Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], який зареєстрований 12.10.1996 року Виконавчим комітетом Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №17. Від шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO], та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння, взаємоповаги, несумісності характерів, внаслідок чого між ними припинилися шлюбні стосунки та перестали вести спільне господарство. Посилаючись на дані обставини позивач просив шлюб з відповідачем розірвати, так як їх спільне проживання в шлюбі не можливе і він не бажає підтримувати подружні відносини. В судовому \~засідання позивач [PERSON] \~свої позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та, незважаючи на те, що вони продовжують проживати разом, вести спільне господарство, виховувати спільних дітей, наполягав на розірванні шлюбу з відповідачем. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вимоги [PERSON] не визнала, суду пояснила, що з позивачем продовжує підтримувати подружні стосунки, проживають разом, ведуть спільне господарство, разом виховують своїх доньок. Вважала позов безпідставним та просила відмовити у його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. Відповідно до ст. 263 ЦПК України \~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст.\~24\~СК України,\~шлюб ґрунтується\~на вільній\~згоді жінки\~та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Згідно ч.3 ст. 109 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка та що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх особисті та майнові права, а також права їх дітей. У відповідності до вимог ст. 112 СК України,\~суд з'ясовує фактичні\~взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу якщо буде встановлено, що подальше\~спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають\~істотне значення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у постанові N 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», зокрема у п.п. 10, 14 проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони по справі зареєстрували шлюб 12.10.1996 року Виконавчим комітетом Кучурганської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, на підставі актового запису №17, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖД № 200893, виданим повторно 20.12.2013 року (а.с.7). Від спільного життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД № 374082, актовий запис № 770, яка проживає з батьками та знаходиться на їх утриманні ( а.с.8 ). Таким чином\~судом достовірно\~встановлено,\~що сторони не припинили подружні відносини, проживають разом, ведуть спільне господарство та спільно виховують своїх дітей. Що підтвердив\~у судовому\~засіданні і\~позивач. Враховуючи те, що сторони проживають разом, подружні стосунки підтримують,\~ ведуть спільне господарство, позивач не навів жодних підстав передбачених СК України для розірвання шлюбу, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати в сумі 704,80грн. покладаються на позивача. На підставі ст.ст.110,112, Сімейного кодексу України,

Outcome: dismissed