overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-23 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що з 21.07.2007 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. У шлюбі мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки припинили. Просить суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем; дитину залишити на її вихованні; після розірвання шлюбу, прізвище їй змінити на дошлюбне «[PERSON]»; стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує, просить справу розглянути без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, хоча був повідомлений про час та місце розгляду справи. Відповідно до вимог ч.4 ст.169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, то може вирішувати справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановити заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі обставини в межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 21.07.2007 року відділом РАЦС Гребінківського РУЮ Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], актовий запис № 45, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], від 21.07.2007 року (а.с.5). У шлюбі сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO] (а.с.5). Шлюбні стосунки між сторонами припинено. На даний час подружжя не веде спільного господарства, шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч.2 ст.104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно зі ст.112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.ст.104, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.8, 10, 60, 213-215, ч.1 ст.223, 224-226 ЦПК, суд, -

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] вони перебувають у шлюбі з 19 червня 2010 року. Від шлюбу дітей не мають. Спільне подружнє життя не склалося по тій причині, що під час сумісного проживання у них виявилась несумісність характерів, поглядів на сімейне життя, в результаті чого почали виникати сварки та непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. На даний момент ведення між позивачем та відповідачем спільного господарства припинено, шлюб носить формальний характер. Позивач вважає, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судовому засіданні позивач позов підтримав та просить його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечувала. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 19 червня 2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане відділом реєстрації актів цивільного стану Обухівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 133. Від сімейного проживання позивач і відповідач дітей не мають. Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом про визнання відповідачки [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням в будинку [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказав, що він є власником вказаного домоволодіння. Разом з тим, в будинку була зареєстрована відповідачка. У зазначеному будинку відповідачка не проживає з жовтня 2011 року і теперішнє місце її проживання невідоме. Позивач просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у спірному будинку, оскільки остання там не проживає тривалий час, її особистих речей в будинку не має, вона не виконує зобов'язання, пов'язані з утриманням будинку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачка в судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Через неявку у судове засідання відповідачки за згоди позивача суд ухвалив розглянути справу заочно у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що є сусідам позивача та підтвердили, що з жовтня 2011 року відповідачка по справі [PERSON] є колишньою дружиною сина позивача та за адресою:[ADDRESS] не проживає, її особистих речей в будинку не зберігається. На теперішній час відповідачка має іншу родину. Суд, вислухавши позивача та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] згідно договору довічного утримання від 05 грудня 1990 року. Крім нього в зазначеному будинку зареєстрована відповідачка. Згідно акту КСН «Мирний» від 10 грудня 2013 року відповідачка з жовтня 2011 року в спірному будинку не проживає, її особистих речей в будинку не має. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки, оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, в зв'язку з чим втратив право користування житловою площею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до Центрального районного суду м.Миколаєва із позовом до відповідача про заборгованості за кредитним договором в сумі 33 532 грн. 81 коп. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 13 серпня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого є ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на підставі договору факторингу від 21.07.2014 року) та відповідачем [PERSON] (далі-Позичальник) було укладено договір про надання споживчого кредиту №2005186375, відповідно до якого позивач надав відповідачу кредиту у загальній сумі 25600 грн.00 коп. на споживчі цілі строком з 13 серпня 2018 року. Розмір процентної ставки 15 % річних. Відповідно до п.1.2.1 умов Договору,банк надав позичальнику споживчий кредит у відповідності до умов кредитного договору, а позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним кредитним договором та додатком №1 «графік платежів», що є його невідємною частиною, а також виконувати умови кредитного договору. Відповідно до п.п.1.5.4,1.5.5 умов Договору, в разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого з щомісячних платежів, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобовязань за кредитним договором. Якщо банк на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого кредиту, таке повернення здійснюється позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання вимоги. Дотепер відповідач свої зобовязання за вищевказаним договором не виконав, залишок заборгованості за кредитом 25600 грн. 00 коп., відсотки за користування кредитом 3606 грн. 41 коп., комісія 4326 грн. 40 коп. - станом на 24.12.2014 року. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 33 532 грн. 81 коп. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст. 509, 525, 526, 527, 611, 612, 615, 625, 1049, 1050, 1054, ЦК України, суд дійшов висновку, що відповідач не виконав зобов'язань, узятих на себе за кредитним договором, у зв'язку з чим з нього необхідно стягнути на користь позивача заборгованості за договором №2005186375 від 13 серпня 2013 року у сумі 33 532 грн. 81 коп. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 335 грн. 33 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому посилається на те, що 25 травня 2005 року між ним та відповідачем було укладено кредитний договір № 8/2005/980-МК14/58, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 32 900,00 грн., з розрахунку 19% річних, строком до 21.05.2007 року. Відповідач [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 30.01.2014 року складає 90 913,89 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором № 8/2005/980-МК14/58 від 25.05.2005 року у розмірі 90 913,89 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 909,14 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 травня 2005 року між ПАТ КБ «Надра» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 8/2005/980-МК14/58, згідно з яким останній отримав кредит у розмірі 32 900,00 грн., з розрахунку 19% річних, строком до 21.05.2007 року. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка станом на 30.01.2014 року становить 90 913,89 грн., та складається з: заборгованість за сумою кредиту - 18 012,19 грн., заборгованість за відсотками - 56 827,94 грн., пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 5 573,44 грн., штраф за невиконання зобов'язань за кредитним договором - 10 500,32 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 909,14 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 04 березня 2013 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 12165,16 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором, відповідач станом на 11 лютого 2014 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 17193,92 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 11877,22 грн.; заборгованість по процентам - 1902,94 грн.; штраф згідно п. 2.2 Генеральної угоди - 2118,81 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.;штраф (процентна складова) - 794,95 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 17193,92 грн. У судове засідання позивач свого представника не направив, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом установлено, що 04 березня 2013 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 12165,16 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором, відповідач станом на 11 лютого 2014 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 17193,92 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 11877,22 грн.; заборгованість по процентам - 1902,94 грн.; штраф згідно п. 2.2 Генеральної угоди - 2118,81 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.;штраф (процентна складова) - 794,95 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 12 вересня 2008 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором, відповідач станом на 19 березня 2014 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 22848,41 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3000 грн.; заборгованість по процентам - 11249,20 грн.; заборгованість по комісії - 7035 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1064,21 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22848,41 грн. У судове засідання позивач свого представника не направив, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що 12 вересня 2008 року між сторонами було укладено договір, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 3000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушенням зобов'язань за договором, відповідач станом на 19 березня 2014 року має заборгованість по кредитному договору в сумі 22848,41 грн., з яких: заборгованість за кредитом - 3000 грн.; заборгованість по процентам - 11249,20 грн.; заборгованість по комісії - 7035 грн.; штраф (фіксована частина) - 500 грн.; штраф (процентна складова) - 1064,21 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 20 листопада 2012 року о 07 год. 00 хв. на Київському водосховищі в районі с. Лебедівка Вишгородського району Київської області відповідач грубо порушив правила любительського і спортивного рибальства, а саме: ловив рибу забороненим знаряддям лову - «сіткою з жилки» в забрід, при цьому виловив рибу цінного виду: плітка - 7 шт., карась - 3 шт., окунь - 4 шт. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24 грудня 2012 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно довідки-розрахунку, сума шкоди, заподіяної відповідачем рибним ресурсам держави становить 714 грн. Просив суд стягнути з [PERSON] майнову шкоду, заподіяну внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів у розмірі 714 грн., яку необхідно сплатити за реквізитами спеціального фонду місцевого бюджету Лебедівської сільської ради. У судове засідання позивач свого представника не направив, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, проти позову не заперечував. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Судом установлено, що 20 листопада 2012 року о 07 год. 00 хв. на Київському водосховищі в районі с. Лебедівка Вишгородського району Київської області відповідач грубо порушив правила любительського і спортивного рибальства, а саме: ловив рибу забороненим знаряддям лову - «сіткою з жилки» в забрід, при цьому виловив рибу цінного виду: плітка - 7 шт., карась - 3 шт., окунь - 4 шт. Постановою Вишгородського районного суду Київської області від 24 грудня 2012 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу. Згідно довідки-розрахунку, сума шкоди, заподіяної відповідачем рибним ресурсам держави становить 714 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved