Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж рекомендований мінімальний розмір аліментів - 100% відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі до суду позовної заяви і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого позову позивач зазначила, що з відповідачем перебувала у не зареєстрованому шлюбу з 2002 по 2018 рік. Від сумісного проживання мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні позивачки. Відповідач добровільно не хоче утримувати дитину, аліменти на користь інших осіб не сплачує. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи, про причину неявки суд не повідомив. Суд, з урахуванням думки позивача, ухвалив: розглянути справу без участі відповідача, заочно. Суд, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, встановив фактичні обставини та зміст спірних правовідносин, доходить висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на таких підставах. Так, судом на підставі наданих позивачем доказів встановлено, що вона з відповідачем у шлюбі не перебувала. [INFO] у сторін народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 06.06.2005 року, виданим виконавчим комітетом Олександропільської сільської ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, актовий запис 02. Відповідач записаний батьком дитини. (а.с. 7). Позивач зазначає, що відповідач не бажає надавати добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини. Правовідносини між сторонами регулюються СК України. Суд відзначає, що батьки дитини мають рівні обов'язки з надання утримання дитині, оскільки згідно з ч. 1 ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд виходить з необхідності забезпечення рівності не тільки прав, але й обов'язків батьків з догляду та матеріального забезпечення власних дітей. Згідно зі ст. 181 цього Кодексу одним із способів виконання батьками свого обов'язку щодо утримання дитини є стягнення за рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів), які присуджуються в частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) в твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових кошті; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. В ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, з урахуванням положень ч. 5 ст. 183 СК України, приймаючи до уваги матеріальне становище позивача, суд вважає, що з відповідача слід стягувати на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню витрати понесені позивачем по сплаті судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial