Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-03 00:00:00

У вересні 2018 р. заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] 07.02.2015 р. Шістнадцятою Київською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу до майна померлої. До складу спадщини входить земельна ділянка, що знаходиться в [ADDRESS] , яка належала [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності разом з [PERSON] , відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Державним нотаріусом Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори 17.07.2015 р. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав, що в свідоцтві не зазначено частку спадкового майна. [INFO] [PERSON] померла. Спадкоємцем [PERSON] є її син [PERSON] Оскільки нотаріус не може сам визначити частку померлої у спадковому майні та у зв`язку з тим, що при невизначених частках в нерухомому майні при внесені даних до Єдиного державного реєстру речових прав про перехід власності померлого на спадкоємця технічно неможливо, отже, необхідно встановити, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] , становила 1/2; частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] , становила 1/2. В судовому засіданні заявник [PERSON] вимоги заяви підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі; заінтересована особа [PERSON] підтримав вимоги заяви, не заперечував щодо її задоволення. Представник заінтересованої особи Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у відсутність представника. Вислухавши пояснення заявника та заінтересованої особи, повно і всебічно вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Відповідно до пункту 5 частини 2 статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 статті 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.п.2, 3 ч.1 ст.318 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено: причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; докази, що підтверджують факт. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь -які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами: висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.02.2014 р. № [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка, що знаходиться в [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , а [INFO] померла [PERSON] Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , останній народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , а мати [PERSON] . Згідно копії свідоцтва про народження [PERSON] , останній народився [INFO] , батьком якого є [PERSON] , а мати [PERSON] . Як вбачається з копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 17.07.2015 р., державний нотаріус 16-ої Київської державної нотаріальної контори Вірнік І.Є. розглянув заяву від 24.06.2015 р. [PERSON] , в якій він просить видати йому свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину земельної ділянки, що знаходиться в [ADDRESS] , що належить померлій [INFO] . [PERSON] та постановив відмовити [PERSON] у видачі даного свідоцтва, оскільки нотаріус не може сам визначити частку померлої у спадковому майні та у зв`язку з тим, що при невизначених частках в нерухомому майні, при внесені даних до Єдиного державного Реєстру речових прав про перехід права власності з померлої на спадкоємця, технічно неможливий. З копії заяви [PERSON] , від 17.09.2015 р., наданої державному нотаріусу 16-ї Київської державної нотаріальної контори Вірник І.Є., вбачається, що за життя між нею та [PERSON] було досягнуто усної домовленості про користування земельною ділянкою в рівних частинах відповідно до чинного в Україні законодавства (ст. 357 ЦК України). Спорів чи будь-яких претензій щодо часток на земельну ділянку між ними не виникало. Відповідно до ст. 357 ЦК України, частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Відповідно до ст. 369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Відповідно до ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Договір про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності, укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. З пояснень заявника та заінтересованої особи встановлено, що за життя [PERSON] та [PERSON] усно домовились про користування земельною ділянкою в рівних частинах, до суду чи інших компетентних органів щодо зміни розміру, визначення або виділу часток співвласників земельної ділянки не звертались, а також не укладались і відповідні договори. Відповідно до ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з п.27 постанови №2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Таким чином, виходячи з наведеного, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню, оскільки встановлені факти свідчать про те, що частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] , становила 1/2; частка померлої [PERSON] в праві спільної сумісної власності на земельну ділянку, що знаходиться в [ADDRESS] , становила 1/2. На підставі викладеного,

Outcome: approved