overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

У вересні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів 7531,70грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відповідачам надавалися послуги водопостачання та водовідведення, за які оплата не здійснена та існує заборгованість на вказану суму. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку, до суду не зявились вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення населенню м.Миколаєва, у тому числі, і відповідачам мешканцям квартири [ADDRESS]. Відповідно до положень ст.901 ЦК України відповідач, як замовник, зобовязаний оплатити позивачу, як виконавцю, надану послугу. Також, відповідно ст.67 Житлового кодексу України власник (наймач) жилого приміщення повинен сплачувати комунальні послуги, у тому числі, послуги водопостачання за затвердженими тарифами. Згідно облікових даних позивача за відповідачами станом на 01.08.2015р. заборгованість склала 7252,88грн. За період з 01.08.2015року по 31.08.2015року відповідачі спожили послуг на суму 278,70грн. Таким чином, за період з 01.09.2006р. по 31.08.2015р. заборгованість склала 7531,70грн. Зазначена сума підлягає солідарному стягненню з відповідачів. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

У вересні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку 13105,79грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що відповідачам надавалися послуги водопостачання та водовідведення, за які оплата не здійснена та існує заборгованість на вказану суму. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідачі про час і місце судового розгляду повідомлялись у встановленому порядку, до суду не зявились вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач надає послуги з водопостачання та водовідведення населенню м.Миколаєва, у тому числі, і відповідачам мешканцям квартири [ADDRESS]. Відповідно до положень ст.901 ЦК України відповідач, як замовник, зобовязаний оплатити позивачу, як виконавцю, надану послугу. Також, відповідно ст.67 Житлового кодексу України власник (наймач) жилого приміщення повинен сплачувати комунальні послуги, у тому числі, послуги водопостачання за затвердженими тарифами. Згідно облікових даних позивача за відповідачами станом на 01.08.2015р. заборгованість склала 12814,48грн. За період з 01.08.2015року по 31.08.2015року відповідачі спожили послуг на суму 291,31грн. Таким чином, за період з 01.09.2006р. по 01.09.2015р. заборгованість склала 13105,79грн. Зазначена сума підлягає солідарному стягненню з відповідачів. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У вересні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на користь держави заподіяну шкоду рибному господарству внаслідок порушення відповідачем правил рибальства в розмірі 102,00 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про слухання справи у його відсутність, підтримку позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Постановою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2015 р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП за фактом порушення правил рибальства. Зазначеною постановою встановлено, що 10 червня 2015 р. на р. Інгул у м. Миколаєві під час весняно-літньої заборони здійснював вилов риби промисловим знаряддям лову без дозволу на промисел (а.с. 2). Дана обставина не підлягає доказуванню у визначенні статті 61 ЦПК України. Як передбачено частиною 1 статті 1166 ЦК України, шкода, завдана майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до розрахунку заподіяної шкоди рибним запасам (а.с. 7), сума шкоди визначена в розмірі 102,00 грн. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт заподіяння відповідачем шкоди рибному господарству, а тому, відповідно до ст. 1166 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі, в сумі 102,00 грн. При розподілі судових витрат, на підставі частини 2 статті 88 ЦПК України, з урахуванням принципів розумності та справедливості, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У вересні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалось у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї , вважає неможливим та таким, що заважає його інтересам. Спору щодо розпоідлу майна. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти можливості примирення заперечував. Відповідач у судовому засіданні надав заяву в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти можливості примирення заперечувала, а також просила змінити прізвище «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]» (а.с.14). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що між сторонами 22.11.2014 р. було зареєстрованого шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1869 (а.с.4). Від даного шлюбу у подружжя спільних дітей немає. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення заперечували, наполягали на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У вересні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 05.02.2011 р. уклав шлюб із відповідачем. Від шлюбу мають дитину [INFO] Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактично з дружиною не проживає разом у шлюбі, відносини між ними припинені, не ведуть спільне господарство, не повязані спільним побутом з грудня 2012 р. Подальше сумісне життя, примирення між ними та збереження сімї не можливе. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву, у якій підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 05.02.2011 року у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 36, що підтверджується наявним у матеріалах справи повторним свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 263700 (а.с. 5). Сторони мають сина [INFO] (а.с. 6). З грудня 2012 р. подружжя спільне господарство не веде, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, сімейний бюджет відсутній, родина фактично розпалася й існує формально. Частиною 3 ст. 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Згідно із ст. 110 СК України шлюб скасовується у судовому порядку, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання чоловіка й жінки із збереженням родини неможливе. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд вважає, що сім'я розпалася остаточно, підстав для її збереження не вбачається (доказів іншого суду не надано). Винними у розпаді сімї суд вважає обох із подружжя. Застосування засобів щодо примирення є недоцільним, оскільки подружжя тривалий час (з грудня 2012 року) разом не проживає. Ст. 124 СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. На підставі вищевикладеного й

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

У вересні 2015 р. позивач звернувся до суду із позовом, яким просив визнати відповідача свого колишнього чоловіка таким, що втратив право користування належною їй квартирою № 42 по вул. Новозаводській, 8, в м. Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з серпня 2014 року відповідач в квартирі не проживає, місце його перебування невідоме. В судовому засіданні представник позивача вимоги позову підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справ повідомлявся. Представник відповідача в судове засідання не зявилась, письмових заперечень суду не надала. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що позивачка її сусідка, яка проживає у квартирі поверхом вище. Їй відомо про те, що відповідач не проживає у квартирі більше року, зі слів позивачки вона знає про те, що вони з відповідачем подружні відносини припинені, останній виїхав з речами і більше не зявлявся. Суд заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Квартира [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] (після укладення шлюбу - [PERSON]) [PERSON], згідно договору купівлі-продажу від 12 жовтня 2007 року, Довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 26-28). 29 серпня 2008 року укладений шлюб між [PERSON] і [PERSON], після укладення шлюбу, остання змінила прізвище на «Ткаченко» (а.с. 11). У квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], їх неповнолітня донька [PERSON] (а.с. 24,23). Згідно частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до письмових пояснень [PERSON], [PERSON], відповідач [PERSON] не проживає у [INFO] ву м. Миколаєві (а.с. 12-13). Надані докази в сукупності з показаннями свідків дають підстави для визнання факту не проживання відповідача у квартирі понад один рік без поважних причин, а тому, у відповідності до статті 405 ЦК України, є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

У вересні 2015 р. позивач звернулася до суду з вказаним позовом, уточнивши позовні вимоги у листопаді 2015 р., просить стягнути з [PERSON]аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання малолітньої дитини: сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач має три місця отримання доходу, але не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, згоду на заочний розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 79 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем матірю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 4) Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 487 грн. 20 коп., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У вересні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 28/100 частин домоволодіння по вул.Чигрина,160 в м.Миколаєві, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що вона є донькою померлих [PERSON] та [PERSON], після смерті яких відкрилась спадщина, але оформити спадщину у нотаріуса не змогла, у зв'язку з відсутністю оригіналу свідоцтва про право приватної власності, виданого на ім'я померлого батька [PERSON] У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву про відсутність заперечень та розгляд справи без його участі. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до наданих копій свідоцтв про народження є дочкою [PERSON], померлого 29.04.1995р., та [PERSON], померлої 20.10.1995р. Останні постійно проживали у м.Миколаєві в житловому будинку по вул.Чигрина,160, 28/100 частини якого належали померлому [PERSON] на праві власності. Після смерті батьків позивач звернулась до Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, 20.10.2014р. за заявами позивача [PERSON] про прийняття спадщини нотаріусом до майна померлих [PERSON], [PERSON] заведені спадкові справи №518/2014, №517/2014, що підтверджується наданими копіями. Проте, постановами нотаріуса від 08.09.2015р. позивачу [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] відмовлено, оскільки спадкоємцем не надано нотаріусу оригіналу документу на підтвердження належності нерухомого спадкового майна померлому. В той ж час в справі є докази, які говорять, про належність спадкодавцеві [PERSON] на праві власності 28/100 частин домоволодіння: довідка БТІ від 27.11.2014р., дані інформаційної довідки з державного реєстру прав власності, копія витягу з рішення виконавчого комітету Заводської районної ради народних депутатів №180-к від 26.09.1989р., документи спадкової справи померлого. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який пережив, та батьки. За встановлених обставин та правових норм суд приходить до висновку, що після смерті батьків позивач [PERSON], як єдина спадкоємиця, що прийняла спадщину, має отримати право власності в порядку спадкування за законом на 28/100 частин домоволодіння по вул.Чигрина,160 в м.Миколаєві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У вересні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання та утримання неповнолітніх дітей відповідно 1/4 і 1/3 частки всіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітніх синів: [PERSON], 23.07.2010р.н., [PERSON], 02.02.2015р.н., на утримання яких відповідач батько дітей - коштів не надає, а також матеріально не підтримує дружину, яка знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до 3 років. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити; відповідач - проти позову заперечив частково, посилаючись на те, що за матеріальним станом надавати кошти на утримання дружини не зможе. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітніх синів: [PERSON], 23.07.2010р.н., [PERSON], 02.02.2015р.н. Батьки дітей проживають окремо, діти проживають разом з матірю. Остання здійснює догляд за дітьми, у звязку з чим знаходиться у відпустці. Угоди щодо утримання дітей сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На виконання цього обовязку за рішенням суду можуть стягуватися аліменти. Згідно ст.84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. При визначенні розміру аліментів на дітей суд враховує, що вимагається стягнення на утримання двох дітей, що відповідач працездатного віку, має постійну роботу на підприємстві. Доцільно визначити стягнення на дітей у вигляді 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. Також, суд вважає, що позивач має право на утримання від відповідача, оскільки останній має постійну роботу. При визначенні розміру аліментів суд враховує наявні у відповідача аліментні зобовязання по утриманню дітей, та вважає доцільно визначити стягнення на дружину у вигляді 1/6 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У вересні 2015р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000грн щомісяця, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина, на утримання якого відповідач - батько дитини - коштів не надає. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; представник відповідача - проти позову частково заперечив, вважав розмір аліментів, визначений позивачем, завеликим для відповідача, оскільки останній має невеликі доходи та вже сплачує аліменти на утримання неповнолітнього сина від іншого шлюбу. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] народження. Батьки дитини проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. Угоди щодо її утримання сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що вимагається стягнення на утримання одної дитини, що відповідач працездатного віку, фізично здоровий, має мінливі доходи, а також іншу дитину, на утримання якої сплачує аліменти в середньому 500грн щомісяця. Враховуючи зазначені дані про відповідача та згоду з ними позивача, суд визначає аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500грн щомісяця. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial