Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

У вересні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла заява [PERSON], заінтересована особа: Новомиргородський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану про встановлення факту смерті особи. Заявник вказала, що вона є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Горлівка, Донецької області. Отримати свідоцтво про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, а тому неможливо одержати медичний документ, що може бути прийнятий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Законом України від 15.04.2014 р. № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Заявник вказала, що її мати перебувала на обліку як переміщена особа з тимчасово окупованої території України. Таким чином, родичка померлої позбавлена можливості звернутись до суду для встановлення факту смерті матері та подальшого отримання свідоцтва про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану. В той же час на підставі п. 7 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 р. № 3307/5), державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлкатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Вона, заявник [PERSON], зверталася до Новомиргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питання державної реєстрації смерті матері та отримала відмову у вищевказаній реєстрації через пред'явлення нею для підтвердження факту смерті медичного документа, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/1324. Встановлення факту смерті необхідно для державної реєстрації смерті матері та отримання допомоги на її поховання. Посилаючись на ст. ст. 256-259, 367, 368 ЦПК України, заявник просить суд встановити факт смерті [PERSON], [INFO], місце смерті: Україна, Донецька область, місто Горлівка, яка настала [INFO] року. У судовому засіданні заявник [PERSON] власні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Представник заінтересованої особи [PERSON] у суді підтвердила обґрунтованість заяви [PERSON] та не заперечує проти задоволення вимог заявника. Заслухавши зазначені пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити заяву із таких міркувань. У судовому засіданні безспірно з'ясовано, що заявник є дочкою [PERSON], яка померла [INFO] року в м. Горлівка, Донецької області. Отримати свідоцтво про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки факт смерті відбувся на тимчасово окупованій території України, а тому неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Зазначене місце смерті є тимчасово окупованою територією України, визначеною Законом України від 15.04.2014 р. № 1207-VІІ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Заявник вказала, що її мати перебувала на обліку як переміщена особа з тимчасово окупованої території України. Таким чином, родичка померлої позбавлена можливості звернутись до суду для встановлення факту смерті матері та подальшого отримання свідоцтва про смерть у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану. В той же час на підставі п. 7 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 24.12.2010 р. № 3307/5), державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлкатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Вона, заявник [PERSON], зверталася до Новомиргородського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану з питання державної реєстрації смерті матері та отримала відмову у вищевказаній реєстрації через пред'явлення нею для підтвердження факту смерті медичного документа, форма якого не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за № 1150/1324. Встановлення факту смерті необхідно для державної реєстрації смерті матері та отримання допомоги на її поховання. Вказані обставини, окрім пояснень учасників судового розгляду, підтверджуються письмовими доказами: особистими документами заявника та її матері, медичним свідоцтвом про смерть, копіями свідоцтв про народження та розірвання шлюбу, листом про відмову у проведенні державної реєстрації смерті та іншими матеріалами справи. Тому заява підлягає незаперечному задоволенню. За приписами ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Ураховуючи наведене, на підставі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,

Outcome: approved