Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та обгрунтовує його тим, що 22 лютого 2014 року вона уклала шлюб з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON] Відповідач припинив приймати участь в утриманні дитини. [PERSON] не бажає жити з ним однією сім'єю, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому позивач просить суд розірвати шлюб та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Відповідач визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення сторін та дослідивши подані ними письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 22 лютого 2014 року сторони уклали шлюб, зареєстрований ВДРАЦС РС Бориспільського МРУЮ у Київській області, про що був складений відповідний актовий запис за №66. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 22 лютого 2014 року (а.с.12). [INFO] у них народився син [PERSON] Ця обставина підтвер-джується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 19 грудня 2014 року (а.с.13). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як роз'яснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сім'єю з відповідачем, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати. У судовому засіданні сторони визнали, що вони припинили проживати однією сім'єю, дитина залишилась проживати з матір'ю та перебуває на її утриманні. На підставі ч.1 ст.82 ЦПК України ці обставини не потребують доказування. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на отримання дитини (аліменти) присуджують у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з ч.1 ст.182 та ч.1, ч.3 ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів в твердій грошовій сумі, а також враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Він не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] приймає участь в утриманні сина. Відсутні також докази, з яких вбачається, що відповідач має поганий стан здоров'я або тяжке матеріальне становище, а також на його утриманні перебувають інші діти або непрацездатні батьки. Крім того, з журналу судового засідання (а.с.20-21) вбачається, що під час розгляду цивільної справи [PERSON] ствер-джував про те, що на утримання сина він щомісячно може сплачувати грошові кошти в розмірі 1500 гривень. Такий розмір аліментів є достатнім для забезпечення гармонійного розвитку [PERSON] З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1500 гривень, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Встановлено, що [PERSON] пред'явила дві вимоги: про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. З квитанції (а.с.1) вбачається, що за пред'явлення першої вимоги вона сплатила судовий збір в розмірі 640 гривень. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнена від сплати судового збору за пред'явлення другої вимоги. Поданий нею позов задоволений. З огляду на ці обставини суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 640 гривень. Крім того, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 640 гривень.

Outcome: approved