Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з вище вказаним позовом, в обґрунтування якого вказував на те, що йому та його матері, [PERSON], на праві спільної часткової власності по 1/2 частці кожному належить квартира [ADDRESS]. У вказаній квартирі окрім її власників також значиться зареєстрованою відповідач [PERSON], яка за місцем своєї реєстрації не проживає більш ніж один рік та її місцезнаходження невідоме. Вказував на те, що реєстрація відповідача у належній йому на праві спільної часткової власності квартирі чинить перешкоди у вільному користуванні своєю власністю, оскільки він несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, крім того відповідач не приймає участі в утриманні вказаного нерухомого майна. На підставі вище викладеного, посилаючись на норми матеріального права, просилв визнати [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування квартирою №5 в будинку №33 по вул. Сагайдачного в м. Чернівці. В судове засідання позивач не зявився, від його представника, до суду надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та не заперечував проти винесення заочного рішення по справі. Згідно ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи за місцем своєї реєстрації, в судове засідання не зявилась, причини своєї неявки не повідомила та не направила до суду відповідного мотивованого клопотання про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у її відсутності. Оскільки представник позивача не заперечував проти розгляду даної цивільної справи за відсутності відповідача, по справі слід ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, - У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється Враховуючи те, що в судове засідання не зявились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.197 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Судом встановлено, що позивачу та [PERSON] на праві спільної часткової власності, по 1/2 частці кожній, належить квартира [ADDRESS]. Як вбачається з довідки ТОВ « ТД Укрвторресурс» від 29.08.2017 року №1033, окрім власників квартири за вказаною адресою також зареєстрована відповідач [PERSON], яка по відношенню до власників являється невісткою (а/с 10). Згідно розяснень, які містяться в п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається з акту працівників ТОВ « ТД Укрвторресурс» від 31.08.2017 року та письмових пояснень сусідів, направлених на адресу начальника ТОВ « ТД Укрвторресурс», відповідач більше одного року не проживає в [INFO] (а/с 11,12). Згідно ч. 2 ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що права позивача вільно реалізовувати право володіння, користування та розпорядження власністю підлягає захисту, оскільки відповідач не проживає у належній позивачу квартирі понад один рік, не приймає участі в утриманні майна та сплаті комунальних послуг, тим самим чинить позивачу перешкоди у користуванні власністю, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] втратила право користування квартирою №5 в будинку №33 по вул. Сагайдачного в м.Чернівці. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved