Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-06 00:00:00

У березні 2020 виконком Тернівської районної у місті ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, у зв`язку із невиконанням нею батьківських обов`язків щодо малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Вказує, що відповідачка є одинокою матір`ю вказаної малолітньої дитини, яка перебуває на обліку в службі у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради, як дитина, яка опинилися в складних життєвих обставинах, у зв`язку з тим, що мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків: вихованням своєї дитини не займається, влаштовує істеричні скандали, б`є дитину, виражається нецензурною лайкою, використовує соціальні виплати не за призначенням, підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення щодо своєї дитини. З 2010 року відповідач має ІІ групу інвалідності. На даний час малолітня дитина проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Працівниками служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради було здійснено вихід за адресою проживання дитини, під час обстеження було встановлено, що дитина забезпечена усім необхідним, для нього створені всі умови для проживання та фізичного і духовного розвитку. Відповідач до служби у справах дітей виконкому Тернівської районної у місті ради стосовно вирішення проблеми щодо позбавлення її батьківських прав не зверталася. Оскільки відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, виконком Тернівської районної у місті ради просить позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.04.2020 року відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 23.06.2020 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судові засідання, призначені на 15.07.2020 року, 08.09.2020 року, 07.10.2020 року відповідач не з`явилася, повідомлялася судом за місцем своєї реєстрації та шляхом смс-повідомлення, однак [PERSON] про причини неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, будь-яких заяв та клопотань від неї не надходило. Від представника позивача надійшла письмова заява про розгляд справи у її відсутність, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, без поважних причин або без повідомлення причин, за відсутності у справі поданого ним відзиву, і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів (ухвалює заочне рішення). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши наявні у справі матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05.10.2017 року та витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батьків, відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 6, 7). Згідно довідки про склад сім`ї № 737 від 20.02.2020 року [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). На даний час малолітня дитина проживає разом з бабусею [PERSON] та дідусем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 13). Як вбачається з Акту обстеження умов проживання від 10.09.2019 року за адресою: [ADDRESS] , дитина забезпечена усім необхідним: одягом, взуттям, продуктами харчування, іграшками, засобами гігієни, власним ліжком. Згідно письмових пояснень сусідів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які проживають поряд з сім`єю [PERSON] , відповідач вихованням дитини не займається, соціальні виплати використовує не за призначенням, хворіє на психічне захворювання, часто влаштовує скандали, б`є дитину, не працює (а.с. 14-16). Відповідно до Довідки від 16.04.2019 року серії 12ААБ №211889 [PERSON] встановлена ІІ група інвалідності, з датою чергового переогляду 10.03.2021 року (а.с. 8, зворот). У висновку виконкому Тернівської районної у місті ради № 1/31-359 від 23.06.2020 вказано, що позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої дитини є доцільним (а.с. 34-35). Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч.1-4 ст. 150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя: поважати дитину. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, батько може бути позбавлений батьківських прав, у разі ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.2007 № 3 (далі - Постанова) роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Аналізуючи надані докази та норми законодавства, суд приходить до висновку, що відповідач, будучи матір`ю малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не займається вихованням, здоров`ям дитини, матеріально не забезпечує її, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, не забезпечує всім необхідним, не робить ніяких дій, які б могли допомогти налагодити взаємовідносини з дитиною з часу подання позову до суду, тобто свідомо нехтує своїми обов`язками, тому суд вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . На підставі положення ч.3 ст. 166 СК України, відповідно до якого при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, суд вважає доцільним вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття закріплений в ч.2 ст.51 Конституції України, ст. 180 СК України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов`язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі, що передбачено ст. 181 СК України. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини;2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримання своєї малолітньої дитини судом не встановлено. Оскільки відповідач не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством батьківські обов`язки по її утриманню, чим порушує право дитини на достатній рівень життя, тому є необхідність у стягненні з неї аліментів. При визначені розміру аліментів, суд враховує обставини майнового і сімейного стану відповідача та бере до уваги, що розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст. 182 СК України, тобто 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки відповідач є молодою особою 1980 року народження, є працездатного віку (відомості щодо обмеження її дієздатності у зв`язку з інвалідністю у суду відсутні), але добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів її доходів, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що при зміні своєї поведінки та зміні обставин згідно зі ст. 169 СК України відповідач не позбавлена права звернутися до суду із позовом про поновлення батьківських прав.

Outcome: approved