Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-24 00:00:00

У березні 2019 року ПАТ «Державний ощадний банк України» звернулося в суд з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Хмельницького обласного управління кредитну заборгованість за картковим рахунком в сумі 31428,72 грн, із яких: залишок кредиту - 25996,96 грн, нараховані та несплачені відсотки - 4507,07 грн, нарахована пеня за прострочення платежів - 223,86 грн, комісія за супроводження кредиту - 6,00 грн, сума втрат від інфляції на суму нарахованих та несплачених відсотків - 525,22 грн, 3% річних на суму нарахованих та несплачених відсотків - 169,61 грн. В обґрунтування позову посилалось на те, що 27.12.2016 року між Банком та відповідачем було укладено кредитний договір у формі заяви про приєднання №18068/271216 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 26000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із строком кредитування 36 місяців. Відповідач порушує умови договору та своєчасно не сплачує кредит та проценти за нього і станом на 05.03.2019 року має 30733,89 грнзаборгованості, з яких: 25996,96 грн заборгованість за тілом кредиту; 4507,07 грн - заборгованість по процентах за користування кредитом; 223,86 грн - пеня; 6 грн - комісія за додаткові послуги банку. Сума інфляційних втрат від прострочення сум заборгованості за кредитом становить 525,22 грн, три проценти річних від простроченої суми становить 169,61 грн. Представник позивача звернувся до суду із заявою про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити, слухати справу без його участі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча був повідомлений належним чином про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, тому суд, за згодою представника позивача, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази у справі, вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з таких підстав. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. У судовому засіданні встановлено, що 27.12.2016 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено кредитний договір, згідно з яким позичальник отримав кредит у розмірі 26000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку із строком кредитування 36 місяців зі сплатою 30% річних за користування кредитом, а за користування кредитними коштами протягом Грейс-періоду у випадку безготівкового розрахунку за товари та послуги з використанням платіжної картки - 0,001% річних. Зазначені умови кредитного договору містяться у заяві №18068/271216 від 27.12.2016 року, підписаній сторонами. Разом з цим, Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), копія якого надана позивачем і на який він посилається як на складову частину укладеного з [PERSON] договору кредиту, не містить підпису відповідача. При цьому матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей Договір розумів відповідач та ознайомився і погодився з ним, підписуючи заяву №18068/271216 від 27.12.2016 року, а також те, що вказаний документ на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містив умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати пені та комісії. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), що розміщений на офіційному сайті позивача (www.oschadbank.ua), неодноразово змінювався самим ПАТ «Державний ощадний банк України» в період з часу виникнення спірних правовідносин (27.12.2016 року) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (20.03.2019 року), тобто кредитор міг додати до позовної заяви копію цього Договору у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Аналогічні висновки щодо застосування зазначених норм права викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 і відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує їх при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Таким чином, суд дійшов висновку, що Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) не є частиною укладеного між сторонами договору кредиту. Водночас, сторонами у заяві №18068/271216 від 27.12.2016 року узгоджений строк повернення кредиту та процентів за нього, який становить 36 місяців з дня укладення договору кредиту (27.12.2016 року), і саме після спливу цього строку позивач має право вимагати повернення кредиту та сплату процентів. Станом на день звернення до суду з позовом (20.03.2019 року) зазначений строк не минув, і тому відповідачем не порушено умови кредитного договору в частині строку повернення кредиту та сплати процентів за нього, а отже, вимоги про їх стягнення не підлягають задоволенню. Відповідно, оскільки відповідачем не прострочено виконання грошового зобов`язання, то також не підлягають стягненню інфляційні втрати та три проценти річних згідно зі ст.625 ЦК України. Крім того, сторонами укладеного договору не встановлено умови та порядок сплати пені за прострочення виконання зобов`язання та комісії, а отже, вимоги про їх стягнення також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed