overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 22 листопада 2008 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 628. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають неповнолітню доньку Аліну, [INFO], яка проживає разом з нею. Шлюбні відносини між ними припинені та відновлення подружніх стосунків, збереження сімї стало неможливо у звязку із втратою почуття кохання та відсутністю взаєморозуміння з різних питань сімейного життя та ведення господарства, через зловживання відповідачем спиртних напоїв, захоплення азартними іграми, невиконання ним сімейних обов'язків, байдужість до дитини. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Прізвище залишити шлюбне. Пояснила, що після наданого судом строку для примирення нічого не змінилося, шлюбні відносини вони не відновили. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнавав, просив надати строк на примирення. Після наданого судом строку для примирення в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в шлюбі з 22 листопада 2008 року, який був зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 628. Від даного шлюбу мають малолітню доньку Аліну, [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені, так як вони мають різні погляди на життя і сімю, не ведуть сумісного господарства, тривалий час проживають окремо через негідну поведінку відповідача. Згідно зі ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, або інтересам їх неповнолітньої дитини. При цьому суд також враховує, що рішення сторін прийнято з усвідомленням його наслідків. Судом вживалися заходи щодо збереження шлюбу шляхом надання строку для примирення, проте подружні стосунки сторонами не були відновлені. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення їй шлюбного прізвища. У відповідності до 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір, сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 29 серпня 2012 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 344. Позивач зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2013 року, вони ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, ведення домашнього господарства, розподіл сімейного бюджету, через що виникали сварки та скандали, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 29 серпня 2012 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 344. Мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення їй шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. У позовній заяві позивачка посилається на те, що 18.09.1998 року вона одружилася з відповідачем. Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням суду шлюб між нею та відповідачем, було розірвано. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей добровільно не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь на утримання дітей аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до їх повноліття. Позивачка в судове засідання зявилася, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання зявився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, з 18.09.1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія І-КИ № 064253 (а.с. 5). Від шлюбу мають дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія І-КИ № 039658 (а.с. 4) та [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серія 1-КИ № 259111 (а.с. 3), Подружжя проживає окремо, спільного господарства не ведуть, відповідач кошти на утримання дітей в добровільному порядку не надає, інших неповнолітніх дітей та інших непрацездатних осіб на утриманні не має, хронічних захворювань не має на обліку не стоїть. В силу ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати та надавати матеріальну допомогу на дітей, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги позивачки та стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в прибуток держави 243 грн. 60 коп. судових витрат. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 190 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У березні 2015року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В будинку на теперішній час зареєстрована відповідачка, однак в ньому не проживає з дня реєстрації, тобто з 27.07.2006 року, не виконує ніяких обов'язків, пов'язаних з утриманням будинку, її особисті речі відсутні. На підставі викладеного позивачка була вимушена звернутися до суду з даним позовом та просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про день та час слухання справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, вислухавши позивачку, свідків, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 09.09.2005 року. Згідно акту КСН «Мирний» від 22.01.2015 року, вбачається, що [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS], однак не проживає в ньому з дня реєстрації 27.07.2006 року. Як вбачається з довідки №308 КСН «Мирний» від 21.03.2015 року [PERSON] з 27.07.2006 року по теперішній час проживає в будинку [ADDRESS], сама. Допитані в судовому засіданні в якості свідків [PERSON] та [PERSON] пояснили, що є сусідами позивачки та зазначили, що відповідачку [PERSON] ніколи не бачили, в будинку [ADDRESS] вона не проживає і ніколи не проживала. Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Згідно положень ст.ст.71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Судом не встановлено поважності причин відсутності відповідача понад установлені законом строки. Згідно зі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами тому [PERSON] слід визнати такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 02 листопада 2001 року зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі РАЦС Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №1432. Від шлюбу дітей не мають. З вересня 2014 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, спільне життя з відповідачем не склалося з причини відсутності взаєморозуміння між ними, байдужості до життя та проблем кожного, відсутності сімейного вогнища, а тому позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе, оскільки суперечить її інтересам та його необхідно розірвати. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення в повному обсязі, посилаючись на те, що він має намір примиритися з дружиною та просить надати час для примирення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 листопада 2001 року сторони зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі РАЦС Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис №1432. Від шлюбу дітей не мають. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як вбачається з матеріалів справи, позивач та відповідач мають майно, що є їхньою спільною власністю, розподіл якого буде вирішувати в іншому провадженні, на даний час майнового спору не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 09 серпня 2013 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №969. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З січня 2015 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, а тому позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, але надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, а також розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі , позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 серпня 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №969. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітня [PERSON], [INFO] залишається проживати з позивачкою. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 13 листопада 2013 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1708. Від шлюбу дітей не мають. З 28 вересня 2014 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, а тому позивачка вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 листопада 2013 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №1708. Від шлюбу дітей не мають. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 14 грудня 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис актовий запис № 426. Від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. З 2014 року з відповідачем однією родиною не проживають, у зв'язку з тим, що відповідач не працює, матеріально сімю не забезпечує, зловживає спиртними напоями. На підставі чого виникають сварки , що негативно впливає на виховання сина. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Не заперечує проти винесення заочного рішення.Після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, 14.12.2009 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис актовий запис № 426 (а.с. 6). Відповідно до свідоцтва про народження від 12.03.2010 року серія [NUMBER], позивач та відповідачка, від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та інтересам їх дитини, спору щодо місця проживання дитини не має.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-12 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 03 вересня 1994 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів громадянського стану м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 1160. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З листопада 2014 року однією сім'єю вони зі [PERSON] не проживають, дитина мешкає разом з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народилась [PERSON], батьками якої є сторони по справі. Дитина мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 12 листопада 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 1037. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З лютого 2014 року однією сім'єю вони з [PERSON] не проживають, дитина мешкає з нею. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи без присутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Дитина мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved