Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У березні 2016 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов позов [PERSON], в якому остання просить визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, житловою площею 14,9 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] за набувальною давністю після [PERSON]. Вказуючи на те, що вона починаючи з 06.10.1998 року на підставі договору дарування будинку є власником 1/2 частини житлового будинку житловою площею 36,8 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] Інша 1/2 частина домоволодіння, відповідно до договору купівлі - продажу, посвідченого нотаріусом Васильківської державної нотаріальної контори 18 червня 1957 року, належить [PERSON] Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00016353415 від 23 лютого 2016 року, [INFO] [PERSON] померла, однак, за усною інформацією наданою приватним нотаріусом Васильківського міського нотаріального округу спадщину після смерті [PERSON] ніхто не приймав. В зв'язку з цим, позивач, посилаючись на те, що інших осіб, які б мали право на дане нерухоме майно, яке залишилось після смерті [PERSON], окрім неї не має, починаючи з 06 жовтня 1998 року та по сьогоднішній день вона продовжує проживати у вказаному житловому будинку, добросовісно, безперервно володіє та відкрито користується даним нерухомим майном та земельною ділянкою, доглядає за всім будинком, утримує його, постійно робить в ньому поточний та капітальний ремонт просить суд визнати за нею право власності на іншу 1/2 частину житлового будинку за набувальною давністю після [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні вимоги позову підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, надіславши листа, зі змісту якого вбачається, що останній просить проводити розгляд справи без його участі та з урахуванням того, що після померлої [PERSON] 1\\2 частку будинку у власність ніхто не прийняв, дане домоволодіння до переліку безхазяйного майна та відумерлої спадщини не внесено не заперечує щодо задоволення позовних вимог (а.с.36). Оскільки сторони подали вищезазначені заяви, враховуючи вимоги ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Частиною 1 ст. 11 Цивільно-процесуального кодексу України встановлено, що суд розглядає цивільну справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Судом встановлено, на підставі договору дарування будинку, посвідченого 06.10.1998 року приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу Київської області Кізім С.О., зареєстрованого в реєстрі за № 3303, [PERSON] є власником 1/2 частини житлового будинку житловою площею 36,8 кв.м. з відповідними надвірними будівлями, що знаходиться в м. Василькові, Київської області, по провулку Червонофлотському, буд. 14 (а.с.8). Як вбачається з інвентаризаційної справи № 1049 на будинок [ADDRESS] встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Васильківською державною нотаріальною контрою 22.06.1957 року, власником іншої ? частини даного житлового будинку є [PERSON] Згідно Довідки депутата Васильківської міської ради Яценко В.Г. від 06 червня 2016 року [PERSON] протягом останніх 10 років проживала та доглядала за будинком будинок [ADDRESS] та присадибною ділянкою (а.с.37). З витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть № 00016353415 від 23 лютого 2016 року, встановлено, що [INFO] в Кримській області, м. Феодосія, сщ Приморський померла [PERSON] уродженка с. Копачів, Обухівського р-ну Київської області (а.с.15). У відповідності до інформації Васильківської міської державної нотаріальної контори № 521/01-16 від 27.05.2016 року спадкова справа до майна померлої 26.09.1983 року [PERSON], станом на 27.05.2016 року даною нотаріальною конторою не заводилась (а.с.32). За загальним правилом право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ч. 1 ст. 328 ЦК України) У відповідності до вимог ч.ч. 1, 2, 4 ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Особа, яка заявляє про давність володіння, може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Згідно положень п. 11 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (далі - Постанова) враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі (а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК). Крім того, зі змісту п. 11 вищевказаної Постанови: враховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року. При цьому суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю. Також така правова позиція міститься в ухвалі Верховного Суду України від 20 лютого 2008 року у справі 6-27245св07. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки в судовому засіданні встановлено та підтверджено зібраними по справі доказами факт добросовісного, безперервного володіння нерухомим майном протягом 10 років, відкритого володіння та відсутність інших осіб, які претендують на спірний житловий будинок, а також враховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку про наявність правових підстав та визнання за позивачем права власності на 1/2 частину житлового будинку з відповідними надвірними будівлями, житловою площею 14,9 кв.м., що знаходиться в [ADDRESS] за набувальною давністю.

Outcome: approved