Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить визнати договір купівлі-продажу житлового будинку від 11 грудня 2009 року №АЦ-33 за адресою: вул. Миколаївська, 11, м. Маріуполь, укладений між [PERSON] та [PERSON], дійсним. На обґрунтування вимог [PERSON] посилається на те, що між нею та [PERSON] 11\~грудня 2009 року укладений договір купівлі-продажу, відповідно до якого вона придбала житловий будинок з прибудовою за указаною адресою. Договором передбачені усі умови, які є обовязковими для договорів купівлі-продажу. Відповідно до умов договору [PERSON] усі зобовязання за ним виконала, зокрема, вона передала [PERSON] кошти за його придбання, а останній передав їй правовстановлюючі та технічні документи на спірний будинок. Нотаріальне посвідчення договору не відбулося, оскільки [PERSON] виїхав за межі України. Посилаючись на положення ст. 220 ЦК України позивач просить позовні вимоги задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, у позові зазначила про розгляд справи за її відсутністю, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник позивача [PERSON] до судового засідання на зявився, у позові просив про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі з підстав, зазначених у позовній заяві, у разі відсутності у судовому засідання відповідача, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд вважає, що причини неявки відповідача, належним чином повідомленого про час та місце розгляду справи, не є поважними, у звязку з чим зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України. Фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку із розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Виконуючи вимоги, передбачені ст. ст. 10, 212-214 ЦПК України, суд виходить з такого. Судом установлено, що згідно з біржовим контрактом від 11 грудня 2009 року № АЦ-33, укладеного на Універсальній Ново-Олександрівській біржі між брокером [PERSON], який діє від імені [PERSON], в особі [PERSON], який діє на підставі доручення від 21 лютого 2008 року, (продавець) з однієї сторони та брокером [PERSON], яка діє від імені [PERSON] (покупець), продавець зобовязався передати у власність, а покупець зобовязався прийняти та оплатити житловий будинок (В-1) із житловою прибудовою (В-1-1), житловою площею 60,6 кв. м, загальною площею 81,9 кв. м, розташований за адресою: вул. Миколаївська, 11, м. Маріуполь. Від імені [PERSON] діяв його представник [PERSON], який і підписав указаний біржовий контракт . Відповідно до ст. 657 ЦК України, у редакції на час укладення контракту, договір купівлі-продажу житлового будинку (квартири) укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Частиною 3 ст. 640 ЦК України, у редакції на час укладення контракту, передбачено, що договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або державній реєстрації, є укладеним з моменту його нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а в разі необхідності і нотаріального посвідчення, і державної реєстрації з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухиляється від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Крім того, у п. 13 постанови Пленуму Верховного [PERSON] України від 06 листопада 2009\~року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» розяснено, що вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма ч. 2 ст. 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України повязується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обовязків для сторін. Оскільки договір купівлі-продажу квартири підлягає як нотаріальному посвідченню, так і державній реєстрації, у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] У той же час, суд не застосовує до спірних правовідносин положення статті 15 Закону України від 10 грудня 1991 року № 1956-ХІІ «Про товарну біржу» (далі Закон № 1956-ХІІ), якою передбачено, що угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, оскільки цей Закон є спеціальним нормативним актом щодо визначення правових умов створення і діяльності товарних бірж на території України та загальним стосовно укладення договорів. З останнього питання спеціальними є норми Цивільного кодексу України. Відповідно до частини 4 статті 656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. Правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації (частина 1 статті 210 ЦК). Таким чином, договори щодо придбання на біржових торгах обєктів нерухомого майна вимагають оформлення в письмовій формі та підлягають нотаріальному посвідченню, а у 2009\~році і обовязковій державній реєстрації. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання біржового контракту дійсним.

Outcome: dismissed