Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем [PERSON] 13 листопада 2004 року у Мукачівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 592. 16.05.2013 року [PERSON] змінив прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 16 травня 2013 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позовні вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, починаючи з 2016 року шлюбні стосунки між ними фактично припинені, примирення між ними та збереження шлюбу є неможливим. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилися. Представник позивача подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить суд позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов, чи будь-яких заперечень до суду не направив. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з цим, на підставі ст. 247 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи по суті без фіксування судового процесу. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до переконання, про задоволення позову на підставі наступного. За ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом №475/97-ВР (475/97-ВР) від 17.07.1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Відповідно до вимог ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб гарантується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 13 листопада 2004 року укладено шлюб у Мукачівському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 592 (повторно свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , а.с.6). Згідно свідоцтво про зміну імені [PERSON]. змінив прізвище з «[PERSON] на «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Мукачівському району реєстраційної служби Мукачівського міськрайонного управління юстиції від 16 травня 2013 року. (а.с.9) Шлюб між ними носить формальний характер, шлюбні стосунки не підтримують, більше одного року проживають окремо. Приймаючи до уваги, що причини, що спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved