Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У березні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON], [PERSON], [PERSON] до [PERSON], третя особа: Управління Державної міграційної служби, Новомиргородський РВ УМВС про визнання особи такою, що втратила право на проживання в житлі, та покладення на відповідача обовязку знятися з реєстрації у вказаному житлі. Позивачі є власниками квартири [ADDRESS]. Незважаючи на те, що [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем з 21 квітня 1990 року, [PERSON] на час приватизації зазначеної квартири не був в ній прописаний та відмовився від приватизації, тобто фактично він не став співвласником даної квартири. Оскільки позивачі та відповідач проживали разом, то за згодою всіх співвласників [PERSON] був зареєстрований в даній квартирі та проживав разом із заявниками до січня 2007 року, після чого шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Тому з 31 січня 2007 року [PERSON] став проживати окремо за іншою адресою. У даний час відповідач також проживає за іншою адресою, але відмовляється добровільно знятися з реєстрації та створює перешкоди позивачам у здійсненні права користуватися та розпоряджатися житлом. Посилаючись на ст. ст. 316-317, 319, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, ст. ст. 6-7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, заявники просять суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, та покласти на відповідача обовязок знятися з реєстрації у вказаному житлі. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. У попередньому судовому засіданні представник третьої особи [PERSON] не заперечувала проти задоволення позову. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи позивачі [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON], представники третьої особи у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмових заяв позивачів, [PERSON], [PERSON] просять суд розглянути справу в їх відсутність, позов підтримують повністю, не заперечують проти постановлення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вище вказаних учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Тому 19.05.2015 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких підстав. За правилами Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні: ч. 1 ст. 6 Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. ч. 1 ст. 7 Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. ч. 1 ст. 8 Реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. У судовому засіданні безспірно зясовано, що заявникам [PERSON], [PERSON], [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS], яку вони отримали згідно Свідоцтву про право власності на житло від 15.06.1994 р. внаслідок приватизації квартири у встановленому законом порядку. Інший співвласник бабуся [PERSON] померла 04.08.1999 р. Незважаючи на те, що [PERSON] перебувала у шлюбі з відповідачем з 21 квітня 1990 року, [PERSON] на час приватизації зазначеної квартири не був в ній прописаний та відмовився від приватизації, тобто фактично він не став співвласником даної квартири. Оскільки позивачі та відповідач проживали разом, то за згодою всіх співвласників [PERSON] був зареєстрований в даній квартирі та проживав разом із заявниками до січня 2007 року, після чого шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Тому з 31 січня 2007 року [PERSON] став проживати окремо за іншою адресою. У даний час відповідач також проживає за іншою адресою, але відмовляється знятися з реєстрації у добровільному порядку, створюючи позивачам перешкоди у здійсненні права користуватися та розпоряджатися квартирою, бо у них немає можливості отримувати субсидії та інші пільги по сплаті комунальних послуг. Зазначені обставини, окрім пояснень позивача, також підтверджуються: показаннями свідків [PERSON], [PERSON], що відповідач дійсно фактично не проживає у спірному житлі із січня 2007 р.; письмовими доказами в справі: копією свідоцтва про розірвання шлюбу, свідоцтвом про право власності на житло, витягом з будинкової книги, актами обстеження домоволодіння та іншими матеріалами справи. За правилами ст. ст. 71-72, 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Тому суд вважає даний позов законним та обґрунтованим. В той же час [PERSON] фактично проживає за іншою адресою і його права в даному випадку не обмежуються. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 6-8, 11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст. ст. 71-72, 150, 156, 163 ЖК України, ст. ст. 316-317, 319, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved