Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У вересні 2014 року ПрАТ «ПРОСТО-страхування» звернулося до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант», [PERSON] про відшкодування шкоди. В своєму позові ПрАТ «ПРОСТО-страхування» просить стягнути з ТзДВ «Страхова компанія «Альфа-Гарант» 1890 грн. 42 коп. витрат з виплати страхового відшкодування та 191 грн. 83 коп. витрат з оплати судового збору. Крім того, просить стягнути з [PERSON] 510 грн. 00 коп. витрат з виплати страхового відшкодування та 51 грн. 77 коп. витрат з оплати судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначило, що 12 грудня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «НДІ ПРЕА» та Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» було укладено договір страхування серії АТК № 223592 майнових інтересів власника автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER]. 26 вересня 2013 року в м. Тернополі на вул. Мазепи відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок вказаної ДТП зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. 11 січня 2014 року приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» на виконання умов договору страхування серії АТК № 223592 здійснило страхове відшкодування за ремонт пошкодженого автомобіля «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER]. Оскільки винним у вищевказаній ДТП згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2013 року було визнано водія автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER], а цивільно-правову відповідальність власника вказаного транспортного засобу було застраховано у Товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» і на день звернення до суду відшкодування суми, сплаченої Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» на виконання умов договору страхування серії АТК № 223592 не здійснено, останнє просить стягнути з відповідачів цю суму в примусовому порядку. Представник Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» в судовому засіданні позов з викладених у ньому підстав підтримав просив задовольнити. Представник Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» проти позову заперечила, просила відмовити у його задоволенні. [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст. 169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За клопотанням сторони та з урахуванням обставин справи суд може відкласти її розгляд. За наведених обставин, враховуючи згоду осіб, що беруть участь в судовому засіданні, суд визнав за можливе розглянути справу у відсутність [PERSON]. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 12 грудня 2012 року між Приватним акціонерним товариством «НДІ ПРЕА» та Приватним акціонерним товариством «ПРОСТО-страхування» було укладено договір страхування серії АТК № 223592 майнових інтересів власника автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER], згідно якого останнє взяло під свій страховий захист майнові інтереси власника зазначеного автомобіля. 26 вересня 2013 року в м. Тернополі на вул. Мазепи відбулася ДТП за участю автомобіля марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER]. Внаслідок вказаної ДТП зазначені автомобілі отримали механічні пошкодження. Винним у вищевказаній ДТП згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2013 року визнано водія автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER]. Згідно п. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] встановлена та не підлягає доказуванню. На виконання умов договору страхування серії АТК № 223592 Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Солідарність» було визнано вищевказану ДТП страховим випадком та здійснено власнику марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. [NUMBER] страхове відшкодування в розмірі 6896 грн. 00 коп. Оскільки винним у вищевказаній ДТП згідно постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 10 жовтня 2013 року було визнано водія автомобіля марки «Daewoo Lanos» д.н.з. [NUMBER], а цивільно-правову відповідальність власника вказаного транспортного засобу було застраховано у товаристві з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», приватне акціонерне товариство «ПРОСТО-страхування» звернулося до останнього із заявою про страхове відшкодування, проте вказана заяву залишено без реагування. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Така ж позиція викладена у ст. 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до наведених положень, до страховика в разі виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки. Перехід права вимоги від страхувальника до страховика за договором добровільного страхування є суброгацією. Відповідно до ст. 980 Цивільного кодексу України та ст. 4 Закону України «Про страхування» предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов'язані з: життям, здоров'ям, працездатністю та пенсійним забезпеченням (особисте страхування); володінням, користуванням і розпоряджанням майном (майнове страхування); відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Таким чином, Цивільний кодекс України та Закон України «Про страхування» передбачає три види страхування, а саме особисте, майнове та страхування відповідальності. Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. Суброгація істотно відрізняється від регресу. Основна відмінність суброгації від регресу полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника. Право регресу - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов'язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Таким чином, регрес, це нове право, що виникає у особи внаслідок здійснення платежу. Право регресу це право зворотної вимоги страховика до регресату, через те що страховик виконав обов'язок за страховим зобов'язанням. А, отже, у страхуванні відповідальності, навіть після виконання зобов'язання страховиком суброгація не припустима, оскільки виникають правовідносини із відшкодування витрат у порядку регресу. Роз'яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року. Відповідно до якого, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов'язанні (заміна активного суб'єкта) зі збереженням самого зобов'язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов'язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. З огляду на наведене, суд прийшов до висновку в даному випадку слід застосовувати суброгацію. Відповідно до ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Також відповідно до абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Таким чином, оскільки франшизу визначено в сумі 510 грн. 00 коп. і ця сума не підлягає виплаті товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» у разі здійсненні страхового відшкодування її слід стягнути з [PERSON]. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, товариством з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант» на підтвердження відшкодування втрат пов'язаних із здійсненням страхового відшкодування, суду не надано. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позов Приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», [PERSON] про відшкодування шкоди, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Альфа-Гарант», підлягає стягненню 127 грн. 17 коп. витрат з оплати судового збору. Крім того, з [PERSON] на користь приватного акціонерного товариства «ПРОСТО-страхування» підлягає стягненню 116 грн. 43 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved