Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-03 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до Ржищівського міського суду Київської області із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що з 28 квітня 1984 року перебуває у шлюбі з [PERSON] Шлюб було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Київ, актовий запис № 1211 від 28 липня 1984 року. Від шлюбу сторони мають двох спільних повнолітніх дітей. Сімейні відносини між подружжям зіпсувалися, сторони не зійшлись характерами та поглядами на життя, почуття взаємної любові та поваги між ними були поступово втрачені. Сторони у справі проживають окремо, шлюбні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що шлюб між ними є лише формальним, тому просить суд розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 28 квітня 1984 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Київ, про що 28 липня 1984 року складено відповідний актовий запис №1211. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подавши заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, справу розглядати без його участі. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилась, була належним чином повідомлена про дату, час та місце судового розгляду, згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштового відправлення від 13.04.2016 № 0923000692566 (а.с. 23) та від 20.04.2016 року № 0923000709949 (а.с. 26). Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення у повному обсязі, виходячи з такого. Судом встановлено, що сторони проживають окремо більше року, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, від шлюбу сторони мають двох спільних повнолітніх дітей. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Згідно з дублікатом свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 17.03.2016 (а.с.6) позивач та відповідач уклали шлюб, зареєстрований 28 липня 1984 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1211. Судом встановлено, що сторони проживають окремо більше року, припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть, від шлюбу сторони мають троє спільних дітей. Крім того, як вказав позивач в позовній заяві, спору щодо проживання та виховання неповнолітніх дітей між ними немає. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Тому, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Факт сплати позивачкою судового збору в сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 21 копійка підтверджується квитанцією від 29.03.2016 (а.с. 1). Таким чином, з відповідача [PERSON] слід стягнути на користь позивача [PERSON] 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривню 21 копійку судового збору. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved