Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-08 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до територіальної громади в особі Балабинської селищної ради Запорізького району Запорізької області про визнання права власності на будинок в порядку спадкування та просить визнати за нею право власності на 4/25 частини житлового будинку № 23, розташованого на земельній ділянці площею 1020 кв.м., за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт.\~Балабине, вул.\~Урицького, 23, в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер 11.08.2015 р. В обґрунтування позову зазначає, що згідно договору дарування від 10.10.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON], 4/25 частини будинку за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт. Балабине, вул. Урицького, 23, розташованого на земельній ділянці площею 1020 кв.м., належить на праві власності її брату [PERSON] (прізвище після шлюбу [PERSON]). ЇЇ рідний брат, [PERSON] (прізвище до шлюбу Даниляк), помер 11.08.2015 р. Позивач як така, що не проживала постійно із спадкодавцем, мала подати нотаріусу відповідну заяву про прийняття спадщини, але такої не подала, чим порушила строки подачі, передбачені ч. 1 ст. 1270 ЦК України. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 21.09.2016 р. у справі №317/2096/16-ц їй було визначено додатковий строк у 30 днів для подання до Запорізької державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Рішення суду набрало законної сили 04.10.2016 року. У встановлений судом додатковий строк вона через представника за довіреністю звернулась до Запорізької державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, проте 13.12.2016 р. отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії з підстав відсутності та не подання нотаріусу оригіналів правовстановлюючих документів, що і змусило її звернутись до суду. У судові засідання 30.03.2017 р, 24.04.2017 р., 18.05.2017 р., 11.07.2017 р. позивач [PERSON] зявилась, позов підтримала, надала пояснення, аналогічні тим, що викладені у позові. В подальшому участі у розгляді справи не брала, подала до суду заяву від 09.08.2017 р. з проханням розглянути справу за її відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи представник відповідача Балабинська селищна ради Запорізького району Запорізької області у судове засідання не зявився. До канцелярії суду надійшла заява № 01-13/382 від 16.05.2017 р., представник відповідача просить розглянути справу за відсутності представника відповідача на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Вислухавши позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Згідно копії договору дарування б/н від 10.10.2007 р. [PERSON] набув у власність 4/25 житлового будинку загальною площею 77,30 кв.м., житловою площею 31,00 кв.м., який знаходиться в смт.\~Балабине Запорізького району Запорізької області. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] Право власності на вказану частку житлового будинку зареєстровано в Орендному підприємстві «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації», що підтверджується копією витягу № 16262628 від 12.10.2007 р. Згідно копії свідоцтва про смерть серії VІ-ИК № 716211, виданого Красногорським управлінням ЗАГС Головного управління ЗАГС Московської області [PERSON] помер 11.08.2015 р. Позивач [PERSON] є рідною сестрою померлого [PERSON], виходячи з наступного. У відповідності до свідоцтва про народження серії VІІ-УР № 0880146, виданого 06.03.1967 р., матірю [PERSON] є [PERSON]. Згідно акту про укладення шлюбу № 180 від 14.04.1972 р., [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, чоловіку та дружині присвоєні прізвища «Даниляк». Згідно актового запису про народження № 216 від 04.02.1982 р., батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. За змістом свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 401713, виданого 24.07.1986\~р., [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24.07.1986 р. та після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище «Лазарева». Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ЖС № 257371, виданого 20.01.1994 р., шлюб між ними розірвано 20.01.1994 р. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишено прізвище «Лазарева». Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ЖС № 263374, виданого 08.07.1995\~р., [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 08.07.1995 р., та після укладення шлюбу чоловіку та дружині присвоєні прізвища «Мірошніченко». Крім того, згідно актового запису про шлюб № 12 від 24.07.2009 р., [PERSON], після укладення шлюбу з [PERSON], мав прізвище «Біляр». При цьому за змістом листа Запорізького районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області №\~1405/02-04-04-38 від 06.06.2016 р., 03.06.2015 р. у Запорізькому районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зареєстровано розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] Таким чином, матірю як позивача [PERSON], так і [PERSON] є одна й та сама особа, тож вони є рідними братом та сестрою. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 21.09.2016 р., яке набрало законної сили 04.10.2016 р., [PERSON] визначено додатковий строк у 30 днів для подання до Запорізької районної державної нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини за законом, яка відкрилась після смерті [PERSON], який помер 11.08.2015 р. З копії спадкової справи вбачається, що заповіту [PERSON] не залишив. Заявою від 20.10.2016 р. [PERSON] прийняла спадщину за законом як сестра [PERSON] Постановою державного нотаріуса Запорізької районної державної нотаріальної контори №\~1890/02-31 від 13.12.2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Судом встановлено, що [PERSON] право власності на спірну частку житлового будинку за життя набув правомірно, відтак він увійшов до спадкової маси. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Позивач є рідною сестрою [PERSON] та, відповідно, спадкоємцем другої черги. Позивач прийняла спадщину, звернувшись до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008\~р. №\~7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Системно проаналізувавши докази у справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] успадкувала за законом майно, що належало спадкодавцю, у тому числі 4/25 житлового будинку, що розташований за адресою: Запорізька область, Запорізький район, смт.\~Балабине, вул.\~Урицького, 23. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи, що відсутність оригіналу правовстановлюючого документа є перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину, приймаючи до уваги, що у позасудовому порядку позивач позбавлений можливості реалізувати своє право на спадщину, суд приходить до остаточного висновку про обґрунтованість позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: approved