Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати відповідача такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS].На обґрунтування позову послалася на те, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06.02.2003 року нею була придбана квартира [ADDRESS]. Однак, у спірній квартирі залишилась зареєстрованою відповідач, яка згідно з договором купівлі-продажу зобов'язана була звільнити квартиру та знятись з реєстрації у ній до 15.03.2003 року. Вказує, що не може оформити субсидію, оскільки ціни на комунальні послуги виросли і їй доводиться оплачувати такі і за відповідача. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі підряд не з'явилася, заяви про розгляд справи у її відсутності не подала. Як передбачено частиною 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що відповідно до копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 06.02.2003 року приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу І.С. Степчук, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] продали, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] (а.с. 8). Позивач в установленому законом порядку зареєструвала своє право власності на вказану вище квартиру (копія Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно ДКП «Червоноградське МБТІ» від 28.02.2003 року, а.с. 9). Як видно з копії свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER], шлюб між [PERSON] та [PERSON] 30.03.2006 року розірвано, прізвище [PERSON] після реєстрації розірвання шлюбу - «[PERSON]» (а.с. 11). Відповідач зареєстрована у вказаній вище квартирі (довідка КП «Комінтех № 7547 від 09.09.2015 року, а.с. 12), однак у ній, згідно з даними акту ЖКК № 3 КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 08.09.2015 року № 365 (а.с. 10) не проживає. При цьому суд виходить з наступних правових положень, у яких закріплені засади регулювання відносин власності, що містяться у розділі І «Право власності» ЦК України (далі - ЦК). Так, згідно з частиною 1 статті 316 цього Кодексу під правом власності розуміється право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України зміст права власності полягає у тому, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (стаття 317 ЦК). Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За таких обставин суд дійшов висновку про задоволення вимоги позивача про визнання відповідача такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS]. Таким чином, позов задовольняється. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі суд,

Outcome: approved