Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернулася до Марганецького міського суду Дніпропетровської області з позовом до [PERSON], третя особа: виконком Марганецької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що вона являється власником будинку [ADDRESS]. 19 квітня 2016 року вона, за проханням своєї доньки - [PERSON], прописала останню у вказаному будинку, оскільки їй терміново потрібна була прописка. З моменту прописки і по теперішній час її донька за місцем реєстрації не проживає, її особистих речей у будинку не має, комунальні послуги вона не сплачує. Вона, як пенсіонер, позбавлена можливості оформити субсидію. Добровільно знятися з реєстрації відповідач не має можливості, оскільки проживає в іншому місті. Просить суд визнати [PERSON], [INFO] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком [ADDRESS]. Позивач надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач надала суду заяву про слухання справи у її відсутності. У наданій заяві зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Представник виконкому Марганецької міської ради в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи завчасно повідомлявся у встановленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно зі ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право у порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів; здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно зі ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за звер-ненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заяв-лених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, які розпоряджаються своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Судом встановлено, що позивач є власником будинку, з господарчими будівлями [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 15.08.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Єрьоменко Р.П. та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ( а.с.4-7). З 19 квітня 2016 року в будинку позивача значиться зареєстрованою, однак не проживає, її донька - [PERSON], що підтверджується копією домової книги та довідкою голови квартального комітету від 25.08. 2017 року( а.с. 8-9,11). Актом від 25 серпня 2017 року, затвердженого головою квартального комітету та підписами сусідів підтверджується, що [PERSON] в будинку [ADDRESS], з квітня 2016 року і до моменту складання акту, не проживає, однак значиться в ньому зареєстрованою ( а.с.10). На підставі ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею ст. 405 Цивільного кодексу України передбачено, що члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником або законом. На підставі викладеного та аналізуючи здобуті по справі докази, суд вважає за необхідне позовні вимоги позивача задовольнити у повному обсязі, визнавши відповідача втратившим право на користування будинком [ADDRESS]. Відповідно ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved