Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-11 00:00:00

У вересні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на свою користь грошові кошти в сумі 522789,96 грн., з яких сума боргу - 452470,4 грн., сума пені - 50565,11 грн., сума втрат від інфляції - 14931,52 грн., сума 3% річних - 4822,93 грн. та понесені судові витрати. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 20.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений строковий договір позики, за яким позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 16000 доларів США, що на день укладення договору було еквівалентно 418022,4 грн. на строк до 01.01.2018 року. Цей факт підтверджено письмовою розпискою відповідача від 20.09.2017 року. Відповідач не виконав в повному обсязі своїх зобов`язань за договором позики від 20.09.2017 року. На неодноразові усні звернення відповіді не було. Тому, 01.06.2018 року на адресу відповідача була направлена претензія про повернення грошової суми, наданій останньому за договором позики. Відповідач цілеспрямовано відмовляється отримати вимогу. Отже, відповідач повинен повернути позивачу суму боргу у розмірі 16000 доларів США у національній валюті, що за офіційним курсом НБУ (28,2794 за 1 долар США) станом на дату подання позову складає 452470,4 грн. Крім того, на підставі ст.625 ч.2 ЦК України відповідач також зобов`язаний сплатити три відсотки річних від простроченої суми, що складає 4822,93 грн., а також втрати від інфляції за весь час прострочення, що становить 14931,52 грн. На підставі ст.550 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити позивачу пеню, яка станом на 03.09.2018 року становить 50565,11 грн. Ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави від 04.09.2019 року позовну заяву залишено без руху (а.с.13-14). Ухвалою суду від 18.09.2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження та розпочато підготовче провадження у справі (а.с.25-26). Ухвалою суду від 11.12.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.42). Ухвалою суду від 23.01.2019 року провадження у справі зупинено, призначено судову почеркознавчу експертизу (а.с.50-51). Ухвалою суду від 15.08.2019 року відновлено провадження у справі (а.с.71). В судове засідання позивач та його представник не з`явилися, надавши до суду заяви, в яких просили справу розглянути за їх відсутності, позов задовольнити повністю, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, не подав відзив на позов, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, про що свідчать поштові повідомлення, які повернулися на адресу суду, а також відстеження поштових відправлень. Таким чином, відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до положень ст.130 ЦПК України. Зі згоди позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, надавши належну правову оцінку доказам, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч.5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Належними доказами в розумінні ст.77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. На підтвердження своїх позовних вимог позивачем наданий суду оригінал розписки [PERSON] про отримання ним від [PERSON] грошових коштів в сумі 16000 доларів США, які зобов`язується повернути до 01.01.2018 року (а.с.39 - розписка). Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.ч.1,3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до положень ч.1-3 ст. 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Враховуючи наявність у позивача оригіналу боргової розписки, суд вважає доведеним належними та допустимими доказами, що [PERSON] не виконав зобов`язання по поверненню коштів в сумі 16000 доларів США у національній валюті, що за офіційним курсом НБУ (28,2794 за 1 долар США) станом на дату подання позову складає 452470,4 грн. Частиною 1 ст.526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов`язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Як встановлено статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до наданих суду розрахунків відповідач [PERSON] не повернув позивачу [PERSON] грошові кошти в сумі 522789,96 грн., з яких сума боргу - 452470,4 грн., сума пені - 50565,11 грн., сума втрат від інфляції - 14931,52 грн., сума 3% річних - 4822,93 грн. (а.с.5-6). Згідно зі ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Таким чином, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо повернення відповідачем простроченого боргу за договором позики. При цьому, суд вважає, що відповідачем [PERSON] у розумінні положень ст.ст.76, 81 ЦПК України не надано суду належних та достовірних доказів на спростування позовних вимог позивача. З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача грошові кошти в сумі 522789,96 грн., з яких сума боргу - 452470,4 грн., сума пені - 50565,11 грн., сума втрат від інфляції - 14931,52 грн., сума 3% річних - 4822,93 грн. Щодо розподілу судових витрат, суд керується положеннями ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved