overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що [INFO] померла її баба [PERSON]. Після її смерті залишилось спадкове майно, яке складається із земельної ділянки загальною площею 0,85 га, розташованої на території Бутенківської сільської ради в [ADDRESS], переданої померлому [INFO] [PERSON] у приватну власність для обслуговування житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами на підставі Державного акта на право приватної власності серія III-ПЛ №050952, виданого Бутенківською сільською радою 23.05.1997 року. [PERSON] успадкувала земельну ділянку згідно свідоцтва про право на спадщину за законом . Однак, не отримала Державний акт на право власності на спадкову земельну ділянку. Позивачка є спадкоємицею за заповітом. Оформити свідоцтво про право на спадщину не має можливості, в зв'язку з відсутністю Державного акта на зазначену земельну ділянку. Позивач прохала суд визнати за нею в порядку спадкування право власності за заповітом на земельну ділянку. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, від неї надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала в повному обсязі. Представник відповідача голова Бутенківської сільської ради в судове засідання не з'явився, від нього надійшла заява про визнання позову та розгляд справи у його відсутність. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст. 328 ЦК України «право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів». Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 346 ЦК України» право власності припиняється у разі смерті власника». З матеріалів справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 7). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] успадкувала земельну ділянку площею 0,85 га, що розташована на території Бутенківської сільської ради в [ADDRESS] та передана спадкодавцеві [PERSON] для обслуговування житлового будинку та господарських споруд- 0,25 га та ведення особистого підсобного господарства - 0,60 га (а.с.11). Позивач є спадкоємицею за заповітом (а.с. 9). Згідно довідки Бутенківської сільської ради [PERSON] була зареєстрована та проживала до дня своєї смерті в [ADDRESS] ( а.с.8). Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкодавець [PERSON] на день відкриття спадщини мала право на земельну ділянку площею 0,85 га , отриману нею в спадщину після смерті [PERSON], але не оформила Державний акт на право власності на земельну ділянку. Оскільки позивач є спадкоємицею за заповітом, то за нею необхідно визнати право власності в порядку спадкування на земельну ділянку. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувсь до суду з вказаним позовом, в якому вказав, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 2003 року. Збереження сім'ї є неможливим, оскільки на протязі останніх трьох років сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Від шлюбу мають малолітню дитину дочку - [PERSON], [INFO] Позивач просив розірвати шлюб, залишити малолітню дочку [PERSON] на подальше виховання та проживання з матір'ю. В судове засідання позивач не з'явивсь, до суду подав заяву про розгляд справи в його відсутність. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи в її відсутність. Позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідно до ст.158 ЦПК України за наявності поданих заяв суд здійснює розгляд справи у відсутність сторін. Суд, дослідивши надані докази на засадах змагальності, в межах позовних вимог, приходить до висновку , що позов підлягає до задоволення. Так, судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 20.09.2003 року, який зареєстрований виконавчим комітетом Лазарівської сільської ради Брусилівського району, Житомирської області , про що був зроблений актовий запис за № 6. Від шлюбу мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], копією свідоцтва про народження дитини (а.с. 6,7). Сторони зберегти сім'ю не бажають, збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, та інтересам дитини, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, а отже збереження даної сім'ї є неможливим та недоцільним. Дитину - дочку [PERSON], [INFO] слід залишити проживати з матір'ю, спір про місце проживання якої відсутній. Спір про поділ майна між сторонами відсутній. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ст.112 СК України встановлено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Суд роз'яснює сторонам, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням про розірвання шлюбу. Враховуючи викладене, на підставі ст.112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання представник позивача надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання представник відповідача надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 09.10.2002 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1419. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO], [PERSON] [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 03.11.2006 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1908. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначав, що 09 червня 2011 року між сторонами був укладений у письмовій формі кредитний договір № 002-01502-090611, відповідно до умов якого позивач надав позичальнику грошові кошти шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30000 грн. та на день укладання кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3000 грн., який один раз на місяць може змінювати без укладання Додаткової угоди. У зв'язку із невиконанням умов договору кредиту у відповідача станом на 25 грудня 2013 року виникла заборгованість, що складається з 4422,79 грн. тіла кредиту, 1267,34 грн. простроченого тіла кредиту, 1955,60 грн. заборгованості за комісіями, а всього: 7645 гривень 73 коп., яку вона добровільно відмовляється сплачувати, тому позивач просить стягнути вказану заборгованість на свою користь та стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору. Представник позивача в судове засідання не з'явився, в позовній заяві просить розглянути справу за його відсутності та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, 09.06.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір № 004-01502-090611 на відкриття карткового рахунку та обслуговування платіжної картки і відповідач отримав платіжну картку. Відповідно до умов договору відповідач зобов'язаний був щомісяця здійснювати погашення частинами суми заборгованості за Кредитною лінією, яка виникла за попередній звітний місяць, а також здійснювати погашення в повному обсязі заборгованості, яка виникла за попередній звітний місяць, сплачувати всю суму процентів, нарахованих за користування кредитною лінією та всю суму пені і процентів. За період користування кредитом станом на 25.12.2013 року виникла заборгованість в сумі 7645,73 грн., що складається з 4422,79 грн. тіла кредиту, 1267,34 грн. простроченого тіла кредиту, 1955,60 грн. заборгованості за комісіями. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК та інших актів цивільного законодавства. Статтями 1049, 1054 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. У відповідності до ст.ст. 79, 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений в дохід держави судовий збір в сумі 243 гривні 60 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

у березні 2014 року позивач звернувся до відповідачки з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. В шлюбі мають одну малолітню дитину. Свої вимоги він обґрунтував тим, що спільне життя в них не склалося, вони припинили шлюбні відносини і проживають окремо. Позивач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи до суду не з'явився, просив розглянути справу за його відсутності, надав згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка, яка була належним чином повідомлена про дату, час та місце слухання справи, до суду не з'явилась, про поважні причини неявки суд не повідомила. У зв'язку з чим, за згодою позивача, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України встановлює, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 червня 1995 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюбу (а.с.5). Як видно з свідоцтва про народження, сторони є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с.6-10). Дитина проживає з відповідачкою та знаходиться на її утриманні, в даний час між сторонами немає спору з приводу місця проживання дитини. Сторони припинили сімейні відносини, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин суд вважає необхідним залишити відповідачці прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до відповідача про стягнення з Приватного акціонерного товариства Страхова компанія «ІНКОМСТРАХ» страхового відшкодування у сумі 21 561 грн 46 к., а також всі витрати пов'язані з розглядом справи (а.с.1-2), просив його задовольнити у повному обсязі. Позивач не прибув у судове засідання, попередньо надавши до канцелярії суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити /а.с.74/. Третя особа надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності /а.с. 76/. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином /а.с.38, 41/. жодних клопотань про відкладення розгляду справи завчасно до суду не надходило. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з'явилися,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що між банком та [PERSON] був укладений кредитний договір за умовами якого він отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою 32 % процентів річних. [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого, у нього утворилась заборгованість за кредитом в загальному розмірі 13058,70 грн. Вказану заборгованість відповідач у добровільному порядку не сплачує. В судове засідання належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи учасники процесу в судове засідання не з'явились. Позивач в своїй заяві просив розглянути справу у його відсутність. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 12.10.2012 року між Публічним акціонерним товариством «ПроКредит Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 104.43194 за умовами якого, він отримав кредит у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою 32 процентів річних. З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свій обов'язок щодо надання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених кредитним договором. Водночас, [PERSON] свої обов'язки щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором виконує неналежним чином. Загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становить 13058,70 грн. Достовірність зазначених обставин підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до п. 5.4. кредитного договору у випадку прострочення строків погашення грошових зобов'язань позичальник сплачує кредитору штрафну пеню у розмірі 0,5 % від суми непогашеної заборгованості, але не менше ні 15 гривень у еквіваленті валюти кредиту за кожний календарний день прострочення, включаючи день повного погашення заборгованості. У відповідності до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи те, що [PERSON] ухиляється від добровільної сплати заборгованості за кредитним договором, суд вважає вимоги позивача про стягнення з відповідача 7950,91 грн. капіталу заборгованості; 1611,25 грн., заборгованість по процентам такими, що підлягають задоволенню. Вимога банку про стягнення з відповідача 3496,54 грн. пені за невиконання п. 5.4. кредитного договору також підлягає задоволенню. На підставі ст. 79, 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що квартира [ADDRESS] належала на праві власності його бабусі [PERSON]. З початку 2002 року він з дозволу власниці квартири та члена її сім'ї, [PERSON] вселився у вказану квартиру і проживав на правах члена сім'ї бабусі до дня її смерті, до [INFO], а потім - зі своєю тіткою [PERSON] до початку лютого 2014 року. Оскільки у 1995 році трагічно загинула його мати [PERSON] (дочка [PERSON] та рідна сестра відповідачки [PERSON]), то після смерті [PERSON] він та [PERSON], як спадкоємці першої черги за законом мали оформити спадкове майно. В листопаді 2013 року він одружився і коли привів у квартиру дружину, відповідачка [PERSON] стала заперечувати проти її проживання, а потім змінила замки, в зв'язку з чим з 02 лютого 2014 року він з дружиною позбавлений права користування квартирою, своїми особистими речами та документами. Тому просив визнати за ним та дружиною [PERSON] право користування спірною квартирою та вселити їх у неї. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали, мотивуючи тим, що [PERSON] являється власником спірної квартири, з якої позивач з листопада 2013 року добровільно вибув, і на даний момент вона проти його проживання в квартирі. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 13 травня 1999 року квартира [ADDRESS] належала на праві власності [PERSON] (а.с.6), яка померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого 08 лютого 2014 року відповідачка [PERSON] після смерті [PERSON] успадкувала квартиру [ADDRESS] з урахуванням ? частки у спадщині, від прийняття якої відмовився [PERSON] (а.с.38). Позивач користувався спірною квартирою як член сім'ї власника квартири, що визнала в судовому засіданні відповідачка. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що не бачили позивача у спірній квартирі з листопада 2013 року. Враховуючи, що суду не надано належних та допустимих доказів, що позивач вибув із спірної квартири на інше місце проживання, також відсутні підстави вважати, що він втратив право користування спірною квартирою, суд вважає за необхідне визнати за ним право користування нею та вселити його до квартири. При цьому підстав для визнання за дружиною позивача права на користування квартирою без згоди відповідачки не вбачається, а тому в цій частині позову необхідно відмовити.

Outcome: partial