Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

ТОВ «Т.Е.С.Т.» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування майнової шкоди. В обґрунтування позову ТОВ «Т.Е.С.Т.» зазначає, що 15.11.2016 року о 22 год. 20 хв. на перехресті вул. Полярна-Бережанська-М. та пр-та М. Рокосовського у м. Києві, з вини водія транспортного засобу Mitsubishi Pajero Wagon, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого була застрахована АТ «Просто-страхування», та водія транспортного засобу Ford Transit, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] , працюючого водієм ТОВ «АЕРО-Експрес», цивільно-правова відповідальність якого була застрахована ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» сталася дорожньо-транспортна пригода внаслідок якої був пошкоджений належний товариству транспортний засіб Lexus LX 570, д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Оскільки внаслідок ДТП товариство зазнало майнових втрат, пов`язаних із пошкодженням транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту відповідно до висновку експертного дослідження склала 943 532 грн. 12 коп., страховими компаніями, з якими у винуватців ДТП укладено договір обов`язкового страхування наземного транспорту, відмовлено у виплаті страхового відшкодування у зв`язку із пропущенням строків для звернення із відповідними заявами, ТОВ «Т.Е.С.Т.» просить суд стягнути з [PERSON] 471 766 грн. 06 коп. та [PERSON] 471 766 грн. 06 коп. у відшкодування завданої матеріальної шкоди. Ухвалою суду, постановленою в судовому засіданні 03.03.2020 року до участі у справі залучено в якості третіх осіб АТ «Просто-страхування» та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». У відзиві на позовну заяву [PERSON] просив відмовити у задоволенні позову повністю, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, а також зазначив, що позивачем пропущено строк позовної давності за цим позовом, а тому просив застосувати наслідки його спливу. У відповіді на відзив на позовну заяву представник ТОВ «Т.Е.С.Т.» просив позов задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні [PERSON] та його представник [PERSON] у задоволенні позову просили відмовити в повному обсязі. У судове засідання представник ТОВ «Т.Е.С.Т.» позовні вимоги підтримав, позов просив задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Представник [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог повністю. У судове засідання представники АТ «Просто-страхування» та ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» не прибули, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки представників суд не повідомили, заяв, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи із наступного. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , власником транспортного засобу Lexus, д.н.з. [NUMBER] , є ТОВ «Т.Е.С.Т.» (т. 1 а.с. 20). 15.11.2016 року близько 22 год. 20 хв. [PERSON] , якій працює водієм ТОВ «АЕРО-Експрес», керуючи автомобілем Ford Transit, д.н.з. [NUMBER] , рухаючись на перехресті вул. Полярна - Бережанська - пр-т М. Рокосовського, перед початком руху або будь - якою зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, виконуючи маневр повороту не надав перевагу в русі автомобілю Mitsubishi, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який рухався в зустрічному напрямку прямо внаслідок чого відбулося зіткнення, після чого автомобіль Mitsubishi, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] зіткнувся з автомобілем Рута, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем Lexus, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, в результаті чого [PERSON] порушив п.п. 10.1, 10.4, 2.3 б ПДР. Крім того, [PERSON] 15.11.2016 року близько 22 год. 20 хв., керуючи автомобілем Mitsubishi, д.н.з. [NUMBER] , проїжджав перехрестя вул. Полярна - Бережанська - пр-т М. Рокосовського на забороняючий сигнал світлофора, внаслідок чого пропустив зіткнення з автомобілем Ford Transit, д.н.з. [NUMBER] , під керування [PERSON] , в подальшому некеровано зіткнувся з автомобілем «Рута», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобілем Lexus, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів, в результаті чого [PERSON] порушив п.п. 2.3 (б), 8.7.3. (є) ПДР. Указані обставини встановлені постановою Оболонського районного суду міста Києва від 18.12.2018 року. Цією постановою суду в справі про притягнення [PERSON] до відповідальності за ст. 124 КпАП України закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП у зв`язку із відсутністю в його діях складу та події адміністративного правопорушення; провадження в справі про притягнення [PERSON] за ст. 124 КУпАП закрито у зв`язку із закінчення строків притягнення до адміністративної відповідальності. (т. 1 а.