Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати трудовий договір, укладений між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Мольва Метал Пак», трудові відносини вважати припиненими та зобовязати відповідача видати належним чином оформлену її трудову книжку. Вимоги позовної заяви мотивувала тим, що з 2008 року вона працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Мольва Метал Пак» на посаді контролера-лаборанта. Згідно наказу №44-в від 29 листопада 2011 року [PERSON] було надано оплачувану відпустку по вагітності та пологам з 28 листопада 2011 року по 25 травня 2012 року включно, а з 26 травня 2012 року по 07 березня 2015 року вже надано відпустку по догляду за дитиною до досягнення трирічного віку. Але, 18 лютого 2015 року позивачем було подано заяву про звільнення її згідно зі статтею 38 Кодексу законів про працю України, яку вона направила рекомендованим листом на адресу відповідача. При особистому зверненні позивача за адресою знаходження товариства, 08 березня 2015 року нею було зясовано, що такого товариства за вказаною адресою не існує. Відповідач тимчасово призупинив свою діяльність. На даний час позивачу не відоме місце перебування товариства та директорів, тому змоги звільнитись вона не має. Позивач в судовому засіданні підтримала позов із зазначених в ньому підстав. Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлявся судом належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом порушеного або оспорюваного права чи охоронюваного законом інтересу, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням. Згідно частини 1 статті 38 Кодексу законів про працю України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Відповідно до статті 47 Кодексу Законів про працю України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в\~статті 116\~цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] з 2008 року працювала у Товаристві з обмеженою відповідальністю «Мольва Метал Пак» на посаді контролера-лаборанта. Згідно наказу №44-в від 29 листопада 2011 року [PERSON] надано оплачувану відпустку по вагітності та пологам з 28 листопада 2011 року по 25 травня 2012 року включно (а.с.16). Відповідно до наказу №11-в від 26 травня 2012 року [PERSON] надано відпустку для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 26 травня 2012 року по 07 березня 2015 року включно (а.с.17). Також, в судовому засіданні встановлено, що 18 лютого 2015 року позивачем власноручно було написано заяву про звільнення її з роботи відповідно до статті 38 Кодексу законів про працю України, з 04 березня 2015 року, та направлено заяву поштою на адресу відповідача рекомендованим листом зі зворотнім повідомленням (а.с.9-10). Але вимог заяви відповідачем виконано не було. Згідно відповіді Прокуратури Києво-Святошинського району Київської області від 06 березня 2015 року за №2445 встановлено, що звернення [PERSON] щодо можливого порушення службовими особами ТОВ «Мольва Метал Пак» законодавства про працю розглянуто, та підстав для вжиття заходів прокурорського реагування на даний час не вбачається. Згідно статей 232, 233 Кодексу законів про працю України трудові спори за заявами працівників підприємств, установ, організацій розглядаються безпосередньо в районних у місті, міських чи міськрайонних судах. Згідно\~ст. 10 ч. 3 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх\~вимог або заперечень. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що відповідач в порушення вимог статей 38, 47 КЗпП України незаконно ухиляється від вирішення питання про звільнення [PERSON] на підставі поданої нею заяви, та не виконує свого обовязку щодо видачі належно оформленої трудової книжки, і тому, вимоги позивача є обґрунтованими та такими що підлягають задоволенню. Відповідно до статей 38, 47, 232, 233 Кодексу законів про працю України,

Outcome: approved