overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У березні 2017 р. позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи на те, що 28 серпня 2015 року він зареєстрував шлюб з відповідачем, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 68. Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Відносини між сторонами припинилися по причині того, що сторони мають різні погляди на життя та обовязки, а тому позивач вважає, що їхнє подальше спільне сімейне життя неможливе та просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позивач повідомлений у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявився, проте направив до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримує повністю та просив суд задовольнити його, судові витрати просив з відповідача не стягувати. Відповідач повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, проте направила до суду заяву з проханням розглядати справу без її участі, позов визнає повністю та не заперечує проти його задоволення. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за таких підстав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 28 серпня 2015 року сторони зареєстрували шлюб, вчинений Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новомиргородського районного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис № 68, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від спільного подружнього життя сторони дітей не мають. Фактично шлюбні відносини між сторонами припинилися по причині того, що вони мають різні погляди на життя та несумісність характерів, в результаті чого постійно в сімї виникали сварки, примиритися не бажають, вважають, що подальше спільне життя між ними не можливе. Відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. За викладених обставин, враховуючи фактичні взаємини подружжя, дійсні причини предявлення позову про розірвання шлюбу, волевиявлення позивача припинити шлюбні відносини, проти чого відповідач не заперечував, враховуючи також ту обставину, що рішення позивача про розірвання шлюбу та предявлення з цього приводу позову до суду прийнято з усвідомленням ним його наслідків, суд дійшов до висновку про те, що шлюб між сторонами носить суто формальний характер, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, підстав для вжиття заходів примирення суд не вбачає, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права, у звязку з чим позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

У березні 2017р. позивач звернувся в суд до відповідача з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на Південній Товарній біржі у 1997р., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що купив квартиру у відповідача, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був, через його оформлення на біржі та реєстрацію в БТІ. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач у встановленому порядку повідомлялась про час і місце судового розгляду, до суду не зявилась. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 12.05.1997р. [PERSON] продала, а [PERSON] купив квартиру [ADDRESS]. Згідно копії договору №6593, що є в справі, після реєстрації на Південній Товарній біржі договір був зареєстрований в БТІ 10.06.1997р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна та виконали їх.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У березні 2017 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що відповідно до укладеного договору №б/н від 12.12.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16500,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом №СП -2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank. ua, складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Власник картрахунку зобов'язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, що передбачено п.2.1.1.5.7 Договору. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися як шляхом підписання договорів або додаткових угод до цього Договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодженням по питанням банківського обслуговування з клієнтом через web-сайт (www.privatbank. ua) або інший інтернет/SMS-ресурс, зазначений банком). Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені га офіційному сайті позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензіції НБУ №22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ №22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У березні 2017 р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що на профілактичному обліку у відділі по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з жовтня 2016 року перебувають неповнолітні [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], як такі, що опинилися у складних життєвих обставинах (виховуються в родині, в якій батько ухиляється від виконання своїх обов'язків). Відділом по Комунарському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради у вересні 2016 року отримано заяву [PERSON], в якій вона повідомляє, що її син [PERSON], залишає місце постійного проживання за адресою: [INFO], зловживає алкоголем, не працює, дітей матеріально не утримує, участі у вихованні неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], не бере. В ході проведеної роботи спеціалістами відділу встановлено, що родина мешкає у двокімнатній квартирі, яка потребує ремонту. Діти перебувають в постійній скруті, оскільки батько ніде не працює. Відповідач після отримання соціальних виплат, залишає місце постійного проживання, забравши кошти, залишає дітей без засобів до існування. Спеціалістом відділу з питань профілактичної роботи було неодноразово проведено бесіди з батьком [PERSON], які спрямовані на забезпечення здобуття дітьми освіти, попередження бродяжництва, алкоголізму, йому було роз'яснено та попереджено про правові наслідки у разі невиконання своїх батьківських обов'язків щодо виховання та утримання дітей. Відповідно до інформації, наданої адміністрацією ЗОШ № 38, батько - [PERSON] ухиляється від виховання та утримання сина [PERSON], батьківські збори не відвідує, на телефонні дзвінки класного керівництва не відповідає. Хлопцем опікується бабуся. Згідно інформації, наданої адміністрацією ЗОШ № 23, батько жодного разу не відвідував школу, де навчається [PERSON], дівчинкою постійно опікується бабуся. Також зазначено, що дівчинка намагається не бути вдома, коли немає бабусі через напружені стосунки з батьком. Неодноразово направлялися документи до правоохоронних органів з метою проведення профілактичної роботи з відповідачем. Його було притягнуто до відповідальності зі ст.184 КУпАП. Однак, всі заходи були безуспішними, батько спосіб життя не змінив. Відповідно до акту обстеження від 21.02.2017 року батько отримав гроші, понад два тижня відсутності вдома. Позивач просить суд позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дітей, сина - [PERSON], [INFO] та доньки [PERSON], [INFO] та стягнути з відповідача [PERSON], на користь будь-якої особи або закладу, що буде здійснювати функції опіки/піклування над неповнолітніми, аліменти на утримання дітей у розмірі 1/6 частки з усіх видів доходів відповідача, але не менш 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

У березні 2017 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 16.09.2012 р. він перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Оболонського р/с м. Києва від 30.05.2014 р. було розірвано. При цьому відповідач була зареєстрована та проживала в [ADDRESS], яка належить позивачу на праві власності на підставі договору дарування квартири від 23.05.2008 р. При цьому позивач зазначає, що на даний момент відповідач не проживає в квартирі за місцем реєстрації, не користується квартирою, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд позбавити відповідача [PERSON] право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не з'явився. до початку розгляду справи надіслав суду заяву щодо підтримки позову та проведення розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як з'ясував суд, [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності від 23.04.2008 р. (а.с. 8). При цьому відповідач [PERSON] зареєстрована в спірній квартирі, що підтверджується довідкою Форми № 3 КК «Центр комунального сервісу» м. Київ № 29466 від 10.02.2017 р. (а.с. 9). За правилами ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а ст. 317 цього ж Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. На даний момент відповідач [PERSON] не проживає в квартирі за місцем реєстрації, не користується квартирою, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 71 ЖК України за тимчасово відсутнім членом сім'ї наймача зберігається право користування жилим приміщенням протягом 6 місяців. Оцінюючі встановлені в судовому засіданні факти та відповідні правовідносини, суд вважає, що позовні вимоги про визнання відповідача [PERSON] такою, що втратив право користування житловим приміщенням підлягають частково задоволенню, оскільки судом достовірно встановлено, що відповідач з липня 2013 р. мешкає у Київській області. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У березні 2017р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 20872,17грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у 2013р. за договором банк надав відповідачу 2000грн кредиту, шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок [NUMBER], терміном на три роки, під 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №ІCKGMCUI.141822.007 від 17.09.2013р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 2000грн, шляхом встановлення кредитного ліміту на рахунок [NUMBER], під 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду, терміном на три роки, що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 22.02.2017р. становить 20872,17грн., у тому числі: за кредитом - 9041,36грн, прострочена заборгованість за процентами - 6124,90грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані штрафи/пеня - 5705,91грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, пеня. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У березні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося через різні погляди на життя та відсутність спільних інтересів, шлюбні відносини існують формально з середини липня 2016 р. вважає шлюб є неможливим та таким, що заважає його інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подавши через канцелярію суду заяву в якій позов визнала та проти розірвання шлюбу не заперечувала (а.с. 15). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 16.04.2011 між сторонами зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №393 (а.с. 8). У вказаному шлюбі у сторін є син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, позивач проти примирення заперечував, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-06 00:00:00

У березні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюбу між ним та відповідачкою, посилаючись на відсутність взаєморозуміння та планів на спільне життя. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, проти примирення заперечував, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка у судовому засіданні надала заяву із визнанням позовних вимог у повному обсязі (а.с. 17). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 13.08.2005 р. укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1281 (а.с. 4). Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З 2014 р. шлюбні відносини фактично припинені, подружжя проживає окремо. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, з часу знаходження позовної заяви в суді примирення між сторонами не відбулося, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

У березні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначим позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося, з 2016 проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, та через втрату почуття любові, поваги та взаєморозуміння вважає, що даний шлюб буде суперечити його інтересам. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, позов просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, 22.01.2018 подала заяву, в якій позовні вимоги визнає та просить розглядати справу без її участі, крім того надала заяву, яка засвідчена приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гусенко О.О., про визнання позову та слухання справи без її участі (а.с. 26, 27). Таким чином, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що між сторонами 02.07.2011 укладено шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №779 (а.с. 4). У вказаному шлюбі у сторін народилась донька [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують та у зв'язку з тим, що відповідач визнає позов, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved