overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини, в якому зазначила, що 22 травня 2014 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 115. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та на її утримання не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи без присутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони у справі. Дитина мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Згідно ч.2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, який працює, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти у розмірі ? частини доходів відповідача, на утримання дочки [PERSON] на період її навчання до досягнення 23 річного віку. В обґрунтування заяви зазначає, що спільна з відповідачем дочка [PERSON], [INFO], яка навчається у Дніпродзержинському медичному училищі з 01.09.2013 року по 28.06.2016 рік. Дочка знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач має стабільний заробіток, проте допомоги не надає. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, проти задоволення позовних вимог заперечував. Також, зазначив, що в нього на утриманні знаходиться дитина, тому надавати матеріальну допомогу доньці він не має змоги. Третя особа [PERSON] у судовому засідання проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO] (а.с.7), яка навчається у Дніпродзержинському медичному училищі на 4 курсі денного відділення (а.с. 5). Відповідач добровільно допомоги на утримання доньки не надає. Тому, враховуючи можливість відповідача та необхідність в забезпеченні [PERSON], з відповідача слід стягнути аліменти в судовому порядку у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу). Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 243 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS]. В позовній заяві позивачка посилається на те, що відповідач вже з 1994 року не проживає у спірній квартирі без поважних причин, оплату за послуги не здійснює, речей відповідачки у квартирі немає. Просила визнати відповідачку такою, що втратила право користуватися квартирою [ADDRESS] Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлена згідно правил ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Представник третьої особи Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі договору міни належить на праві власності квартира [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом на квартиру та копією договору міни. У спірній квартирі зареєстровані: позивачка, її дочка [PERSON], дочка [PERSON] та онука [PERSON], що підтверджується довідкою КЖЕП № 26 № 721 від 26.03.2015 року. З Свідоцтва про укладення шлюбу вбачається, що [PERSON] 29.03.1994 року зареєструвала шлюб з громадянином Туреччини [PERSON] та взяла прізвище після реєстрації шлюбу - [PERSON]. З акту про не проживання від 30.03.2015 року вбачається, що відповідачка у спірній квартирі не проживає з 1999 року, особистих речей відповідачки в квартирі немає. Позивачка вимушена, як власник квартири, нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг та квартирну плату за відповідачку, яка зареєстрована у квартирі, але там не проживає, та позбавлена можливості користуватися своєю квартирою на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідачки у спірній квартирі перешкоджає у здійсненні права власності позивачки на спірну квартиру і тому позовні вимоги в частині визнання відповідача таким, що втратив право користуванні житлом, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідачки на користь позивачки сплачений судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що 23 листопада 1996 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] У шлюбі від відповідача народжено сина [PERSON], [INFO]. 26 листопада 2009 року шлюб між позивачкою та відповідачем розірвано Липоводолинським районним судом Сумської області. Після розірвання шлюбу дитина проживає разом із позивачкою та нею утримується. Відповідач перші роки після розірвання шлюбу добровільно грошових коштів на утримання дитини не надавав, лише останні три роки після постійних нагадувань почав нерегулярно надавати кошти, хоча має таку можливість (щомісячно отримує заробітну плату, у шлюбі перебуває вперше, інших дітей не має), а позивачка самостійно забезпечити повне утримання її сина не взмозі. Просила суд щомісячно стягувати з відповідача аліменти на утримання їх спільного сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше мінімального розміру аліментів, визначеного законом. Позивачка в судове засідання не зявилася, подала заяву про підтримання позову в повному обсязі та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач подав суду заяву про визнання позову в повному обсязі, просив розглянути дану заяву у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а визнання позову відповідачем прийняттю відповідно до ст.174 ч.4 ЦПК України, виходячи з наступного. \~ Судом установлено факт перебування сторін по справі у шлюбі з 23 листопада 1996 року і по 26 листопада 2009 року включно. У шлюбі від відповідача позивачка народила сина [PERSON], 19 листопада 2000 року, який перебуває на її утриманні (позивачки по справі) (а.с.4,5,6,28,32). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. \~ При визначені розміру аліментів, які слід стягувати з відповідача на користь позивачки, суд виходить з наступного. - позивачка є працездатною особою, працює продавцем продуктових товарів у фізичної особи - підприємця [PERSON] і щомісячно отримує заробітну плату, є розлученою, за станом здоровя є здоровою (а.с. 15,16,17,24,26); - відповідач є особою працездатного віку, у шлюбі перебуває вперше, має постійне місце проживання в с.Байрак, щомісячно отримує заробітну плату за основним місцем роботи (а.с.10,30,31); - спільна дитина сторін є здоровою за станом здоровя, є учнем 8-го класу Московської НВК Липоводолинської районної ради Сумської області, мешкає разом із позивачкою та бабусею (а.