Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № КВ02-00008/Д від 02.03.2015 року, а також понесені установою збитки внаслідок невиконання відповідачем наведеного грошового зобовязання, всього загальною сумою 3943 грн. 37 коп. станом на 02.09.2015 року. На обгрунтування вимог у позовній заяві зазначають, що на підставі вказаного договору відповідач отримав 1764 грн. на строк шість місяців під 86% річних від залишкової суми кредиту зі сплатою щомісячно комісії в розмірі 3,5%, а у випадку неналежного виконання повинен сплатити штраф. Проте, взятих на себе зобовязань не виконує внаслідок чого за ним утворилася заборгованість, яку добровільно не погашає, що і стало підставою звернення до суду з позовом про стягнення не тільки поточних платежів по Кредитному договору, але й, на підставі ст.625 ЦК України, понесених установою збитків у вигляді інфляційних втрат та 3% річних. Представник позивача [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за її відсутності, вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.49), причини неявки суду не сповістив, заяви про відкладення справи від нього не надходило. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки. Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Встановлено, що 02.03.2015 року між ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» та [PERSON] був укладений кредитний договір № КВ02-00008/Д за умовами якого відповідач отримав 1764 грн. на строк шість місяців під 86% річних від залишкової суми кредиту зі сплатою щомісячно комісії в розмірі 3,5%, а у випадку неналежного виконання повинен сплатити штраф (а.с.7-9). Проте, взятих на себе зобовязань не виконує внаслідок чого за ним утворилася заборгованість загальною сумою 2777 грн. 82 коп., що складається з 1764 грн. (суми кредиту) + 479 грн. 61 коп. (відсотків) + 234 грн. 21 коп. (комісії) + 300 грн. (штрафу). У статті 625 ЦК України зазначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Крім заборгованості по кредитному договору, позивач просить також стягнути з відповідача понесені збитки у вигляді інфляційних втрат за період з квітня по червень місяці 2015 року та 3% річних від просроченої суми. За наведеним у позові розрахунком позивач остаточно просить стягнути з відповідача 3943,37 грн. з яких: 2898,40 грн. (сума основного боргу з врахуванням індексу інфляції); 479,61 грн. (річні відсотки); 234,21 грн. (щомісячна комісія); 31,15 грн. (3% річних); 300 грн. (штраф). Суд погоджується з представленим розрахунком і вважає, що оскільки добровільно борг не сплачується, то його слід стягнути примусово.

Outcome: approved