Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У березні місяці 2014 року позивач Хмельницька міська рада звернулася з позовом до [PERSON], який обґрунтовує тим, що рішенням Хмельницької міської ради від 12 грудня 2012 року №29 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у зв'язку із зміною її цільового призначення» відповідачу [PERSON] було змінено категорію земель із земель сільськогосподарського призначення на землі житлової та громадської забудови земельної ділянки площею 900 кв.м., розташовану по провулку Верхньому Береговому для будівництва магазину. Водночас цим рішенням було затверджено розмір втрат сільськогосподарського виробництва означеної земельної ділянки площею 900 кв.м. по провулку Верхньому Береговому на загальну суму 12 753,00 грн. Проте до цього часу вказана сума відповідачем не сплачена. Відповідно до Порядку визначення втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженого постановою КМ України від 17.11.1997 року спричинених вилученням сільськогосподарських угідь для цілей, не пов'язаних із веденням сільського і лісового господарства, проводиться юридичними і фізичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок. Просить стягнути з відповідача втрати сільгоспвиробництва та судові витрати. Представник позивача позовні вимоги в судовому засіданні підтримала, просить їх задоволити. Суду пояснила, що відповідно до вимог земельного законодавства та Порядку визначення втрат сільськогосподарського виробництва встановлено, що одним із видів втрат . Представник відповідача заявленого позову не визнав, вважає його безпідставним, оскільки втрати, відповідно до ст. 207 ЗК України, відшкодовуються у разі вилучення земельної ділянки, а вилучення спірної земельної ділянки не відбулося. Не відбулося і викупу земельної ділянки. Відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва може відбуватися лише за умови, коли органи державної влади чи місцевого самоврядування приймають рішення про примусове вилучення чи викуп земельної ділянки в землекористувачів чи землевласників для суспільних потреб, не пов'язаних із веденням сільськогосподарського чи лісогосподарського виробництва. У Хмельницької міської Ради відсутні правові підстави нараховувати та вимагати від власника земельної ділянки сплати втрат сільгоспвиробництва. Суд, вислухавши доводи представника позивача та представника третьої особи, заперечення представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що рішенням двадцять першої сесії Хмельницької міської ради від 12.12.2012 року за № 29 затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] у зв'язку із зміною цільового призначення, змінивши категорію земель із «землі сільськогосподарського призначення» на «землі житлової та громадської забудови» площею 900 кв.м. по [ADDRESS] для будівництва трьох поверхового меблевого магазину з офісними приміщеннями. Згідно із пунктом 4 означеного рішення [PERSON] зобов'язано сплатити втрати сільськогосподарського виробництва вказаної земельної ділянки на суму 12 753, 00 грн. Хмельницька міська рада листом за №02-10-986 від 23.07.2013 року повідомила [PERSON] про необхідність сплати до міського бюджету зазначену суму коштів в рахунок втрат сільськогосподарського виробництва, однак відповідач ніяким чином не відреагувала на вказану вимогу та прийнятого рішення від 12.12.2012 року за №29 не оскаржила, погодилась із ним. Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин належить до виключної компетенції міської Ради. Згідно із частиною 1 статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до частини 3 статті 23 Земельного кодексу України для будівництва промислових підприємств, об»єктів житлово-комунального господарства надаються переважно несільськогосподарські угіддя або сільськогосподарські угіддя або угіддя гіршої якості. Із розрахунків розміру втрат сільськогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських угідь, які надані [PERSON] для використання їх у цілях, не пов»язаних з веденням сільськогосподарського виробництва в межах Хмельницької міської ради втрата становить 12 753, 00 грн. За статтею 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу. Статтею 23 ЗК України закріплено пріоритетність земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до частини першої статті 207 ЗК України втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель. Під втратами сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва слід розуміти зміну цільового призначення сільськогосподарських угідь, лісових земель та ділянок під чагарниками в зв'язку з необхідністю їх використання для несільськогосподарських потреб, а також неможливість використання земельної ділянки в повному обсязі у зв'язку із встановленням обмежень у землекористуванні та погіршенням якості земель. Закріплені в ЗК України норми щодо відшкодування втрат сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва спрямовані на забезпечення раціонального використання і охорони особливо цінних земель сільськогосподарського призначення та земель лісового фонду з метою збереження їх кількісного і якісного стану. Відшкодування втрат передбачає компенсацію суспільству негативних наслідків соціально-економічного, екологічного характеру, що наступають внаслідок переведення особливо цінних земель сільськогосподарського призначення та лісового фонду в інші категорії земель, а також у разі обмеження землекористування чи погіршення якості земель як національного надбання, що перебуває під особливою охороною держави. Відшкодування втрат сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва здійснюється незалежно від того, в якій власності перебувають зазначені угіддя. Важливим є те, що рілля, багаторічні насадження, перелоги, сінокоси, пасовища, лісові землі та землі під чагарниками втрачають свою функцію головного засобу виробництва в сільському й лісовому господарстві та вибувають з господарського обороту, або ж погіршується їхня якість чи встановлюється обмежений режим їхнього використання за цільовим призначенням. Порядок визначення втрат, які розраховуються на основі затверджених нормативів, регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 1997 року № 1279. Статтею 208 ЗК передбачено вичерпний перелік випадків, коли особа звільняється від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва. Наведений у цій статті перелік функціонального використання земельних ділянок є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Відповідач не підлягає звільненню від відшкодування втрат за цією нормою. Суд не приймає до уваги посилань представника відповідача стосовно того, що у [PERSON] не була вилучена земельна ділянка, що спростовується рішенням Хмельницької міської ради №29 від 12.12.2012 року. Означена земельна ділянка цим рішенням відведена [PERSON] у зв»язку із зміною цільового призначення. Вбачається, що цільове та системне тлумачення вказує на те, що втрати слід відшкодовувати у всіх випадках зміни цільового призначення, що передбачає виведення земель зі складу сільськогосподарських та лісогосподарських угідь, крім випадків передбачених статтею 208 Земельного кодексу України. Тому з наведених підстав позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved