Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] в м. Івано-Франківськ, після смерті якої відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить земельна ділянка площею 4,4624 га, що розташована на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, посвідченої державним актом на право власності на земельну ділянку [NUMBER] , виданого Томашпільською районною державною адміністрацією Томашпільського району Вінницької області 28 лютого 2003 року. Позивач є спадкоємцем за законом. Коли позивач звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право власності в порядку спадкування, то нотаріусом йому було відмовлено в зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа, а тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за позивачем права власності на вищевказане спадкове майно.\~ В судове засідання представник позивача [PERSON] не з`явився, однак, надіслав на адресу суду заяву в якій просить розгляд справи провести у його відсутність та у відсутність позивача, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник Липівської сільської ради в судове засідання не з`явився, однак сільський голова Липівської сільської ради надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без участі їх представника, позов визнає. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] в м. Івано Франківськ померла [PERSON] (а.с.8). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є сином покійної [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого 25 березня 1976 року (а.с.7). В довідці, виданої виконавчим комітетом Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області вказано, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з земельної ділянки розміром 4,4624 га, посвідченої державним актом серії [NUMBER] , виданого Томашпільською райдержадміністрацією 28 лютого 2003 року. Спадкоємцем залишився [PERSON] (а.с.6). Як вбачається з державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] виданого 28 лютого 2003 року Томашпільською районною державною адміністрацією [PERSON] є власником земельної ділянки площею 4,4624 га, яка розташована на території Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області (а.с.10). Згідно довідки № 41/0231 від 20 лютого 2019 року, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа (а.с. 12). Згідно повідомлення Державного нотаріального архів Вінницької області від 03 травня 2019 року спадкова справа на майно померлої [INFO] [PERSON] по фонду Томашпільської державної нотаріальної контори не виявлено (а.с. 34). Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.ст. 525,526 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умвою або з застереженнями. Прийнята спапдщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, покійна [PERSON] померла в м. Івано Франківськ, за місцем проживання позивача. Позивач фактично вступив в управління спадковим майном. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі об`єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] . Відповідно до ч. 1ст.\~142\~ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з квитанції Ощадбанк № 17 від 13 лютого 2019 року, позивачем [PERSON] за подання позову до суду було сплачено судовий збір в сумі 768 гривень 40 копійок. Враховуючи, що відповідач позов визнав до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 384 грн. 20 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: approved