Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-29 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Свої вимоги Позивач мотивував тим, що 01.11.2007р. [PERSON] отримала під розписку від Позивачки грошові кошти у розмірі 185 000,00 доларів США, які відповідачка зобов'язувалась повернути до 01.11.2013р.. Протягом декількох років Відповідачка сплатила частину боргу у сумі 3 800,00 доларів США. Отже, на момент подачі позовної заяви, згідно курсу НБУ, сума боргу складає 181 200,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 793 880,00 грн. 12.02.2014р. Позивачка пред'явила Відповідачу усну вимогу, згідно розписки та положень діючого законодавства, щодо повернення заборгованості, на що Відповідачка не відреагувала та позику не повернула. В судовому засіданні представник Позивача - [PERSON] позов підтримала і просила його задовольнити. Представник Відповідача - [PERSON] визнала факт отримання коштів в зазначеній Позивачем сумі, проте, зазначила, що Відповідачка не має змоги повернути надані кошти (а.с.33-34). Суд, заслухавши пояснення сторін у справі, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 Цивільного кодексу України (надалі -ЦК України) за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.. Як встановлено в судовому засіданні, 01 листопада 2007р. між Позивачкою та Відповідачкою було укладено договір позики (а.с.6-7 копія, а.с.30-31 - оригінал). Згідно п.п.1., 2. Договору, Позивач передала, а Відповідачка прийняла у власність 185 000,00 доларів США, з кінцевим строком повернення до 01.11.2013р. Факт одержання грошей підтверджується розпискою Відповідачки від 01.11.2007р., яка в присутності свідка - [PERSON] отримала у Позивачки грошові кошти в сумі 185 000,00 доларів США зі строком повернення до 01.11.2013р. (а.с.8 копія, а.с. 32 - оригінал). Судом встановлено, що в період з листопада 2008 року по лютий 2010 року Відповідачка частково виконала свої зобов'язання по поверненню суми позики та повернула Позивачці грошові кошти в загальній сумі 3 800,00 доларів США, що підтверджується підписами Позивачки в договорі позики про отримання відповідних сум грошових коштів від Відповідачки. Таким чином, судом встановлено, що заборгованість Відповідачки перед Позивачкою щодо повернення суми отриманої позики за договором позики від 01.11.2007р., становить 181 200,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 1 793 880,00 грн. За ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Проте, у встановлений сторонами строк та по теперішній час Відповідачка не виконав в повному обсязі своїх зобов'язань щодо повернення Позивачці суми наданої позики. Згідно вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, оскільки в судовому засіданні знайшла своє підтвердження та обставина, що Відповідач не виконала в повному обсязі своїх зобов'язань за договором позики щодо повернення Позивачеві суми позики у розмірі 181 200,00 доларів США (гривневий еквівалент 1 793 880,00 грн.) в строк обумовлений сторонами, суд вважає, що заявлені Позивачем вимоги в частині стягнення на його користь з Відповідача суми заборгованості є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України). За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, позовні вимоги Позивача підлягають задоволенню шляхом стягнення з Відповідача на користь Позивача боргу за Договором позики від 01.11.2007р. у загальній сумі 1 793 880,00 грн. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь Позивача витрати по сплаті судового збору в сумі 3 654,00 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 253, 525, 526, 530, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України та

Outcome: approved