Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У березні 2014 р. позивач звернулась до суду із даним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.02.1987 р. відповідач № 1 - [PERSON] була зарахована у молодшої медсестри санаторію ім. 30-ліття Радянської України, правонаступником якого є позивач - ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна». 23.03.2007 р. відповідач [PERSON] була звільнена з роботи за прогул без поважних згідно п. 4 ст. 40. КЗпП України. Станом на березень 2014 р., відповідач № 1 - [PERSON] продовжує проживати на підставі ордеру від 30.05.2005 р. у гуртожитку за адресою [ADDRESS], що перебуває на балансі позивача. Вказане житло було надано відповідачу № 1 у зв'язку з працевлаштуванням. Як вказано у позові, разом із відповідачем № 1 в гуртожитку зареєстрований її син [PERSON] - відповідач № 2. 24.10.2013 р. до позивача надійшла колективна заява мешканців гуртожитку з вимогою про виселення відповідача № 1 у зв'язку із грубим та систематичним порушенням співжиття в гуртожитку, та відповідача № 2 у зв'язку із тим, що останній фактично час не проживає в гуртожитку, і його місцезнаходження не відомо. Скарга мешканців була аргументована тим, що відповідач № 1 систематично порушує співжиття в гуртожитку (вчиняє скандали, дебоші, вчиняє фізичні напади на людей, часто з'являється в гуртожиток в нетверезому стані), чим робить нестерпним проживання інших мешканців гуртожитку, а заходи попередження і громадського впливу. Позивач вказує, що мешканці гуртожитку вимушені були неодноразово звертатись до ОВС, щоб залагодити конфлікти. 29.10.2013 р. позивач написав листа до Оболонського РУ ГУ МВС України в м. Києві щодо вирішення даного із колективною заявою мешканців. Листом № 9914 від 31.10.2013 р. Оболонське РУ ГУ МВС України в м. Києві повідомило, що факти викладені в колективній заяві зайшли своє часткове підтвердження.. Крім того, відповідачі систематично не сплачують плату за комунальні послуги, а заходи попередження виявились без результатними, тому заборгованість відповідачів по сплаті житлово-комунальних послуг станом на 01.01.2014 р. складає 9260 грн. 10 коп. Тому просить суд виселити відповідачів із кім. [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення та зобов'язати 3 особу - Оболонський РВ ГУДМС у м. Києві зняти із реєстрації відповідачів за вказаною адресою. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному об'ємі. Відповідачі належним чином були повідомлені про час та місце слухання справи про, що свідчить особистий розпис відповідача № 1 на телеграмі та складений акт. Суд, заслухавши пояснення, дослідивши матеріали справи, з'ясував наступне. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Як було встановлено у судовому засіданні, 16.02.1987 р. відповідач № 1 - [PERSON] була зарахована молодшою медсестрою санаторію ім. 30-ліття Радянської України, правонаступником якого є позивач - ДП «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна». Як з'ясував суд, 23.03.2007 р. відповідач [PERSON] була звільнена з роботи за прогул без поважних згідно п. 4 ст. 40. КЗпП України, але на момент подачі позову продовжує проживати у гуртожитку за адресою [ADDRESS]. Також разом із відповідачем № 1 в гуртожитку зареєстрований її син [PERSON] - відповідач № 2, який протягом 5 р. не з'являється за місцем своєї реєстрації. Права власника житлового будинку квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав , передбачених законом. Відповідно до ст. 10 ЖК Української РСР громадяни зобов'язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства У відповідності до ч. 1 ст. 116 ЖК Української РСР якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Як з'ясував суд, 24.10.2013 р. до позивача надійшла колективна заява мешканців гуртожитку з вимогою про виселення відповідача № 1 у зв'язку із грубим та систематичним порушенням співжиття в гуртожитку, та відповідача № 2 у зв'язку із тим, що останній фактично час не проживає в гуртожитку, і його місцезнаходження не відомо. Скарга мешканців була аргументована тим, що відповідач № 1 систематично порушує співжиття в гуртожитку (вчиняє скандали, дебоші, вчиняє фізичні напади на людей, часто з'являється в гуртожиток в нетверезому стані), чим робить нестерпним проживання інших мешканців гуртожитку, а заходи попередження і громадського впливу. Згідно п. 44 Примірного положення про гуртожитки, затвердженого Постановою Рада Міністрів Української РСР від 03.06.1986 р. № 208, громадяни можуть бути виселені з гуртожитку без надання іншого жилого приміщення також на підставах, передбачених частиною першою статті 116 Житлового кодексу Української РСР. У відповідності до ст. 157 ЖК Української РСР членів сім'ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 67 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності членів сім'ї наймача за ними зберігається жиле приміщення лише протягом 6 міс. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовна вимога позивача щодо виселення відповідачів підлягають задоволенню. Що стосується вимоги про зобов'язання Оболонського РВ ГУ ДМС у м. Києві зняти відповідачів із реєстраційного обліку, то зазначена вимога задоволенню не підлягає, оскільки вона підлягає розгляду в порядку КАС України при наявності відповідного спору. На підставі викладеного,

Outcome: partial