Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 04 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач та [PERSON] (далі - відповідач-1) і [PERSON] (далі - відповідач-2) укладено кредитний договір № 136/П/20/2007-840, відповідно до умов якого відповідач-1 отримав кредит на придбання автомобіля у сумі 13954,45 доларів США з кінцевим терміном повернення до 03 грудня 2014 року, зі сплатою 13,4% річних за користування кредитом та зобов'язався повертати кредит і сплачувати відсотки шляхом внесення на поточний рахунок суми мінімально необхідного платежу у розмірі 259,98 доларів США щомісячно до 10-го числа поточного місяця, а відповідач-2 зобов'язалась відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором. 26 жовтня 2010 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до зазначеного кредитного договору. В порушення умов кредитного договору відповідач-1 належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання: не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, в зв'язку з чим станом на 13.06.2014 року виникла заборгованість на загальну суму 19571,65 доларів США, що еквівалентно 229 552,71 грн по курсу НБУ станом на 13.06.2014 року 1172,88 грн за 100 доларів США, з яких, заборгованість по кредиту - 9 529 доларів США, що еквівалентно 111 764,09 грн, заборгованість по відсотках - 1577,26 доларів США, що еквівалентно 18 499,43 грн, пеня - 886,79 доларів США, що еквівалентно 10 401,02 грн, комісія за консультаційні послуги - 88,70 доларів США, що еквівалентно 1 040,40 грн, штраф за порушення п.5.3 додаткової угоди № 1 - 7 489,90 доларів США, що еквівалентно 87 847,77 грн. У зв'язку з наведеним позивач просить стягнути солідарно з відповідачів заборгованість по кредиту та відсотках в сумі 11 106,26 доларів США, пеню, штраф та комісію в сумі 99289,19 грн та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні позов не визнали, вважають розрахунок заборгованості необґрунтованим та непідтвердженим належними доказами. Крім того, [PERSON] та [PERSON] пред'явили зустрічний позов до ПАТ КБ «Надра» у якому просять визнати недійсними (несправедливими) положення пунктів 1.1 та 2.9 кредитного договору та змінити п. 1.1, виклавши його в наступній редакції: «Банк надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти (надалі по тексту - кредит) у сумі 70 469 гривень 97 копійок», посилаючись на те, що банк не попередив позивача про ваютні ризики, а тому вважають, що положення п.п. 1.1, 2.9 кредитного договору є несправедливими в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що 04 грудня 2007 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є позивач та [PERSON] і [PERSON] укладено кредитний договір № 136/П/20/2007-840, а 26 жовтня 2010 року додаткова угода № 1, відповідно до умов якої відповідач-1 отримав кредит на придбання автомобіля у сумі 13954,45 доларів США з кінцевим терміном повернення до 03 грудня 2014 року, зі сплатою 13,4% річних за користування кредитом та зобов'язався повертати кредит і сплачувати відсотки шляхом внесення на поточний рахунок суми мінімально необхідного платежу у розмірі 259,98 доларів США щомісячно до 10-го числа поточного місяця, а відповідач-2 зобов'язалась відповідати перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором (п.п. 1.1, 2.4, 3.2). Підпунктом 4.2.3.1 додаткової угоди № 1 встановлено, що кредитор має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів, комісій та можливих штрафних санкцій у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/ або процентів щонайменше на один календарний місяць. Згідно п. 5.1 додаткової угоди № 1, у випадку невиконання позичальником зобов'язань щодо строків та повноти сплати кредиту та процентів відповідно до умов цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Згідно п. 5.3 додаткової угоди № 1, у випадку прострочення позичальником виконання зобов'язання, визначеного абз.1 п. 2.4 цього договору на строк більше 30 календарних днів, позичальник, починаючи з 30-го дня прострочення, зобов'язаний сплатити кредитору штраф у розмірі 10% від суми несплаченого щомісячного платежу (несплаченої частини щомісячного платежу) за кожен випадок. Судом встановлено, що відповідач-1 належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання: не сплачує проценти за користування кредитними коштами та не повертає чергові суми отриманого кредиту, в зв'язку з чим станом на 13.06.2014 року виникла заборгованість по кредиту - 9 529 доларів США, що еквівалентно 111 764,09 грн, заборгованість по відсотках - 1577,26 доларів США, що еквівалентно 18 499,43 грн, пеня - 886,79 доларів США, що еквівалентно 10 401,02 грн, комісія за консультаційні послуги - 88,70 доларів США, що еквівалентно 1 040,40 грн. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. У відповідності з нормами ЦК України, за кредитним договором кредитодавець (банк або інша фінансова установа) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у строк та в порядку, що встановлені договором (ч. 1 ст. 1054, ч. 1 ст. 1048, ч. 1 ст. 1049). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави (статей 1046-1053 ЦК), якщо інше не встановлено цим параграфом, і не випливає із суті кредитного договору (ч. 2 ст. 1054 ЦК). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК). Відповідно до ст. 553 ч.1 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на наведене суд приходить до висновку, що підлягають задоволенню позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту - 9 529 доларів США, заборгованості по відсотках - 1 577,26 доларів США, а разом 11 106,26 доларів США, та пеня - 10 401,02 грн, комісія - 1040,40 грн, а разом 11 441,42 грн. Оскільки позивачем не надано жодного належного й допустимого доказу на підтвердження суми кредитної заборгованості до складу якої входить штраф у сумі 7489,90 доларів США, що еквівалентно 87 847,77 грн, то суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в цій частині. Що стосується позовних вимог за зустрічним позовом про визнання недійсними положень п. 1.1, 2.9 кредитного договору, то суд вважає їх безпідставними та необгрунтованими, а тому відмовляє в їх задоволенні. Згідно зі ст. 627 ЦК України та відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, а відповідно до ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до вимог ст.ст. 526, 629 цього ж Кодексу, укладений між сторонами договір, прийняте на себе зобов'язання являється обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до ч. 1 ст. 638 цього ж Кодексу, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Укладаючи та власноруч проставляючи свій підпис на кредитному договорі, особисто зазначаючи валюту кредиту та отримуючи кредитні кошти, відповідач-1 фактично погодився з умовами кредитного договору, тому підстав для визнання договору недійсним немає. Зростання курсу валюти також не може бути підставою для визнання договору недійсним, оскільки відповідач-1, укладаючи такий договір, знала на яких умовах він укладається, і в момент його укладення у неї існувала можливість при належній турботливості та обачності передбачити можливі зміни курсу гривні по відношенню до долара США, виходячи з динаміки зміни курсів валют з моменту введення в обіг національної валюти - гривні та її девальвації, а також можливість отримання кредиту в національній валюті. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оспорюваний кредитний договір відповідає вимогам закону, моральним засадам суспільства і підстав, в межах заявлених позовних вимог, визнавати його недійсним немає. Згідно ч. 1 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. З огляду на наведене суд вважає безпідставними посилання відповідача та його представника на пропуск строку позовної давності, виходячи з того, що платежі здійснювались по липень 2013 року, що вбачається з розрахунку заборгованості, а з позовом банк звернувся 24.09.2014 року, тобто в межах трирічного строку. Судові витрати підлягають стягненню відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, тобто пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial