Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У вересні 2014 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до відповідачки про усунення перешкод щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні з дитиною, мотивуючи свої вимоги тим, що з 2011 р. по 2014 р. вони перебували у зареєстрованому шлюбі. Після розірвання шлюбу їх спільна дитина проживає разом з відповідачкою. Після розірвання шлюбу, відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні його з сином, забороняє спілкуватися з ним, хоча позивач бажає приймати участь у вихованні своєї дитини, проводити з ним час, та брати участ у вихованні сина. Оскільки домовитися з відповідачкою він не може, вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить суд зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною, встановити наступний порядок участі його у вихованні дитини та спілкуванні з ним: у 1-шу та 3-тю суботу місяця з 10 год. 00 хв. по 14 год. 00 хв. наступного дня; у 2-гу неділю місяця з 10 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв.; кожного вівторка та п'ятницю місяця з 10 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. з відвідуванням місця проживання позивача та можливістю перебувати у зазначений проміжок часу в межах території України без присутності матері. В день народження сина з 10 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. у присутності матері; у державні та святкові дні з 10 год. 00 хв. по 20 год. 00 хв. та у дні літніх канікул 15 діб з відвідуванням місця проживання батька, ночівлі та можливістю перебувати у зазначений проміжок часу в межах території України без присутності матері та інших сторонніх осіб. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали вимоги позову в повному обсязі, просили суд про їх задоволення. Відповідачка та представник в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечували частково, посилаючись на те, що позивач безвідповідально ставиться до дитини та зазначила, що вона не чинить перешкод у спілкуванні з дитиною. Просить суд при задоволенні позову врахувати її позицію щодо обовязкової участі матері при зустрічах батька із дитиною. Третя особа Святошинська районна в м. Києві державна адміністраця як органу опіки та піклування у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надавши заяву в якій зазначив, що у зв'язку із службою необхідністю просили слухати справу без присутності представника слжби у справах дітей Святошинської РДА у м. Києві та просили ухвалити рішення в інтересах і на користь дитини (а.с.85, 93, 97). Третя особа Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області, як орган опіки ат піклування у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надавши заяву в якій просили вирішити питання у відповідності до чинного законодавства, запропонувавши свій порядок зустрічей та просили слухати справу у їх відсутності (а.с.107). Свідок, [PERSON], зазначила, що точно не може сказати, як зараз сторони вирішують питання стосовно виховання своєї дитини, оскільки раніше сторони проживали в м.Житомирі та підтвердила, що батько постійно гуляв із дитиною на дітячому майданчікі і дуже турботливо опікувався за сином. Свідок, [PERSON], яка є матірю позивача зазначила, що її син відповідальна людина, під час спільного проживання сторін сам без стороньої зустрічі доглядав за дитиною, постійно намагається зустрітися із дитиною, але йому в цьому перешкоджають батьки відповідачки та відповідачка, останній раз побачення відбулося приблизно у вересні-жовтні 2014 р. Свідок, яка є бабусею зазначила, що вона та дідусь дуже скучили за онуком. Свідок [PERSON], яка є колегою позивача зазначила, що позивач постійно раніше звільнявся з роботи, щоб побути із дитиною. Також, приблизно у липні, серпні 2014 р. особисто бачила як любячи відноситься дитина до батька і що йому батько та мати відповідачки не дозволяють спілкуватися із дитиною. Свідок [PERSON], яка є матірю відповідачки зазначила, що вона ні дідусь та її донька не заперечують щодо побачень дитини із його батьком. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 01.09.2011 р. до 24.03.2014 р. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.4-5). Частиною 2 статті 2 Сімейного кодексу України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір'ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України дитина має бети забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч.2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене. Частиною 1 ст. 159 Сімейного Кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 ст. 159 Сімейного Кодексу України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. Одним із принципових положень, закріплених у Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 р., є те, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3, 18 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 27 Конвенції передбачено, що дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Як встановлено при розгляді справи, сторони не домовились про порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною її батька, внаслідок чого позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просить визначити порядок участі у вихованні та спілкуванні з дитиною. Відповідно до рішення від 19.06.2014 р. № 206 Житомирської міської ради про участь у вихованні та порядок побачень з дітьми, які проживають окремо вирішено визнати [PERSON] порядок побачень із сином, [PERSON], [INFO]: перша та третя субота місяця з 11 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; друга, четверта неділя місяця з 11 год. 00 хв. по 18 год. 00 хв. (а.с.7). Відповідно до висновку Києво-Святошинського районної державної адміністрації Київської обл. від 13.05.2015 р. № П44.928.2 щодо встановлення участі у вихованні та спілкуванні батька гр.. [PERSON] з малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини при Києво_Святошинській РДА від 07.05.2015 р. № 3 (протокол № 9) орган опіки та піклування (Києво-Святошинська РДА) вважає за доцільне встановити дні та години участі батька - гр. [PERSON], який проживає за адресою: [ADDRESS] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дитиною у вихідні дні: перша, третя субота та друга, четверта неділя місяця з 10 год. 00 хв. по 13 год. 00 хв. (а.с.103,106). Разом з тим, згідно актів від 19.07.2014 р. та 13.07.2014 р. Житомирського міського центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді у складі комісії відбувалися спроби побачення [PERSON] із сином [PERSON], 2012 року народження, за адресою проживання дитини: [ADDRESS], однак обидва рази позивач із сином не зустрівся у зв'язку із відсутністю дитини вдома та через небажання аби дитина спілкувалася із батьком (а.с.8-9). З урахуванням вищевикладеного, встановлених судом обставин справи, суд вважає, що для позивача необхідно встановити порядок участі позивача у вихованні дитини [PERSON], [INFO], спілкування батька з малолітньою дитиною, а саме: без присутності матері перша та третя субота кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; перша та третя неділя кожного місяця з 10 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; перша половина літніх канікул: 15 календарних днів кожного року; місцем зустрічі визначити місце проживання батька: [ADDRESS] Суд вважає, що встановлення саме такого порядку зустрічей з дитиною для позивача буде повністю відповідати інтересам дитини, а також не буде порушувати права матері дитини [PERSON] виховання та спілкування з дитиною. Аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з підстав, зазначених вище. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial