Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] пред'явила в суді зазначений позов. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 22 лютого 2003 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність взаєморозуміння, що привело до того, що вони разом не проживають. Примирення між ними неможливе. Оскільки син [PERSON] проживає з нею, просить стягувати з відповідача на її користь аліменти, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, в розмірі 1/6 частки від доходів відповідача ( а.с. 29). В судовому засіданні позивачка позов підтримала, пояснила, що з травня 2013 року вони з відповідачем разом не проживають. На старшого сина відповідач сплачує аліменти в розмірі 1/6 частки його доходів. Відповідач позов визнав, погоджується сплачувати аліменти в розмірі 1/6 частки його доходу, на розірвання шлюбу згоден. Дослідивши докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 22 лютого 2003 року Лип'ятинською сільської радою Хмільницького району зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 4). Сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5,7 ). Діти проживають з позивачкою ( а.с. 8). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що стосунки в сторін розладналися, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти цього не заперечив, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивача, що мають істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Частинами другою та третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дітей присуджуються у частці від доходу одного з батьків і (або) у твердій грошовій сумі, що визначається судом. Відповідно до частини першою статті 182 СК України суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. В матеріалах справи відсутні докази про здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів. Згідно рішення Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області від 12 липня 2005 року з [PERSON] стягуються аліменти в розмірі по 1/6 частки його доходів на дітей: сина [PERSON] та дочки [PERSON]. Оскільки відповідач позов про стягнення з нього аліментів в розмірі 1/6 частки його доходів визнав, суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Частиною першою статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. за вимоги про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена, підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. Сплачений позивачкою судовий збір в сумі 243,6 гривень за вимоги про розірвання шлюбу, підлягають стягненню на її користь з відповідача (ч.1 ст. 88 ЦПК України). Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті 367 ЦПК України.

Outcome: approved