Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 28 серпня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано виконавчим комітетом Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, про що вчинено відповідний актовий запис № 13. Від вказаного шлюбу у них із відповідачем народилася дочка [PERSON], [INFO]. Разом з тим, спільне життя між нею та відповідачем не склалося з причин психологічної несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя, а також ведення спільного господарства, унаслідок чого між нею та відповідачем стали виникати конфлікти, які призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим і таким, що суперечать її особистим інтересам та інтересам відповідача, миритися з відповідачем вона не бажає, тому просила шлюб укладений між нею та відповідачем розірвати. Крім того, посилаючись на те, що між нею та відповідачем не було досягнуто домовленості щодо добровільної сплати відповідачем аліментів на утримання їхньої спільної дочки, просила також вирішити питання про стягнення з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини. Зокрема, в обґрунтування позовних вимог в частині стягнення аліментів, вказувала на те, що відповідач аліменти не сплачує, на даний момент офіційно не працює, однак має можливість та зобовязаний надавати їй грошову допомогу на утримання дитини. У звязку з чим просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно, з індексацією стягнутої суми відповідно до закону. У судовому засіданні позивачка поданий позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити. В подальшому, в ході розгляду справи, не змінюючи позовних вимог, не заперечувала щодо можливості стягнення з відповідача аліментів в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, зокрема вказав, що проти розірвання шлюбу не заперечує, однак не погодився із сумою аліментів, яку просить стягнути позивачка. При цьому, вказав на те, що офіційно не працює, його доходи мають мінливий характер та він має можливість сплачувати аліменти на дитину не більше ніж 500 грн. щомісячно. Заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, згідно із положеннями ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із розясненнями п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що з 28 серпня 2013 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який між ними зареєстровано виконавчим комітетом Стрілецько-Кутської сільської ради Кіцманського району Чернівецької області, про що видано відповідне свідоцтво про одруження та вчинено актовий запис № 13 (а.с.6). Від вказаного шлюбу у сторін є малолітня дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Батьками дитини вказані: [PERSON] та [PERSON] Також судом в ході розгляду справи встановлено, що причиною розірвання шлюбу є відсутність взаєморозуміння між сторонами й відповідно подружні відносини між сторонами фактично припинені, з грудня 2014 року вони не ведуть спільного господарства, проживають окремо, що не заперечується пояснення сторін, наданими в ході розгляду справи, а також довідками з місця проживання сторін, а також мають окремі бюджети та їх шлюб носить лише формальний характер. Крім того, в судовому засіданні сторони заперечували щодо надання ним судом строку для примирення, вказуючи на те, що даний строк будь-яких результатів не надасть та зберегти сімю неможливо. Таким чином суд, з'ясувавши фактичні взаємовідносини подружжя, причини розпаду сім'ї, приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу між сторонами, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в зв'язку з чим вважає, що укладений між сторонами шлюб підлягає розірванню. Крім того, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно статті 182 СК України\~\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. \~При цьому, в п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року, №3 зазначено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Так, судом встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON], 10 січня 2014 року проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні й відповідно між сторонами не досягнуто домовленості щодо добровільної сплати аліментів на її утримання, що не заперечується відповідачем. Позивачка на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Також на її утриманні перебуває син від першого шлюбу. Щомісячно вона отримує допомогу на дитини в розмірі 1070 грн. та даних коштів не достатньо для забезпечення повноцінного розвитку дитини. Разом з тим, як встановлено судом, відповідач [PERSON] в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання та забезпечення повноцінного життя \~дитини не надає, й відповідно доказів на спростування вказаного ним суду не надано, як і не надано доказів щодо його незадовільного стану здоровя, перебування на його утриманні батьків чи інших дітей, а також наявності будь-яких кредитних чи інших зобовязань. Крім того, відповідач у судовому \~засіданні \~вказував на те, що \~у звязку із тим, що \~він \~офіційно не працює, його доходи мають нерегулярний характер та не заперечує проти надання допомоги на \~утримання дитини\~в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до ст. 191 Сімейного Кодексу України, аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Що стосується вимоги позивачки про подальшу індексацію суми аліментів, то суд вважає, що вона підлягає задоволенню відповідно до норм чинного законодавства та в світлі правового висновку ВСУ від 06.11.2013 року по справі №6-113 ЦС 13. Зокрема, відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі\~ № 6-113 цс 13, розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, на підставі ч.2 ст.184 Сімейного Кодексу України, підлягає індексації за аналогією закону згідно п.8 ст.8 ЦПК України у порядку, передбаченому Законом України «Про індексацію грошових доходів населення». Так, відповідно до п.8 ст.8 ЦПК України якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). \~ \~\~\~\~\~\~\~Згідно ст.1 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення - встановлений законами та\~ \~\~іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає \~можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. \~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.5 ст.2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові\~ \~\~доходи\~ \~\~населення у межах прожиткового мінімуму,\~ \~\~встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. Оскільки спеціального закону про індексацію аліментів не прийнято, а в Україні діє Закон України «Про індексацію грошових доходів населення», то індексація аліментів проводиться у порядку, визначеному цим законом. Таким чином, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дитини, суд враховуючи те, що відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає, на даний час офіційно не працює, але є працездатним, відповідно до ст.180 СК України зобов'язаний утримувати свою доньку, приходить до висновку про можливість визначення розміру стягнення з нього аліментів \~саме \~в \~твердій грошовій \~сумі \~в \~розмірі 500 грн. щомісячно, з дня предявлення \~позову \~і до досягнення дитиною повноліття, який підлягає\~індексації згідно чинного законодавства. За таких обставин, суд ураховуючи вищевказане, вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. Оскільки суд задовольняє позов, то за правилами ст. 88 ЦПК України\~\~з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений та документально підтверджений розмір судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial