Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

У вересні 2016 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог на предмет спору - Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області про позбавлення батьківських прав. Позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON]. Вимоги мотивує тим, що з 24 квітня 2004 року вона та відповідач перебували у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя, про що у книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 122. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. Рішенням Комунарського районного суд м. Запоріжжя від 12.11.2014 р. шлюб між ними було розірвано. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя 29.09.2009 р. було стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON], [INFO], які фактично не сплачувались, оскільки відповідач не працював та не працює до теперішнього часу. Майна на яке можливо було б накласти стягнення немає. На теперішній час виконавче провадження по виконанню вказаного виконавчого листа № 2-3112/09, виданого 23.10.2009 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції не перебуває. Фактично шлюбні стосунки було припинено з лютого 2010 року, вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з нею. Спорів стосовно міста проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з нею. Весь цей час відповідач життям дитини не цікавився, не телефонував, не виявляв бажання спілкуватись з дитиною та приймати участь у її вихованні. На сьогоднішній день дитині вже вісім років, він немає до батька ніяких почуттів, оскільки два роки жодного разу його не бачив. Вона з сином проживає у трикімнатній квартирі, дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між нею, дитиною і батьками склалися усталені доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини, її повноцінному світосприйманню життя та оточуючих людей. Дитина навчається у 2-б класі Запорізької гімназії № 107, зі слів класного керівника, батько дитини [PERSON] не цікавиться рівнем навчальних досягнень сина, його поведінкою, та не відвідує батьківські збори, що підтверджується довідкою № 115 від 11.03.2015 року. [PERSON] знаходиться на обліку в дитячій міській поліклініці за адресою: м. Запоріжжя, вул. Автозаводська 8-б. Дитині вчасно проведені профілактичні щеплення, проводились регулярні амбулаторні огляди, стан здоров'я задовільний. Нагляд за станом здоров'я дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює мати. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав. В судове засідання з'явилась позивач [PERSON], яка позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити, надала пояснення, аналогічні тим, що містяться у позові. Також позивач зазначила, що виконавчий лист не знаходиться на примусовому виконанні, оскільки відповідач добровільно сплачував аліменти. Сплативши аліменти за декілька місяців, відповідач взагалі перестав утримувати дитину. З того часу не працює, жодної допомоги не надає. Дитину батько востаннє бачив приблизно у червні 2014 року. Адреси проживання вона не змінювала, перешкод у спілкуванні з дитиною не створювала. Батько не приймає жодної участі у вихованні дитини, не цікавиться життям дитини, не спілкується з дитиною, зловживає спиртними напоями. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про причини неявки суд не повідомляв, письмових заперечень або пояснень на позов не надав. До суду з'явився представник Запорізької районної держадміністрації Запорізької області як органу опіки та піклування [PERSON], яка позов підтримала, зазначила, що орган опіки та піклування вбачає підстави для позбавлення батьківських прав, що встановлено у відповідному висновку. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є матір'ю відповідача. [PERSON] взагалі не цікавиться життям дитини, не надає жодної допомоги, натомість зловживає спиртними напоями. Лише вона постійно відвідує невістку та дитину, намагається допомогти. Востаннє батько бачив дитину приблизно 2 роки тому, коли негативно висловився на адресу дитини. Вона намагається спонукати батька до виконання батьківських обов'язків, але безрезультатно. Дитина матір'ю виховується в нормальних умовах, має усе необхідне. У зв'язку з наведеним, суд, на підставі ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Вислухавши пояснення учасників судового провадження, дослідивши письмові докази у справі, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як видно зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 08.11.2007 р., батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Рішенням Комунарського районного суду від 12.11.2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24.04.2004 р. Відділом реєстрації актів цивільного стану Комунарського районного управління юстиції м. Запоріжжя (актовий запис № 122), розірвано. Рішенням Комунарського районного суду від 29.09.2009 р. з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 28.08.2009 р. і до досягнення дитиною повноліття. За змістом довідки від 16.12.2015 р., [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та має такий склад сім'ї: [PERSON] - син; [PERSON] - батько; [PERSON] - мати; [PERSON] - брат. За приписами ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечувати здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. У відповідності до ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У відповідності до роз'яснення, що міститься в п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років і тільки з підстав, передбачених ст. 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Як встановлено судом з листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції № 13/15 від 26.11.2015 р. та листа Шевченківського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області № 1314/7 від 13.02.2017 р. 28.11.2013 року на підставі заяви [PERSON], у відповідності до п. 9 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, виконавчий документ направлено до суду. На теперішній час виконавче провадження щодо стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини не на виконанні Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції не перебуває. Згідно довідки № 115 від 11.03.2015 р. [PERSON] навчається у 1-б класі Запорізької гімназії № 107. Зі слів класного керівника батько дитини [PERSON] не цікавиться рівнем навчальних досягнень сина, його поведінкою, не відвідує батьківські збори. Згідно довідки № 532 від 15.12.2015 р. [PERSON] навчається у 2-б класі Запорізької гімназії № 107 Запорізької міської ради Запорізької області. Зі слів класного керівника батько дитини [PERSON] не цікавиться рівнем навчальних досягнень сина, його поведінкою, не відвідує батьківські збори. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов, складеного спеціалістами відділу Управління у справах дітей по Комунарському району Запорізької міської ради від 13.12.2016 р., було проведено обстеження умов проживання дитини за адресою: [ADDRESS] і встановлено, що умови проживання добрі. У дитини окрема кімната, де є диван, крісло, письмовий стіл, шафа, телевізор, стілець. Дитини створені усі необхідні умови для розвитку, навчання, відпочинку. Дитина забезпечена усім необхідним. Стосунки та традиції сім'ї добрі, побудовані на любові та взаємоповазі. У висновку Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області № 01-22/0016 від 11.01.2017 р. висловлена позиція органу опіки та піклування з приводу даного спору. Так, орган опіки та піклування зробив висновок про наявність факту ухиляння [PERSON] від виконання батьківських обов'язків по відношенню до малолітнього [PERSON], та вважає доцільним позбавлення його батьківських прав відносно дитини, а позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Дане рішення мотивоване тим, що [PERSON] свідомо та протягом тривалого часу ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не піклується про стан здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Також у вказаному висновку встановлено, що [PERSON] на засідання комісії не з'явився. У письмовій заяві [PERSON] в присутності практичного психолога гімназії № 107 та директора гімназії № 107 повідомив, що він не проти позбавлення батьківських прав [PERSON], та не проти проживання з мамою, [PERSON] З таким висновком погоджується і суд з огляду на наступне. Статтею 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р. закріплено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розумінні. Вона повинна, якщо це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і принаймні в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Наразі суд дійшов висновку, що [PERSON] безвідповідально ставиться до питання виховання свого малолітнього сина та констатує, що жодних об'єктивних даних, які б вказували на наявність перешкод у вихованні [PERSON] його малолітнього сина [PERSON] судом не встановлено. Також судом не встановлено жодних об'єктивних даних, які б вказували на те, що [PERSON] виконував або намагався виконувати свої батьківські обов'язки. Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що встановлено безпосередньо у судовому засіданні, заходи впливу виявились безрезультатними, приймаючи до уваги, що [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти, суд приходить до висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] При цьому суд вважає, що позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітнього сина [PERSON] не зашкодить інтересам дитини, її подальшому вихованню та утриманню. Враховуючи, що позивачка [PERSON] належним чином виконує свої батьківські обов'язки, підстав для передачі дитини під опіку держави суд не вбачає, а тому дитину слід залишити проживати з матір'ю, що відповідає інтересам дитини. При цьому, суд також враховує, що допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердила з однієї сторони - факт свідомого ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов'язків, а з іншої - факт належного виконання позивачем [PERSON] своїх батьківських обов'язків. Разом із тим, суд вважає за доцільне роз'яснити [PERSON], що він не позбавлений у подальшому права вирішувати питання про поновлення його у батьківських правах відносно сина в порядку, передбаченому ст. 169 СК України. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений останнім при подачі позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved