Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

У вересні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та упущеної вигоди. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 21 червня 2016 року надав у користування за договором оренди до 21.09.2016 р. відповідачу автомобіль марки «Volkswagen», р.н. [NUMBER] , про що складено акт прийому-передачі автомобіля. 04 вересня 2016 року о першій годині ночі з вини відповідача на трасі Київ-Чоп сталося ДТП. За наслідками даної пригоди відкрите кримінальне провадження. 14 вересня 2016 року відповідач повідомив позивачу про ДТП та про те, що автомобіль перебуває на штрафному майданчику у м. Броди під слідством. У результаті ДТП автомобіль дуже сильно пошкоджено. 28 вересня 2016 року відповідач написав власноруч розписку, де повністю та цілком визнав, що внаслідок скоєної з його вини ДТП, завдано матеріальної шкоди, зобов`язався відновити технічний стан транспортного засобу у повному обсязі та повернути позивачу. Починаючи з 06.12.2016 р. [PERSON] у телефонному режимі періодично цікавився обіцяною відповідачем оплатою. Вирішити питання щодо відшкодування матеріальних збитків, завданих відповідачем внаслідок даної ДТП, сторонам не вдалося. З метою визначення вартості матеріальної шкоди 30 травня 2017 року позивач забрав у відповідача автомобіль для проведення незалежної експертизи. На момент забирання автомобіля, останній був розміщений біля двора відповідача у розібраному стані та без декількох деталей, а саме, знятий міст, двері, передня панель, сидіння, передня частина автомобіля, крила і т.д. 12 червня 2017 року проведена експертиза. Відповідач на експертизу не з`явився, знятих деталей не надав, про експертизу повідомлявся належним чином. За результатами проведення даної експертизи встановлено, що сума реальних збитків становить 220 633,29 грн. Проте, вирішити добровільно спір відповідач не бажає, у зв`язку із чим позивач змушений звернутися із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь вищевказаний розмір матеріального збитку. Також, [PERSON] просить стягнути із відповідача на свою користь суму упущеної позивачем вимоги, яка становить 144 000 грн. В обґрунтування даної вимоги посилається на те, що 11.01.2017 р. позивач уклав з Державним підприємством «Київська державна фабрика театрального реквізиту» Договір оренди строком до 31.12.2017 р., відповідно до умов якого позивач зобов`язався надати вказаному державному підприємству у користування спірний автомобіль марки «Volkswagen», р.н. [NUMBER] . Сума [NUMBER] плати за вказаний автомобіль становить 12 000 грн. Однак, у зв`язку із тим, що відповідач не вжив заходів щодо відшкодування реально понесених збитків, 18.01.2017 р. позивачу довелося розірвати договір. Таким чином, розмір упущеної вигоди становить 144 000 (сто сорок чотири тисячі) грн., адже позивач дійсно мав можливість і повинен був отримати визначені доходи від здачі в оренду автомобіля, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила позивача можливості отримати дохід. За таких обставин, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь вказаний розмір упущеної вигоди. Позиція відповідача щодо пред`явлених позовних вимог. 04 грудня 2017 року відповідач [PERSON] подав заперечення проти позовних вимог, в яких зазначає, що позов не визнає та вважає, що у їх задоволенні слід відмовити з огляду на наступне. Позивач просить стягнути із відповідача вартість матеріального збитку, завданого автомобілю «Volkswagen», р.н. [NUMBER] , у розмірі 220 633,29 грн. Однак, автомобіль на даний час перебуває у позивача. Тобто, у випадку сплати відповідачем вказаного розміру матеріального збитку, у позивача залишається ще і автомобіль, деталями якого позивач зможе користовуватися. За таких обставин, автомобіль має бути повернутий відповідачу. Крім того, відповідач не погоджується із розміром матеріального збитку, який визначений незалежним експертом. Також, не обґрунтованою є вимога щодо стягнення із відповідача упущеної вимоги у розмірі 144 000 грн., оскільки наданий позивачем Договір оренди, який укладений між останнім та ДП «Державна фабрика театрального реквізиту», не може бути належним доказом, так як вказаний договір нотаріально не посвідчений, а, отже, є нікчемним та таким, що не створює ніяких юридичних наслідків. За таких обставин, відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с. 45). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2017 року задоволено клопотання сторони відповідача та призначено у справі судову автотоварознавчу експертизу. Проведення експертизи доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (а.с. 74-75). У зв`язку із клопотанням експерта щодо витребування додаткових матеріалів для проведення експертизи, яке надійшло до суду, ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 липня 2018 року поновлено провадження у даній цивільній справі (а.с. 117). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2018 року задоволено заяву сторони позивача про забезпечення позову (а.с. 133-134). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 вересня 2018 року матеріали цивільної справи № 361/5608/17 відповідно до ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 грудня 2017 року надано для проведення судової автотоварознавчої експертизи у розпорядження експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. На час проведення експертизи провадження у справі зупинено (а.с. 135-136). 19 березня 2019 року матеріали цивільної справи № 361/5608/17 повернулися до суду від експертної установи із висновком експерта (а.с. 140-156). Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 березня 2019 року провадження у справі поновлено та призначено справу до судового розгляду (а.с. 160). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] . проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позову. Обставини справи, що встановлені судом. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] [PERSON] на праві власності належить транспортний засіб марки «Volkswagen», р.н. [NUMBER] (а.с. 36). 21 червня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] (Наймач) укладено Договір найму (оренди) транспортного засобу, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Черповицьким М.Ю. та зареєстрований в реєстрі за № 11206 (а.с. 34-35). Відповідно до п. 1.1. вказаного Договору найму (оренди) Наймодавець зобов`язується передати Наймачу у строкове володіння та користування, а Наймач зобов`язується прийняти у строкове володіння та користування автомобіль, та зобов`язується сплачувати Наймодавцю орендну плату. За змістом п.п. 1.1.1. - 1.1.6. Договору найму (оренди) об`єктом, який передається в оренду є автомобіль марки Volkswagen, модель LT35, рік випуску - 2006, реєстраційний номер [NUMBER] . За домовленістю сторін вартість автомобіля, який передається в оренду, становить 275 000 (двісті сімдесят п`ять тисяч) грн. Відповідно до п. 4.1. Договору найму (оренди) термін оренди становить до 21 вересня 2016 року з моменту прийняття автомобіля за актом прийому-передачі. Орендна плата по даному Договору встановлюється в розмірі 10 000 (десять тисяч) грн. за кожен календарний місяць дії Договору (п. 5.1. Договору найму (оренди). На виконання умов вищевказаного Договору найму (оренди) 21 червня 2016 року [PERSON] передав [PERSON] у користування автомобіль марки «Volkswagen», реєстраційний номер [NUMBER] , про що сторонами складено відповідний акт прийому-передачі (а.с. 33). Зі змісту ухвали Бродівського районного суду Львівської області від 05 грудня 2016 року вбачається, що 04 вересня 2016 року, близько 01:00 години, [PERSON] керував автомобілем марки «Volkswagen LТ35», реєстраційний номер [NUMBER] , що зареєстрований за [PERSON] , та рухався автодорогою сполученням Київ - Чоп у напрямку м. Київ. Ідучи по вказаній автодорозі поза межами населеного пункту на 443 км. - 31 м. автодороги Київ - Чоп, проявивши необережність, порушуючи вимоги Розділу І п. 1.5; Розділ 2 п. 2.3 б) ПДР України, які виразились в тому, що він проявивши неуважність, відволікся від стеження за дорожньою обстановкою та відповідно не відреагував на її зміну, перемикаючи автомагнітолу, допустив виїзд на праве узбіччя дороги по напрямку свого руху, здійснив різкий маневр повороту наліво, внаслідок чого автомобіль занесло лівим боком і він виїхав за межі дороги у кювет, де перевернувся декілька разів. Своїми діями, що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху, що спричинило потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження, [PERSON] підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Вина [PERSON] у вчиненні даного кримінального правопорушення підтверджується визнавальними показаннями останнього та іншими письмовими доказами (а.с. 65-68). Також, із вищевказаної ухвали встановлено, що у зв`язку із примиренням із потерпілим, [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні № 12016140160000655 від 04.09.2016 р. та закрито кримінальне провадження. Речовий доказ, а саме, транспортний засіб - автомобіль марки Volkswagen LТ35», реєстраційний номер [NUMBER] , який переданий на відповідальне зберігання [PERSON] залишено у його користування. 28 вересня 2016 року відповідач [PERSON] надав позивачу Сидоренку власноручно написану розписку, в якій відповідач зазначив, що повністю і цілком визнає, що внаслідок скоєння з його вини ДТП, яке відбулося 05.09.2016 р. на трасі Київ-Чоп, було завдано матеріальної шкоди, яка виражена у пошкодженні транспортного засобу марки «Volkswagen LТ35», реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] . Також, у даній розписці [PERSON] зобов`язався повністю відновити технічний стан ТЗ та передати його власнику - [PERSON] за висновком незалежної експертизи в термін з дати закриття кримінальної справи по ДТП до чотирьох місяців (а.с. 10-11). Із висновку Броварського ВП ГУ НП в Київській області від 12 квітня 2017 року вбачається, що 07 квітня 2017 року [PERSON] звернувся до Броварського ВП із повідомленням про те, що [PERSON] відмовляє повернути належний йому на праві власності автомобіль марки «Volkswagen LТ35», р.н. [NUMBER] (а.с. 12). За наслідками такого звернення Броварський ВП вважає перевірку по даному факту закінченою, оскільки між громадянами [PERSON] та [PERSON] виникли спірно-правові відносини у сфері майнових правовідносин (а.с. 12). 06 червня 2017 року на адресу відповідача направлено телеграму із інформацією про те, що 12 червня 2017 року за адресою: [ADDRESS] , буде здійснюватися огляд аварійного автомобіля марки «Volkswagen LТ35», р.н. [NUMBER] . Також, у телеграмі зазначено, що у разі неявки [PERSON] дефектна відомість буде складена експертом без його участі (а.с. 14). 12 червня 2017 року судовим експертом державного науково-дослідного експертно-криміналістичного центру Струк І.А. здійснено огляд пошкодженого транспортного засобу марки «Volkswagen LТ35», р.н. [NUMBER] . У результаті такого огляду судовим експертом 16 червня 2017 року надано висновок експертного дослідження № 19/13-1/83-ЕД/17, з якого вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Volkswagen LТ35», номер кузова [NUMBER] , 2006 року виготовлення, реєстраційний номер [NUMBER] , який належить [PERSON] станом на момент проведення експертного дослідження складає 220 633 (двісті двадцять тисяч шістсот тридцять три) грн. 29 коп. (а.с. 24-32). На виконання ухвали Броварського міськрайонного суду від 04 грудня 2017 року, судовими експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз Бегей Р.І. та Юхименко А.В. 19 березня 2019 року надано висновок експертів за результатами проведення комісійної судової автотоварознавчої експертизи за № 20815/18-54/20816/18-56 від 27 лютого 2019 року (а.с. 140-152). Із вищевказаного висновку вбачається, що ринкова вартість КТЗ «Volkswagen LТ35», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 04.09.2016 р. складає 239 643 (двісті тридцять дев`ять тисяч шістсот сорок три) грн. 45 коп. Виходячи із наданого у розпорядження експертів комплексу вихідних даних, а також прийнятих обмежень встановлено, що досліджуваний автомобіль може бути визнаний відремонтованим. За результатами проведених розрахунків встановлено, що: вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ на визначену дату оцінки з врахуванням прийнятих обмежень складає 654 031,56 грн.; вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ на визначену дату оцінки з врахуванням прийнятих обмежень та з врахуванням фізичного зносу замінюваних складових становить 268 868 (двісті шістдесят вісім тисяч вісімсот шістдесят вісім) грн. 76 коп. Вартість матеріального збитку (шкоди), завданої власнику КТЗ «Volkswagen LТ35», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 04.09.2016 р. склала 239 643 (двісті тридцять дев`ять тисяч шістсот сорок три) грн. 45 коп. Із пояснень сторін у судовому засіданні встановлено, що сторони не змогли врегулювати спір як до судового порядку так і в судовому. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Із вищевикладеного вбачається, що між сторонами утворилися правовідносини, що виходять із укладеного між ними Договору найму (оренди), зокрема відшкодування матеріальної шкоди, завданої власнику майна, що передано в найм (оренду). Дані правовідносини регулюються параграфом 5 глави 58 ЦК України та загальними положеннями щодо відшкодування шкоди, які визначені у главі 82 ЦК України. Так, статтею 803 ЦК України передбачено, що наймач зобов`язаний відшкодувати збитки, завдані у зв`язку із втратою або пошкодженням транспортного засобу, якщо він не доведе, що це сталося не з його вини. Згідно із ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. У відповідність ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як встановлено із вищевикладеного, пошкодження автомобіля марки «Volkswagen LТ35», реєстраційний номер [NUMBER] , який на праві власності належить позивачу, сталося в результаті порушення відповідачем правил безпеки дорожнього руху під час керування вказаним транспортним засобом. З огляду на викладені обставини, враховуючи норми чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, та те, що своїми неправомірними діями, які підтверджені матеріалами справи, відповідач завдав матеріальної шкоди позивачу, суд приходить до висновку про необхідність зобов`язати відповідача відшкодувати завдані збитки. Так, відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи, вартість матеріального збитку (шкоди), завданої власнику КТЗ «Volkswagen LТ35», реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 04.09.2016 р. складає 239 643 (двісті тридцять дев`ять тисяч шістсот сорок три) грн. 45 коп. Проте, виходячи із положень ст. 13 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача розмір завданої шкоди в межах заявлених позивачем вимог, а саме у розмірі 220 633 (двісті двадцять тисяч шістсот тридцять три) грн. 29 коп. Щодо стягнення із відповідача на користь позивача суми упущеної вигоди у розмірі 144 000 (сто сорок чотири тисячі) грн. суд зазначає наступне. За змістом ст. 22 ЦПК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На підтвердження вищевказаної вимоги позивачем додано до матеріалів справи договір найму (оренди) транспортного засобу від 11 січня 2017 року, укладений між ним як фізичною особою та Державним підприємством «Київська державна фабрика театрального реквізиту». Частиною 1 статтею 216 ЦК України передбачено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Згідно із ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Як передбачено ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі. Договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Однак, при укладанні даного договору його сторонами не додержано вимоги закону про нотаріальне посвідчення, а тому такий договір є нікчемним та не створює будь-яких юридичних наслідків. Враховуючи вищевикладене, суд не може взяти наданий позивачем Договір найму (оренди) до уваги як доказ, який підтверджує обґрунтування вимоги про упущену вигоду. Будь-яких інших обставин щодо заявленої вимоги позивачем не наведено та не надано жодних належних доказів, а тому у задоволенні вимоги про стягнення із відповідача упущеної вигоди у розмірі 144 000 грн. слід відмовити. Щодо судових витрат. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та виходячи із пропорційності розміру задоволеної частини позовних вимог, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 2206 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial