Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-07 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Малковою М.В. відкрито виконавче провадження №63947619 від 22.12.2020 року, за виконавчим написом №93555 від 20.11.2020 року, що виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з неї на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 38 939,70 грн. Зазначає, що вона не мала договірних стосунків з даною юридичною особою, позик взагалі не брала більше як 5 років, а тому незрозумілою є поява виконавчого документу. Разом з тим,ані повідомлення з вимогою про усунення порушень за будь-якими кредитними договорами, ані відомостей про підстави вчинення виконавчого напису вона не отримувала. Вважає, що виконавчий напис був зроблений таємно, без попередження її як боржника, без направлення їй письмової вимоги про сплату заборгованості та без надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність суми боргу та взагалі боргу. На цей час з неї примусово стягують заборгованість, якої не існує. У зв`язку з чим просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №93554 від 20.11.2020 року, що виданий приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості в розмірі 38 939,70 грн.; стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на її користь судові витрати, а саме судовий збір у розмірі 1362 грн. та суму витрат на професійну правову (правничу) допомогу у розмірі 3 000 грн. Ухвалою судді від 02.03.2021 року заяву [PERSON] , інтереси якої представляє адвокат Крамський Данило Олександрович про забезпечення позову задоволено, зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №93555, який вчинений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем 20.11.2020 року, про стягнення заборгованості в загальній сумі 38 939,70 грн. з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал», виконавче провадження №63947619. Ухвалою суду від 02.03.2021 року було відкрито провадження по справі. Призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву, а третім особам строк для надання письмових пояснень щодо позову або відзиву. За клопотанням представника позивача, в порядку ст.84 ЦПК України, витребувано у приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича належним чином завірену копію виконавчого напису №93555 від 20.11.2020 року,що виданий приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Горай О.С. 26.04.2021 року на адресу суду від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. надійшли витребувані документи, а саме належним чином завірені копії матеріалів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №93555 від 20.11.2020 року. В судове засідання позивач та її представник не з`явилися, заявою представник позивача просиврозглянути справу за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача ТОВ «Вердикт Капітал» в судове засідання в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, про причини неявки суд не повідомив, відзиву до суду не надав. Треті особи приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. та приватний виконавець Малкова М.В. в судове засідання не з`явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, що підтверджується поштовими повідомленнями, про причини неявки суд не повідомив, пояснення щодо позову до суду не подали. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України , у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. У матеріалах справи наявна анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ Альфа-Банк на укладання договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в рамках продукту «Максимум-готівка», яка підписана 09.04.2014 року [PERSON] . Відповідно до виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором №630121963 від 09.04.2014 року, заборгованість перед ТОВ «Вердикт Капітал» складає 38 289,70 грн., у тому числі прострочена заборгованість за сумую кредиту в розмірі становить 17 644,00 грн., строкова заборгованість за комісією в розмірі 1 472,96 грн.,строкова заборгованість за процентами в розмірі 13 094,55 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями в розмірі 6 078,19 грн., яка станом на 11.11.2020 року не погашена. 20.11.2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем вчинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою [ADDRESS] , місце проживання [ADDRESS] , яка є боржником за кредитним договором №630121963 від 09.04.2014 року, укладеним між нею та акціонерним товариством «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Кредитні Ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТХІЛЛС ВЕСТА», правонаступником якого, на підставі договору відступлення прав вимоги 16-01/19/1 від 16.01.2019 року, є ТОВ «Вердикт Капітал». Зі змісту виконавчого напису вбачається, що строк платежу за кредитним договором №630121963 від 09.04.2014 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 16.01.2019 року по 11.11.2020 року. Сума заборгованості складає 38 289,70 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумую кредиту в розмірі становить 17 644,00 грн., строкова заборгованість за комісією в розмірі 1 472,96 грн.,строкова заборгованість за процентами в розмірі 13 094,55 грн., строкова заборгованість за штрафами і пенями в розмірі 6 078,19 грн. У зв`язку з чим загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника [PERSON] складає 38 289,70 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі за №93555. 22.12.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Малковою Марією Вікторівною відкрито виконавче провадження №63947619 з примусового виконання виконавчого напису №93555 від 20.11.2020 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості у розмірі 38 939,70 грн. Згідно зі статтею 18 ЦК України, а також статтями 87, 88 Закону України Про нотаріат, вчинення виконавчого напису це форма захисту цивільних прав кредитора, нотаріусом, за допомогою спрощеної, позасудової процедури, яка полягає у вчиненні на боргових документах напису про стягнення грошей або витребування майна на користь кредитора, за наявності між боржником і кредитором правовідносин, які визначаються Кабінетом Міністрів України шляхом встановлення переліку документів, що підтверджують ці правовідносини. З матеріалів справи судом встановлено, що виконавчий напис, вчинений на підставі п. 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пунктів 1 та 2 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса , для одержання виконавчого напису щодо стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів в частині, у тому числі: Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п.4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови ) набула законної сили з моменту проголошення, тобто з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. За таких обставин, на момент вчинення виконавчого напису 20.11.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Крім того, на думку суду, неможливість вчинення оспорюваного виконавчого напису щодо заборгованості позивача обумовлена й іншими обставинами, а саме: Положеннями ст. 88 Закону України Про нотаріат визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Відповідно до правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88 Закону України Про нотаріат у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі,чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Матеріали справи не містять доказів про належне повідомлення боржника про порушення кредитних зобов`язань, а також про зміну кредитора у зобов`язанні. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Крім цього, із матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед банком, суми штрафних санкцій, зазначені у написі, є безспірними. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис було вчинено нотаріусом з порушенням чинного законодавства, а тому позовні вимоги позивача щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (стаття 133 ЦПК України). Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 908,00 грн. за подання позову немайнового характеру та в сумі 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а тому ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Позивача [PERSON] також просила суд стягнути з відповідача на її користь понесені судові витрати, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Відповідно до частини 2 статті 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі № 826/1216/16 висловила правову позицію про те, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З матеріалів справи вбачається, що на підтвердження понесених судових витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000,00 грн. по даній справі, позивачем в додатки до позовної заяви долучено розрахунок суми гонорару за надану правову допомогу, ордерна надання правничої (правової) допомоги та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю. Однак, позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати коштів у розмірі 3 000,00 грн. за надану адвокатом Крамським Д.О. професійну правничу допомогу, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову в стягненні витрат на професійну правову допомогу в розмірі 3000,00 грн. за їх недоведеністю.

Outcome: approved