Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

\~ \~ \~ \~У березні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 24 вересня 2013 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Горішньовигнанській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 3. Від спільного подружнього життя в них є син [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки та ведення спільного господарства. Від постійних суперечок і скандалів у позивачки погіршується самопочуття, вона перебуває в стані постійного стресу. Протягом трьох років вони з відповідачем спільно не проживають, сімейні відносини припинені. Подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим, тому [PERSON] просить шлюб розірвати, дитину залишити проживати з нею, судові витрати покласти на відповідача. Позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримують, просять задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не зявився, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 24 вересня 2013 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували у Горішньовигнанській сільській раді Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 3. Від шлюбу в них є син [PERSON], [INFO]. Протягом трьох років сторони спільно не проживають, не підтримують сімейних відносин, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обовязки та ведення спільного господарства. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами третьою, четвертою статті 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 вищезазначеного Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. За змістом частини третьої статті 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки та малолітньої дитини, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Малолітнього сина сторін суд залишає проживати з матірю. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved