Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом, в якому зазначає, що за час спільного проживання його батьки [PERSON] та [PERSON] побудували житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. [INFO] батько [PERSON] помер. Після смерті останнього мати [PERSON] прийняла спадщину шляхом спільного проживання та стала власницею вказаного житлового будинку з надвірними і господарськими спорудами в цілому, однак за життя не встигла провести державну реєстрацію нерухомого майна. [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на належний їй житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, що розташовані по [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги за законом, окрім нього, є його брати - [PERSON] та [PERSON], які на спадщину не претендують. В шестимісячний строк він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, однак йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами, а тому просить суд визнати за ним на це нерухоме майно право власності. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав заяву, із змісту якої вбачається, що він просить розгляати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю з викладених у позовній заяві підстав. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутності та визнання позову (а.с. 56, 59). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов належить задовольнити повністю, зважаючи на таке. Відповідно до ст. 328 ЦК України однією із підстав набуття права власності є спадкування, яке, згідно зі ст. 1216 цього Кодексу являє собою перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218, 1220, 1221 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Із змісту ст. 1223 ЦК України вбачається, що право на спадкування за законом виникає у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. У відповідності до ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4 зворот). Останній на праві власності належали дерев'яний житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами (сарай, убиральня, колодязь), побудовані у 1981 році по [ADDRESS], що стверджується довідками № 250 від 12 лютого 2016 року, № 249 від 12 лютого 2016 року та витягом з погосподарської книги № 5 за 2011-2015 роки Карасинської сільської ради Камінь-Каширського району (а.с. 8, 9, 10). Оскільки спірний житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами збудований у сільській місцевості і зареєстрований у погосподарській книзі, то він вважається прийнятим в експлуатацію і не є самовільним будівництвом. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 6), а [PERSON] - [INFO] (а.с. 5). З дня її смерті відкрилася спадщина в тому числі на вказане будинковолодіння. Заповіту [PERSON] не залишила (а.с. 41). Позивач [PERSON] 14 червня 2013 року, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини після смерті матері [PERSON], подав заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини (а.с. 38). Відповідачі [PERSON] та [PERSON], які є дітьми спадкодавця і спадкоємцями першої черги за законом, відмовилися від прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] на користь позивача [PERSON], про що у шестимісячний строк, а саме 14 червня 2013 року, подали заяви до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини (а.с. 39, 40). Разом з тим, оскільки спадкодавець [PERSON] правовстановлюючих документів за життя не мала, що стверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна від 01.04.2016 р. № 56516562 (а.с. 30), позивач [PERSON] позбавлений можливості оформити своє право власності на спірне нерухоме майно у нотаріальній конторі. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що за позивачем [PERSON] належить визнати право власності на вищевказаний житловий будинок з надвірними та господарськими спорудами. За згодою позивача суд не стягує з відповідачів судові витрати. На підставі наведеного та

Outcome: approved