с.25-28). На думку суду, визнання відповідачем предявленого до нього позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, відповідає інтересам спільної дитини сторін та ґрунтується на поданих сторонами спору доказах, а тому з відповідача необхідно щомісячно стягувати аліменти на утримання його сина у розмірі 1/4 частини від усіх видів його доходів, але не менше їх мінімального розміру, встановленого законом. Крім цього, з відповідача \~необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в дохід держави. \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому вказувала, що [INFO] року помер [PERSON] і після його смерті відкрилася спадщина, на яку вона претендує як спадкоємець за заповітом, складеним ним 8 липня 2005 року. Посилаючись на те, що вчасно не звернулася до нотаріальної контори за оформленням спадкових прав через поважні причини, тому просила суд визначити їй додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини. Під час розгляду справи до участі в ній було залучено в якості третіх осіб інших спадкоємців - [PERSON] та [PERSON], які були дочками померлого. Сторони та треті особи в судове засідання не з'явилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, надали заяви з проханням розглянути справу за їх відсутності, представник відповідача та треті особи в своїх заявах не заперечували проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наданих доказів прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. [INFO] року в с. Прибузьке Жовтневого району Миколаївської області помер громадянин [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина, в тому числі на земельну ділянку, площею 5,05 га, виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в межах Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, а також на будинок та земельну ділянку, площею 0,2046 га для його обслуговування за адресою: [ADDRESS] За свого життя він залишив заповіт, посвідчений 8 липня 2005 року секретарем виконкому Прибузької сільської ради Жовтневого району Миколаївської області, яким заповів належне йому майно [PERSON], тобто позивачці у справі. Згідно зі ст. 1270 ЦК України позивач як спадкоємець за заповітом повинен був в шестимісячний строк звернутися до нотаріальної контори для прийняття спадщини, але пропустив його. На підставі ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З наданої позивачкою заяви та доказів вбачається, що шестимісячний строк, передбачений законом для прийняття спадщини, вона пропустила через свою правову необізнаність щодо порядку прийняття та оформлення спадщини, а також в зв'язку з тяжкими сімейними обставинами. За такого суд вважає можливим визначити [PERSON] додатковий строк у три місяці для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті спадкодавця.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-08 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому виконавчим комітетом Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області, актовий запис № 6 від 29.04.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання та фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з серпня 2014 року, спільного господарства з того часу не ведуть. За таких обставин шлюб між позивачкою та відповідачем носить лише формальний характер, між подружжям виникають часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. \~Позивачка в судовому засіданні вимоги, викладені в позовній заяві, підтримала. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище «Косецька». Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. \~\~\~\~\~ Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2012 року. За час спільного проживання у сторін народилися син [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що постійно виникали сварки та конфліктні ситуації, з серпня 2014 року спільно не проживають. Ухвалою суду від 27 квітня 2015 року\~ сторонам надавався термін для примирення строком на чотири місяці, однак з обставин справи вбачається, що примирення між ними досягнуто не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх\~ інтересам, а тому з цих підстав позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вказує на те, що з 10 вересня 2010 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання доньки не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати доньку належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, до досягнення нею неповноліття. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін,в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, з 10 вересня 2010 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до її повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вказує на те, що з 20.09.2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути на її користь аліменти на утримання сина [PERSON],[INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно,але не менше 30 % прожиткового мінімуму, до досягнення ним неповноліття. Позивачка у минулому судовому засіданні просила суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач\~ у судове засідання не зявився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін,в порядку заочного розгляду. Вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, з 20.09.2003 року сторони перебувають з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обовязку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоровя та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або в твердій грошовій сумі 1500 грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття. Позивачка вказує на те, що з 08 червня 2007 року по 16 лютого 2011 року перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання сина не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати сина належним чином. Позивач надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 08 червня 2007 року по 16 лютого 2011 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до йогоповноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved