Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-16 00:00:00

У вересні 2015 року позивач, [PERSON], звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на користь повнолітнього сина, який є непрацездатним і потребує матеріальної допомоги в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно до зміни статусу працездатності (а.с. 2-4). В обґрунтуванні вимог позивач [PERSON] зазначив на те, що його мати [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.11.1994 року по 26.11.1998 року, у шлюбі 01 серпня 1996 року народився син [PERSON], відповідач є його батьком. З 11 серпня 2014 року він є інвалідом з дитинства по опорно-руховому апарату І А групи ДЦП та потребує постійного стороннього догляду, фізично не може сам себе обслуговувати, тому його мати [PERSON] не має змоги на працевлаштування або додатковий заробіток. 01 серпня 2014 року йому виповнилось повноліття, він мешкає з матір'ю за адресою: м. Ізюм, вул. Донецька, буд. 15, відповідач [PERSON] проживає окремо разом із новою сім'ю. Він самостійно після закінчення школи у 2015 році вступив до університету м. Харкова, де навчається заочно. Він не менше 2-4 разів на рік проходить медикаментозне і фізіотерапевтичне амбулаторне та стаціонарне лікування в м. Харкові. В 2013-2014рр. було проведено 3 оперативних втручання, реабілітаційне лікування. В силу цього виникає потреба в додаткових коштах на лікування, реконструктивну хірургію, подальшу реабілітацію із використанням спеціальних приладів постійно, на ліки; проїзд (таксі, міський і приміський транспорт); покращене харчування (м'ясо-молочні продукти, фрукти та овочі) та продукти в період одужання, що містять вітаміни та сприяють зростанню кісток, мязів, та підвищують імунітет; на мобільний зв'язок; на одяг, у звязку із зміною антропометричних даних; потребує санаторно-курортне лікування. Позивач вказує, що його мати [PERSON] отримує мінімальну пенсію за вислугою років в розмірі 1049,00 грн щомісяця, він отримує державну соціальну допомогу в розмірі 1660,75 грн щомісяця. У зв'язку з вищевказаним позивач [PERSON] потребує матеріальної допомоги від відповідача, але відповідач грошей на потреби з лікуванням добровільно не надає. Позивач вказує, що відповідач офіційно працює та за своїм матеріальним та сімейним станом може надавати таку матеріальну допомогу. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, підтвердив обставини позову і просить суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення на позов і просить відмовити позивачу у задоволенні позову повністю (а.с. 59-60). В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги не визнали як необґрунтований, посилаючись на те, що відповідач є батьком повнолітнього сина [PERSON], який є інвалідом 1 групи ДЦП, він має іншу сім'ю: дружину [PERSON] та малолітню дочку [PERSON], [INFO], які також мають тяжкі форми хвороби та потребують матеріальних витрат, він проживає разом з сім'ю і працює, має середній дохід від 2700 грн до 3100 грн в місяць, дружина працює і має середній дохід 1271,80 грн в місяць. Інших доходів не має. Із місячного сукупного сімейного доходу відповідач сплачує житлово-комунальні платежі близько 468,64 грн щомісячно та інші витрати. Крім цього на його утриманні є непрацездатна мати [PERSON], якій він добровільно надає матеріальну допомогу. Вислухавши пояснення позивача, відповідача та його представника, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до статей 3, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно зі ст. 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Обравши способом захисту права на вчинення певних дій (на підставі вказаних статей СК), позивач в силу ст. 10 ЦПК України зобовязаний довести правову та фактичну підставу своїх вимог. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до частини 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За вказаною нормою суд не може самостійно визначити або змінити підстави позову. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадку, передбаченого ст. 198 цього Кодексу, ? і своїх повнолітніх дочку, сина. Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Стягнення аліментів на дітей, які досягли повноліття, з підстав, передбачених ст. 198 СК України, здійснюється у судовому порядку за новою позовною заявою. Статтею 198 СК України передбачені підстави виникнення обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, а саме батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України та розясненням пункту 17 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 57, ч. 3, 4 ст. 60, ст. 64 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Судом встановлено, підтверджується наявними у справі доказами, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ВЛ № 325782 виданого 12 вересня 1996 р. міським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ізюм Харківської області (а.с.5). [PERSON], згідно довідки МСЕК серії 10 ААБ № 689633 з 1 серпня 2014 року є інвалідом з дитинства по опорно-руховому апарату І А групи ДЦП та потребує постійного стороннього догляду, Д - догляду невролога та санаторно-курортного лікування; інвалідність встановлена до 1 серпня 2016 року (а.с.8). Шлюб між батьками позивача було розірвано 26 листопада 1998 року згідно свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.10). Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 675 позивач потребує постійного прийому медичних препаратів, реабілітації (а.с.17-18, 11-16, 19). Позивач з 27.08.2015 року є студентом 1 курсу заочної форми навчання Української інженерно педагогічної академії (а.с. 20). Позивач зареєстрований та фактично проживає разом з матір'ю, що підтверджується довідкою про склад сім'ї та паспортами [PERSON] і [PERSON] (а.с.6, 21-22, 37), тобто догляд за позивачем здійснює саме його мати і перебуває він на утриманні матері. Згідно довідки про доходи матері позивача вона не працює, є пенсіонером за вислугою років, перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в Ізюмському районі і отримує пенсію в розмірі 1049,00 грн (а.с.23,34). Позивач перебуває на обліку в управлінні праці та соціального захисту населення Ізюмської міської ради, як інвалід І А групи з дитинства по опоро руховому апарату, має право на безоплатне забезпечення технічними та іншими засобами реабілітації. Протягом 2002-2016 років позивач безоплатно забезпечувався технічними та іншими засобами реабілітації, відповідно до рекомендацій індивідуальної програми реабілітації інваліда, а саме: - інвалідними візками; - засобами для ходіння, керованими однією рукою; - засобами для ходіння, керованими обома руками; - допоміжними засобами для особистої гігієни; - меблями; - протезно-ортопедичними виробами. З 29.12.2014 року позивач знаходиться на черзі № 19 для отримання санаторно-курортної путівки. З серпня 2014 року позивач отримує державну соціальну допомогу інвалідам дитинства І групи щомісячно в розмірі 1660,75 грн по вересень 2015 року включно, 1879,50 грн з вересня 2015 року по лютий 2016 року включно (а.с.33, 102-105). Постановою державного виконавця ВДВС Ізюмського МРУ юстиції від 03.09.2015 року було закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 623/2404/14-ц, виданого 12.11.2014 року Ізюмським міськрайонним судом Харківської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], [INFO], аліменти на час навчання у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 серпня 2014 року, і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23-х років, у зв'язку фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом (а.с.56-57). У відповідача відсутня заборгованість по аліментам, які з нього стягувались за рішенням суду до повноліття позивача, а після досягнення повноліття - на період його навчання. Судом встановлено, що на даний час позивач потребує матеріальної допомоги батьків у зв'язку з інвалідністю і непрацездатністю. Тягар доказування виконання обов'язку з утримання дитини покладений на відповідача. Доказів добровільного виконання відповідачем обов'язку утримувати повнолітню непрацездатну дитину ним не надано і з матеріалів справи цього не убачається. Судом установлено, що відповідач [PERSON] з 16.10.1999 року перебуває у шлюбу з [PERSON], має малолітню дочку [PERSON], [INFO], які мають хвороби та потребують матеріальних витрат, мешкають за адресою: м. Ізюм Харківської області, вул. Декабристів, буд. № 44 (а.с.61-62,64-69,73); працює машиністом мотовоза 4 розряду відокремлений підрозділ Ізюмська дистанція колії Державного підприємства «Південна залізниця», його середньомісячний дохід за період з 01.08.2015 року по 31.10.2015 року включно склав розмір 5533,55 грн = 16\~600,64 грн (5363,55 + 5819,43 + 5417,66) : 3 (а.с.75); дружина відповідача працює і має загальний дохід за період з 01.05.2015 року по 31.10.2015 року в розмірі 7\~666,04 грн або 1380,00 грн в місяць (а.с. 74). Інших доходів відповідач не має. Із місячного сукупного сімейного доходу відповідач сплачує житлово-комунальні платежі щомісячно та інші витрати (а.с.76-79). Крім цього на його утриманні є непрацездатна мати [PERSON] (а.с.63,70-73,80). Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, та надані сторонами пояснення по справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому досліджені наявних у справі доказів, враховуючи положення ст. 182 СК України, а саме: суд бере до уваги матеріальний стан як позивача [PERSON], так і відповідача [PERSON], враховує ту обставину, що позивач [PERSON] є інвалідом з дитинства по опорно-руховому апарату І А групи ДЦП та потребує постійного стороннього догляду, фізично не може сам себе обслуговувати, та відповідач є працездатним, офіційно працює і має регулярний дохід, наявність на утриманні відповідача дочки, [INFO], має дружину, яка офіційно працює і має регулярний дохід, має матір, яка отримує пенсію, суд вважав за можливе та доцільне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання у розмірі 1/6 частини усіх видів його доходів. Інвалідність позивача [PERSON] встановлена до 1 серпня 2016 року, тому позовні вимоги щодо стягнення аліментів у разі встановлення групи інвалідності у майбутньому після переогляду, є передчасними, оскільки суд позбавлений можливості приймати рішення на майбутнє. Судом встановлено, що повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батька відповідача [PERSON], та по матеріальному стану відповідач має надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який є непрацездатним. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: partial