Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Краснокутської РДА , Краснокутської селищної ради про визнання права власності на земельну ділянку. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначила, що у вересні 2015 року померла її баба [PERSON] За життя баба на праві приватної власності мала земельну ділянку площею 4, 7940 га із земель колишнього КСП « Маяк» , що знаходиться на території Краснокутської селищної ради Харківської області. В 2004 році баба склала заповіт , згідно якого заповідала [PERSON] земельну частку (пай) згідно сертифікату на право на земельну частку (пай). Після смерті баби позивач своєчасно звернулася до Краснокутської державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину , але отримала відмову, оскільки відсутній предмет заповіту . Іншим шляхом питання про спадщину вирішити не можливо , тому позивач звертається до суду за захистом своїх прав. У судове засідання позивач не з»явилася , подала заяву слухати справу у її відсутність, позов підтримала , просила задовольнити. Представник відповідача Краснокутської селищної ради у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , просив вирішити справу на розсуд суду . Представник відповідача Краснокутської РДА у судове засідання не з»явився , подав заяву слухати справу у його відсутність , просив вирішити справу на розсуд суду . Представник третьої особи до суду не з»явився , подав заяву слухати справу у її відсутність , проти задоволення заяви не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи , дійшов до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавець - [PERSON], згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], мала на праві приватної власності земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва , що розташована на території Краснокутської селищної ради , КСП « Маяк», площею 4,7940 га. Відповідно до заповіту , посвідченого державним нотаріусом Краснокутської ДНК Харківської області 03.02.2004 року, [PERSON] заповідала [PERSON] земельну ділянку площею 5,06 га , що знаходиться в селищі Краснокутськ , згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER]. [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть . Позивач своєчасно звернулася до Краснокутської ДНК з приводу оформлення спадщини , але постановою державного нотаріуса від 23.08.2016 року , [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом , в зв»язку з відсутністю предмету заповіту , оскільки предметом заповіту є земельна ділянка , відповідно до сертифікату на право на земельну частку (пай), а спадкоємець, державному нотаріусу , надав державний акт на право власності на земельну ділянку. В силу ст. 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин... Ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди виникають з моменту державної реєстрації цих прав, що передбачено ч.1ст.125 ЗК України. Відповідно дост.1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно ч.ч.1,2 ст.78 Земельного кодексу України, право власності на землю - це право володіти, користуватися та розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до ст.126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з п.5 ч.1 ст.19 даного Закону державна реєстрація прав проводиться на підставі рішень судів, що набрали законної сили. Згідно до п.«г» ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів відповідно до п.1 ч. 2 ст. 16 ЦК України є визнання права. Право [PERSON] на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] є невизнаним, державний нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що надало позивачу, в порядку ст.3 ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх прав . В судовому засіданні встановлено, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після померлої [PERSON], до складу спадкового майна входить земельна ділянка площею 4,7940 га, яка знаходиться на території Краснокутської селищної ради Харківської області. Іншого шляху, ніж визнання права власності на дану земельну ділянку в судовому порядку, у позивача немає. Таким чином, виходячи з вищевикладеного суд задовольняє вимоги позивача, так як він надав суду достатньо доказів, які підтверджують позовні вимоги, а визнання відповідачами позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved