Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 30 березня 2013 року вона уклала шлюб із відповідачем у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 160. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З січня 2017 року [PERSON] у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, що ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився з невідомих причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається зі свідоцтва про шлюб, виданого 30.03.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 30 березня 2013 року, актовий запис № 160. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 11.08.2016 року Жовтневим районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки № 205 від 10.03.2017 року, виданої головою КСН «сел.Азовкольцо», неповнолітній [PERSON], [INFO], мешкає разом із матірю [PERSON] за адресою: м. Маріуполь, вул. Модельна, буд. 26. Відповідно до ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] також має на утриманні дитину доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя Донецької області від 22.11.2012 року, яке набрало законної сили 07.12.2012 року, з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Крім того, згідно п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», максимальний розмір аліментів, які стягуються з боржника, не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Також, відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. За таких підстав, суд вважає, що заявлений позивачем розмір аліментів, які вона просить стягнути з відповідача на утримання неповнолітньої дитини, у виді 1/2 частини його доходів щомісячно, є значним з огляду на вищенаведені правові норми. Отже, вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд, з урахуванням матеріального положення позивача та платника аліментів, а також того, що батьки в рівних частках зобов'язані утримувати дітей, вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 640,00 грн. від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial