Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] у відшкодування завданої кримінальним правопорушенням матеріальної шкоди в розмірі 2 898 грн. 00 коп., у відшкодування завданої моральної шкоди в розмірі 5 000грн. 00 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що близько 18 години 15 хвилин 13 січня 2020 року з території домоволодіння [ADDRESS] , належного [PERSON] , відповідач [PERSON] , діючи з корисливого мотиву, шляхом вільного доступу заволоділа велосипедом марки «Azimut» моделі «Blaster FR-D» вартістю 2 898 грн. 00 коп., на якому залишила місце події та в подальшому розпорядилась на власний розсуд, чим заподіяла позивачу [PERSON] майнову шкоду на вищезазначену суму. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року по кримінальному провадженню № 12020110130000193 від 26 січня 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 24 лютого 2020 року між прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області Таран Л.В. та обвинуваченою [PERSON] , яку визнано винною у вчинені злочину, передбаченому частиною першою статті 185 КК України, і призначено узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн. 00 коп. Даним вироком встановлено вартість викраденого майна, а саме велосипеда марки «Azimut» моделі «Blaster FR-D» у сумі 2 898 грн. 00 коп. Крім того, вчинення відповідачем протиправних дій також призвело до душевних та емоційних страждань позивача, які він пов`язує з позбавленням його засобу пересування, оскільки з 01 липня 2012 року є особою з інвалідністю ІІІ групи через трудове каліцтво з ураженням опорно-рухового апарату. В зв`язку з викраденням велосипеду та неможливістю пересуватися на дальні дистанції, був позбавлений можливості поїхати до магазину, сплатити комунальні послуги, спілкуватися з рідними та друзями. Будучи пенсіонером та отримуючи невелику пенсію, можливості придбати новий велосипед не має. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. Представник позивача -адвокат Скопич М.С. надіслала до суду клопотання про розгляд справи у її відсутність, підтримувала позовні вимоги позивача у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, у позовній заяві та окремому клопотанні просив суд розглянути дану справу у його відсутність. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилась. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений відповідно до вимог цивільного процесуального законодавства. Відповідно до частини другої статті 197 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що близько 18 години 15 хвилин 13 січня 2020 року з території домоволодіння [ADDRESS] , належного [PERSON] , відповідач [PERSON] , діючи з корисливого мотиву, шляхом вільного доступу заволоділа велосипедом марки «Azimut» моделі «Blaster FR-D» вартістю 2 898 грн. 00 коп., на якому залишила місце події та в подальшому розпорядилась на власний розсуд, своїми діями заподіяла позивачу [PERSON] майнову шкоду на вищезазначену суму. В кримінальному провадженню № 12020110130000193 від 26 січня 2020 року згідно з вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року затверджено угоду про визнання винуватості, укладену 24 лютого 2020 року між прокурором Броварської місцевої прокуратури Київської області Таран Л.В. та обвинуваченою [PERSON] , яку визнано винною у вчинені злочину, передбаченому частиною першою статті 185 КК України, і призначено узгоджене покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. Долучені до матеріалів справи копії пенсійного посвідчення та довідки до акту огляду МСЕК підтверджують наявність у позивач [PERSON] трудового каліцтва з ураженням опорно-рухового апарату та ІІІ групи інвалідності довічно. Згідно із частинами першою та другою статті 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до статті 1166, 1177 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частиною першою статті 1167 ЦК України визначено що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно зі статтею 1192 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до частини шостої статті 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, який набрав законної сили, є обов`язковим для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно з роз`ясненнями Пленуму Верховного Суду України, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. З вироку Броварського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2020 року вбачається, що у кримінальному провадженні [PERSON] визнано потерпілим, цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлявся. Враховуючи положення чинного законодавства, які регулюють питання відшкодування шкоди, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача матеріальної шкоди, завданої злочином, в розмірі - 2 898 грн. 00 коп., що становить вартість майна, яким незаконно заволоділа [PERSON] , є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Звертаючись до суду позивач зазначає, що йому була завдана не лише матеріальна шкода, але і моральна шкода, оскільки в результаті кримінального правопорушення він був позбавлений майна, а саме велосипеда марки «Azimut» моделі «Blaster FR-D», що призвело до душевних страждань через вимушену зміну способу життя, неможливістю вільно пересуватися на дальні дистанції, оскільки він є особою з інвалідністю ІІІ групи через трудове каліцтво з ураженням опорно-рухового апарату. Вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково, з огляду на наступне. На підставі статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної шкоди» під моральною шкодою слід розуміти витрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, повинен зокрема, з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Суд вважає, що вимоги позивача в частині відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню в повному об`ємі, оскільки в порушення вимог статті 81 ЦПК України позивачем не надано доказів на підтвердження тих обставин, на які він посилається як на підставу для відшкодування моральної шкоди в розмірі - 5 000 грн. 00 коп. Сам факт вчинення злочину не є беззаперечним фактом для відшкодування моральної шкоди без доведеності тих обставин, які передбачені законом, а саме наявності такої шкоди, її розміру, причинного зв`язку між діями заподіювача та завданою шкодою. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди,

Outcome: approved