Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 04 вересня 2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають дочку [PERSON] , [INFO] . За рішенням Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 червня 2017 року місце проживання малолітньої [PERSON] визначено разом з батьком [PERSON] . Позивач зазначає, що дитина зростає і як наслідок зростають її щоденні потреби на одяг, харчування, інтереси та вподобання, остання відвідує дитячий садок та факультативи, що потребує більшої участі батьків у фінансовій частині її забезпечення. Оскільки мати відмовляється утримувати свою доньку відповідно до сімейного законодавства, позивач, посилаючись на норми права, які містяться в ст.ст. 180 - 183 СК України, просить стягнути з [PERSON] на його користь аліменти на дочку [PERSON] в розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову відповідачем не подано. 21 серпня 2019 року представник відповідача [PERSON] подав до суду клопотання про зупинення провадження у цивільній справі у порядку п. 4 ч. 1 ст. 201 ЦПК України та клопотання про розгляд справи у його відсутності та відсутності відповідача. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 05 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. 21 серпня 2019 року Нетішинським міським судом Хмельницької області у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено. Позивач в судове засідання не з`явився, його представник [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач та його представник, будучи належним чином повідомленими про час, місце та день розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Згідно поданої представником заяви, проти позову останні заперечують та справу просять розглянути у їх відсутності. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши докази, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов слід задовольнити зважаючи на таке. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , місце проживання якої визначено разом з батьком [PERSON] , що проживає за адресою: [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються даними свідоцтва про свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04 червня 2013 року (арк. спр. 12), рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 01 червня 2017 року (арк. спр. 9-10). Згідно даних довідки виконавчого комітету Нетішинської міської ради за №1700 від 15 лютого 2019 року, малолітня [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , де також зареєстрований і проживає її батько [PERSON] (арк. спр. 13). Позивач, вказуючи на наявність підстав для стягнення аліментів, звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами з приводу виконання обов`язку утримувати дитину, регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (далі СК України). Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3 ст. 181 СК України). У відповідності до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту ухилення матері від виконання свого зобов`язання утримувати дитину до досягнення нею повноліття, суд вважає, що порушене право позивача, з яким проживає дитина, підлягає захисту шляхом постановлення рішення про стягнення аліментів. При цьому суд враховує аргументи позивача, наведені ним на підтвердження обставин, на які він посилається, як на підставу своїх вимог, оскільки такі неспростовані відповідачем та підтверджені належними, допустимими та достовірними доказами в розумінні ст.ст. 77-79 ЦПК України. При визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України, враховуючи відсутність у платника аліментів зобов`язань щодо утримання інших осіб, відсутність негативних даних щодо її стану здоров`я та матеріального становища, погоджується із запропонованим позивачем розміром аліментів - 1/4 частки заробітку (доходу) матері. Такий розмір аліментів, на переконання суду, буде необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку малолітньої дочки сторін по справі. При вирішенні даного спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 180-183 СК України та на які вірно посилається позивач у поданому позові. Вирішуючи питання розподілу судових витрат та виходячи з вимог ст. 141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню 768 гривень 40 копійок судового збору в доход держави, оскільки позивач, на користь якого ухвалено рішення про стягнення аліментів, був звільнений від сплати судового збору при зверненні з позовними вимогами до суду.

Outcome: approved