Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

у вересні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 27.07.2006 року між ним та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0035/74/65723, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 19 000 доларів США строком з 27.07.2006 року по 27.07.2026 року на 240 місяців, зі сплатою відсотків у розмірі 13,2 % річних. В забезпечення виконання умов вказаного кредитного договору 02.08.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки до кредитного договору за умовами якого відповідач взяв на себе зобов'язання відповідати перед кредитором за виконання зобовязань [PERSON] У звязку з тим, що кредитні зобовязання відповідачем [PERSON] належним чином не виконувалися, станом на 12.08.2015 року виникла заборгованість в розмірі 9836,18 доларів США, що за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 210214,41 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів та вирішити питання судових витрат. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, проти прийняття заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату і час слухання справи повідомлений належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату і час слухання справи повідомлений належним чином через оголошення в пресі. Частиною 1 ст.224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення по справі, оскільки відповідачі належним чином повідомлялися судом про час та місце розгляду справи. Суд, дослідивши наявні докази у справі прийшов до наступного висновку: 27 липня 2006 року між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» і відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 014/0035/74/65723, за умовами якого банк надає відповідачу кредит у розмірі 19 000 доларів США строком з 27.07.2006 року по 27.07.2026 року на 240 місяців, зі сплатою відсотків у розмірі 13,2 % річних. Згідно з п.п. 2.1., 3.1. укладеного кредитного договору кредитні кошти\~\~призначені для використання на споживчі цілі, кредит надано на умовах забезпечення, строковості, повернення та плати\~\~за користування. 25 вересня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору, згідно з якою сторони встановили відсоткову ставку 12 % річних. Також встановлено, що 02.08.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого відповідач [PERSON] на добровільних засадах взяв на себе зобовязання перед позивачем відповідати по борговим зобовязанням відповідача [PERSON] які виникають з кредитного договору №014/0035/74/65723. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що внаслідок неналежного виконання боргових зобовязань [PERSON] за кредитним договором №014/0035/74/65723 від 27.07.2006 року, станом на 12.08.2015 року, виникла заборгованість в розмірі 9836,18 доларів США (в еквіваленті за курсом НБУ станом на дату розрахунку становить 210214,41 грн.), яка складається з наступного : 8184,61 доларів США заборгованість за кредитом, 905,50 доларів США заборгованість за відсотками; 746,07 доларів США пеня за порушення строків погашення кредиту та відсотків. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору,\~ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 ЦК України\~передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Статтею 553 ЦК України\~встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. У разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. (ч. 1\~ст.554 ЦК України). Згідно зі ст.549 ч.1,3 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Частиною 1\~ст. 552 ЦК України передбачено, що сплата (передання) неустойки не звільняє боржника від виконання свого обов'язку в натурі. Аналіз вимог діючого законодавства та зазначених пунктів договору вказує на те, що сторони договору передбачили відповідальність у разі порушення боржником зобов'язання у вигляді сплати пені. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] не виконав свої зобовязання за умовами кредитного договору, а відповідач [PERSON] несе відповідальність за умовами договору поруки, позивач внаслідок такого порушення позбавлений можливості отримати кредитні кошти та відсотки за користування кредитом, на що він розраховував при укладенні договору, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому\~ задоволенню, у звязку з чим з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором № 014/0035/74/65723 від 27.07.2006 року, яка виникла станом на 12.08.2015 року, в розмірі 9090,11 доларів США. Одночасно суд приходить до висновку про стягнення пені із відповідача, однак у національній валюті України, а не у доларах США, як просить позивач, а саме у розмірі 17547,57 грн. (746,07 доларів США х 23.52 грн. = 17547,57 грн.) Пленум Верховного Суду України у\~Постанові № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі»\~розяснив, що згідно з частиною першою\~статті 192 ЦК\~законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України- гривня. У звязку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України\~гривні. У разі предявлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. За курсом встановленим відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.12.2015 року на день ухвалення рішення 1 долар США складає 23,52 грн. Таким чином, заборгованість за кредитним договором № 014/0035/74/65723 від 27.07.2006 року з переведенням в українську валюту на день ухвалення рішення складає:\~\~9090,11 доларів США х 23,52 = 213799,39 грн. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~

Outcome: partial