Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернулась із позовом до Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, зазначивши третьою особою Міністерство освіти і науки, про стягнення заборгованості з виплати соціальної стипендії. У своєму позові [PERSON] зазначила, що з вересня 2011 року по червень 2015 року проходила навчання в ДНУ ім. О. Гончара, до якого була зарахована поза конкурсом на підставі ст. 5 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» як особа, батько якої має стаж підземної роботи більше 15 років, а тому мала право на отримання з вересня 2011 року соціальної стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Однак, відповідач у період з вересня 2011 року по червень 2015 року не виплачував соціальної стипендії. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість з виплати соціальної стипендії за період з вересня 2015 року по червень 2015 року в розмірі 17190 грн. 58 коп., інфляційні втрати в розмірі 38352 грн. 74 коп., а також витрати зі сплати судового збору в розмірі 768 грн. 40 коп. У судове засідання сторони не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Позивач надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, наполягала на їх задоволенні з підстав у позові викладених. Також надала суду заяву про поновлення строку на звернення до суду з цим позовом, посилаючись на те, що про порушення відповідачем прав позивача остання дізналась 28 лютого 2019 року після отримання довідок про доходи. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи без його участі, просив відмовити в задоволенні позову у повному обсязі, також надав заяву про застосування до позовних вимог строків позовної давності. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів, мають право на отримання стипендій у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ч. 3 ст. 62 Закону України «Про вищу освіту» особи, які навчаються у вищих навчальних закладах за денною формою навчання, можуть отримувати інші стипендії, призначені фізичними (юридичними) особами. Згідно з ч. 1 ст. 5 закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» (у редакції, що діяла на час спірних правовідносин), шахтарі, які мають стаж підземної роботи не менш як три роки, діти, батьки яких є шахтарями та які мають стаж підземної роботи не менш як 15 років або які загинули внаслідок нещасного випадку на виробництві чи стали інвалідами I або II групи, зараховуються поза конкурсом за особистим вибором спеціальності до державних і комунальних вищих та професійно-технічних навчальних закладів України для навчання за рахунок коштів державного і місцевих бюджетів з наданням місць у гуртожитках на час навчання та гарантованою виплатою за рахунок коштів державного бюджету стипендії в розмірі прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , 01 вересня 2011 року була зарахована до складу студентів ДНУ ім. О.Гончара. Зазначена обставина підтверджується матеріалами справ і визнана стороною відповідача у заяві про застосування строків позовної давності. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом РАГС виконкому Тернівської міської Ради народних депутатів Дніпропетровської області, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 14), [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Батько позивача [PERSON] має стаж роботи на підземних роботах з повним робочим днем у шахті з видобутку вугілля 22 роки 2 місяці, що підтверджується довідкою № 266 від 29 січня 2019 року, виданою ВСП «Шахтоуправління Дніпровське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (а.с. 15), а також трудової книжкою [PERSON] , копія якої наявна в матеріалах справи (а.с. 16-18). Відповідно до довідок про доходи, виданих відповідачем щодо доходів позивача за період з вересня 2011 року по червень 2015 року (а.с. 19-24), у період навчання позивачу виплачувалась стипендія в розмірі, меншому за прожитковий мінімум для працездатних осіб, а саме: вересень-грудень 2011 року по 724 грн. 51 коп. щомісяця, січень-червень 2012 по 724 грн. 51 коп. щомісяця, липень 2012 року - 530 грн., серпень 2012 року - 919 грн. 02 коп. (у тому числі 194 грн. 51 коп. за липень 2012 року 724 грн. 51 коп. за серпень), вересень-грудень 2012 року по 730 грн. 00 коп. щомісяця; вересень-грудень 2013 року - по 730 грн. 00 коп. щомісяця; січень-квітень 2014 року - по 730 грн. 00 коп. щомісяця; травень 2014 року - 766 грн. 50 коп. (в тому числі за квітень 2014 року - 10 грн. 22 коп., за травень 2014 року - 756 грн. 28 коп.); червень 2014 року - 781 грн. 83 коп.; липень 2014 року - 811 грн. 03 коп.; серпень 2014 року - 730 грн. 00 коп., вересень 2014 року - 1460 грн. (у тому числі за вересень 2014 року - 730 грн. 00 коп., за жовтень 2014 року - 730 грн. 00 коп.); жовтень 2014 року - 268 грн.64 коп. (у тому числі за серпень 2014 року - 81 грн. 76 коп., за вересень 2014 року - 93 грн. 44 коп., за жовтень 2014 року - 93 грн. 44 коп.), листопада 2014 року - 854 грн. 10 коп., грудень 2014 року - 874 грн. 54 коп.; січень 2015 року - 730 грн. 00 коп., лютий 2015 року - 880 грн. 80 коп. (у томі числі за січень 2015 року - 160 грн. 60 коп., за лютий 2015 року - 730 грн. 00 коп.), березень 2015 року - 917 грн. 61 коп. (у тому числі за лютий 2015 року - 187 грн. 61 коп. за березень 2015 року - 730 грн. 00 коп.), квітень 2015 року - 730 грн. 00 коп., травень 2015 року - 869 грн. 96 коп. (у томі числі за березень 2015 року - 139 грн. 96 коп., за травень 2015 року - 730 грн.), червень 2015 року - 1133 грн. 31 коп. (у томі числі за березень 2015 року - 76 грн. 12 коп., за квітень 2015 року - 266 грн. 45 коп., за травень 2015 року - 60 грн. 74 коп., за червень 2015 року - 730 грн.); листопада 2015 року - 313 грн. 02 коп. (у томі числі за травень 2015 року 313 грн. 02 коп.), грудень 2015 року - 254 грн. 22 коп. (у томі числі за червень 2015 року 254 грн. 22 коп.). Таким чином, з урахуванням зазначеного, а також того, що розміри прожиткового мінімуму відповідно до Закону України «Про Державний бюджет» змінювалися наступним чином: з 01 січня 2011 року по 31 березня 2011 року - 941 грн. 00 коп.; з 01 квітня 2011 року по 30 вересня 2011 року - 960 грн. 00 коп.; з 01 жовтня 2011 року по 30 листопада 2011 року - 985 грн.; з 01 грудня 2011 року по 31 грудня 2011 року - 1004 грн.; з 01 січня 2012 року по 31 березня 2012 року - 1073 грн.; з 01 квітня 2012 року по 30 червня 2012 року - 1094 грн.; з 01 липня 2012 по 30 вересня 2012 грн. - 1102 грн.; з 01 жовтня 2012 року по 30 листопада 2012 року - 1118 грн.; з 01 грудня 2012 року по 31 грудня 2012 року - 1134 грн.; з січня 2013 року по 30 листопада 2013 року - 1147 грн.; з 01 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року - 1218 грн.; з 01 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року - 1218 грн.; з 01 січня 2015 року по 31 серпня 2015 року - 1218 грн. Між тим, суд враховує, що до суду з даним позовом позивач звернулась 29 березня 2019 року, а заявляє вимоги про стягнення грошових коштів за період з вересня 2011 року по червень 2015 року. Представником відповідача заявлено про застосування до вимог позивача строків позовної давності, а тому беручи до уваги положення ст. 257 ЦК України, відповідно до якої загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки і застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, а також враховуючи, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України), враховуючи, що з аналізу ст. 268 ЦК України не вбачається, що заявлені позивачем позовні вимоги підпадають під захищену законом категорію вимог, на які позовна давність не поширюється, тому на підставі викладеного суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] у повному обсязі. При цьому посилання позивача на не обізнаність про порушення її прав відповідачем до отримання довідок про доходи у лютому 2019 року, суд оцінює критично з огляду на те, що з цих же довідок вбачається, що позивачу щомісяця у спірний період майже кожного місяця виплачувалась стипендія і отримувалась позивачем у розмірі меншому, за встановлений прожитковий мінімум для працездатних осіб. На підставі викладеного, ст. 257, 267, 268 ЦК України,

Outcome: dismissed