Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 7601, 28 грн. та судові витрати, понесені ним при подачі позову. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що між банком та [PERSON] 11.10.2016 рокуукладена заява про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідач отримала кредит у виді відновлювальної кредитної лінії у розмірі 1500 грн.зі сплатою 30% річних за користування кредитними коштами. Однак відповідач свої договірні зобовязання належним чином не виконувала, у звязку з чим у неї перед банком виникла заборгованість, яка станом на 05.03.2018 року склала 7601,28 грн., яка включає в себе: суму боргу 6268,88 грн., плату за кредит 1210,34 грн., комісійні доходи 77,00 грн., інфляційні витрати 36,81 грн., 3% річних від прострочених сум - 8,25 грн. В добровільному порядку відповідач заборгованості не погашає.З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. В судове засідання сторони не прибули. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача в заяві підтримав позовні вимоги, просив задовольнити повністю. Оскільки відповідач належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, не повідомила про причини неявки в судове засідання, не подала у встановлений строк відзив на позов, та враховуючи, що представник позивача в заяві не заперечував проти постановлення заочного рішення, суд постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази та письмові пояснення, викладені в заявах по суті справи, судом встановлено наступне. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 11.10.2016 року банк, з однієї сторони, та відповідач [PERSON], з другої, уклали договір № 941345/1110116 про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки (далі Договір), за умовами якого останній було відкрито рахунок в гривнях за тарифним планом «Зарплатний» та видано платіжну картку. 08.02.2017 року між сторонами згідно заяви на встановлення (збільшення) відновлюваної кредитної лінії ліміт кредиту збільшено до 6300 грн. зі сплатою за користування кредитними коштами 30% річних (а.с. 9). За умовами вказаних договорів відповідач зобовязалась повернути банку суму кредиту та сплатити проценти; а в разі закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк, або звільнення з організації, з якою банком укладено договорі про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати, погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі (п.п. 3.3 Договору). Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Перед укладенням кредитного договору та додаткової угоди до нього відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту вона була ознайомлена та погодилась з ними, про що свідчать її підписи. Строк даного договору не визначений моментом предявлення вимоги і діє до моменту повного виконання всіх зобовязань сторонами. Відповідачу було надано право в будь-який момент дії договору ініціювати його розірвання шляхом звернення до банку з відповідною заявою. Доказів на підтвердження того, що відповідачем подавалася заява про припинення дії договору чи закриття карткового рахунку, суду надано не було. Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, на час звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 05.03.2018 року склала 7601,28 грн., яка включає в себе: суму боргу 6268,88 грн., плату за кредит 1210,34 грн., комісійні доходи 77,00 грн., інфляційні витрати 36,81 грн., 3% річних від прострочених сум - 8,25 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобовязання (неналежне виконання). При порушенні зобовязання наступають правові наслідки, установлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Оскільки факт невиконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору перед позивачем відповідачем спростовані не були, вона не виконує умови кредитного договору, припинила погашення кредиту і відсотків, та на день подачі позовної заяви до суду заборгувала позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року №6-39цс13, зобов'язання сторін за договором припиняються з моменту їх належного виконання. Оскільки свої зобовязання перед банком відповідач не виконала, то це дає право позивачеві на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, які складають 36,81 грн. інфляційних витрат та 8,25 грн. 3 % річних від простроченої суми. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного користування грошовими коштами однією стороною зобов'язання за рахунок іншої. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ним не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Судові витрати суд стягує з відповідача на користь позивача пропорційно задоволених вимог згідно вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved