Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У вересні 2015 року ФОП [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначив, що між ним та відповідачем було укладено договір на сервісне обслуговування № 295 від 14.07.2014 року. Відповідач при кладенні договору гарантійний платіж не вносила, проте зобовязалась оплатити суму вартості товару в розмірі 1950,00 грн. на умовах, викладених у Розписці від 14.07.2014 року. Проте взяті на себе зобовязання по оплаті коштів відповідач не виконала та прострочила оплату гарантійного товару, чим порушила умови договору. Позивач направив відповідачу вимогу, в якій просив погасити борг, проте борг не погашений. На підставі ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідача борг в розмірі 1950,00 грн., індекс інфляції 877,50 грн. та три проценти річних 56,97 грн., а всього 2884,47 грн., судовий збір. Представник позивача в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника. Відповідач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 01 грудня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. 14 липня 2014 року між ФОП [PERSON] (виконавець) та [PERSON] (замовник) укладено договір на сервісне обслуговування та продовження гарантійних зобовязань № 295, згідно п.1.1 якого виконавець здійснює сервісне обслуговування системи водоочистки IF-50 за адресою [ADDRESS] безкоштовно. Згідно п.2.1 договору оплата за фільтруючі елементи проводиться замовником після підписання акту-прийому робіт відповідно до діючих розцінок (прайс-лист, прейскурант цін). Згідно розписки від 14.07.2014 року, [PERSON] зобовязалась сплатити за систему очистки води IF-50 в строк до 10.11.2014 року: 1-а проплата 500 грн. до 10.08, 2-а проплата 500 грн. до 10.09, 3-я проплата 500 грн. до 10.10., 450 грн. до 10.11. В звязку з неоплатою вказаної суми позивачем направлено вимогу відповідачу про погашення боргу від 17.04.2015 року, яка отримана відповідачем 05.05.2015, що підтверджується відповідною відміткою на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Як вбачається з положень договору, він має ознаки договору підряду. Відповідно до ч.1,2 ст. 837 ЦК України, за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Позивач стверджує, що відповідачем не виконано умови договору та не здійснено гарантійний платіж. До судового засідання відповідачем не надано будь-яких заперечень або спростувань щодо виконання ним зобовязань за договором чи повернення коштів позивачу за невиконану в строк роботу, в звязку з чим суд вважає обґрунтованою вимогу позивача щодо стягнення боргу в сумі 1950,00 грн. \~\~ Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. \~\~ Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За розрахунком позивача, 3% річних від простроченої суми становить 56,97 грн. Позивачем також розрахований борг з урахуванням індексу інфляції у відповідності до вимог ст. 625 ЦК України, який складає 877,50 грн. Позивачем надано розрахунок боргу з урахуванням індексу інфляції, пені та 3% річних. Вказаний розрахунок відповідачем не спростовано та не надано будь-яких заперечень щодо його обґрунтованості, тому у суду відсутні підстави не приймати розрахунок позивача. З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved