Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

У березні 2020 р. позивач звернулася до суду з позовом, уточнишив вимоги якого, просить суд визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після помрелого [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 32211455800:01:015:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що їй та покійному брату [PERSON] на праві спільної сумісної власності належить земельна ділянка з кадастровим номером 32211455800:01:015:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Оскільки частка спадкодавця у майні не визначена, позивач позбавлена можливості реалізувати спадкове право в нотарільному порядку. Інші, окрім позивача, спадкоємці першої черги до майна померлого, відсутні. Представник позивача подав до суду заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Подав заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнає. Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не з`явились, відповідно до ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 07.08.2019 р. виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області, актовий запис № 54, [INFO] помер [PERSON] (а.с. 6). З огляду інформаційної довідки № 69426888 від 30.09.2016 р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, земельна ділянка площею 0,074 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 32211455800:01:015:0010, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON] (7-8). Як вбачається з спадкової справи № 66/2019, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , позивач є єдиною спадкоємицею до майна померлого, яка спадщину прийняла, звернувшись до нотаріальної контори із відповідною заявою у визначені законодавстом строки (а.с. 28-66). У відповідності до ч. 4 ст. 25 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно); майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності; право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Статтею 368 ЦК України передбачено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Відповідно до ст.370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Пунктом 17 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 07.02.2014 р. «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» передбачено, що частка суб`єкта права спільної сумісної власності визначається зокрема, при поділі майна, виділі частки зі спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Відповідно до п. 5 постанови Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. При відсутності доказів про те, що участь когось з учасників спільної сумісної власності (крім сумісної власності подружжя) у надбанні майна була більшою або меншою - частки визначаються рівними. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296, 1297 ЦК). Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Позивач позбавлена можливості вирішити питання оформлення спадщини у вигляді Ѕ частини земельної ділянки в позасудовому порядку. Оскільки визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, враховуючи те, що нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на частку землеьної ділянки після смерті брата, суд беручи до уваги, що позивач згідно ч. 1 ст. 1268 ЦК України прийняла спадщину у строки, визначені ч. 1 ст. 1270 ЦК України, вважає що її позовні вимоги щодо визнання за нею в порядку спадкування права власності на 1/2 частину спірної земельної ділянки ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню.

Outcome: approved