Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона 02 жовтня 2009 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області , про що складено відповідний актовий запис № 876. Позивач [PERSON] - [PERSON] зазначила, що сімейне життя між нею та відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб, сімейне життя, положення чоловіка та дружини в сімї, втрату почуття взаємоповаги та любові. Сторони не проживають разом з початку 2014 року, шлюбні відносини фактично припинені. За час окремого проживання ніхто з сторін не намагався поновлювати сімейні відносини та спільне проживання. Спільних дітей у сторін немає, після розірвання шлюбу просить відновити дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] [PERSON] та її представник в судове засідання не зявились. Позивач надав заяву, в якій просив справу розглянути за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Представник позивача через канцелярію суду надав заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити. Не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не зявився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 74 ЦПК України, будь-яких заяв, заперечень, клопотань до суду не надав, у зв'язку з чим, суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. ст. 224-226 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування на їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. З матеріалів справи судом встановлено, що 02 жовтня 2009 року між [PERSON] [PERSON] та [PERSON] Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис за № 876, прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-КИ 153328, виданим Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області. Відповідно до ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Так, шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з початку 2014 року, позивач не бажає поновлювати шлюбні відносини, таким чином, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сімї є протилежні погляди на шлюб, сімейне життя, втрата почуття кохання та поваги. При постановленні рішення суд враховує те, що сімейно-шлюбні відносини припинені з початку 2014 року, той факт, що позивач наполягав на розірванні шлюбу, зберігати шлюб з відповідачем не бажає, тому суд приходить до висновку, що сімя сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved