Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-05 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на відшкодування заподіяної ним шкоди суму в розмірі 61\~396,34 грн. В обґрунтування позову посилається на те, що 05.04.2017 року о 18-30 год. рухаючись на 365 км. Автодороги М06 Київ-Чоп в напрямку м. Львів, водій транспортного засобу «Камаз», в.н. [NUMBER] з причепом «МАЗ», в.н. [NUMBER] старший прапорщик [PERSON] , не врахувавши дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції, допустив зіткнення з автомобілем «ДАФ», д.н.з. [NUMBER] , в складі з напівпричепом «ПР», д.н.з. [NUMBER] , що рухався попереду. Після зіткнення з автомобілем «Камаз», в.н. [NUMBER] з причепом «МАЗ», в.н. [NUMBER] під керуванням старшого прапорщика [PERSON] , автомобіль «ДАФ», д.н.з. [NUMBER] , в складі з напівпричепом «ПР» д.н.з. [NUMBER] зіткнувся з автомобілем «КРАЗ», в.н. [NUMBER] з напівпричепом «МАЗ», в.н. [NUMBER] , що рухався попереду в попутному напрямку. В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 14.07.2017 року встановлено, що вищевказана ДТП відбулась внаслідок порушення відповідачем\~п.п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР\~та його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого\~ст. 124 КУпАП. Представник вказує, що автомобіль «КАМАЗ», в.н. [NUMBER] , є власністю держави та належить військовій частині [NUMBER] . Відповідно до акту виконаних робіт №АВ00001715 від 01.09.2017 року вартість матеріального збитку автомобіля «КАМАЗ», VIN [NUMBER] , внаслідок пошкодження транспортного засобу у ДТП становить 61\~396,34 грн. Провадження у справі відкрито ухвалою від 27.10.2017 р. Відповідно п.9 розділу ХІІІ «Перехідні положення» ЦПК України (2017 р.) застосуванню при розгляді даної справи підлягають норми чинного з 15.12.2017 р. ЦПК України (2017 р.). В зв`язку з чим розгляд справи проведений в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідачем поданий відзив, в якому сторона відповідача просила відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що на момент ДТП, так і по сьогоднішній день він є військовослужбовцем Національної гвардії України із званням старший прапорщик, тобто відноситься до осіб старшинського складу, які проходять військову службу. Зазначає, що єдиним джерелом відомостей щодо вартості відновлювального ремонту є акт виконаних робіт № АВ00001715 від 01.09.2017 року. Вказує, що ДТП трапилось 05.04.2017 року, а ТОВ «ЗС АВТО ГРУП» в період з 29.08.2017 року по 01.09.2017 року було виконано певний перелік ремонтних робіт на автомобіль «КАМАЗ», в.н. [NUMBER] на загальну суму 61\~396,34 грн., тому ремонтні роботи проводилися майже через півроку. Таким чином вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та безпідставними. Представником позивача була подана відповідь на відзив, в якому зазначено про те, що відповідно до Наказу позивача від 10.02.2017 року №71, вантажний автомобіль «КАМАЗ», в.н. [NUMBER] закріплений за відповідачем. Наказом позивача від 05.04.2017 року №73, відповідача було направлено у службове відрядження за маршрутом м. Київ м. Львів м. Київ з метою перевезення майна служб тилу на вантажному автомобілі «КАМАЗ», в.н. [NUMBER] . Крім того, в цілях забезпечення зберігання матеріальних цінностей, які належать позивачу, між позивачем та відповідачем укладено договір про повну матеріальну відповідальність. А тому позивач вказує, що має право зворотної вимоги (регресу) до відповідача у розмірі виплаченого відшкодування на суму 61\~396,00 грн. 27.03.2019 року залучено до участі в якості третьої особи Страхову компанію «Провідна». Представником відповідача були подані письмові пояснення по справі, в яких сторона відповідача зазначила, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу, а саме не надано висновку експерту, з якого б вбачався б причинно-наслідковий зв`язок між обставинами ДТП і конкретним пошкодженням автотранспортного засобу, а також розміру завданої шкоди. Вказує, що наданий позивачем акт виконаних робіт № АВ00001715 від 01.09.2017 року не може слугувати доказом, оскільки ДТП трапилося 05.04.2017 року, а ремонтні роботи проводилися через півроку. Крім того особа, яка проводила ремонт не є суб`єктом оціночної діяльності, а тому не має права надавати офіційні висновки щодо розміру заподіяної шкоди автотранспортному засобу. Однак, позивач у своїй відповіді на відзив вказує про укладення між сторонами договору про повну матеріальну відповідальність. Проте, відповідач такого договору не підписував. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили суд задовольнити їх у повному обсязі та надали пояснення, аналогічні викладеним в позові та письмових поясненнях обставинам. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечили, просили суд відмовити у їх задоволенні з підстав, наведених у запереченнях та доповненнях. Представник третьої особи, будучи у встановленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, заяв з процесуальних питань суду не подано. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов таких висновків. Судом встановлено, що 05.04.2017 року о 18-30 год. [PERSON] , керуючи транспортним засобом «КАМАЗ», в.н. [NUMBER] , та причіпом вантажним «МАЗ», в.н. [NUMBER] , на автодорозі М06 Київ-Чоп 365 км. не був уважним за кермом, не враховував дорожню обстановку, не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався дистанції та допустив зіткнення з транспортним засобом «ДАФ», д.н.з. [NUMBER] , в складі з напівпричепом «ПР», д.н.з. [NUMBER] , який рухався попереду та призупинився, внаслідок зіткнення транспортного засобу «ДАФ» з напівпричепом «ПР» інерційно продовжив рух та здійснив зіткнення з автомобілем «КРАЗ», в.н. [NUMBER] з напівпричепом «МАЗ» в.н. [NUMBER] , який рухався попереду в попутному напрямку, в результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з збитками, чим порушив п. 2.3б, 12.1, 13.1 ПДР. Дана обставина підтверджується постановою Подільського районного суду м.Києва від 14.07.2017 року в справі про адміністративне правопорушення, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Вказана постанова суду набрала законної сили (справа № 758/5671/17). Як вбачається з матеріалів справи, за фактом ДТП за участю відповідача позивачем було проведено службове розслідування. Висновком по матеріалам службового розслідування, затвердженого командиром військової частини [NUMBER] Національної гвардії, встановлено, що причиною даного факту є неуважність відповідача; в результаті ДТП постраждало військове майно автомобіль «КАМАЗ» військовий номер [NUMBER] , який є власністю держави та належить військовій частині [NUMBER] . Згідно з ч.6\~ст. 82 ЦПК України\~ постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до довідки Начальника штабу військової частини [NUMBER] , вбачається, що відповідач проходить службу в Військовій частині [NUMBER] внутрішніх військ МВС України по теперішній час, на сьогоднішній день перебуває на посаді старшого інструктора з водіння автомобілів взводу РМТЗ, має військове звання старший прапорщик. Дана обставина визнана представниками сторін у судовому засіданні, а відтак приймається судом до уваги, як така, що не підлягає доказуванню у відповідності до ч.1\~ст. 82 ЦПК України. Згідно копії технічного талону транспортного засобу Національної гвардії України, автомобіль марки «КАМАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , знаходиться у власності Військової частини [NUMBER] . Згідно копії технічного талону транспортного засобу Національної гвардії України, причеп вантажний «МАЗ», реєстраційний номер [NUMBER] , знаходиться у власності Військової частини [NUMBER] . Таким чином, між сторонами склались спірні правовідносини щодо відшкодування майнової шкоди, завданої пошкодженням службового автомобіля, що заподіяно під час перебування відповідача на службі у позивача. Відповідно до акту виконаних робіт № АВ00001715 вартість матеріального збитку завданого власнику вантажного транспортного засобу «КАМАЗ» в.н. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2013 року випуску, який належить Військовій частині [NUMBER] у результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 05.04.2017 року становить 61\~396,34 грн. У суду не має підстав ставити під сумнів даний письмовий доказ, на його спростування стороною відповідача зі свого боку не надано доказу на підтвердження іншого розміру заподіяної шкоди. Як вбачається з платіжного доручення № 636 від 05.09.2017 р. позивач перерахував суму в розмірі 61\~396,34 грн. за ремонт даного транспортного засобу згідно даного акту та договору від 29.08.2017 р. Згідно з приписами чинного законодавства, військовослужбовці, винні в заподіянні шкоди, несуть матеріальну відповідальність відповідно до Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 р. № 243/95-ВР. Цим Положенням, що діє на час виникнення між сторонами спірних відносин, визначено підстави та порядок притягнення до матеріальної відповідальності військовослужбовців, винних у заподіянні шкоди державі під час виконання ними службових обов`язків, передбачених актами законодавства, статутами Збройних сил України, порадниками, інструкціями, іншими нормативними актами. За цим Положенням під матеріальну відповідальність підпадають військовослужбовці, що заподіяли пряму дійсну шкоду, зокрема, пошкодженням військового майна, що спричинило додаткові витрати для військових частин на відновлення майна. Військове майно це державне майно, закріплене за відповідними військовими частинами (п.2). Розділом ІІІ цього Положення визначено вичерпний перелік випадків, коли військовослужбовці несуть повну матеріальну відповідальність, а саме: - умисного знищення, пошкодження, псування, розкрадання, незаконного витрачання військового майна або вчинення інших умисних протиправних дій; - приписки у нарядах та інших документах фактично не виконаних робіт, перекручування звітних даних і обману держави в інших формах; - заподіяння шкоди особою, яка перебувала у нетверезому стані; - дій (бездіяльності), що мають ознаки злочину; - недостачі, а також знищення або псування військового майна, переданого їм під звіт для зберігання, перевезення, використання чи для іншої мети. Суд враховує те, що шкода майну позивача була завдана відповідачем під час виконання ним своїх службових обов`язків, а саме під час безпосереднього керування транспортним засобом. Разом із тим, суд встановив, що відповідачем пошкоджений транспортний засіб не у вказаних вище випадках. Договір про повну матеріальну відповідальність відповідача, укладений між сторонами, суду не наданий. Щодо застосування позивачем загальної підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, що визначені ст. ст.\~22,\~1166 ЦК України, суд вважає помилковим, оскільки шкоду, яка була завдана позивачу, було спричинено фізичною особою, яка перебуває на службі у позивача, під час виконання останнім своїх службових завдань, внаслідок використання цим працівником джерела підвищеної небезпеки, яким у даному конкретному випадку є службовий транспортний засіб «КАМАз» в.н. [NUMBER] , що знаходиться у власності Військової частини [NUMBER] , якому і було заподіяно пошкодження. Таким чином, заявлена позивачем вимога до відповідача про стягнення грошових коштів у повному розмірі від заподіяної шкоди є безпідставною, оскільки не входять до даного переліку, а тому не засновані на законі. Згідно Розділом ІІ вищевказаного Положення, за шкоду, заподіяну недбалим виконанням службових обов`язків, військовослужбовці несуть відповідальність у розмірі заподіяної шкоди, але не більше свого місячного грошового забезпечення. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку, що відповідач має нести матеріальну відповідальність в розмірі свого середньомісячного грошового забезпечення. Вирішуючи питання про розмір суми, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, суд вважає, що з відповідача на користь позивача на відшкодування шкоди підлягає сума розмірі грошового забезпечення відповідача станом на квітень 2017 р., оскільки ДТП сталася в квітні 2017 р. Відповідно до довідки Військової частини [NUMBER] вбачається, що середньомісячне грошове забезпечення [PERSON] на час заподіяння шкоди становить 8497,20 грн., у зв`язку з чим саме така сума і підлягає стягненню з нього на користь позивача в рахунок відшкодування завданої ним матеріальної шкоди. Строк на звернення до суду з вимогами про відшкодування шкоди позивачем дотриманий. Таким чином, позовні вимоги Військової частини [NUMBER] до [PERSON] про відшкодування шкоди підлягають задоволенню частково. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1\~600,0 грн., який є мінімальним розміром для юридичної особи за ставками 2017 р., а тому принцип пропорційності розміру задоволених позовних вимог в даному випадку не застосовується. На підставі викладеного, ст.ст.15, 22 ЦК України, Положення про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, заподіяну державі, затвердженого постановою Верховної Ради України від 23.06.1995 р. № 243/95-ВР,

Outcome: partial