Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Зазначала, що від спільного проживання із відповідачем має малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач є батьком дитини, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини. Позивач посилається на те, що відповідач відмовляється утримувати їх спільну дитину, ніякої матеріальної допомоги не надає. Позивач у зв'язку зі скрутним матеріальним становищем не має змоги забезпечити малолітню дитину, тому просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення сином повноліття та стягнути кошти на її утримання в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісячно до досягнення дитиною трьох років. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить розписка про одержання судової повістки, причину неявки не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлені такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Із досліджених судом письмових доказів: свідоцтва про укладення шлюбу видно, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2011 року; свідоцтва про народження дитини, встановлено, що відповідач є батьком, а позивач - матір'ю [PERSON], [INFO]. Із довідки, виданої виконавчим комітетом Голубецької сільської ради Крижопільського району Вінницької області № 893 від 08.08.2014 року встановлено, що позивач із сином проживають спільно в [ADDRESS]. У судовому засіданні позивач пояснила, що з відповідачем шлюб не розірваний, але з липня 2014 року він залишив сім'ю. З того часу ніякої матеріальної допомоги сім'ї не надає, хоча працює в ТОВ підприємстві «АВІС» і має дохід, тому дитина знаходиться на її утриманні. Оцінюючи усі докази, що є у справі в їх сукупності, суд вважає встановленим, що між сторонами виникли спірні правовідносини, що полягають у обов'язку матері, батька утримувати дитину, а також обов'язку чоловіка утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до положень ст.ст. 1-3 Конвенції ООН «Про права дитини» в усіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а оскільки дитина проживає із позивачем та перебуває на її утримання, суду не надано доказів про надання відповідачем коштів на утримання дитини, тому суд має всі підстави для стягнення з нього аліментів на утримання його малолітньої дитини. Відповідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, тому суд має підстави для стягнення утримання з відповідача на користь позивача до досягнення їх дитиною трьох років. Статтею 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів суд має враховувати: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач є працездатним, працевлаштованим і має стабільний дохід, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному об'ємі.

Outcome: approved