Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У березні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, треті особи: ТОВ «Правозахисна група «Варта», [PERSON], про стягнення упущеної вигоди, посилаючись на те, що 18 червня 2013 року між ним і [PERSON] був укладений Договір доручення № 146/06/13-зд, за яким він (повірений) готує від імені та в інтересах довірителя об»єктивне та обгрунтоване звернення до компетентного органу, що має на меті реалізацію довірителем права на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку площею 0,25 га в адміністративних межах с. Петропавлівська Борщагівка, Київської області. Предмет договору полягає в наданні допомоги громадянину реалізувати його право на безкоштовне отримання земельної ділянки в порядку статей 78, 81, 116, 118, 121 Земельного кодексу України, відповідно до ст. ст. 14, 24 Конституції України. Відповідно до умов п. 4.2. вказаного договору доручення визначено, що отримання належної відповіді на звернення в порядку п. 2.1. цього договору, що засвідчується у передбаченому даним договором акті виконаних робіт, надає повіреному право отримати від довірителя винагороди у розмірі, еквівалентному 22 000 грн.. Повіреним свої зобов'язання виконано, тобто у відповідності до чинного законодавства підготовлено і подано для [PERSON] клопотання до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради щодо отримання у власність (безоплатно) земельної ділянки комунальної власності (цільове призначення-для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки) орієнтовною площею до 0,25 га. При цьому додано до клопотання передбачені ч. 6 ст. 118 ЗК України додатки, а саме графічні матеріали з бажаним місцем розташування земельної ділянки в межах Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради. У зв'язку з вищевикладеним повірений мав право на отримання позитивної відповіді [PERSON] від Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради, а тому й на отримання передбаченої в договорі винагороди у розмірі 22000 грн.. Але в результаті неналежної відповіді відповідача, що полягає в фактичній відмові надати громадянину земельну ділянку, гарантовану законом, він поніс збитки у вигляді упущеної вигоди. Петропавлівсько-Борщагівська сільська рада є органом місцевого самоврядування, та відповідно до п. п. 12 п. 1 ст. 2 Бюджетного кодексу України є бюджетною установою, що повністю утримується за кошти місцевого бюджету. Норма вказаної статті не звільняє Петропавлівсько-Борщагівську сільську раду від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання у відповідності до п. 1 ст. 625 ЦК України. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив стягнути з Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області упущену вигоду в сумі 22 000 грн.. В судове засідання позивач не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав суду заяву, у якій позов підтримав і просив його задовольнити та розглянути справу у його відсутність. В судове засідання представник відповідача Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову заперечував. В судове засідання треті особи не з'явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, з»ясувавши дійсні обставини та давши оцінку зібраним у справі доказам, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 червня 2013 року між позивачем [PERSON] і [PERSON] був укладений Договір дорученя № 146/06/13-зд, згідно умов п. а) п. 2.1. договору предметом цього договору є доручення повіреному або, відповідно до п. 3.9. цього договору заміснику вчинити від імені та за рахунок довірителя вказані нижче дії по реалізації прав чи захисту інтересів останнього, а саме повірений готує від імені та в інтересах довірителя об'єктивне та обгрунтоване звернення до компетентного органу, що має на меті реалізацію довірителем права на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку та споруд в розмірі не більше 0,25 га в адміністративних межах с. Петропавлівська Борщагівка, Києво-Святошинського району, Київської області, а саме до моменту прийняття органом місцевого самоврядування або виконавчої влади позитивного рішення про виділення земельної ділянки довірителю. Відповідно до умов п. 4.2 Договору доручення отримання належної відповіді на звернення в порядку п. 2.1. цього договору, що засвідчується у передбаченому даним договором акті виконаних робіт, надає повіреному право отримати від довірителя винагороду у розмірі, еквівалентному 22 000 грн.. Як зазначив у позовній заяві позивач [PERSON], відповідачем надана була неналежна відповідь, що полягала у фактичній відмові надати громадянці [PERSON] земельну ділянку, гарантовану законом, а тому він, [PERSON], поніс збитки у вигляді упущеної вигоди. Згідно вимог п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Як вбачається з матеріалів справи, постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 жовтня 2013 року, яка була залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 11 грудня 2013 року, у задоволені адміністративного позову [PERSON] до Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області про визнання протиправною бездіяльність сільської ради, зобов'язання вчинити дії та відшкодування завданої шкоди відмовлено. Згідно наявної в матеріалах справи копії витягу з рішення 20 сесії 6 скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 9 від 17 жовтня 2013 року, сільська рада погодила рішення постійної комісії Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради з питань використання земельних та водних ресурсів та відмовила [PERSON] в наданні земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Враховуючи, що [PERSON] було надано відповідь на подане нею клопотання у відповідності до вимог чинного законодавства, та розглянуто дане клопотання на засіданні чергової сесії сільської ради, а також враховуючи, що вимога позивача щодо стягнення з сільської ради суми коштів на правову допомогу вже була розглянута та постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області в її задоволенні було відмовлено, тому відсутні обставини, які б свідчили про порушення прав та законних інтересів позивача відповідачем. Згідно вимог ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Зважаючи на позицію Верховного Суду України, викладену у постанові Пленуму «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, позивач [PERSON] не довів суду в чому саме полягає порушення його прав відповідачем Петропавлівсько-Борщагівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області. Суду було надано докази лише того, що між позивачем [PERSON] і [PERSON] було укладено Договір доручення № 146/06/13-зд, та прийняте рішення 20 сесії 6 скликання Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради № 9 від 17 жовтня 2013 року про відмову [PERSON] у наданні земельної ділянки. Позивачем не доведено тих обставин, на які посилався він як на підставу позовних вимог, та не надано суду доказів в обґрунтування позову. Оцінюючи в сукупності зібрані в справі докази відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, суд дійшов висновку, що позивачем [PERSON] відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано суду доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed