Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У березні 2015 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Страхова компанія «Лемма» про стягнення страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 10.12.2013 під час тренувального польоту в районі аеродрому Bitterwasser ( Республіка Намібія) на планері Ventus-2cM , державний реєстраційний знак UR-SHC планер зазнав пошкоджень. Оскільки цивільно-правова відповідальність власника планера була застрахована у ПАТ СК «Лемма», позивач звернувся страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, відповідачем 01.08.2014 було затверджено страховий акт про виплату 420 222 грн., 05 коп. страхового відшкодування, проте відшкодував позивачу лише 20 тис. грн., а тому різницю між здійсненою страховою виплатою та розміром страхового відшкодування в сумі 400 222, 05 грн. позивач просить стягнути з ПАТ СК «Лемма» в примусовому порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених у ньому просив задовольнити, проти заочного рішення не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Заслухавши думку представника позивача, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судовим розглядом встановлено, що 19.03.2013 між позивачем та ПАТ «Страхова компанія «Лемма» було укладено договір добровільного страхування повітряних суден (планери). 10.12.2013 під час тренувального польоту в районі аеродрому Bitterwasser (Республіка Намібія) на планері Ventus-2cM , державний реєстраційний знак UR-SHC виникли проблеми з набором висоти за допомогою повітряних потоків, у зв'язку з чим виникла необхідність скористатися двигуном, запустити який пілоту не вдалось, пілот здійснив термінову посадку, під час приземлення на нерівну площадку відбулось жорстке зіткнення з землею, внаслідок чого планер зазнав пошкоджень. На виконання умов договору позивач повідомив страховика про настання страхового випадку та 17.12.2013 звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування. 01.08.2014 відповідачем затверджено страховий акт про виплату 420 222 грн., 05 коп. страхового відшкодування. 11.11.2014 відповідач виплатив позивачу частину суми страхового відшкодування у розмірі 20 000 грн. Разом з цим, до цього часу відповідач не здійснив в повній мірі виплату страхового відшкодування позивачу. Відповідно до 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Статтею 20 Закону України «Про страхування» № 85/96-ВР від 07 березня 1996 року (із змінами та доповненнями) встановлено обов'язок страхувальника при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно ст. 990 ЦК України, ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування або законодавством на підставі заяви страхувальника. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження доказів правомірності відмови у виплаті страхового відшкодування відповідачем не надано. За наведених обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача суми страхового відшкодування в розмірі 400 222, 05 грн. є доведеними та підлягають задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати з оплати судового збору в розмірі 3654,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved