Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-19 00:00:00

У вересні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , ПрАТ «АСК «ОМЕГА», в якому просила стягнути у відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з відповідача 1 - 621 727 грн. 46 коп.; з відповідача 2 - 100 000,00 грн. та понесені судові витрати у розмірі 42 569 грн. 67 коп. Мотивуючи позовні вимоги, позивач зазначила, що 05.08.2018 року на перехресті вулиць Бастіонної, М. Бойчук, бульвару Л.Українки в м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Volkswagen Tauran», д.н.з [NUMBER] , власником якого є відповідач 1 та автомобіля марки «Jaguar XKR», д.н.з [NUMBER] , власником якого є позивач. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 12.10.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП України. Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АМ1709182 цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди застрахована у ПрАТ «АСК «ОМЕГА» та виплата страхового відшкодування складає 100 000 грн. 00 коп. Про дорожньо-транспортну пригоду позивач повідомила страховика у визначений договором строк та позивач надала всі необхідні документи. Водночас, відповідачем 2 позивачу не було виплачене страхове відшкодування. Оскільки вимоги позивача не виконані, то остання просила суд стягнути з відповідача 2 суму страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності страховика у розмірі 100 000,00 грн. Крім того, відповідно до рахунку від 08.08.2018 року, виставленого сертифікованою станцією технічного обслуговування ТОВ «Віді-Пауер» вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Jaguar XKR», д.н.з [NUMBER] складає 721 727 грн. 46 коп. Враховуючи, що сума страхового відшкодування не покриває фактичного матеріального збитку, заподіяного позивачу, відповідач 1 зобов`язаний відшкодувати позивачу різницю між фактичним розміром шкоди та встановленим лімітом відповідальності страховика в сумі 621 727 грн. 46 коп. Також позивач просила суд стягнути з відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог на її користь понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн. 00 коп. та судовий витрати у розмірі 7569,67 грн. Ухвалою суду від 03.10.2018 року провадження у справі відкрито за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче засідання на 13.12.2018 року (т. 1 а.с. 44). Ухвалою суду від 03.10.2018 року заяву позивача [PERSON] про забезпечення позову задоволено частково, накладено арешт на двокімнатну квартиру, що належить [PERSON] , яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1032231880000, в межах ціни позову 721 727 грн. 46 коп. (т. 1 а.с. 46), яка постановою Київського апеляційного суду від 24 січня 2019 року скасована частково та накладено арешт на 1/3 частини вказаної квартири (а.с. 131-135 контрольного провадження). Ухвалою суду від 16.11.2018 року заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про виправлення описки в ухвалі суду від 03.10.2018 року задоволено (т. 1 а.с. 62). Ухвалою суду від 13.12.2018 року, занесеною до журналу судового засідання, прийнято заяву про збільшення позовних вимог (т. 1 а.с. 85-90) до розгляду даної справи, відповідно до якої позивач просила стягнути: - з [PERSON] - на її користь майнову у розмірі 629 042грн. 46 коп.; - з ПрАТ «АСК ОМЕГА» - на її користь майнову шкоду у розмірі 100 000 грн. 00 коп.; - з відповідачів - пропорційно до задоволених позовних вимог на її користь понесені судові витрати у розмірі 42 569 грн. 67 коп. Ухвалою суду від 13.12.2018 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено (т. 1 а.с. 147). Ухвалою суду від 13.12.2018 року у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи та судової автотехнічної експертизи (т. 1 а.с. 146). Ухвалою суду від 13.12.2018 року витребувано докази у ПрАТ «АСК «ОМЕГА» копію страхової справи, заведеної за страховим випадком - дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 5 серпня 2018 року на перехресті вулиць Бастіонної, М. Бойчук, бульвару Л.Українки в м. Києві за участю автомобілів Wolkswagen Tauran, номерний знак [NUMBER] , власником якого є [PERSON] , та автомобіля Jaguar XKR, номерний знак [NUMBER] , власником якого є позивач [PERSON] (т. 1 а.с. 148). 14.02.2019 року на виконання ухвали суду від 13.12.2018 року ПрАТ «АСК «ОМЕГА» надано копію матеріалів страхової справи (т. 1 а.с. 156-173). 03.12.2018 року до суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача 1 - [PERSON] , відповідно до якого його вина у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, а саме порушення правил дорожнього руху, що спричинило пошкодження транспортних засобів, які були учасниками дорожньо-транспортної пригоди 05.08.2018 року, може бути доведена виключно на підставі рішення суду, уповноваженого розглядати справи вказаної категорії, яке набрало законної сили, а отже, протокол про адміністративне правопорушення є недопустимим доказом на підтвердження його вини в межах розгляду даної цивільної справи про відшкодування шкоди. Крім того, рахунок від 08.08.2018 року, виставлений сертифікованою станцією технічного обслуговування ТОВ «Віді-Пауер» щодо вартості відновлювального ремонту транспортного засобу «Jaguar XKR», д.н.з [NUMBER] у розмірі 721 727 грн. 46 коп. є неналежним та недопустимим доказом у справі, оскільки ТОВ «Віді-Пауер» не є суб`єктом оціночної діяльності та не має права проводити оцінку майна, в тому числі визначати вартість відновлювального ремонту транспортного засобу. Також вказаний рахунок взагалі не містить відомостей про суму завданих позивачу збитків або вартості відновлювального ремонту. При цьому, ним застрахована цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу, що підтверджується полісом № АМ/1709182 в ПрПТ «АСК «ОМЕГА» та відповідно до відповіді останньої 02.10.2018 року було проведено огляд пошкодженого транспортного засобу, однак розрахунок розміру збитків, завданих транспортного засобу не здійснювався. Таким чином, вказане повністю спростовує твердження позивача про розмір завданої майнової шкоди у розмірі 721 727 грн. 46 коп. Крім того, позивачем на підтвердження заявленої суми судових витрат надано лише квитанція про сплату судового збору за подання позовної заяви в сумі 7 217 грн. 27 коп. та не надано доказів на підтвердження виконаних адвокатом послуг та робіт, докази їх вартості, детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та здійснення ним витрат, договору про надання адвокатських послуг та орієнтовний розрахунок суми судових витрат (т. 2 а.с. 17-24). Ухвалою суду від 01.03.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.04.2019 року (т. 2 а.с. 59). 19.04.2019 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення, відповідно до яких відповідач заперечив твердження позивача щодо наданого висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу, судового експерта [PERSON] від 24.01.2019 року № 91-1, оскільки дослідження визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, було проведено відповідно до вимог «Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів», затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003. Крім того, судовий експерт [PERSON] є атестованим судовим експертом, який пройшов відповідну підготовку та отримав кваліфікацію судового експерта зі спеціальності 12.2 з правом проведення товарознавчих експертиз, строком до 12.12.2017 року та строк було продовжено до 15.12.2020 року на підставі рішення Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України від 15.12.2017 № 42 (т. 2 а.с. 68-70). Ухвалою суду від 06.09.2019 року у справі призначено судову автотоварознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз (т. 2 а.с. 141). Ухвалою суду від 27.04.2020 року провадження у справі відновлено у зв`язку з поверненням матеріалів цивільної справи з висновком експертизи та призначено справу до судового розгляду на 06.07.2020 року (т. 2 а.с. 205). 07.09.2020 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] до суду надійшли письмові пояснення у справі щодо розміру відшкодування шкоди, встановленого висновком експерта за результатами проведення автотоварознавчої експертизи № 2608/20-54 від 06.03.2020 року, складеного старшим судовим експертом відділу транспортно-товарознавчих досліджень лабораторії автотехнічних, товарознавчих та спеціальних видів досліджень Київського науково-дослідного інституту судових експертиз МЮУ [PERSON], а саме вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу, пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.08.2018 року складає 249 572,00 грн. та вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 581 492 грн. 22 коп. При цьому, вартість матеріального збитку (шкоди) є більш, ніж вдвічі меншою за вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля, визначеного експертом, без урахування фізичного зносу деталей. Таким чином, вартість відновлювального ремонту без урахування зносу деталей, не є шкодою (збитками), яку має відшкодувати відповідач 1, оскільки обов`язок останнього в даному випадку полягає у поверненні транспортного засобу позивача до стану, який існував до дорожньо-транспортної пригоди. Водночас, встановлення за рахунок відповідача 1 нових деталей на транспортний засіб позивача буде поліпшенням якісних характеристик транспортного засобу, а не його відновлення до попереднього стану. Крім того, пошкодження транспортного засобу позивачу були здійснені не лише з вини відповідача 1, а з вини особи, яка була за кермом транспортного засобу позивача - [PERSON] . Таким чином, не притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності не свідчить про відсутність в його діях цивільно-правової відповідальності, що підлягає встановленню судом на загальних підставах в рамках даної справи. У зв`язку з чим, наявні підстави для застосування до виниклих правовідносин положень ст. 1193, 1188 ЦК України та зменшення розміру матеріального збитку, який підлягає відшкодуванню із [PERSON] вдвічі, із урахуванням види водія транспортного засобу позивача - [PERSON] (т. 2 а.с. 226-228). У судовому засіданні представник позивача Годецький І.Ю. підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позові з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на викладене у відзиві та письмових поясненнях, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі та заперечив щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 214 877 грн. 52 коп., посилаючись на відсутність зв`язку понесених витрат з розглядом справи, недоведеність істотного перевищення витрат на правничу допомогу адвоката порівняно з попереднім (орієнтовним) розрахунком та неспівмірність, нерозумність та необґрунтованість заявлених витрат на правову допомогу. Також просив призначити у справі комплексу судову експертизу для визначення розміру матеріального збитку та вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача, у зв`язку з перевищенням дозволеної швидкості руху водієм автомобіля «Jaguar XKR», д.н.з [NUMBER] [PERSON] . До судового засідання представник відповідача 2 - ПрАТ «АСК «ОМЕГА» не з`явився з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у його відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником автомобіля марки «Jaguar XKR», д.н.з [NUMBER] , що стверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . 05.08.2018 року о 13 год. 45 хв. відповідач 1 - [PERSON] , керуючи автомобілем «Фольксфаген», д.н.з. [NUMBER] , по Печерському мосту (перехрестя вул. Бастіонної та бул. Л.Українки) в місті Києві, здійснив рух на регульованому перехресті на заборонений червоний сигнал світлофора, внаслідок чого відбулось зіткнення з належним позивачу автомобілем «Jaguar XKR», д.н.з [NUMBER] під керуванням [PERSON] , в результаті чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 12.10.2018 року у справі № 757/39874/18-п (т. 2 а.с. 131), залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 15.04.2019 року, відповідача 2 - [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди [PERSON] забезпечена полісом обов`язкового страхування № АМ/1709182 відповідачем 2 - ПрАТ «АСК «ОМЕГА» із лімітом відповідальності 100 000 грн. за шкоду, заподіяну майну, розмір франшизи - 0,00 грн. 25.09.2018 року позивач звернулася до відповідача 2 - ПрАТ «АСК «ОМЕГА» із заявою про виплату страхового відшкодування у розмірі 100 000 грн. (т. 1 а.с. 157). 02.10.2018 року на виконання умов договору про проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, укладеного між ПрАТ «АСК «ОМЕГА» та ТОВ «Експерто-Асистуюча Компанія «Фаворит», останнім складено протокол № 7554 огляду колісного транспортного «Jaguar XKR», д.н.з [NUMBER] (т. 1 а.с. 165). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу № 7554 від 17.12.2018 року, проведеного оцінювачем колісних транспортних засобів ТОВ «Експерто-Асистуюча Компанія «Фаворит» [PERSON] за замовленням ПрАТ «АСК «ОМЕГА», вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження колісного транспортного засобу «Jaguar XKR», д.н.з [NUMBER] станом на 02.10.2018 року дорівнює з урахуванням ПДВ на запасні частини, але без врахування величини втрати товарної вартості з урахуванням ПДВ та 63 597,78 грн. - без урахування ПДВ. Проте, до даного часу страхове відшкодування в межах ліміту відповідальності відповідачем 2 позивачу не виплачено. Відповідно до Закону України «Про страхування» страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Згідно з пунктами 9.1, 9.2 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Вказані висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176цс18), від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц (провадження № 14-316цс18). Таким чином, обов`язок з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування покладається на страховика, а винуватець дорожньо-транспортної пригоди повинен сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Як встановлено судом, відповідачем 2 - ПрАТ «АСК «ОМЕГА» не було виплачено позивачу страхове відшкодування в межах страхової суми у розмірі 100 000,00 грн., доказів на спростування вказаного суду не надано, у зв`язку з чим суд доходить висновку про задоволення позову в частині стягнення з відповідача 2 на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 100 000,00 грн. Щодо вимог про стягнення з відповідача 1 - [PERSON] на користь позивача матеріальної шкоди, то суд вважає їх такими, що підлягають задоволенню, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В абзаці 3 пункту 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам роз`яснено, що при відшкодуванні страховиком шкоди, завданої особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, така особа сплачує потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Аналогічні правові висновки було викладено Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 23 жовтня 2019 року у справі № 337/1673/16-ц та постанові від 20 червня 2019 року у справі № 362/5422/15. Згідно з даними висновку № 103/18 автотоварознавчої експертизи від 16.10.2018 року, складеного експертом ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» Калініченко Ю.В. на замовлення позивача [PERSON] вартість заподіяної шкоди власнику автомобіля «Jaguar XKR», д.н.з [NUMBER] складає 303 102 грн. 16 коп. та вартість відновлювального ремонту автомобіля «Jaguar XKR», д.н.з [NUMBER] складає 729 042 грн. 07 коп. (т. 1 а.с. 92-122) Відповідно до висновку № 91-1 експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу від 24.01.2018 року, складеного експертом [PERSON]. на замовлення відповідача 1 - [PERSON] , вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Jaguar XKR», д.н.з [NUMBER] , внаслідок його пошкодження (з технічної точки зору) на дату огляду 09.01.2019 року складає 227 922,20 грн. (т. 1 а.с. 201-243). Допитані в судовому засіданні експерт [PERSON] , [PERSON] підтримали складені ними висновки з визначення вартості матеріального збитку з підстав, викладених в них. Враховуючи суттєву розбіжність звітів щодо розміру заподіяного позивачу матеріального збитку у зв`язку з пошкодженням автомобіля останньої, за клопотанням представника відповідача [PERSON] - [PERSON] ухвалою суду від 06.09.2019 року призначалась судова автотоварознавча експертиза (т. 2 а.с. 141). Відповідно до висновку експерта № 2608/20-54 від 06.03.2020 за результатами проведення автотоварознавчої експертизи, складеного старшим судовим експертом [PERSON] на виконання ухвали суду від 06.09.2019 року у справі 757/46828/18-ц, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Jaguar XKR», д.н.з [NUMBER] , пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 05.08.2018 року складає 249 572 грн. 00 коп. та вартість відновлювального ремонту вказаного автомобіля складає 581 492 грн. 22 коп. (т. 2 а.с. 152-204). Беручи до уваги, що висновок № 2608/20-54 від 06.03.2020, складений експертом [PERSON], який є фахівцем з певної галузі спеціальних знань, стаж експертної роботи з 2011 року, підписаний ним особисто та останній попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК України, суд бере до уваги даний доказ, як такий, що узгоджується з положеннями ст. 77, 78, 79 ЦПК України та кладе його в основу визначення матеріальних збитків, які підлягають стягненню з відповідача 1 - [PERSON] . Крім того, даний висновок складено відповідно до вимог чинного законодавства, зокрема відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2009 № 142/5/2092 (у редакції наказу Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.07.2009 за № 1335/5/1159), і яка є обов`язковою для експертів. Також судом встановлено, що експерт при проведенні вказаної експертизи використовував дані з довідника «Бюлетень Автотоварознавця №111», програмний комплекс «AUDATEX AudaNet» компанії «Аудатекс Україна», комп`ютерні програми для складання кошторису відновлювального ремонту колісного транспортного засобу іноземного виробництва «Audatex M21», «Audatex M95», «Aurora», «AudaNet». Тому, суд вважає, що судовим експертом [PERSON] у висновку № 2608/20-54 від 06.03.2020 було надано відповіді на поставлені питання в повному обсязі, і даний висновок є належним доказом у справі. При цьому, суд відхиляє твердження представника відповідача [PERSON] - [PERSON] , що вартість відновлювального ремонту без урахування зносу деталей, тобто встановлення на пошкоджений внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль позивача нових деталей, не є шкодою (збитками), а поліпшенням якісних характеристик транспортного засобу, як такі, що не заслуговують на увагу з огляду на таке. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) (пункт 1 частини другої статті 22 ЦК України). Згідно із статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Тобто, розмір збитків визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент дорожньо-транспортної пригоди або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як було роз`яснено у п. 9 постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). Аналогічне положення міститься і в п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». У постанові Верховного Суду України від 02 грудня 2015 року у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] повністю підтримав дані висновку № 2608/20-54 від 06.03.2020, який був ним виконаний на виконання ухвали суду та зазначив, що проведення відновлювального ремонту без заміни пошкоджених деталей на нові є не можливим, оскільки на транспортний засіб позивача такі деталі індивідуальні, їх виробництво не здійснюється та не підлягають ремонту. При цьому, доказів на спростування вартості відновленого ремонту автомобіля позивача без урахування коефіцієнту фізичного зносу відповідачем 1 суду не надано, іншого судом не встановлено. Крім того, суд не бере до уваги посилання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про наявність підстав для зменшення розміру матеріального збитку, який підлягає відшкодуванню із [PERSON] , вдвічі з урахуванням вини водія транспортного засобу позивача [PERSON] - [PERSON] та призначення у справі комплексної автотехнічної та автотоварознавчої судової експертизи для встановлення розміру матеріального збитку та вартості відновлювального ремонту автомобіля позивача у зв`язку з перевищенням дозволеної швидкості руху водієм автомобіля «Jaguar XKR», д.н.з [NUMBER] [PERSON] , оскільки постановою Печерського районного суду м. Києва від 29.11.2019 року у справі 757/24237/19-п, залишеною без змін постановою Київського апеляційного суду від 22.06.2020 року, провадження у справі про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП закрито за відсутності події і складу адміністративного правопорушення. Вказаною постановою встановлена невинуватість [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 05.08.2018 року на перехресті вул. Бастіонна та бул. Лесі Українки в м. Києві. За таким обставин, суд дійшов висновку, що сума страхового відшкодування в межах ліміту відповідальності є недостатньою для покриття реальної вартості ремонтних робіт, необхідних для відновлення пошкодженого в дорожньо-транспортної пригоди автомобіля позивача, у зв`язку з чим відшкодуванню відповідачем 1 [PERSON] на користь позивача підлягає сума в розмірі 481 492 грн. 22 коп. (581 492 грн. 22 коп. (вартість відновлювального ремонту) - 100 000 грн. - ліміт відповідальності). Виходячи зі встановлених обставин справи та вимог чинного законодавства, якими регламеновано спірні правовідносини, оцінивши докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. У іншій частині позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх безпідставністю та необгрунтованістю. У позові вказано, що попередній розмір витрат, який позивач очікує понести у зв`язку із розглядом справи становить 42 569 грн. 67 копійок, з яких витрати на судовий збір становить 7217 грн. 27 коп. та 352 грн. 40 коп. за подання заяви про забезпечення позову та витрати на правничу допомогу становить 35 000 грн. 00 копійок. 28.10.2020 року представником позивача Годецьким І.Ю. подана заява про збільшення розміру витрат на правничу допомогу до 214 877 грн. 52 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на професійну правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При стягненні витрат на правничу допомогу слід враховувати, що представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом (ч. 2 ст. 15 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Такий правовий висновок сформовано у постанові Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц. Судом встановлено, що 17.08.2018 року між позивачем [PERSON] та адвокатом Годецьким І.Ю. укладено договір № 17-08-2018-14 про надання професійної правничої (правової) допомоги про надання правової допомоги (т. 3 а.с. 1-11). При вирішенні питання про розмір судових витрат, суд вважає, що всі дії, вчинені представником позивача в межах розгляду цивільної справи № 757/46828/18-ц, є правничою допомогою в розумінні вимог закону в межах саме даної цивільної справи. Оцінивши надані представником позивача докази в обґрунтування розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу, суд вважає їх обґрунтованими частково. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Саме такий висновок випливає з правової позиції Касаційного господарського суду Верховного Суду у справі № 922/1163/18 від 06.03.2019 р., відповідно до якої при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вказане повністю відповідає також правовій позиції Касаційного господарського суду Верховного Суду викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 р. у справі № 922/15944/17. Враховуючи викладене, те, що вимоги позову задоволено частково, суд дійшов висновку, що розмір витрат на правничу допомогу підлягає зменшенню до розміру 35 000 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Загальна сума позовних вимог складала 729 042 грн. 07 коп. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на 581 492 грн. 22 коп., що становить 79,75% від ціни позову. З відповідача [PERSON] підлягає стягненню майнова шкода у розмірі 481 492 грн. 22 коп., що становить 66,04 % від задоволених позовних вимог та з відповідача ПрАТ «АСК «ОМЕГА» страхове відшкодування у розмірі 100 000 грн. 00 коп., що становить 13,72 % від ціни позову. 18.02.2020 рові відповідачем 1 сплачено вартість частини експертизи у розмірі 4 710 грн. 00 коп. (т. 2 а.с. 209). Тому, з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України, зокрема ч. 10 цієї статті, з відповідача 1 [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у розмірі 27 327 грн. 52 коп. (5 167 грн. 30 коп. - судовий збір (4 814 грн. 92 коп. (66,04% від 7 217 грн. 27 коп.) + 352 грн. 40 коп.) + 23 114 грн. 00 коп. - правнича допомога (66,04% від 35 000 грн. 00 коп.) - 953 грн. 78 коп. (20,25% від 4 710 грн.00 коп.) - витрати відповідача на проведення експертизи. З відповідача 2 ПрАТ «АСК «ОМЕГА» на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 5 802 грн. 00 коп. (1 000 грн.00 коп. судовий збір + 4802 грн. 00 коп. - правнича допомога (13,72% від 35 000 грн. 00 коп.) На підставі викладеного та

Outcome: partial