз». При визначенні розміру заборгованості суд виходить з того, що особливими умовами спортивного контракту з [PERSON] на період з 01.07.2011р. по 20.06.2012р. встановлено, що клуб забезпечує [PERSON], виконуючого обов'язки спортсмена-гравця, у випадку надання акту виконаних робіт або визначеної оцінки старшим тренером індивідуальних фізичних затрат спортсмена, щомісячною винагородою у сумі не більше 4500,00 доларів США. Акти виконаних робіт сторонами не надані, згідно пояснень позивача та представника відповідача, акти виконаних робіт не складалися. Умовами контракту передбачено обов'язок гандбольного клубу вести облік фактично відпрацьованого спортсменом часу. Механізми впливу спортсменом на ведення роботодавцем обліку робочого часу, складання актів виконаних робіт, як і обов'язок спортсмена складати такі акти, умовами контракту, статутом ПОГО ГК «Динамо-Полтава», положенням про спортивну команду ГК «Динамо-Полтава» не передбачені. Щодо визначення розміру щомісячної грошової винагороди в залежності від визначеної оцінки старшим тренером індивідуальних фізичних затрат спортсмена, судом встановлено з показань допитаного в якості свідка старшого тренера ГК «Динамо-Полтава» [PERSON], що визначений в контракті розмір грошової винагороди дійсно міг зменшуватися у разі, якщо він оцінював роботу спортсмена незадовільно за допущені спортсменом порушення режиму тощо, які негативно вплинули на його результати. В такому разі на засіданні ради гандбольного клубу це обговорювалося і приймалося відповідне рішення. Безпосередньо старший тренер не визначав, у якому розмір буде виплачуватися щомісячна грошова винагорода у таких випадках. Щодо гравця клубу [PERSON], то за весь час його участі у зборах та змаганнях сезону 2011-2012 року жодних зауважень такого роду з боку тренера не було, оцінка його індивідуальних затрат завжди була високою. Вказані пояснення старшого тренера узгоджуються з умовами п. 3.1 контракту, яким передбачено, що фінансові відносини сторін встановлюються для кожного спортсмена індивідуально і оговорюються на засіданні ради ГК «Динамо-Полтава». Відповідачем не надано жодних документів на підтвердження встановлених на засіданні ради ГК «Динамо-Полтава» фінансових відносин між клубом і [PERSON], в тому числі пов'язаних з оцінкою індивідуальних фізичних затрат спортсмена. Враховуючи, що відповідачем не надано жодних документів, які б свідчили про наявність підстав для виплати [PERSON] щомісячної винагороди у розмірі, меншому ніж 4500,00 доларів США, суд дійшов висновку, що розмір заборгованості по заробітній платі за період з 01.10.2011р. по 01.10.2012р., становить 54000,00 доларів США (з розрахунку 4500,00 доларів США на місяць за 12 місяців), що еквівалентно 431622,00 грн. за курсом НБУ станом на дату розрахунку 13.03.2013р. 7,993 грн. за 1 долар США, і підлягає стягненню з відповідача. Також відповідно до умов контракту підлягає стягненню премія за зайняття командою першого місця за результатами ігор Чемпіонату України в сумі 4500,00 доларів США, та першого місця в Кубку України в сумі 2250,00 доларів США, а всього премії в сумі 6750,00 доларів США, що еквівалентно сумі 53952,75 грн. (за курсом НБУ станом на дату розрахунку 13.03.2013р. 7,993 гривні за 1 долар США). Суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з відповідача понесених позивачем витрат на лікування у сумі 13322,00 грн. Судом встановлено, що позивач 07.02.2012р. під час гри ГК «Будівельник» - ГК «Динамо-Полтава» отримав травму плеча, йому була проведена операція. Вартість лікування становить 26644,00 грн., які були сплачені безпосередньо [PERSON], що підтверджується наданими медичною установою ЗАТ «Слан-Медіка» документами: актом здачі-прийняття робіт від 10.05.2012р., медичною картою хворого, протоколом операції, виписним епікризом, прибутковим касовим ордером №473 від 10.05.2012р. (а.с.86-95). Відповідно до умов п.2.2 контракту, клуб зобов'язався за необхідності забезпечувати спортсмена медичним лікуванням, обстеженням, диспансеризацією на час дії контракту. Пунктом 9.3 контракту передбачено, що у разі отримання спортсменом травми під час змагань, Клуб оплачує йому госпіталізацію до виписки, за умови, що лікарня і лікар визначені Клубом. З листа [PERSON] президенту Клубу від 21.09.2012р. вбачається, що медичний заклад та лікарі, строки проведення операції були погоджені з клубом. Лікар команди [PERSON] підтвердив вказані обставини. ГК «Динамо-Полтава» сплатило [PERSON] лише 50% вартості його лікування, що не заперечувалося відповідачем. Таким чином, відповідач визнав свій обов'язок оплатити вказане лікування спортсмена відповідно до умов контракту, однак виконав його не у повному обсязі. Законність оплати 50% вартості лікування відповідачем не доведена. З урахуванням цього з відповідача підлягає стягненню 13322,00 грн. за лікування позивача. Також суд вважає, що діями відповідача (не виплатою заробітної плати та премій за трудовим договором (контрактом) завдано моральної шкоди позивачу, оскільки порушення відповідачем його прав призвело до моральних страждань, втрати його нормальних життєвих зв'язків і вимагали від позивача додаткових зусиль для організації свого життя, тому виходячи із засад розумності та справедливості відповідно до ст. 237-1 КЗпП України вважає можливим стягнути моральну шкоду в розмірі 500 грн. В решті позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнений від оплати судових витрат по цій справі, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3441,00 грн.

Outcome: partial