Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» подало позов до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 23 листопада 2018 року [PERSON] отримав на споживчі цілі кредит у розмірі 200 000 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних від суми кредиту строком на 36 календарних місяців з 23 листопада 2018 року по 22 листопада 2021 року. Позивач стверджує, що [PERSON] станом на 16 жовтня 2020 року має заборгованість за тілом кредиту в сумі 147057,53 грн, за відсотками в сумі 43611,50 грн., у зв`язку з чим йому було нараховано 35,85 грн пені. Оскільки відповідач свого обов`язку щодо повернення суми позики та процентів не виконав, ТОВ «ФК «Віва Капітал» просило стягнути з нього суму боргу в примусовому порядку. Виклад позиції позивача та заперечень відповідачів щодо заявлених позовних вимог. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в направленій до суду заяві просив розглядати справу у його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача розгляд справи проведено в порядку, передбаченому гл. 11 ЦПК України. Встановлені судом обставини та зміст спірних правовідносин. Судом встановлено, що між сторонами виникли спірні правовідносини з приводу виконання зобов`язань. 23 листопада 2018 року між ТОВ «ФК «Віва Капітал» та [PERSON] було укладено договір № 103-С/ФО про надання фінансового кредиту. Згідно з п. 1.1, 1.5, 1.6 договору кредитодавець зобов`язується надати позичальнику фінансовий кредит на споживчі цілі у розмірі 200000 грн. строком на 36 місяців з 23 листопада 2018 року по 22 листопада 2021 року. Відповідно до платіжного доручення № 907 від 23 листопада 2018 року кошти у сумі 200000 грн. були перераховані позивачем на рахунок відповідача. Пунктом 2.1 договору встановлено, що плата за користування кредитом за цим договором становить 36% процентів річних від загальної суми виданого кредиту. Реальна річна процентна ставка становить 21,5% процентів. Відповідно до умов Договору Відповідач зобов`язався протягом строку кредитування здійснювати повернення кредиту, сплачувати проценти за його користування частинами в розмірах, порядку та строки, визначені згідно графіка платежів, що є невід`ємною частино договору (п. 4.1). За умовами п. 8.3 договору у разі прострочення позичальником строків сплати чергових платежів, визначених цим Договором, невиконання зобов`язання щодо повернення кредиту та процентів за ним, позичальник сплачує кредитодавцю пеню в розмірі 0,05 відсотка, починаючи з 31 календарного дня такого прострочення, що не перевищує подвійної облікової ставки НБУ, та не може бути більшою за 15 відсотків суми простроченого платежу. Кредитодавець має право вимагати дострокового повернення кредиту та сплати процентів за весь час фактичного користування кредитом у випадку наявності затримання сплати позичальником частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць. Наведені обставини підтверджуються також графіком платежів, що є додатком до договору та містить підпис [PERSON] . Згідно наданого суду розрахунку позивач станом на 16 жовтня 2020 року нарахував [PERSON] 147057,53 грн заборгованості за тілом кредиту, 43611,50 грн заборгованості за відсотками, 35,85 грн пені. Норми права, які застосовує суд. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Відповідно до ст. 629 ЦК України договори є обов`язковими для виконання сторонами. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Як вбачається із ст. 1049 та ст. 1048 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві кредит (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Стаття 599 ЦК України вказує на те, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Із змісту ст. 525 ЦК України вбачається, що одностороння відмова від зобов`язання або дострокова зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позиція суду щодо заявлених вимог. Оскільки фактично отримані та використані позичальником кредитні кошти в добровільному порядку ТОВ «Фінансова компанія «Віва Капітал» не були повернуті, банк вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. Крім підтвердження факту користування відповідачем кредитними коштами, позивачем також підтверджено порядок і розмір нарахування відсотків та пені, а тому суд вважає, що позов підлягає до задоволення і в цій частині. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача належить стягнути документально підтверджені судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved