Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-17 00:00:00

У березні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Орган опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради, Орган опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить позбавити батьківських прав відповідача, [PERSON], [INFO], громадянина України, щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Ухвалою суду від 19.07.2016 року змінено третю особу з органу опіки та піклування виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради на Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради в судове засідання не з»явився, але до суду надійшла заява, в якій просять справу розглядати без їхньої участі, з рішенням суду згідні. Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Київської районної у м.Полтаві ради в судове засідання не з»явився, але надав суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши пояснення позивачки, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 07.11.2003 року між позивачкою та відповідачем був укладений шлюб, зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. Від даного шлюбу сторони у мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого відділом РАГС Київського райуправління юстиції м.Полтави 30.12.2003 року. В зв'язку з тим, що батько не надавав належної матеріальної допомоги на утримання дитини під час перебування позивачки [PERSON] у відпустці по догляду до досягнення нею трьохрічного віку, вона зверталася до Ленінського райсуду м.Полтави з заявами про розірвання шлюбу та стягнення аліментів з відповідача. 06.06.2006 року позов щодо стягнення аліментів був задоволений повністю і рішенням суду відповідач був зобов'язаний щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 1/5 частина з усіх видів заробітку на користь позивачки [PERSON] для утримання доньки. Заочним рішенням цього ж суду від 07.07.2006 року шлюб між позивачкою та відповідачем був розірваний. Як зазначила в своєму позові та в судовому засіданні позивачка, після розірвання шлюбу, в інтересах дитини та для її гармонійного розвитку, вона попросила відповідача приділяти увагу дитині та приймати участь у її вихованні. Проте, увесь цей час відповідач життям доньки не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже дванадцять років, вона не пам'ятає батька та немає до нього ніяких почуттів, оскільки більше дев'яти років з ним не спілкувалася. В розмовах з нею донька ніколи про нього не питає та не цікавиться ним. Дитина проживає з нею та бабусею в двокімнатній квартирі, їй забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення, що підтверджується копією акта обстеження матеріально- побутових умов сім'ї. Між нею, дитиною і бабусею склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Неповнолітня [PERSON], [INFO] знаходиться на обліку в дитячій міській поліклініці №1, нагляд за її станом здоров'я з моменту розірвання шлюбу і до теперішнього часу здійснює мати [PERSON] Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав. Також він не відвідував її і під час перебування у дитячій міській клінічній лікарні, де вона двічі проходила лікування. Жодного разу відповідач не приходив і до школи, де навчається донька, не цікавився її шкільним життям, духовним розвитком та захопленнями, не відвідував гуртки, де навчається та гармонійно розвивається дитина, що підтверджується характеристикою з місця навчання дитини. Крім того, відповідач намагався ухилитися і від сплати аліментів, змінивши в липні 2015 року місце роботи та не повідомивши про це державну виконавчу службу, в результаті чого виникла заборгованість по їх сплаті у розмірі 2753, 23грн., що підтверджується довідкою № 1431 від 18.02.2016, виданою Ленінським відділом державної виконавчої служби Полтавського міського управління юстиції. Питання щодо виховання дитини вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Незважаючи на те, що позивачка перенесла операцію в зв'язку з дегенеративно-дистрофічними змінами сухожильної частини надостьового м'яза ротаційної манжети лівого плеча, що підтверджується випискою із історії хвороби, вона намагається забезпечити різнобічний розвиток дитини, що підтверджується копіями дипломів, грамот, квитанцій про сплату за навчання у гуртках та на курсах, доданими до заяви. Грошові кошти на життєво важливі потреби дитини відповідач не бажає надавати та не надає. Таким чином, на протязі більше дев'яти років відповідач не виконував своїх обов'язків по відношенню до дитини, не вживав заходів щодо забезпечення своїй дитині достатнього життєвого рівня, повноцінного життя, всебічного виховання, розвитку та захисту її законних прав і інтересів, не сприяв засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не піклувався про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, не спілкувався з дитиною, не надавав їй доступу до культурних та інших духовних цінностей, не цікавився життям і навчанням своєї дитини, а також не забезпечував необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини. Факт ухилення від виконання батьківських обов'язків відповідача підтверджується показами наданими в судовому засіданні свідками [PERSON], [PERSON] Крім того, виконавчим комітетом Київської районної у м.Полтаві ради, як органом опіки та піклування, було надано висновок, затверджений рішенням №193 від 12.07.2016 року відповідно до якого орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS], відносно малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У відповідності з ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Враховуючи те, що відповідач по справі жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивачки та дитини, а з боку позивачки ніколи не створювалися перешкоди у спілкуванні дитини з ним та прийманні участі батька у вихованні, вищевикладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати відносно дитини батьківські обов'язки, покладені на нього законом. Згідно п. 16 постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Згідно ч.2 ст.141 СК України, розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов'язків щодо дитини. У відповідності з ч.2 ст.157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні. Нехтування батьківськими обов'язками з боку батька, на мою думку, принижує гідність дитини, а наявність людини, яка юридично має права батька, але фактично залишається чужою людиною, може в подальшому привести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, а саме: ст. 164 СК України «Підстави позбавлення батьківських прав». Відповідно до положення ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» та ст. 150 Сімейного кодексу України, виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, навчання, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Відповдіно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. 2. Мати , батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. 3. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось з них. 4. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки злочину, він порушує кримінальну справу. 5. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Відповідно до статті 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов'язків щодо її вихованя; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім'ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних і батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. За таких обставин, суд вважає за необхідне позбавити [PERSON], [INFO], громадянина України, щодо малолітньої доньки [PERSON], [INFO], в зв'язку з ухиленням відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. На підставі викладеного,

Outcome: approved