Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-11 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європошта» звернулося в суд з позовом до [PERSON], про стягнення заборгованості в розмірі 42084 грн. 22 коп. за договором про надання фінансового кредиту № 53 від 17.05.2017 року. Свої вимоги обґрунтовувало тим, що згідно зазначеного кредитного договору, укладеного 17.05.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європошта» та відповідачем [PERSON], остання отримала кредит в розмірі 70000 грн. у безготівковій формі зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 0,1096 % в день від розміру кредиту, річний розмір процентів за Кредитним договором складає 40% від розміру кредиту, з кінцевим терміном повернення кредиту 17.11.2017 року. Нарахування процентів здійснюється за кожен календарний день фактичного користування кредитом (за основу береться 365 днів у році) від залишку заборгованості по кредиту. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконував, у зв'язку з чим станом на 05.11.2018 року допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 42084,22 грн., з яких: 31489,83 грн. прострочена заборгованість; 10594,39 грн. прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом. Відповідно до частин 2-6 статті 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, серед іншого, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). З огляду на предмет та ціну позову дана справа підпадає під ознаки малозначної справи та не віднесена до категорії справ, які підлягають розгляду лише за правилами загального позовного провадження. Обставини справи, що згідно частини третьої статті 274 ЦПК України, мають значення для вирішення питання про можливість розгляду справи в порядку спрощеного провадження, також свідчать про наявність підстав для розгляду цієї справи в спрощеному порядку. Ухвалою судді Тлумацького районного суду Івано-Франківської області Лущак Н.І. від 19.11.2018 року вирішено розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження. Також даною ухвалою було встановлено відповідачу пятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подання ним відзиву на позовну заяву. Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 23) відповідач [PERSON] отримала вищевказану ухвалу суду та копію позовної заяви з доданими до неї документами 24.11.2018 року, однак, станом на 12.12.2018 року, відзиву на позовну заяву суду не надала, а тому у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. У відповідності до ч. 1 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами. У зв'язку з тим, що розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу порушеного права на належне виконання умов кредитного договору шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Статтею 1054 Цивільного Кодексу України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 17.05.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європошта» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір про надання фінансового кредиту № 53 (а.с. 4-6), відповідно до умов якого [PERSON] було надано кредитні кошти в сумі 70000,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 301 від 17.05.2017 року (а.с. 7). Відповідно до п. 1.1. Кредитного договору кредитор надає, а позичальник отримує фінансовий кредит на засадах строковості, зворотності та платності в розмірі та на умовах, передбачених даним Договором. Позичальник зобовязується повернути кредит, сплатити проценти за користування ним, інші витрати та супутні послуги, повязані з виконанням договору, виконати свої зобовязання у повному обсязі у порядку та стоки, передбачені Договором. Згідно п. 2.2. Кредитного договору щоденний розмір процентів за цим Договором складає 0,1096% від розміру кредиту. Річний розмір процентів за цим Договором складає 40% від розміру кредиту. Процентна ставка є фіксованою та незмінною протягом усього строку дії кредитного договору та не може бути збільшена кредитором в односторонньому порядку. Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору нарахування процентів, визначених п.2.2. цього договору здійснюється за кожен календарний день, фактичного користування кредитом (за основу береться 365 днів у році) від залишку заборгованості по кредиту. Дата видачі кредиту позичальнику 17.05.2017 року (п. 3.1 Кредитного договору). Строк повернення кредиту 17.11.2017 року (п. 3.2. Кредитного договору). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Із змісту ч. 1 ст. 1054 ЦК України випливає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 цього Кодексу боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Ст. 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Нормами частини 2 статті 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач одержав та використав за цільовим призначенням кредитні кошти, однак взяті на себе зобов'язання належним чином не виконувала, у зв'язку з чим станом на 05.11.018 року допустила виникнення заборгованості по кредиту в сумі 42084 грн. 22 коп., з яких: 31489,83 грн. заборгованості по тілу кредиту; 10594,39 грн. заборгованості по відсотках (а.с. 11). Будь-яких доказів, які б спростовували проведений позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] за вказаним Кредитним договором, відповідачем по справі суду не представлено. 22.06.2018 року на адресу відповідача [PERSON] було надіслано вимогу про погашення заборгованості по Кредитному договору № 155/018, якою вимагалося в найкоротший термін сплатити прострочені платежі та пеню загальною сумою 37390,94 грн., та попереджено, що у випадку непогашення заборгованості по Кредитному договорі до 27.06.2018 року ТОВ «Фінансова компанія\~«Європошта» використає\~право на\~примусове стягнення\~суми заборгованості\~(а.с.\~10). Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на викладене, з врахуванням того, що позивач подав достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін та наявність заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 53 від 17.05.2017 року, та те, що відповідач не подала суду відзиву на позовну заяву та жодних письмових чи електронних доказів, які би спростували позовні вимоги, суд дійшов висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за вищевказаним кредитним договором є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762,00 грн. (платіжне доручення № 241 від 06.11.2018 року, а.с. 1). На підставі викладеного, відповідно 261, 526, 549, 611, 612, 631, 634, 1050, 1054 ЦК України,

Outcome: approved