Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-03 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 3054624680-094662 від 11.01.2019 надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту у загальному розмірі 145218 грн. та 2179,22 грн. понесених судових витрат по сплаті судового збору. Позов мотивовано тим, що 11.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] було укладено договір № 3054624680-094662 надання позики. Вказаний договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання нею певних дій, які свідчать про укладення договору, а саме надіслання СМС-повідомлення з кодом, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін» на електронну адресу ТОВ «Фінансова компанія є гроші». На підставі вказаного договору на картковий рахунок відповідачки було перераховано суму позики у розмірі 10000 грн. зі строком повернення коштів до 10.02.2019 року включно та сплатою процентів за користування позикою в розмірі 1,99% за кожен день, починаючи з дати видачі позики, і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно, протягом строку користування позикою. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконала, внаслідок чого станом на 13.11.2019 року заборгованість склала 211233 грн., з яких позивачем заявлено до стягнення 145218 грн., а саме: 10000 грн. заборгованості за кредитом, 4309 грн. процентів за користування кредитом, 120924 грн. процентів за прострочку, 10000 грн. штрафу. 02 травня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» і ТОВ «ФК «Преміум Актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0205/1, за яким позикодавцем було відступлено позивачу право вимоги за вказаним кредитним договором. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідачка у поданій до суду заяві повідомила, що позовні вимоги в частині стягнення 10000 грн. заборгованості за кредитом, 4309 грн. процентів за користування кредитом, 10000 грн. штрафу визнає, проти стягнення 120924 грн. процентів за прострочку заперечує вважаючи, що їх нараховано безпідставно. Також просить справу розглянути без її участі. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Між ТОВ «Фінансова Компанія Є Гроші» та [PERSON] 11.01.2019 укладено договір № 3054624680-094662 надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту (далі за текстом Договір). Договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на Інтернет сайті https//e- groshi . com і виконання нею певних дій, які свідчать про укладення кредитного договору. Підписом, згідно якого відповідач погодилася на укладення Договору, є ідентифікатор у вигляді СМС повідомлення з кодом 983973, який зазначений у тексті Договору у розділі « Підписи сторін». Згідно умов договору позикодавець надав відповідачці позику в сумі 10 000 грн. строком на 31 день. Позика має бути повернута до 10.02.2019 (п.п. 1.1., 1.3. Договору). Відповідно до умов договору сума процентів за користування позикою становить 4 309 грн. за 31 день, що підтверджується графіком розрахунків до Договору. Факт перерахування грошових коштів за договором у розмірі 10 000 грн. відповідачці підтверджується платіжним дорученням № 27223 від 11.01.2019 року на картковий рахунок відповідача № [NUMBER] , а також Інформаційною довідкою ТОВ «Платежі Онлайн» № 155/02 від 12.02.2020. Згідно розрахунку позивача станом на 13.11.2019 року заборгованість відповідачки по договору складає 211 233 грн., яка складається з 10000 грн. заборгованості за кредитом, 4 309 грн. процентів за користування кредитом, 186 924 грн. процентів за прострочку, 10 000 грн. штрафу. В свою чергу позивач просить стягнути з відповідачки 10 000 грн. заборгованості за кредитом, 4 309 грн. процентів за користування кредитом, 120 924 грн. процентів за прострочку та 10 000 грн. штрафу. 02 травня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» та ТОВ «ФК Є Гроші» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 0205/1, відповідно до якого клієнт - ТОВ «ФК Є Гроші» відступив Фактору - позивачу по справі, свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах, в тому числі за договором № 3054624680-094662 від 11.01.2019 року, що підтверджується копією вказаного договору та витягом з акту прийому-передачі Прав Вимоги згідно Договору факторингу. Спірні правовідносини регулюються нормами Цивільного кодексу України, Законом України «Про споживче кредитування» від 15 листопада 2016 року № 1734-VIII та Законом України «Про електронну комерцію» від 3 вересня 2015 року № 675-VIII. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей визначених родовими ознаками (стаття 1046 ЦК України). У випадках, коли позикодавцем є юридична особа, договір позики укладається у письмовій формі незалежно від суми (частина перша статті 1047 ЦК України). Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно частини першої статті 13 Закону «Про споживче кредитування» у редакції, що діяла на час укладення спірного договору, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача (частини перша, друга статті 14 Закону № 1734-VIII). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (у редакції, що була чинною на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону). Стаття 12 Закону «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції,що пропонує укласти договір,іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку,вказаним підчас реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт12частини першої статті 3 Закону № 675-VIII). З матеріалів справи вбачається, що відповідачкою була прийнята пропозиція (оферта) укласти електронний договір позики, розміщена на веб-сайті ТОВ «Фінансова компанія Є Гроші», шляхом реєстрації та заповнення заявки з накладенням електронного підпису одноразовим ідентифікатором, надісланим кредитором у смс-повідомленні засобом зв`язку. Такі дії сторін відповідають приписам статей 6, 627, 1046, 1047 ЦК України, статей 11 та 12 Закону України «Про електронну комерцію» та свідчать про укладення договору позики з дотриманням встановленої Законом форми правочину. За вказаних обставин відповідачка зобов`язана була повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором, відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України є обґрунтованими. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Оскільки відповідачка отриману від позивача суму позики та проценти за користування позикою не сплатила у неї виникла заборгованість з повернення позики у розмірі 10 000 грн. та заборгованість по сплаті процентів в сумі 4 309 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Частиною 1 ст. 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойко, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки. У відповідності із ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Сторони погодили, що у разі прострочення заборгованості більше ніж 61 днів, Позичальник зобов`язується сплатити штраф у розмірі суми кредиту, визначену відповідно до п. 1.1. Договору (п. 4.3. Договору). Отже, сума штрафу, яку відповідачка зобов`язана сплатити позивачу за порушення виконання зобов`язання з вчасного повернення позики та сплати процентів становить 10 000 грн. Враховуючи наведені обставини справи та норми чинного законодавства позовні вимоги в частині стягнення 10 000 грн. заборгованості за кредитом, 4 309 грн. процентів за користування кредитом та 10 000 грн. штрафу підлягають задоволенню. Вирішуючи спір в частині вимог про стягнення 120 924 грн. процентів за прострочку, які як зазначив у позові позивач нараховані ним на підставі ст. 625 ЦК України, суд виходить з наступного. У відповідності до статті 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом законодавства. Пунктом 1.5.2. Договору позики передбачено, що у разі якщо позичальник не повернув суму позики у строк встановлений пунктом 1.3. договору позики, нарахування процентів, встановлених пунктом 1.5.1. даного договору, проводиться за фактичну кількість календарних днів користування позикою та до дня повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення. Крім того, додатково до основних процентів, позичальник зобов`язаний сплатити 3% додаткових відсотків від суми позики за кожен день прострочення з першого дня прострочення. При цьому нарахування процентів проводиться момент внесення позичальником коштів на погашення позики та належних на дату погашення платежів. В разі прострочення сплати заборгованості за кредитним договором більше ніж на 30 днів, додаткові відсотки позичальника збільшуються на 2 %. Тобто загальна сума додаткових відсотків з 31 дня прострочення буде становити 5 % від суми позики за кожен день прострочення з 31 дня прострочення до повного погашення заборгованості за позикою, включаючи день погашення, які позичальник зобов`язується сплатити позикодавцю. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, сформульовано правову позицію, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Аналогічні правові висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (справа № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (справа № 14-154цс18). Враховуючи, що договір про надання позики від 11 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія Є Гроші», правонаступником якого є ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив», та [PERSON] укладений на 31 день і зазначено в договорі дату повернення позики - до 10 лютого 2019 року, підстав для стягнення процентів за користування кредитом після спливу визначеного договором строку кредитування немає. При цьому, обґрунтованою є позиція позивача, що за прострочення виконання грошового зобов`язання відповідачка зобов`язана сплатити йому проценти від простроченої суми на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України. При цьому суд не погоджується з розміром та порядком нарахування позивачем таких процентів. Так, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Посилання позивача на ту обставину, що умовами договору (п. 1.5.2. Договору) встановлений інший розмір процентів, а саме в розмірі 3% і 5% від суми позики за кожен день прострочки, судом не можуть бути прийняті до уваги, оскільки з вказаних умов договору не слідує, що дані проценти є відповідальністю за порушення грошового зобов`язання, що передбачена ст. 625 ЦК України. Зокрема, з наведених умов слідує, що проценти нараховуються лише на суму позики при простроченні її повернення, а не за прострочення виконання всіх грошових зобов`язань як по сплаті позики так і по сплаті процентів за користування позикою. Крім того, вказані умови договору, всупереч ч. 2 ст. 625 ЦК України, стосуються не лише зміни розміру процентів а й порядку їх нарахування. Таким чином, суд дійшов висновку про стягнення з відповідачки на користь позивача на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України процентів у розмірі 3% річних за користування грошовими коштами в сумі 14 309 грн. за період з 11.02.2019 до 13.11.2019, що становить 324,60 грн. За таких обставин позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню 10 000 грн. заборгованості за кредитом, 4 309 грн. процентів за користування кредитом, 10 000 грн. штрафу та 324,60 грн. три проценти річних, а всього 24633,60 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати (сплачений судовий збір за подання позову) у розмірі, пропорційному до задоволеної частини позовних вимог, що становитиме 369,67 грн. (24633,60 грн. х 2179,22 грн. / 145218 грн.). На підставі викладеного, ст.ст. 512, 514, 530, 526, 553, 554, 559, 599, 610, 625, 1046-1048, 1054, 1077 ЦК України,

Outcome: partial