Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У вересні 2015 року до суду звернулись [PERSON] та [PERSON] із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просили суд встановити факт постійного проживання на території України нашого батька, [PERSON], [INFO], уродженця с. Кармір, Камойського району, Вірменської РСР, який помер [INFO], станом на 24.08.1991 року, що необхідно для отримання ними паспортів громадян України відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України». Заявники у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просила задовольнити з підстав, викладених у заяві. Представник заінтересованої особи - [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозв'язку, приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 1993 року постійно проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Їх батько, [PERSON], [INFO], уродженець с. Кармір, Камойського району, Вірменської РСР, помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане Червонознам'янською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області 30 вересня 2002 року, актовий запис №69. У 1989 році [PERSON], переїхав на постійне проживання до України (на той час Української РСР). З того часу постійно проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], що підтверджується «Формою А» (карточка прописки) та «Формою Б» (поквартирна карточка). 18 листопада 1992 року він був знятий з реєстрації та вибув на проживання до м. Кременчука. З того часу і по день смерті був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. З метою набуття громадянства України відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року, [PERSON] та [PERSON], звернулись до Автозаводського районного відділу у м. Кременчуці Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області. Листом за вих. №20/8541, №20/8542 від 02.09.2015 року повідомлено, що відповідно до вимог п.97 «Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 (в редакції Указу Президента України від 27.06.2006 року №588/2006) клопотання заявників повернуто на доопрацювання, оскільки відповідно до листа УДМС України від 31.07.2015 року №6.4/13144-15 до матеріалів справи необхідно долучити документальне підтвердження про факт постійного проживання їх батька, [PERSON], на території України до 24 серпня 1991 року, та рекомендовано звернутись до суду. Частиною 2 ст. 256 ЦПК України визначено, що у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ч.1 ст. 8 Закону України «Про громадянство України», особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов'язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобов'язання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобов'язання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Згідно ст. 3 Закону України «Про громадянство України», громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України, 24 серпня 1991 року, проживали на території України. У пункті 44 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215 встановлено, що уразі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Заява про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання особи. Вказане підтверджується наданими суду доказами. Встановлення факту постійного проживання на території України [PERSON] необхідно заявникам для отримання паспортів громадян України відповідно до ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України». З урахуванням вищевикладених обставин, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню відповідно до ст. 256 ЦПК України, оскільки підтверджується матеріалами справи та не спростована зацікавленою особою. На підставі наведеного,

Outcome: approved