Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що він є співвласником житлового будинку № 167 по вул. Щорса у м. Житомирі внаслідок спадкування за законом. У будинку з 1993 року зареєстрована відповідач, яка з 1996 року не проживає в ньому, її особисті речі в будинку відсутні і вона не є членом його сімї. Тому просить визнати її такою, що втратила право користування зазначеним будинком. Позивач у судовому засіданні позов підтримав, пояснивши, що відповідач була зареєстрована в будинку як член його сімї, а саме як жінка, з якою він проживав однією сім'єю без реєстрації шлюбу, колишнім власником будинку - його батьком [PERSON] Договору між ним та відповідачем щодо користування нею будинком укладено не було. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки до суду не повідомила, заяви про розгляд справи в її відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи згідно статей 224-226 ЦПК України. Суд, заслухавши позивача, свідка, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Статтею 41 Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції» від 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також визначено у статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що під час проживання позивача та відповідача однією сімєю без реєстрації шлюбу її місце проживання було зареєстровано в [INFO] 16.02.1993 року згідно довідки ПП «ВЖРЕП № 4» від 28.08.2015 року № 3031. На підставі спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 22.07.2001 року, позивач набув у власність 1/2 частку цього будинку, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 25.04.2012 року, виданим державним нотаріусом Другої житомирської державної нотаріальної контори [PERSON], та витягом про державну реєстрацію прав КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 22.05.2012 року. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав показання про те, що відповідач була зареєстрована в [INFO] як член сімї позивача зі згоди його батька [PERSON] та з 1996 року вона не проживає за місцем реєстрації без поважних причин. Право користування відповідача є похідним від права власності колишнього співвласника нерухомого майна спадкодавця [PERSON], а тому у звязку з переходом права власності на будинок до спадкоємців, в тому числі до позивача, та оскільки доказів укладення з ними договору про надання у користування вказаного житлового приміщення відповідачем до суду не надано, вона втратила право користування цим житлом. На підставі ст. 88 ЦПК України, ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 487,20 грн., так як позивач звільнений від сплати судового збору за подання позову. Враховуючи викладене,

Outcome: approved