Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-12 00:00:00

У вересні 2014 р. [PERSON] пред'явив позов до ПАТ КБ «ПриватБанк», в якому, після уточнення позовних вимог, остаточно просив стягти з останнього на свою користь грошовий вклад у сумі 22001 грн. 00 коп., проценти за вкладом за період по 30.06.2014 р. включно у сумі 3142 грн. 98 коп., збитки внаслідок інфляції за період з 03.07.2014 р. по дату постановлення судом рішення у сумі 2259 грн. 50 коп., 3% річних у сумі 307 грн. 41 коп. і пеню у сумі 307 грн. 41 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 02.07.2013 р. [PERSON] вніс до Керченського відділення Кримського РУ ПАТ КБ «ПриватБанк» вклад «Стандарт на 12 мес.» у сумі 2000 грн. 00 коп. на 366 днів - по 02.07.2014 р. включно під 18% річних, які нараховуються за період 1 місяць. Після цього [PERSON] через термінал здійснено поповнення вказаного вкладу, а саме: 08.07.2013 р. - на 2500 грн. 00 коп., 17.07.2013 р. - на 1100 грн. 00 коп., 23.07.2013 р. - на 2400 грн. 00 коп., 06.08.2013 р. - на 2000 грн. 00 коп., 28.08.2013 р. - на 1400 грн. 00 коп. і на 600 грн. 00 коп., 11.09.2013 р. - на 9001 грн. 00 коп., 23.12.2013 р. - на 1000 грн. 00 коп., у зв'язку з чим загальна сума депозиту склала 22001 грн. 00 коп. Позивач неодноразово подавав відповідачеві заяви про повернення вкладу й нарахованих процентів, проте відповідач їх безпідставно відхилив. Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] стягнуто 22001 грн. 00 коп. на повернення вкладу, 3142 грн. 98 коп. процентів за вкладом, 3% річних у сумі 307 грн. 41 коп. і 293 грн. 39 коп. збитків внаслідок інфляції, а всього 25744 грн. 78 коп., у задоволенні решти вимог відмовлено; з ПАТ КБ «ПриватБанк» до бюджету стягнуто 257 грн. 44 коп. судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просить змінити дане рішення в частині стягнення з відповідача на його користь збитків внаслідок інфляції шляхом збільшення їх суми до 1848 грн. 07 коп. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що за період з липня по листопад 2014 р. він зазнав збитків внаслідок інфляції саме у цій сумі. ПАТ КБ «ПриватБанк» у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вищевказане рішення і ухвалити рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] Доводи цієї скарги зводяться до такого: - після окупації Автономної Республіки Крим відокремлені підрозділи ПАТ КБ «ПриватБанк» не мали ні правових підстав, ні можливості здійснювати банківську діяльність на території цієї Республіки. Внаслідок цього ПАТ КБ «ПриватБанк» не має доступу до документації на паперових носіях Кримської філії товариства та до належного йому майна цієї філії. Крім того, ухвалою Центрального районного суду м. Сімферополя від 21.04.2014 р. майновий комплекс Філії «Кримське регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» передано у довірче управління автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників», а заочним рішенням цього ж суду від 16.09.2014 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язано припинити протиправне невиконання зобов'язань, що випливають з укладених договорів банківського вкладу та договорів банківського рахунку на суму 10925222445,85 рублів Російської Федерації, - [PERSON] не довів, що він дотримався порядку звернення до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про виплату грошового вкладу; виплата ПАТ КБ «ПриватБанк» грошових коштів за заявою, що надіслана поштою, не проводиться. У судовому засіданні кожна сторона підтримала свою апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу іншої сторони просила відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови укладеного з позивачем договору банківського вкладу, що порушує право останнього на володіння належним йому майном. Висновки місцевого суду неповністю відповідають матеріалам справи. Так, по справі встановлено наступне. 02.07.2013 р. між [PERSON] і ПАТ КБ «ПриватБанк» у м. Керч Автономної Республіки Крим укладено договір банківського вкладу. Умови цього договору викладено у заяві [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» на оформлення вкладу «Стандарт на 12 мес.» від 02.07.2013 р. № SAMDNFF000736184044, яку оформлено й прийнято співробітником цього товариства [PERSON] (копія цієї заяви на а.с. 5). Згідно з цією заявою, позивач просив оформити йому депозитний вклад на таких умовах: сума вкладу - 2000 грн. 00 коп. на 366 днів - по 02.07.2014 р. включно, процентна ставка на дату здійснення вкладу - 18% річних, період нарахування процентів по вкладу - 1 місяць, мінімальний строк вкладу - 6 місяців. У цій заяві сторонами також обумовлено, що: - [PERSON] може поповнювати свій вклад; загальна сума поповнення протягом кожного календарного місяця не повинна перевищувати встановленої банком суми (п. 1), - проценти сплачуються після закінчення кожного цілого місяця , що минув з моменту укладення договору, у перший робочий день, який слідує за датою оформлення договору (п. 2), - якщо після закінчення строку вкладу не заявлено про бажання забрати вклад, вклад автоматично продовжується іще на один строк; строк вкладу продовжується неодноразово без явки вкладника до банку (п. 3), - проценти протягом нового строку вкладу нараховуються на суму вкладу (п. 4), - сторони мають право достроково розірвати договір, повідомивши про це одна одну за два банківських дні до дати його розірвання (п. 5); у цьому разі вклад повертається, а проценти за неповний строк вкладу виплачуються за зниженою процентною ставкою (п. 6). На виконання вказаного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» видало [PERSON] відповідну платіжну картку (її копія на а.с. 8), а останній на вказаний у заяві від 02.07.2013 р. особовий рахунок по вкладу вніс наступні суми коштів: 02.07.2013 р. - 2000 грн. 00 коп., 08.07.2013 р. - 2500 грн. 00 коп., 17.07.2013 р. - 1100 грн. 00 коп., 23.07.2013 р. - 2400 грн. 00 коп., 06.08.2013 р. - 2000 грн. 00 коп., 28.08.2013 р. - 1400 грн. 00 коп. і 600 грн. 00 коп., 11.09.2013 р. - 9001 грн. 00 коп., 23.12.2013 р. - 1000 грн. 00 коп., а всього 22001 грн. 00 коп., що підтверджено копіями чеків відповідного змісту (а.с. 9-13). Згідно з копією чеку від 23.12.2013 р. № 23122013154357 терміналу TS101041 ПАТ КБ «ПриватБанк», відповідач нарахував позивачеві проценти за вкладом у загальній сумі 1162 грн. 86 коп. (а.с. 13). 21.07.2014 р. і 11.08.2014 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало від [PERSON] заяви з вимогою виплатити йому кошти за депозитним вкладом; у другій заяві останнього міститься також і вимога надати виписку про стан його депозитного рахунку. Ці заяви не було задоволено. Дані обставини підтверджуються змістом листів ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22.07.2014 р. № 20.1.0.0.0/7-20140721/167 і від 26.08.2014 р. № 20.1.0.0.0/7-20140811/5787 (їх копії на а.с. 6, 7), а також копією заяви позивача до відповідача від 11.08.2014 р. (а.с. 14). Факт невиплати вкладу і процентів по ньому, які є предметом спору між сторонами, відповідачем не заперечується. Ухвалою суду І інстанції від 04.09.2014 р. задоволено клопотання [PERSON] про витребування у ПАТ КБ «ПриватБанк» належно посвідченої виписки про стан депозиту [PERSON] (а.с. 15). На виконання цієї ухвали ПАТ КБ «ПриватБанк» 04.12.2014 р. повідомив місцевий суд про те, що у зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим та конфіскацією частини майнового комплексу ПАТ КБ «ПриватБанк», що знаходився на цій території та використовувався у діяльності відокремлених його структурних підрозділів, доступ банку до первинної документації (договорів з клієнтами на паперових носіях і платіжних доручень) є обмеженим; рахунки, відкриті клієнтам банку на окупованій території Автономної Республіки Крим, є заблокованими і банк не має до них доступу (а.с. 95). На повторний запит такого ж змісту від 05.12.2014 р. (а.с. 122, 123) ПАТ КБ «ПриватБанк» дав місцевому суду аналогічну відповідь (а.с. 125). ПАТ КБ «ПриватБанк» проігноровано також і пропозицію апеляційного суду про надання виписки про рух коштів по особовому рахунку [PERSON] за договором банківського вкладу від 02.07.2013 р. (а.с. 180). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. По визначений в укладеному сторонами договорі банківського вкладу термін - по 02.07.2014 р. включно [PERSON] не подавав ПАТ КБ «ПриватБанк» заяву про бажання забрати належні йому кошти. Отже в силу положень, що містяться у п. 3 заяви, строк дії цього договору автоматично продовжився по 02.07.2015 р. включно. Подаючи заяву про виплату коштів за вкладом, яку ПАТ КБ «ПриватБанк» отримало 21.07.2014 р., [PERSON] діяв у відповідності з умовами укладеного ними договору - він використовував зазначене у п. 5 заяви право на дострокове розірвання договору. На підставі цієї заяви відповідач через два банківських дні, тобто 24.07.2014 р., мав виплатити позивачеві всі належні йому за договором банківського вкладу кошти, але цей обов'язок відповідач не виконав, чим порушив умови договору. Доказів того, що невиплата [PERSON] належних йому коштів за укладеним з ПАТ КБ «ПриватБанк» договором банківського вкладу сталася з вини [PERSON], у ході розгляду справи не здобуто. Тож починаючи з 24.07.2014 р. по даний час відповідач протиправно не виплачує позивачеві належні останньому за вказаним договором кошти, а саме суму вкладу й проценти за вкладом. Таким чином: - висновок суду І інстанції про стягнення з відповідача на користь позивача вкладу у сумі 22001 грн. 00 коп. є вірним, - також вірним є висновок місцевого суду про стягнення з відповідача на користь позивача процентів за вкладом, але при визначенні їх розміру суд припустився помилки. Так, згідно з виконаним позивачем розрахунком (а.с. 126), він вимагає стягти з відповідача на свою користь проценти за вкладом у таких сумах: 1162 грн. 86 коп. - розмір нарахованих відповідачем процентів, який зазначено у чеку від 23.12.2013 р. № 23122013154357 терміналу TS101041 ПАТ КБ «ПриватБанк», і за січень - червень 2014 р. - у сумі 330 грн. 02 коп. за кожен з цих місяців. Правильність розміру нарахованих позивачеві процентів у вказаному чеку в сумі 1162 грн. 86 коп. сторонами не оспорюється. Спосіб обчислення процентів за січень-червень 2014 р. у виконаному позивачем розрахунку не наведено. Виходячи з описаних вище умов договору між сторонами, за січень - червень 2014 р. відповідач має сплатити позивачеві проценти за вкладом у таких сумах: - за січень 2014 р.: 22001 грн. 00 коп. (сума вкладу) х 18% (визначений договором річний розмір процентів): 365 (кількість календарних днів у році) х 31 (кількість календарних днів у місяці) = 336 грн. 34 коп., - за лютий 2014 р.: 22001 грн. 00 коп. (сума вкладу) х 18% (визначений договором річний розмір процентів): 365 (кількість календарних днів у році) х 28 (кількість календарних днів у місяці) = 303 грн. 79 коп., - за березень 2014 р.: 22001 грн. 00 коп. (сума вкладу) х 18% (визначений договором річний розмір процентів): 365 (кількість календарних днів у році) х 31 (кількість календарних днів у місяці) = 336 грн. 34 коп., - за квітень 2014 р.: 22001 грн. 00 коп. (сума вкладу) х 18% (визначений договором річний розмір процентів): 365 (кількість календарних днів у році) х 30 (кількість календарних днів у місяці) = 325 грн. 49 коп., - за травень 2014 р.: 22001 грн. 00 коп. (сума вкладу) х 18% (визначений договором річний розмір процентів): 365 (кількість календарних днів у році) х 31 (кількість календарних днів у місяці) = 336 грн. 34 коп., - за червень 2014 р.: 22001 грн. 00 коп. (сума вкладу) х 18% (визначений договором річний розмір процентів): 365 (кількість календарних днів у році) х 30 (кількість календарних днів у місяці) = 325 грн. 49 коп. Всього за ці місяці належний позивачеві розмір процентів становить: 336 грн. 34 коп. + 303 грн. 79 коп. + 336 грн. 34 коп. + 325 грн. 49 коп. + 336 грн. 34 коп. + 325 грн. 49 коп. = 1963 грн. 79 коп. Отож з відповідача на користь позивача належить стягти проценти за вкладом у сумі: 1162 грн. 86 коп. (розмір нарахованих відповідачем процентів, який зазначено у чеку від 23.12.2013 р.) + 1963 грн. 79 коп. (розмір належних позивачеві процентів за січень - червень 2014 р.) = 3126 грн. 65 коп. Визначаючи такий розмір процентів, апеляційний суд виходить з меж позовних вимог та виходить за межі доводів апеляційної скарги згідно з приписом ч. 3 ст. 303 ЦПК України і згідно з висновками, викладеними у мотивувальній частині Рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 р. № 7-рп/2013 у справі № 1-12/2013 за конституційним зверненням [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» - про те, що споживач є слабкою стороною, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах. У письмових поясненнях від 12.02.2015 р. ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що при достроковому розірванні договору виплата процентів за вкладом здійснюється за зниженою ставкою. Проте вимогу про дострокове розірвання договору позивач отримав 21.07.2014 р., тобто після 02.07.2014 р. (дата, з якої продовжено дію договору ) і до 02.07.2015 р. (дата, до якої його продовжено). Отже, виходячи з умови, що викладена у п. 6 заяви [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» на оформлення вкладу «Стандарт на 12 мес.» від 02.07.2013 р. № SAMDNFF000736184044, знижена процентна ставка має застосовуватися до процентів по вкладу за період після 02.07.2014 р. Але позовними вимогами охоплюється період нарахування процентів по 30.06.2014 р. і суд їх стягує саме по цю дату, - висновок суду І інстанції про стягнення з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 3% річних та збитків внаслідок інфляції також є вірним, але при визначенні їх розміру суд припустився помилок. Так, з відповідача на користь позивача належить стягти: 3% річних у такій сумі: 25127 грн. 65 коп. (загальна сума простроченого відповідачем зобов'язання, а саме: 22001 грн. 00 коп. - сума вкладу + 3126 грн. 65 коп. - сума процентів) х 3%: 365 (кількість днів у календарному році) х 147 (кількість календарних днів у періоді прострочення відповідача - з 24.07.2014 р. по 17.12.2014 р. - дата постановлення судом І інстанції рішення по справі) = 303 грн. 60 коп., збитки внаслідок інфляції у такій сумі: 25127 грн. 65 коп. (загальна сума простроченого відповідачем зобов'язання, а саме: 22001 грн. 00 коп. - сума вкладу + 3126 грн. 65 коп. - сума процентів) х 100,8% х 102,9% х 102,4% х 101,9% (офіційні індекси інфляції у серпні-листопаді 2014 р. - починаючи з місяця, наступного після дати прострочення виконання зобов'язання по місяць, що передує даті постановлення судом І інстанції рішення по справі) = 27195 грн. 81 коп. - 25127 грн. 65 коп. = 2068 грн. 16 коп. Доводи апеляційної скарги ПАТ КБ «ПриватБанк» судом відкидаються, виходячи з такого. За змістом законодавства, що регулює спірні правовідносини, для відмови у задоволенні вимог [PERSON] суд має встановити факт припинення зобов'язань за укладеним ним з ПАТ КБ «ПриватБанк» договором банківського вкладу. Вичерпний перелік підстав припинення зобов'язань наведено у гл. 50 ЦК України. Жодної з цих підстав по справі не встановлено. Зокрема, ПАТ КБ «ПриватБанк» не доведено, що внаслідок окупації Російською Федерацією території Автономної Республіки Крим воно не може виплатити [PERSON] кошти за договором банківського вкладу між ними (ті обставини, що сторони його уклали у м. Керч і що відповідач не має доступу до майна, яке знаходиться на території Автономної Республіки Крим, самі по собі не свідчать про неможливість виконання відповідачем зобов'язань перед позивачем за цим договором). Крім того, частина 1 ст. 625 ЦК України прямо й конкретно приписує, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відсутність у ПАТ КБ «ПриватБанк» доступу до документації Кримської філії на паперових носіях товариством не доведена. Крім того, зі змісту згаданих вище чеків про внесення [PERSON] коштів до ПАТ КБ «ПриватБанк» вбачається, що у цьому товаристві використовується електронна система платежів. А на неможливість надання суду виписки з електронної бази даних про рух коштів по особовому рахунку [PERSON] за договором банківського вкладу ПАТ КБ «ПриватБанк» навіть не посилається. До того ж, надані позивачем докази на підтвердження своїх вимог (їх вже описано вище) є належними й допустимими і такими, що відповідачем не спростовані. Апеляційний суд дійшов цих висновків з врахуванням і того, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність», у зобов'язаннях, що виникають з договорів банківського вкладу, ведення бухгалтерського обліку операцій щодо руху банківського вкладу покладається на банк, а не на вкладника. Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на ст.ст. 3 ч. 1, 5 ч. 6 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» як на одну з підстав відхилення вимог [PERSON] є юридично неспроможним, оскільки ці норми права, як і весь Закон, на спірні правовідносини, що виникли з укладеного сторонами договору банківського вкладу, не поширюються. З цієї ж причини є юридично неспроможним і посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на постанову Правління НБУ від 06.05.2014 р. № 260. Обґрунтовуючи необхідність відмови у задоволенні позову [PERSON], ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається також і на судові рішення Центрального районного суду м. Сімферополя, одним з яких майновий комплекс Філії «Кримське регіональне управління» ПАТ КБ «ПриватБанк» передано у довірче управління створеній у Російській Федерації автономній некомерційній організації «Фонд захисту вкладників» а другим ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язано припинити протиправне невиконання зобов'язань за договорами банківського вкладу й банківського рахунку. Проте ці рішення постановлено за законодавством Російської Федерації і суду не надано доказів, що на території України їх легітимізовано - визнано й звернуто (пред'явлено) до виконання. За змістом ст. 651 ЦК України, заява [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про виплату йому коштів за вкладом, яка отримана банком 21.07.2014 р., за своєю юридичною природою є вимогою про розірвання укладеного ними договору банківського вкладу. Умови договору, які сторонами викладено у заяві [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» на оформлення вкладу «Стандарт на 12 мес.» від 02.07.2013 р. № SAMDNFF000736184044, не передбачають ні вимог до змісту заяви, на підставі якої банк зобов'язаний повернути позивачеві вклад, ні порядку звернення останнього до банку із вимогами про видачу вкладу. У цій заяві також не передбачено, що невід'ємною частиною договору між сторонами є Умови та правила надання банківських послуг, про які йдеться у листі ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] від 26.08.2014 р. № 20.1.0.0.0/7-20140811/5787 (а.с. 7). В усіх інших наявних у справі доказах теж не йдеться про те, що згадані Умови є невід'ємною частиною договору банківського вкладу між сторонами. Тож є хибним твердження ПАТ КБ «ПриватБанк» про те, що [PERSON] не довів дотримання ним порядку звернення до ПАТ КБ «ПриватБанк» із заявою про виплату грошового вкладу. Також не відповідає умовам договору між сторонами посилання банку на те, що згідно з умовами цього договору виплата грошових коштів не проводиться за заявою, що надіслана поштою. Рішення в частині відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача пені за прострочення повернення вкладу [PERSON] не оскаржується і суд не встановив підстав для його перегляду в цій частині у порядку ч. 3 ст. 303 ЦПК України. Оскільки вимоги [PERSON] підлягають задоволенню на загальну суму 27499 грн. 41 коп., то виходячи з ставок, встановлених п/п 1 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з ПАТ КБ «ПриватБанк» до бюджету підлягає стягненню судовий збір у сумі: 27499 грн. 41 коп. х 1% = 274 грн. 99 коп., а не у сумі 257 грн. 44 коп., як то визначив суд І інстанції. В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України за розгляд справи в апеляційному суді судові витрати належить розподілити таким чином: - вимоги звільненого від сплати судового збору [PERSON] апеляційним судом задоволено на суму: 2068 грн. 16 коп. (сума збитків внаслідок інфляції, на яку задоволено вимоги позивача апеляційним судом) - 293 грн. 39 коп. (сума збитків внаслідок інфляції, на яку задоволено вимоги позивача місцевим судом) = 1774 грн. 77 коп., у зв'язку з чим відповідно до п/п п/п 1, 8 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з ПАТ КБ «ПриватБанк» до бюджету належить стягти судовий збір у сумі 121 грн. 80 коп., - вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційним судом задоволено на суму: 3450 грн. 39 коп. (сума процентів і 3% річних, на яку задоволено вимоги позивача місцевим судом) - 3430 грн. 25 коп. (сума процентів і 3% річних, на яку задоволено вимоги позивача апеляційним судом) = 20 грн. 14 коп., тобто на 0,1%. Отже належне відповідачеві відшкодування витрат по сплаті судового збору становить: 121 грн. 80 коп. х 0,1% = 0 грн. 12 коп., - тож виходячи з ставки, що встановлена п/п п/п 1, 8 п. 1 ч. 2, ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» - 121 грн. 80 коп., у зв'язку з частковим задоволенням апеляційної скарги [PERSON] та необхідністю в силу ч. 2 ст. 88 ЦПК України відшкодування ПАТ КБ «ПриватБанк» з бюджету витрат по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини його вимог (у зв'язку з звільненням від сплати судового збору [PERSON].), з ПАТ КБ «ПриватБанк» до бюджету підлягає стягненню судовий збір у сумі: 121 грн. 80 коп. - 0 грн. 12 коп. (належне відповідачеві відшкодування з бюджету витрат по сплаті судового збору) = 121 грн. 68 коп. Отже оскаржуване рішення в частині задоволених позовних вимог і розподілу судових витрат підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до вищенаведеного. Враховуючи викладене,

Outcome: partial