Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Миколаївської сільської ради Менського району Чернігівської області про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивовано тим, що [INFO] року помер його батько [PERSON] Згодом [INFO] року померла його мати [PERSON] Після смерті спадкодавців відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] Чернігівської області та інше майно. Позивач являється спадкоємцем за законом, звернувся до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину. Нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів та запропоновано визнати право власності на нерухоме спадкове майно в судовому порядку. Позивач просить визнати за ним право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований в [ADDRESS] Чернігівської області. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява, згідно з якою відповідач просить розглянути справу без його участі та не заперечує проти задоволення позовних вимог. Дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між сторонами виник спір про спадкування нерухомого майна, у якому спадщина відкрилась і була прийнята до і після 01 січня 2004 року, тому застосуванню підлягають норми законодавства, що визначаються на час відкриття спадщини, а саме норми ЦК УРСР 1963 року, ЦК України та інше законодавство, яке регулювало виникнення права власності у спадкодавця, зокрема Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 13 квітня 1979 року за № 112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затверджені Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року № 5-24-26, Інструкція про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, затверджена наказом Міністра юстиції Української PCP від 31 жовтня 1975 року № 45/5 та інші. За змістом вищезазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. До компетенції виконкомів місцевих Рад відносилось питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих Рад, записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, за приписами п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української PCP, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах, які є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. На виконання постанови Ради Міністрів УРСР від 11 березня 1985 року № 105 у 1985-1988 роках сільськими, селищними, районними Радами народних депутатів ухвалювалось рішення щодо оформлення права власності та реєстрації будинків у бюро технічної інвентаризації за даними погосподарських книг сільських, селищних Рад із додатками списків громадян, яким ці будинки належали. При вирішенні питання щодо визнання права власності на житлові будинки, споруди у порядку спадкування, підлягають з'ясуванню та оцінюються судом записи у погосподарських книгах, ухвалені органами місцевого самоврядування рішення про оформлення права власності громадян на будинки, технічний паспорт на будівлі, документи про відведення в установленому порядку земельних ділянок під забудову тощо. Відповідно до ст. 534 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року), при спадкуванні за заповітом спадкодавець може залишити заповіт на все своє майно чи його частину одному чи декільком спадкоємцям, як таким що входять, так і таким, що не входять до кола спадкоємців за законом. Для прийняття спадщини відповідно до вимог ст.ст. 548, 549 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 535 ЦК Української РСР (в редакції 1963), неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (в тому числі усиновлені), а також непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого успадковують, незалежно від змісту заповіту, не менше двох третин частки, яка належала б кожному з них при спадкоємстві за законом (обов'язкова частка). при визначенні розміру обов'язкової частки враховується і вартість спадкового майна, що складається з предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із записами у погосподарській книзі №4 за 1991-1995 роки, особовий рахунок [NUMBER], господарство в [ADDRESS] Чернігівської області суспільна група господарства вказана як - « господарство робітників», за вказаною адресою були зареєстровані та проживали станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] - голова двору (власник), [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук. За домогосподарством закріплена присадибна земельна ділянка: 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, надвірних будівель та 0,30 га для ведення особистого селянського господарства, яка не приватизована, про що зазначено у довідках Миколаївської сільської ради Менського району Чернігівської області №02-19/107 від 28 травня 2018 року, №246 від 28 травня 2018 року (а.с. 35-36). Таким чином, з урахуванням вищевикладеного, спірний житловий будинок належав на праві власності [PERSON], стосовно цього нерухомого майна рішення щодо оформлення права власності та реєстрація у бюро технічної інвентаризації не здійснювалась станом на 31 грудня 2012 року (а.с. 12). Дослідженням технічного паспорту в житловому будинку [ADDRESS] встановлено, що рік побудови будинку - 1975 рік, станом на 24 травня 2018 року зазначений будинок має такі характеристики: житловий будинок А-1, погріб з шийкою Д-1, прибудова А1-1, сарай Б-1, сарай Б1-1, сарай В-1, навіс В1-1, гараж Ж-1, навіс Ж1-1, убиральня Г-1, ґанок а-1, ґанок а1-1 ( а.с. 13-17). Із звіту про оцінку житлового будинку, здійсненого КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації Чернігівської обласної ради» вбачається, що ринкова вартість житлового будинку з господарським будівлями та спорудами за адресою [ADDRESS] становить 28634,00 грн. (а.с. 18-34). [INFO] року в селі Миколаївка Менського району Чернігівської області помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 6), після його смерті відкрилась спадщина на житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] Чернігівської області та інше майно. Спадкоємцем [PERSON] за заповітом є [PERSON], що підтверджується Заповітом (а.с. 112). З матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу Ніколаєнком С.В., вбачається, що позивач [PERSON] своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом, [PERSON] звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за законом, оскільки має право на обов'язкову частку, як непрацездатна вдова. У матеріалах спадкової справи заяви інших спадкоємців про прийняття спадщини відсутні. Спадкоємці [PERSON] та [PERSON] не оформили до кінця свої спадкові права в частині отримання свідоцтва про право на спадщину на спірне нерухоме майно (а.с. 108-109, 112). [INFO] року в селі Миколаївка Менського району Чернігівської області померла [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть (а.с. 7), після смерті якої відкрилась спадщина на частку житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] Чернігівської області та інше майно. Спадкоємцем [PERSON] за заповітом є [PERSON], що підтверджується Заповітом (а.с. 60). З матеріалів спадкової справи, заведеної щодо майна [PERSON] приватним нотаріусом Менського районного нотаріального округу Ніколаєнком С.В., вбачається, що позивач [PERSON] своєчасно звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом. У матеріалах спадкової справи заяви інших спадкоємців про прийняття спадщини відсутні. Відповідно до Постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 31 серпня 2018 року №1011/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірний будинок у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів щодо належності нерухомого майна спадкодавцеві. Крім того, у матеріалах спадкової справи наявні Свідоцтва про право на спадщину за заповітом, відповідно до яких [PERSON] оформив спадщину на земельні ділянки (а.с. 37, 53, 77-79, 86). З наведеного вбачається, що спадкоємець [PERSON] після смерті - [PERSON] прийняв спадщину за заповітом, тому спадкування здійснюється за заповітом, а не за законом, як просить позивач. За таких обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову та визнання за позивачем права власності на спірне майно, оскільки він має право на 2/3 частки житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS] Чернігівської області, в порядку спадкування за заповітом майна [PERSON], який помер [INFO] року та на 1/3 частку цього житлового будинку, в порядку спадкування за заповітом майна [PERSON], яка померла [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: partial