overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] в м. Одесі, вказуючи, що біля тридцяти років тому відповідачі добровільно залишили вищевказану квартиру та з цього часу не проживають в цій квартирі і не беруть участь у витратах з утримання квартири, але до теперішнього часу залишаються зареєстрованими за згаданою адресою. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], адреса фактичного місця проживання яких позивачеві невідома, були викликані до суду через оголошення у пресі. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Квартира під [ADDRESS] у м. Одесі є комунальною та належить до комунальної власності. Як вбачається з довідки - виписки з будинкової книги про склад сім'ї та реєстрацію, виданої 07.08.2014 року дільницею № 11 КП «ЖКС Порто-Франківський», наймачем однієї кімнати площею 15,5 кв.м. в комунальній квартирі під [ADDRESS] у м. Одесі є позивач [PERSON], та на цій жилій площі також зареєстровано місце проживання відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] З акту про непроживання громадян, складеного 28 серпня 2014 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які є мешканцями будинку [ADDRESS] слідує, що починаючи з 2005 року і по теперішній час відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] в квартирі [ADDRESS] Вирішуючи дану справу, суд бере до уваги доводи позивача стосовно того, що біля тридцяти років тому відповідач [PERSON], яка є її сестрою, разом зі своїми дітьми - відповідачами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] переїхала на постійне місце проживання до свого чоловіка в Російську Федерацію, де проживала за різними адресами, але місце проживання відповідачів в теперішній час їй невідоме. Згідно ч. 1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Судом не установлено обставин, які б свідчили, що позивач коли-небудь перешкоджала відповідачам у користуванні квартирою [ADDRESS] у м. Одесі та/або, що право користування цим жилим приміщенням зберігається за відсутніми відповідачами на законних підставах. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що оскільки відповідачі не проживають у вищевказаній квартирі понад встановленого законом строку без поважних причин, тому вони втратили право користування цією квартирою. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 06 червня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у відділі РАЦС Теплицького районного управління юстиції, актовий запис №12 В шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Вказала, що сімейне життя не склалось через різне ставлення до проблем сім'ї, через що виникали сварки та непорозуміння. Шлюбні відносини не підтримують з червня 2014 року, вважає, що подальше спільне життя не можливе, оскільки суперечить її інтересам. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, направила на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутність, підтримує заявлені вимоги. Від відповідача [PERSON] надійшла заява, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2009 року, шлюб зареєстровано відділом РАЦС Теплицького райуправління юстиції, актовий запис за № 12. В шлюбі мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач позов визнає, сторони подружні стосунки не підтримують з червня 2014 року, проживають окремо, сімейні відносини, що склались, негативно впливають на інтереси позивача та неповнолітньої дитини, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-21 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що сімейне життя з відповідачем не склалося та вже тривалий час вони фактично не підтримують шлюбно-сімейні відносини, оскільки вони більше не бажають бути разом. Крім того, позивач зазначає, що у шлюбі з відповідачем вона народила [INFO] сина [PERSON], та просить останнього, після розірвання шлюбу між нею і відповідачем, залишити на її вихованні. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, у якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 06 серпня 2004 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 831 ; у сторін це перший шлюб ; від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейне життя сторін не склалося з причин відсутності в них спільних інтересів. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони в серпні 2014 року припинили шлюбно-сімейні відносини. Крім того, сторони заперечують проти надання їм судом будь-яких строків для примирення, про що вони зазначили у адресованих суду своїх письмових заявах. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що дитина сторін, за їхньою взаємною згодою, після розірвання шлюбу між ними, залишаться на вихованні позивача. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-24 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачем припинені з квітня 2014 року та з цього часу вони мешкають окремо, а також, що спільне життя з відповідачем та збереження їх шлюбу суперечило б її інтересам. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за останньою відомою судові адресою його місця проживання, була в черговий раз повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не з'являться на пошту для одержання судової повістки за залишеним для нього повідомленням пошти. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 05 жовтня 2007 року у виконавчому комітеті Наталівської сільської ради Новоград-Волинського району Житомирської області, актовий запис № 19 ; у сторін це перший шлюб ; від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Проте сімейне життя сторін не склалося через сварки та скандали, які відбувалися між ними, та внаслідок втрати любові і взаєморозуміння. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені з квітня 2014 року. З цього ж часу сторони мешкають окремо. Позивач заперечує проти надання судом їй з відповідачем будь-яких строків для примирення, про що вона зазначила у адресованій суду своїй письмовій заяві. Крім того, позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем та збереження їх шлюбу суперечило її інтересам. Згідно з ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 21 квітня 2007 року міським відділом реєстрації актів цивільного стану Хмельницького міськрайонного управління юстиції, актовий запис №433. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що від шлюбу у подружжя народився син - [PERSON], [INFO], однак спільне життя не склалось через несумісність характерів, подружжя разом не проживає. В судовому засіданні позивач позов підтримала та пояснила, що збереження шлюбу не можливе. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву в якій позов визнає, оскільки сім'я розпалась та просить справу розглянути без його участі. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, оскільки сторони наполягали на розірванні шлюбу, так як спільне господарство не ведеться, примирення та збереження шлюбу не можливі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-09 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що з серпня 2014 року вони не підтримують шлюбно-сімейні відносини і збереження їх шлюбу неможливо. Позивач підтримала позов і просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач не заперечував проти розірвання шлюбу з позивача та просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 07 січня 1999 року у Виконкомі Писарівської сільської ради Ямпільського району Вінницької області, актовий запис № 1 ; у сторін це перший шлюб ; дітей від шлюбу сторони не мають. Проте спільне життя сторін не склалось через відсутність порозуміння між ними та постійні з'ясування стосунків. З серпня 2014 року сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини та живуть окремо. Крім того, сторони заперечують проти надання їм судом будь-яких строків для примирення, про що зазначили в своїх адресованих суду письмових заявах. З огляду на наведене та враховуючи положення ч.1 ст.24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони не заявляли у даній справі. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що подружнє життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, та що відповідачі зустрів іншу жінку, тому з червня 2014 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини і тали жити окремо. Позивач просила розглянути справу без її участі, про що зазначила в тексті позовної заяви. Відповідач визнав позов і просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 31 серпня 2002 року у Міському відділі реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 977 ; від шлюбу сторони мають неповнолітніх доньку [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, сімейне життя з відповідачем не склалося через річні погляди на життя, а станом на цей час у відповідача є інша жінка, тому в червні 2014 року вони припинили шлюбно-сімейні відносини та з цього часу живуть окремо, в зв'язку з чим вважає, що шлюб між нею і відповідачем надалі не може існувати. З огляду на наведене та враховуючи положення ч.1 ст.24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що, по-перше, спільне життя з відповідачем не склалося внаслідок взаємних непорозумінь та багаточисельних конфліктів, в зв'язку з чим вони припинили шлюбно-сімейні відносини та з 01 січня 2013 року живуть окремо, і, по-друге, зроблені спроби поновити відносини з відповідачем не дали бажаного результату, тому подальше збереження шлюбу з відповідачем вона вважає неможливим. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, у якій зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 05 жовтня 2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 1817 ; у сторін це перший шлюб ; від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Проте внаслідок взаємних непорозумінь та багаточисельних конфліктів спільне життя сторін не склалося. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони в січні 2013 року припинили шлюбно-сімейні відносини та з цього ж часу живуть окремо. Також позивач зазначає, що зроблені спроби до примирення не дали бажаного результату, тому вважає неможливим збереження шлюбу з відповідачем. Крім того, сторони заперечують проти надання їм судом будь-яких строків для примирення, про що вони зазначили у адресованих суду своїх письмових заявах. З огляду на наведене та враховуючи положення ч.1 ст.24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін. За взаємною згодою сторін, після розірвання шлюбу між ними їхня дитина залишається проживати з матір'ю - позивачем [PERSON] Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторонами не заявлені. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 06 листопада 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 320 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають доньку. [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя. Постійно виникають сварки та непорозуміння, тому просить суд розірвати шлюб та залишити прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не явилась, надіслала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 листопада 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 320 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають доньку, [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя. Позивач вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач зазначила, що у разі розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 07 серпня 1993 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 285 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, через різні характери та погляди на життя виникають непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Позивач вважає,що одруження із відповідачем суперечить їхнім інтересам. Майнових спорів щодо поділу майна не мають. Позивач в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов в частині залишення сина проживати з матір'ю - залишити без розгляду, в іншій частині позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 серпня 1993 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 285 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають двох синів: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя не склалося, через різні характери та погляди на життя виникають непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Позивач вважає,що одруження із відповідачем суперечить їхнім інтересам. Майнових спорів щодо поділу майна не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до правила пункту 5 частини першої статті 207 Цивільного процесуального кодексу України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач подав відповідну заяву. Оскільки позивач подала до суду заяву про залишення без розгляду позову в частині залишення сина проживати з матір'ю, позов в цій частині підлягає залишенню без розгляду. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 113, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 16 липня 1994 року Великогуляківською сільською радою Фастівського району Київської області укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №3. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], якого виховують разом. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та довіри. Постійні сварки та недовіра заважають спільному життю. На примирення подружжя не згодні. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій вимоги позову визнає, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 липня 1994 року Великогуляківською сільською радою Фастівського району Київської області укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №3. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], якого виховують разом. Подружнє життя не склалося через несумісність характерів, втрати поваги один до одного та довіри. Постійні сварки та недовіра заважають спільному життю. На примирення подружжя не згодні. Тому позивач просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач просила, що у разі розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved