Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У березні поточного року позивачка звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON], у якій просить стягувати із відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO] до закінчення ним навчання у Бережанському агротехнічному коледжі Тернопільської області і [PERSON], [INFO], до її повноліття по 1000,00 грн. на кожну дитину, всього 2000,00 грн. в місяць. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач, котрий являється батьком дітей, з ними не проживає та не бере участь у їх матеріальному утриманні. Будучи зобовязаним утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, позивач від цього обовязку ухиляється. Зважаючи на те, що відповідач офіційно не працевлаштований, кошти на утримання дітей слід стягнути у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, просить позов задоволити у повному обсязі. Відповідач подав заяву про розгляд справи без його участі, подав письмові заперечення на позовні вимоги. Висловив свою згоду на сплату аліментів на утримання лише доньки [PERSON] Водночас, просить суд взяти до уваги той факт, що він офіційно працевлаштований, тому кошти на утримання доньки слід стягувати у відсотках від доходу. Натомість, вважає, вимогу щодо стягнення аліментів на утримання сина [PERSON], оскільки той працює на будівництві та має самостійний дохід. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково в частині стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON], однак не у твердій сумі, а у відсотках від доходу. Проти стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] заперечив. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що відповідно до ст. 180 СК батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Так, згідно ч.1 ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO] та повнолітнього [PERSON], [INFO] У звязку з тим, що повнолітній син [PERSON] навчається у Бережанському агротехнічному коледжі 1-го рівня акредитації, що підтверджується Довідкою №41 від 09.03.2016 року, виданою ВП НУБіП України «Бережанський агротехнічний коледж», обовязок щодо його утримання покладається на батьків до досягнення ним двадцяти трьох років. Враховуючи відсутність доказів на підтвердження виконання відповідачем обов'язку по утриманню дітей, суд приходить до висновку, що з нього слід стягувати аліменти на їх утримання до досягнення ними повноліття. За змістом ч.3 ст.181 СК України, аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст.183 СК) або в твердій грошовій сумі (ст.184 СК) і виплачуються щомісячно. Як вбачається із Довідки №1/1205-2016 від 12.05.2016 року [PERSON] працює у ТОВ «ТАР Агро» та займає посаду комбайнера з посадовим окладом згідно штатного розпису. Таким чином, зважаючи на те, що відповідач є працевлаштованим, тобто має систематичний дохід, аліменти на утримання дітей відповідача повинні стягуватися у частці від доходу. Відповідно до ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч. 2 ст. 182 СК України). Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України у від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Визначаючи розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей, судом враховано, що відповідач є працездатною людиною, має регулярний дохід, а тому враховуючи потреби дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача на утримання доньки та сина, слід стягувати аліменти у розмірі 1/3 частки із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але в розмірі не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку з моменту подання позовної заяви і до досягнення донькою повноліття.

Outcome: approved