Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-05 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «ПУМБ», державного реєстратора приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання неправомірними дій ПАТ «ПУМБ» щодо прийняття та реалізації рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом переходу до ПАТ «ПУМБ» права власності на квартиру [ADDRESS]; визнання неправомірними дій державного реєстратора приватного нотаріуса [PERSON] щодо прийняття рішення від 02.08.2016 р. про реєстрацію за ПАТ «ПУМБ» права власності на квартиру [ADDRESS], та скасування цього рішення про реєстрацію права власності; скасування у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державної реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] (номер запису про право власності 15692378 від 28.07.2016 р.), яка була вчинена державним реєстратором приватним нотаріусом [PERSON] на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер : 30735774 від 28.08.2016 р. (т. 1 а.с.2-5, 152-156). В обгрунтування своїх позовних вимог [PERSON] вказав, що 01.07.2008 року між ним та ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», було укладено кредитний договір № 6543183, за умовами якого банк зобовязався надати йому споживчий кредит в сумі 370000,00 дол. США, а він зобовязався повернути кредитні кошти та проценти за їх користування, та в той же день між ними було укладено іпотечний договір, за умовами якого він надав банку в іпотеку належну йому на праві приватної власності квартиру під № 31, що знаходиться у будинку № 4-Б по проспекту Шевченка в м [PERSON], а 05.09.2016 року він дізнався, що право власності на вказану квартиру зареєстровано за ПАТ «ПУМБ», яке використало своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки. Також [PERSON] вказав, що відповідачі вчинили дії щодо реєстрації права власності на згаданий предмет іпотеки за ПАТ «ПУМБ» з порушенням діючого законодавства та його інтересів, оскільки, по-перше, він не отримував письмове повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від ПАТ «ПУМБ»; по-друге, на момент подачі до державного реєстратора документів та прийняття останнім рішення про переоформлення права власності на предмет іпотеки між ним та ПАТ «ПУМБ» існував та досі існує судовій спір як про розмір заборгованості, так і про дійсність кредитного договору та договору іпотеки; і, по-третє, на момент прийняття рішення про реєстрацію права власності на квартиру, яка є предметом іпотеки, був накладений арешт згідно ухвали Суворовського районного суду м. Одеси від 08.07.2016 року. Під час судового розгляду даної справи ПАТ «ПУМБ» предявив зустрічний позов до [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про усунення перешкод в користуванні та розпорядженні власністю квартирою № 31 в будинку № 4-Б по проспекту Шевченка в м. Одесі шляхом виселення і зобовязання звільнити цю квартиру від особистих речей, та про зняття з реєстрації місця проживання за вказаною адресою (т.1 а.с. 123-125; т. 2 а.с. 40-44). Обгрунтовуючи свої зустрічні позовні вимоги ПАТ «ПУМБ» вказує, що, по-перше, 01.07.2008 року між ПАТ «ПУМБ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 6543183, відповідно до умов якого ПАТ «ПУМБ» зобовязався надати [PERSON] кредит в розмірі 370000,00 дол. США, а [PERSON] зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити плату за користування кредитними коштами в повному обсязі в порядку та у строки, обумовлені цим кредитним договором; по-друге, в якості забезпечення виконання [PERSON] своїх зобовязань за згаданим кредитним договором, 01.07.2008 року між банком та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений іпотечний договір, за умовами якого [PERSON] надав банку в іпотеку належну йому на праві приватної власності квартиру № 31, що розташована у будинку № 4-Б по проспекту Шевченка в м. Одесі, та умови цього іпотечного договору передбачають право банку звернути стягнення на предмет іпотеки, в тому числі шляхом набуття банком права власності на предмет іпотеки на підставі застереження, яке міститься в цьому іпотечному договорі; по-третє, у звязку з невиконанням [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором № 6543183 від 01.07.2008 року, на підставі іпотечного договору від 01.07.2008 року та чинного законодавства України, 28.07.2016 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було зареєстровано за ПАТ «ПУМБ» право власності на предмет іпотеки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 02.08.2016 року за індексним номером 30737574; і, по-четверте, на виконання положень чинного законодавства, 03.08.2016 року ПАТ «ПУМБ» за допомогою засобів поштового звязку направив [PERSON], [PERSON] та [PERSON] вимогу про виселення № КНО-44.4.2/1139, але останні не виконали цю вимогу та продовжують порушувати права та законні інтереси ПАТ «ПУМБ». Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 21 червня 2017 року до участі у даній справі замість первісного позивача [PERSON], який помер 28 листопада 2016 року, залучено його спадкоємця [PERSON] (т.2 а.с. 71-72). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 листопада 2017 року закрито провадження у даній справі в частині зустрічних позовних вимог ПАТ «ПУМБ» до померлого [PERSON] про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні власністю шляхом виселення та зняття з реєстрації місця проживання. 03 листопада 2017 року до суду надійшли письмові заперечення ПАТ «ПУМБ» на позовну заяву [PERSON] та заява про відшкодування судових витрат у загальному розмірі 152550,00 грн., повязаних з оплатою юридичних послуг, які приєднані судом до матеріалів справи. В судовому засіданні представник [PERSON]М та [PERSON] [PERSON] підтримав первісний позов та не визнав зустрічний позов, а представники ПАТ «ПУМБ» - [PERSON] та адвокат [PERSON] підтримали зустрічний позов та не визнали первісний позов. Приватний нотаріус [PERSON] надав адресовані суду свої письмові заперечення на первісний позов (т.2 а.с. 7-10) та просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовані суду свої письмові клопотання, які приєднані судом до матеріалів справи. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представника [PERSON] і [PERSON]С та представників ПАТ «ПУМБ», суд доходить висновку, що первісний позов [PERSON] не підлягає задоволенню, а зустрічний позов ПАТ «ПУМБ» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що згідно кредитного договору № 6543183 від 01.07.2008 року ЗАТ «ПУМБ», правонаступником якого є ПАТ «ПУМБ», надав [PERSON] кредит у розмірі 370\~000,00 дол. США, із сплатою процентів за користування кредитними коштами у розмірі 14,99 % річних, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитними коштами шляхом внесення щомісячних платежів у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором, з кінцевою датою повернення кредиту та усіх нарахувань за ним 01.07.2020 року. В забезпечення виконання [PERSON] своїх грошових зобовязань за цим кредитним договором, 01.07.2008 року між ЗАТ «ПУМБ» (ПАТ «ПУМБ») та [PERSON] було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 2853, за умовами якого [PERSON] надав банку в іпотеку належну йому на праві приватної власності двокімнатну квартиру під № 31, загальною площею 149,5 кв.м., житловою площею 76,4 кв. м., що знаходиться у будинку № 4-Б по проспекту Шевченка в м. Одесі, заставною вартістю 2608820,00 грн. Згідно зі ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави. Статтею 589 ЦК України та статтею 20 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязаня заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буле виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до умов п. 1.6. іпотечного договору від 01.07.2008 року за р. № 2853, за рахунок предмету іпотеки банк має право задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, пені, штрафи та всі інші суми, передбачені кредитним договором), а також відшкодувати в повному обсязі всі свої витрати, повязані із реалізацією прав, що випливають з іпотечного договору (зокрема, але не виключно, повязані із зверненням стягнення на предмет іпотеки та його реалізацією, включаючи витрати на оплату винагороди залученим експертам, організацію торгів тощо). У відповідності до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання у порядку, встановленому статтею 37 цього Закону. За змістом ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання. Пункт 4.7. іпотечного договору від 01.07.2008 року за р. № 2853 містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки. Пунктом 4.7.1. цього іпотечного договору встановлено, що у разі виникнення у іпотекодержателя права звернути стягнення на предмет іпотеки, іпотекодержатель може прийняти рішення про прийняття предмету іпотеки у свою власність, про що письмово повідомляє іпотекодавця. Згідно п. 7.1.2. цього іпотечного договору, зазначене застереження, яке вважається договором про задоволення вимог іпотекодержателя, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Через порушення боржником [PERSON] основного зобовязання, іпотекодержатель ПАТ «ПУМБ» прийняв рішення про задоволення власних вимог за рахунок предмета іпотеки в позасудовий спосіб, а саме в порядку передбаченому ст.37 Закону України «Про іпотеку». Згідно з частиною першою статті 35 Закону України «Про іпотеку», у разі порушення основного зобовязання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобовязань, вимога про виконання порушеного зобовязання у не менш ніж тридцяти денний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі розпочати звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. ПАТ «ПУМБ» 19 грудня 2016 року рекомендованим цінним листом з описом вкладення надіслав на адресу [PERSON] письмову вимогу про усунення порушення основного зобовязання за № 1472 від 30.11.2015 року, яка містить стислий зміст порушеного зобовязання, вимогу про усунення порушення зобовязання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, а також попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки та вимогу про виселення. Відповідно до п. 5.7. іпотечного договору від 01.07.2008 року за р. № 2853, будь-які повідомлення та документи, які надсилаються іпотекодержателем іпотекодавцю згідно умов цього договору, повинні бути викладені в письмовій формі, та будуть вважатись наданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або телеграмою за місцем проживання іпотекодавця, вказаним у статті 6 цього договору, або надані іпотекодавцю особисто. При цьому, сторони погодились, що повідомлення та/або документи вважаються отриманими іпотекодавцем на сьомий день з дня реєстрації іпотекодержателем рекомендованого листа або телеграми у відділенні поштового звязку/телеграфі (при цьому, іпотекодавець несе ризик отримання таких листів та телеграм у строк, що перевищує сім календарних днів, або в день особистого вручення іпотекодавцю, вказаний в повідомленням та/або документах). Зазначене також регулюється п. 5.6. кредитного договору № 6543183 від 01.07.2008 року, відповідно до якого будь-які повідомлення та документи, які надаються банком позичальнику згідно умов цього договору, повинні бути викладені в письмовій формі, та будуть вважатись наданими належним чином, якщо вони надіслані рекомендованим листом або телеграмою за місцем проживання позичальника, вказаним у статті 7 цього договору, або надані позичальнику особисто. Сторони погодились, що повідомлення та/або документи вважаються отриманими позичальником на сьомий день з дня реєстрації банком рекомендованого листа або телеграми у відділенні поштового звязку/телеграфі (при цьому, іпотекодавець несе ризик отримання таких листів та телеграм у строк, що перевищує сім календарних днів, або в день особистого вручення іпотекодавцю, вказаний в повідомленнях та/або документах). Крім того, згідно п. 5.8. іпотечного договору від 01.07.2008 р. за р. № 2853 іпотекодавець несе повну відповідальність за правильність своїх реквізитів, вказаних у договорі, чи у відповідному повідомленні (п. 5.9. цього договору), та зобовязаний протягом усього строку дії цього договору забезпечувати отримання рекомендованих листів та телеграм від іпотекодержателя за адресою свого місця проживання, вказаною в цьому договорі, а у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зазначеного обовязку, несе ризик настання повязаних з цим несприятливих наслідків. Аналогічні положення також містить пункт 6.7. кредитного договору № 6543183 від 01.07.2008 року. Водночас суд бере до уваги, що Верховний Суд України у рішенні 6-2940цс15 зазначає, що Європейський суд з прав людини в своїй практиці (рішення від 9 жовтня 1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 13 травня 1980 року в справі Артіко проти Італії (пункт 35), рішення від 30 травня 2013 року в справі [PERSON] проти України (пункт 32) визначає, що Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод призначена для гарантування не теоретичних або примарних прав, а прав практичних та ефективних; така практичність та ефективність можлива тільки тоді, коли субєкти права правомірно діють та не створюють штучних запобіжників для уникнення подальшої законної та правомірної відповідальності за невиконання умов договору. Таким чином, надіслана 19 грудня 2016 року ПАТ «ПУМБ» на адресу [PERSON] письмова вимога про усунення порушення основного зобовязання, відповідно до п.п. 5.7., 5.8., 5.9. іпотечного договору від 01.07.2008 року за р. № 2853 та п.п. 5.6., 6.7. кредитного договору № 6543183 від 01.07.2008 року, вважається отриманою [PERSON] У звязку з невиконанням боржником [PERSON] своїх грошових зобовязань за кредитним договором № 6543183 від 01.07.2008 року, ПАТ «ПУМБ» подав до приватного нотаріуса [PERSON] заяву про державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки квартиру [ADDRESS] та документи, що підтверджують виникнення вказаного права згідно з переліком. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Порядок державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (надалі Порядок № 1127). Пунктом 6 Порядку № 1127 визначено, що державна реєстрація прав проводиться за заявою заявника шляхом звернення до субєкта державної реєстрації прав або нотаріуса, крім випадків, передбачених цим договором. У відповідності до п. 8 та п. 18 Порядку № 1127, під час формування та реєстрації заяви у базі даних заяв уповноважена особа субєкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник встановлює особу заявника, що здійснюється за документом, що посвідчує таку особу. У разі подання заяви уповноваженою на те особою уповноважена особа субєкта державної реєстрації прав, нотаріус або його помічник перевіряє обсяг повноважень такої особи за документом, що підтверджує її повноваження діяти від імені іншої особи. За результатом розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор приймає рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. У разі проведення державної реєстрації права власності на житловий будинок, будівлю або споруду одночасно з державною реєстрацією прав на земельну ділянку, на якій вони розташовані, а також у разі проведення державної реєстрації речових прав, що є похідними від права власності, одночасно з проведенням державної реєстрації права власності на таке майно державним реєстратором приймається одне рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації. Рішення щодо державної реєстрації прав або щодо відмови в такій реєстрації за умови вчинення дій та/або процедур, передбачених цим Порядком під час розгляду заяви, приймається державним реєстратором у будь-який час до закінчення строку державної реєстрації прав. У відповідності до п. 57 Порядку № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються : копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодевцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 2 ч. 4 вказаного Закону, відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав. Під час здійснення державної реєстрації на нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS], рішенням № 30737574 від 02.08.2016 року було відкрито розділ в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстраційну справу на обєкт нерухомого майна, перенесено інформацію щодо обтяження цього нерухомого майна на підставі ухвали Суворовського районного суду м. Одеси у справі № 523/9358/16-ц від 08.07.2016 р., що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна за № 67335835 від 05.09.2016 р. При цьому, суд погоджується з доводами ПАТ «ПУМБ» та державного реєстратора приватного нотаріуса [PERSON] стосовно того, що ПАТ «ПУМБ», як обтяжувач з вищим пріоритетом, встановленим Законом України «Про іпотеку», володіє переважним та першочерговим правом на отримання задоволення своїх вимог щодо одного й того ж нерухомого майна, а тому накладений арешт на спірне нерухоме майно, що перебуває в іпотеці, порушує та обмежує забезпечене іпотекою право ПАТ «ПУМБ» на першочергове право задоволення своїх вимог за рахунок предмету іпотеки, отже, наявність арешту не було та не могло бути перешкодою для проведення субєктом владних повноважень державної реєстрації права власності на спірну квартиру за ПАТ «ПУМБ», тому державним реєстратором не було порушено норм Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин» право вибору способу судового захисту, передбаченого законом або договором (дострокове стягнення кредиту, стягнення заборгованості, у тому числі шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, одночасне заявлення відповідних вимог у разі, якщо позичальник є відмінним від особи іпотекодаця (майновий поручитель), одночасне заявлення вимог про стягнення заборгованості з позичальника з вимогами про стягнення заборгованості шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки/застави, належні іпотекодавцю, який не є позичальником, розірвання кредитного договору, набуття права власності на предмет іпотеки тощо, належить виключно позивачеві (частина перша статті 20 ЦК, статті 3 і 4 ЦПК). Задоволення позову кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави не є перешкодою для предявлення позову про стягнення заборгованості з поручителя за тим самим договором кредиту у разі, якщо на час розгляду справи заборгованість за кредитом не погашена. Задоволення позову кредитора про стягнення заборгованості з поручителя не є перешкодою для предявлення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки/застави з метою погашення заборгованості за тим самим договором кредиту уразі, якщо на час розгляду спору заборгованість за кредитом не погашена. Крім того, суд бере до уваги, що відповідно до п.1.4 іпотечного договору від 01.07.2008 року за р. № 2853 іпотекодавець гарантує іпотекодержателю, зокрема, що предмет іпотеки не є для іпотекодавця та членів його сімї тощо єдиним можливим місцем проживання та/або сукупний дохід членів сімї іпотекодавця достатній для придбання або найму іншого житла у разі звернення стягнення на предмет іпотеки. У зв'язку з наведеним суд доходить висновку, що ПАТ «ПУМБ» було дотримано вимоги законодавства щодо надання вичерпного переліку документів, необхідних для реєстрації права власності на підставі іпотечного застереження в іпотечному договорі, що надавало підстави для прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за ПАТ «ПУМБ», а приватний нотаріус [PERSON], виконуючи повноваження державного реєстратора, виходив з того, що з урахуванням чинних на момент прийняття рішення норм права існує можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього. Таким чином, всі дії, які вчинялись приватним нотаріусом [PERSON] у процесі здійснення державної реєстрації у спірних правовідносинах, були вчинені відповідно до законодавства України, а безпосередньо державна реєстрація прав на нерухоме майно - квартиру № 31, що знаходиться в будинку № 4-Б по проспекту Шевченка в м [PERSON], здійснена приватним нотаріусом [PERSON] з дотриманням норм чинного законодавства України. Частиною 4 статті 334 ЦК України встановлено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Отже, з 28.07.2016 року ПАТ «ПУМБ» став власником квартири № 31, що розташована у будинку № 4-Б по проспекту Шевченка в м. Одесі, з усіма відповідними правами та обовязками. Однак, після набуття ПАТ «ПУМБ» права власності на вказану квартиру, в цій квартирі зареєстровані та продовжують проживати [PERSON] та [PERSON] Згідно п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі звернення стягнення на майно за зобовязаннями власника. Вирішуючи дану справу, суд бере до уваги, що право членів сімї власника користуватись жилим приміщенням похідне від права власності на жиле приміщення в особи, членами сімї якої вони є, отже із припиненням права власності особи втрачається й право користування жилим приміщенням у членів його сімї. За приписами ч. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України та ч. 1 ст. 150 ЖК України власник квартири має право використовувати її для особистого проживання і проживання членів своєї сім'ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканці, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться в порядку, встановленому законом. Частинами 2 і 3 ст. 40 Закону України «Про іпотеку» законодавець встановлює певний порядок дій банку, а саме : після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобовязані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Аналогічний порядок щодо виселення всіх громадян, що мешкають у житловому будинку або житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, передбачено в ч. 3 ст. 109 ЖК України. Таким чином, відповідно до вищевказаної норми звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставо для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. На виконання вищевказаних вимог чинного законодавства, 03 серпня 2016 року ПАТ «ПУМБ» за допомогою засобів поштового звязку направив [PERSON] рекомендованим ціннім листом з описом вкладення письмову вимогу № КНО-44.4.2/1139 від 03.08.2016 року, яка містить вимогу про звільнення квартири від особистих речей та виселення усіх мешканців протягом 14-ти календарних днів з дня отримання даної вимоги. Цю вимогу було отримано [PERSON] 16 серпня 2016 року, про що свідчить відповідне зворотне поштове повідомлення. Але відповідачі залишили цю вимогу ПАТ «ПУМБ» без задоволення. Таким чином, у звязку із переходом до ПАТ «ПУМБ» права власності н квартиру № 31, що розташована у будинку № 4-Б по проспекту Шевченка в м. Одесі, за адресою якої зареєстровано місце проживання [PERSON]М та [PERSON], правові підстави для користування останніми цим житловим приміщенням відпали. Порядок реєстрації місця проживання фізичної особи та зняття фізичної особи з реєстрації місця проживання встановлений Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Положенням ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі документів, які свідчать про припинення підстав про право користування житловим приміщенням. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON] та задовольняючи зустрічний позов ПАТ «ПУМБ», суд, у відповідності до ст.ст.79,84, 88 ЦПК України, стягує з [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах 157350,00 грн. на користь ПАТ «ПУМБ» у відшкодування понесених ним та документально підтверджених судових витрат (а саме : витрати, повязані із сплатою судового збору, - 4800,00 грн.; витрати, повязані з оплатою правової допомоги, - 152550,00 грн.). Крім того, подані 03 листопада 2017 року представником ПАТ «ПУМБ» заперечення на позовну заяву [PERSON] , які містять прохання про відмову у задоволенні позову [PERSON], також містять прохання про скасування застосованих у даній справі заходів забезпечення позову одночасно з ухваленням судового рішення у справі. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 08 лютого 2017 року та ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01 серпня 2017 року були вжиті заходи забезпечення первісного позову [PERSON] у вигляді накладення арешту на квартиру [ADDRESS], а також заборони працівникам ПАТ «ПУМБ» вчиняти дії щодо перешкоджання правонаступнику [PERSON] [PERSON] у користуванні квартирою № 31 по проспекту Шевченка, 4-Б в м. Одесі, в тому числі фізичному входу-виходу з квартири, заміни замків, дверей. За змістом частини шостої статті 154 ЦПК України, суд може одночасно з ухваленням судового рішення про відмову в позові вирішити питання про скасування заходів забезпечення позову. На підставі викладеного і

Outcome: approved