Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-28 00:00:00

У вересні 2018р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, в сумі 235 840, 03 грн. Позов обґрунтовано тим, що 09.07.2018 року приблизно о 15 год. 55 хв. сталось ДТП по вині водія [PERSON] транспортного засобу - автомобіля марки «Мітсубіші», д.н.з. [NUMBER] . сталось ДТП. В результаті протиправних дій відповідача, що призвели до зіткнення і пошкодження транспортних засобів - пошкоджено належний позивачу автомобіль марки «Рено», д.н.з. [NUMBER] . На даний час автомобіль не відновлено. Станом на момент вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована ПрАП «PZU Україна». Страхова сума за заподіяну майнову шкоду згідно полісу відповідача становить 100 000 грн. з них франшиза складає 2 000 грн. Постановою Святошинського районного суду м.Києва від 24.07.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. 27.08.2018 року після набрання постановою законної сили на картковий рахунок позивача було здійснено вилиту у межах страхової суми від Страховика позивача -ПАТ НСК «ОРАНТА» у розмірі 98 000 грн. Позивач не має претензій до страховика. Крім того, позивач вважає за необхідне включити у якості матеріальних збитків понесених ним внаслідок ДТП упущену вигоду, яка складається з не отриманого доходу позивача у вигляді орендної плати за договором оренди транспортного засобу з 10.07.2018 року по 31.08.2018 року, яка становить - 1 709 грн. 68 коп. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористався. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлено, що постановою Святошинського районного суду м.Києва від 24.07.2018 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 9-12). Згідно квитанції № 873378 від 09.07.2018 року послуги із транспортування пошкодженого транспортного засобу позивача склали - 2 500 гр. (а.с. 13). Згідно квитанції № 376-ф/18 від 05.08.2018 року послуги із визначення вартості матеріальних збитків складають - 2 000 грн. (а.с. 14). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Рено», д.н.з. [NUMBER] складає - 327 630 грн. (а.с. 22-81). Позивачу було здійснено вилиту у межах страхової суми від Страховика позивача -ПАТ НСК «ОРАНТА» у розмірі 98 000 грн. Позивач не має претензій до страховика. Відповідно до положень ст. 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанова суду з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина відповідача у завданні шкоди доведена належним чином та відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України доведенню не підлягає. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди», шкода заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом ст.1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Тому суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено судовий збір, який підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved