Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ КБ ПриватБанк, Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просило стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором № б/н від 17 березня 2009 року в розмірі 15196 грн. 73 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 17 березня 2009 року Банк і [PERSON] (далі Позичальник) уклали кредитний договір № б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у загальному розмірі 6800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. [PERSON] взяті на себе зобовязання за даним договором виконав, надав Позичальникові кредит у визначеній договором сумі. Проте відповідач своїх зобовязань за вказаним кредитним договором належним чином не виконує, внаслідок чого у [PERSON] виникла заборгованість, яка станом на 31 грудня 2014 року складає 15196 грн. 73 коп., з яких: 6686 грн. 38 коп. заборгованість за кредитом, 6198 грн. 60 коп. заборгованість за процентами, 1350 грн. заборгованість по комісії та штраф у розмірі 250 грн. (фіксована частина) і 711 грн. 75 коп. (процентна складова). Представник позивача [PERSON] у суді позов підтримала, просила суд позовні вимоги [PERSON] задовольнити повністю. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України уразі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. 17 березня 2009 року Закрите акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк, і [PERSON] уклали кредитний договір № б/н. На підставі заяви Позичальника, Умов і правил надання банківських послуг і [PERSON], ПАТ КБ ПриватБанк надало [PERSON] кредит у розмірі 6800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,5 % на місяць на суму залишку заборгованості. Розмір щомісячної комісії сторонами кредитного договору у заяві на видачу кредитної платіжної картки не визначений. Відповідач [PERSON] у своїй заяві на видачу кредитної картки підтвердив, що його заява разом із Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку становить між ним і ПАТ КБ ПриватБанк договір про надання банківських послуг. Згідно із п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник зобовязувався погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У заяві відповідача [PERSON] на видачу кредитної платіжної картки встановлено, що у разі порушення Позичальником термінів платежів за будь-яким із грошових зобовязань, передбачених цим договором, більше ніж на 120 днів, у звязку з чим Банк змушений буде звернутися до суду, Позичальник зобовязаний сплатити [PERSON] штраф у розмірі 250 грн. + 5 % від суми позову. За змістом п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг укладений сторонами договір діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. Суд встановив, що Банк свої зобовязання за кредитним договором № б/н від 17 березня 2009 року виконав у повному обсязі, надав Позичальникові кредит у визначеній договором сумі, збільшивши кредитний ліміт до 6800 грн. Проте відповідач [PERSON] у порушення вимог закону та умов договору грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків та інших витрат не надає. У ст. 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч. 1 ст. 626 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Із розрахунку заборгованості видно, що внаслідок невиконання [PERSON] своїх зобовязань за зазначеним договором станом на 31 грудня 2014 року його заборгованість перед ПАТ КБ ПриватБанк за цим договором складає загальну суму 15196 грн. 73 коп., з яких: 6686 грн. 38 коп. заборгованість за кредитом, 6198 грн. 60 коп. заборгованість по сплаті процентів, 1350 грн. заборгованість по комісії та 961 грн. 75 коп. штраф (250 грн. фіксована частина + 711 грн. 75 коп. процентна складова). У розділі 5 заяви на видачу платіжної картки розмір комісії сторонами не визначений, правомірність нарахування [PERSON] заборгованості по комісії в розмірі 1350 грн. не доведена, тому підстав для задоволення позову в цій частині судом не вбачається. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач не виконує зобовязань за кредитним договором № б/н від 17 березня 2009 року, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження в суді лише частково, тому із [PERSON] на користь ПАТ КБ ПриватБанк на підставі наданих доказів у межах заявлених вимог підлягає стягненню заборгованість у розмірі 13846 грн. 73 коп. Також згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial