Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-18 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 14.12.2020 року та 23.12.2020 року з прилюдних торгів ним було придбано по 1/2 частині квартири [ADDRESS] . Тому, він є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтв про право власності №№ [NUMBER] , [NUMBER] , посвідчених приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Горбуровим К.Є. Згідно відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, наданих Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 05.03.2021 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі, які за вказаною адресою не проживають більше 2-х років. Посилаючись на те, що факт реєстрації відповідачів порушує його право на вільне розпорядження майном, позивач просить позов задовольнити. 16.04.2021 року ухвалою судді відкрите провадження по справі. Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу без її участі та участі позивача. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи сповіщені своєчасно та належним чином. Враховуючи те, що відповідачі належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин; не подали відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст.ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Відповідно до ч. 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані письмові докази, прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. В силу ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтв про право власності №№ [NUMBER], [NUMBER] , посвідчених приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Миколаївської області Горбуровим К.Є. Згідно відомостей про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні, наданих Департаментом з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради від 05.03.2021 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані відповідачі, які за адресою: [ADDRESS] не проживають більше 2-х років, що підтверджено актом від 18.03.2021 року. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За ст. 107 ЖК України наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. На підтвердження вибуття необхідно брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання особою іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписках, переадресовка кореспонденції, утворення сім`ї в іншому місці, виїзд в інший населений пункт і постійна там прописка), на що вказує п.11 постанови Пленуму Верховного суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року за № 2. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, так як надані позивачем докази у своїй сукупності вказують на те, що відповідачі втратили право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved