Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 18318,38 гривень, обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що відповідач по справі добровільно не погашає заборгованість за кредитом, чим порушує умови кредитного договору № 3198/1104CLAPS від 26 січня 2013 року укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій просив суд справу розглянути у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, не повідомив про причини неявки, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи, про що свідчать повідомлення про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 26 січня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] (надалі Позичальник) був укладений кредитний договір № 3198/1104CLAPS на суму 11800,00 гривень (а.с. 44-46). Згідно умов кредитного договору Позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах передбачених даним договором. Незважаючи на це відповідач не виконав свого обовязку та перестав повертати наданий йому кредит в строки, передбачені кредитним договором. 30 липня 2014 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» було укладено договір про відступлення права вимоги, за яким право вимоги по вищевказаному кредитному договору було відступлене на користь ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс», що підтверджується копією повідомлення про відступлення права грошової вимоги (а.с. 17). 17 червня 2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу № 1706/1, у відповідності до умов якого, ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» відступило позивачу право вимоги по вищевказаному кредитному договору включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі, право на одержання яких належало ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс», а позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с. 21-23). На виконання умов договору факторингу № 1706/1 від 17 червня 2015 року на адресу відповідача від імені ТОВ «Фінансова компанія «Бізнесфінанс» направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 18). Таким чином, враховуючи положення ст.ст. 1077, 1078 ЦК України, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» є новим кредитором у зобовязаннях з відповідачем, відповідно до умов кредитного договору № 3198/1104CLAPS від 26 січня 2013 року укладеного між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] Відповідно до додатку № 1 до договору факторингу № 1706/1 від 17 червня 2015 року реєстру заборгованостей, позивач набув право грошової вимоги до відповідача в сумі 18318,38 гривень, з яких: -8559,10 грн. заборгованість за основною сумою боргу; -2178,88 грн. заборгованість за процентами та комісією; -7580,40 грн. пеня за порушення графіку погашення заборгованості (а.с. 20). Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 60 ЦПК України передбачено, що доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Позивачем надано достатньо належних і допустимих доказів для задоволення позовних вимог. Відповідачем, всупереч вимог ст.ст. 10, 11, 57, 60 ЦПК України, належних та допустимих доказів наявності підстав для відмови у задоволенні позовних вимог не надано. Суд бере до уваги як належний і допустимий доказ розрахунок заборгованості по кредиту, наданий позивачем (а.с. 15-16), який обґрунтовується умовами кредитного договору і нічим не спростовується. Відповідно до ч. 3 ст. 129 Конституції України, основними засадами судочинства є, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Всебічно, повно, обєктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, зясувавши обставини, на які посилався представник позивача, як на підставу своїх вимог, вивчивши матеріали справи, суд ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача 1378,00 гривень судового збору.

Outcome: approved