Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У вересні 2016 року Позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позову вказує на те, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У 2001 році у вказаній квартирі був зареєстрований рідний брат позивача [PERSON], в яку він вселився і де проживав з 2003 року. У 2007 році відповідач [PERSON] без відома та згоди позивача зареєстрував у квартирі [ADDRESS] сина - [PERSON]. З травня 2015 року [PERSON] там не проживає, проживає зі своєю матір'ю - [PERSON]. З початку літа 2015 року відповідач [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживає, зловживає спиртними напоями, залишив квартиру, з 2004 року не сплачував комунальні послуги, у зв'язку з чим на теперішній час у квартирі за борги відключене газове постачання. На підставі викладеного позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом про визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач та представник позивача заявлений позов підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, надали пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечували. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Третя особа, орган опіки та піклування Красногвардійського району м. Дніпропетровська, у судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника органу опіки та піклування. Треті особи, Виконавчий комітет Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради та [PERSON], у судове засідання не з'явились, про день, час та місце слухання справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Допитана у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона недавно знайома з Позивачем, є сусідкою позивача у будинку [ADDRESS] проживає у квартирі на поверх нижче від квартири № 57 вказаного будинку. Відповідач [PERSON] завжди випивав та всіх турбував, часто заливав її квартиру водою. З початку 2016 року вона не бачила відповідача [PERSON], його місце проживання їй невідомо. Сина [PERSON] - [PERSON], вона не бачила 2 роки, він переїхав разом із матір'ю - [PERSON]. Допитаний у судовому засіданні у якості свідка [PERSON] суду пояснив, що він є сусідом позивача в будинку [ADDRESS] Відповідач [PERSON] завжди випивав та шумів. З початку 2016 року він не бачив відповідача [PERSON] Син [PERSON] - [PERSON] за вказаною адресою не проживає, він не бачив останнього приблизно півтора - два роки. Вислухавши пояснення позивача та допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу серії АВА № 511906 від 03 серпня 1999 року, посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Чернишовим С.О., зареєстрованим в реєстрі за номером 5330 (а.с. 10). Позивач зареєстрував право власності на вказану квартиру у встановленому законом порядку, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав № 33414824 від 07.03.2012 року, який виданий КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради (а.с.11). Згідно довідки КП «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради, виданої [PERSON], вона проживає без реєстрації у [ADDRESS]; склад сім'ї: брат [PERSON], племінник [PERSON] (а.с. 12). У відповідності зі ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності здобувається в порядку, визначеному законом. Згідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника квартири визначені ст. 383 ЦК України, яка передбачає право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у права власника можливо лише з підстав, передбачених законом. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 4ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Згідно ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Тобто, місцем проживання дитини, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків, або одного з них. В судовому засіданні було встановлено, що малолітній [PERSON] [INFO], з травня 2015 року проживає разом зі своєю матір'ю за іншою адресою на ж/м Тополя. Згідно наведених приписів законів слід дійти висновку, що право малолітньої дитини на користування житловою площею є похідним від прав її батьків на користування цим житлом, у зв'язку з чим, у випадку проживання дитини за іншою адресою або втрати права користування житловим приміщенням її батьками, дитина також втрачає право користування житловим приміщенням, у якому вона проживала разом зі своїми батьками. Таким чином, оцінивши усі докази, які були досліджені судом при розгляді справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про доведеність позивачем позовних вимог щодо визнання [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування жилим приміщенням, оскільки останні не проживають у зазначеній квартирі з другої половини 2015 року, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі вищенаведеного ст.ст. 29, 319, 383, 391, 405 ЦК України, ст. 160 СК України, та

Outcome: approved