с. 112-114). Постановою Київського апеляційного суду від 18.02.2019 року постанову Оболонського районного суду м. Києва від 18.12.2018 скасовано, постановлено нову, якою [PERSON] визнано винним в порушенні п.п. 10.1, 10.4, 2.3 (б) ПДР України та у вченні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП; на підставі п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі закрито в зв`язку із закінченням строків, передбачених ст. 38 КУпАП (т. 1 а.с. 13-19). Згідно висновку експертного дослідження ДНДЕКЦ № 19/13-1/22-ЕД/17 від 06.04.2017 року вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ Lexus, д.н.з. [NUMBER] , який належить ТОВ «Т.Е.С.Т.» у результаті ДТП, що сталася 15.11.2016 року, станом на момент проведення експертного дослідження з урахуванням фізичного зносу транспортного засобу складає 425 829 грн. 60 коп., а вартість ремонту по його відновленню - 943 532 грн. 12 коп. (т. 1 а.с. 21-64). Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу Mitsubishi Pajero Wagon, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «Просто -страхування», ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становив 100 000 грн. 00 коп., франшиза - нуль, що підтверджується полісом №АЕ/7767379 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (т. 1 а.с. 156). Крім того, на момент ДТП був чинний, укладений між [PERSON] та АТ «Просто-страхування» договір добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземних транспортних засобів та від нещасних випадків на транспорті № 042734 за яким ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну становив 200 000 грн. 00 коп. (т. 1 а.с. 157). 12.03.2019 року представник ТОВ «Т.Е.С.Т.» звернувся до АТ «Просто -страхування» із повідомленням про подію, що має ознаки страхового випадку (т. 1 а.с. 200-201). Зі змісту листа АТ «Просто-страхування» від 18.03.2019 року вбачається, що у страхової компанії відсутні правові підстави для виплати страхового відшкодування власнику пошкодженого транспортного засобу Lexus, д.н.з. [NUMBER] , оскільки ТОВ «Т.Е.С.Т.» пропущено строк на звернення із повідомлення про подію, що мала ознаки страхового відшкодування (т. 1 а.с. 204-206). Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Ford Transit, д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] на момент ДТП була застрахована ПрАТ «АСК «ІНГО Україна». 22.08.2019 року представник ТОВ «Т.Е.С.Т.» звернувся до ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» із заявою про страхове відшкодування (т. 1 а.с. 212-213). Листом ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» від 24.09.2019 року повідомлено ТОВ «Т.Е.С.Т.» про відмову у виплаті страхового відшкодування на підставі п. 37.1.4 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності» (т. 1 а.с. 211). Як вбачається з трудової книжки [PERSON] станом на 15.11.2016 року він перебував у трудових відносинах із ТОВ «АЕРО-Експрес» та працював на посаді водія транспортної логістики (т. 2 а.с. 57-60). Частиною 1 ст. 15 ЦК України установлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону). Саме такий правовий висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 755/18006/15-ц від 04.07.2018 року. Згідно ст. 1190 ЦК України особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. За заявою потерпілого суд може визначити відповідальність осіб, які спільно завдали шкоди, у частці відповідно до ступеня їхньої вини. Як роз`яснено у абз. 2 п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» особи, які спільно заподіяли шкоду, тобто заподіяли неподільну шкоду взаємопов`язаними, сукупними діями, або діями з єдністю наміру, несуть солідарну відповідальність перед потерпілими. У такому ж порядку відповідають володільці джерел підвищеної небезпеки за шкоду, заподіяну внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки іншим особам. Питання про відповідальність за шкоду, заподіяну при цьому самим джерелам підвищеної небезпеки кожного із їх володільців перед іншим з них, вирішується за загальними правилами (ст. 1166 ЦК України): шкода, заподіяна одному з володільців з вини іншого - відшкодовується винним; при наявності лише вини володільця, якому заподіяна шкода, вона йому не відшкодовується; при наявності вини обох володільців - розмір відшкодування визначається відповідно до ступеня вини кожного; при відсутності вини володільців у взаємному заподіянні шкоди - жоден з них не має права на відшкодування. Відповідно до змісту п. 22.1 ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи (п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно п. 36.1. ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial