Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

У вересні 2018 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Омельницька об'єднана територіальна громада Кременчуцького району Полтавської області, Міськрайонне управління у Кременчуцькому районі та м.м. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області, Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу - Федоренко Наталія Олексіївна - про визнання права власності. Позивач в обґрунтування своїх позовних вимог вказувала, що [INFO] помер її батько - [PERSON], який на день смерті був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS]. На день смерті у зазначеному будинку також були зареєстровані: дружина - [PERSON], дочка - [PERSON], дочка - [PERSON], та [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка згідно сертифікату на земельну ділянку (пай) [NUMBER]. У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Тобто, такими особами є: дружина - [PERSON], 1958 р.н.; дочка - [PERSON], 1979 р.н.; дочка - [PERSON], 1984 р.н. Разом з тим, на момент відкриття спадщини [PERSON], жінка померлого, з ним вже не жила, мешкала за іншою адресою, мала дитину - [PERSON], 1994р.н., від іншого чоловіка. Так само [PERSON] на момент відкриття спадщини була вже повнолітньою, мала власну родину і також мешкала за іншою адресою. Таким чином, оскільки спадщина відкрилася в період чинності ЦК УРСР, а [PERSON] та [PERSON] не проживали разом зі спадкодавцем на момент його смерті, то фактично вони не вступили у володіння та управління спадковим майном, отже відповідно до вимог ст. 549, ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР, не прийняли спадщину. З метою оформлення спадкових прав та видачі їй свідоцтва про право на спадщину, вона звернулася із відповідною заявою до нотаріуса Федоренко Н.О., яка постановою від 02.05.2018 року відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії. Мотивом прийнятого рішення стало те, що нею не надані правовстановлюючі документи на земельну ділянку. На підставі вищевикладеного просила суд ухвалити рішення, яким: Визнати за [PERSON], 1984 р.н., в порядку спадкування по закону за [PERSON], право власності на земельну ділянку (пай), що належав померлому згідно сертифікату серія [NUMBER] Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з'явились. На адресу суду надіслали заяви про слухання справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися. На адресу суду надіслали листа про слухання справи за їх відсутності, позов визнали в повному обсязі. Треті особи: Омельницька об'єднана територіальна громада Кременчуцького району Полтавської області, Міськрайонне управління у Кременчуцькому районі та м.м. Кременчуці, Горішніх Плавнях Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області та Приватний нотаріус Кременчуцького районного нотаріального округу - Федоренко Наталія Олексіївна, в судове засідання не з'явились. На адресу суду надіслали заяви про розгляд справи без їх участі. Розглянувши матеріали справи, вивчивши доводи позову, дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, суд дійшов наступного висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами, що [INFO] помер батько позивача - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], видане Кременчуцьким міським відділом реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, за актовим записом № 1780. Факт родинних відносин підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER], згідно якого зареєстровано народження позивача - [PERSON], [INFO], і батьком записано [PERSON]. В подальшому, позивач змінила прізвища на «[PERSON]» під час одруження, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 30.11.2007 року. Згодом позивач вдруге вийшла заміж і на теперішній час має прізвище «[PERSON]», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27.04.17 року. [PERSON] на день смерті був зареєстрований та фактично проживав за адресою: [ADDRESS]. На день смерті у зазначеному будинку також були зареєстровані: дружина - [PERSON], дочка - [PERSON], дочка - [PERSON], та [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються довідкою Виконавчого комітету Омельницької сільської ради Кременчуцького району Полтавської області № 1071 від 30.06.2017 року. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина в період чинності ЦК УРСР нормами якого були передбачені певні дії, які б свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном, до складу якої, згідно сертифікату на земельну ділянку (пай) [NUMBER], входить земельна ділянка розміром 4,76 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). У відповідності до ст. 529 ЦК УРСР, при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Тобто, такими особами є: дружина - [PERSON], 1958 р.н.; дочка - [PERSON], 1979 р.н.; дочка - [PERSON], 1984 р.н. Разом з тим, на момент відкриття спадщини [PERSON], жінка померлого, з ним вже не жила, мешкала за іншою адресою, мала дитину - [PERSON], 1994р.н., від іншого чоловіка. Так само [PERSON] на момент відкриття спадщини була вже повнолітньою, мала власну родину і також мешкала за іншою адресою. Таким чином, оскільки спадщина відкрилася в період чинності ЦК УРСР, а [PERSON] та [PERSON] не проживали разом зі спадкодавцем на момент його смерті, то фактично вони не вступили у володіння та управління спадковим майном, отже відповідно до вимог ст. 549, ч. 2 ст. 553 ЦК УРСР, не прийняли спадщину. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки позивач є єдиним спадкоємцем по закону, який прийняв спадщину, що згідно норм ЦК УРСР належить мені з часу відкриття спадщини, незалежно від оформлення права на спадщину Крім того, п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року передбачено, що справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов'язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка. у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ніш однією сім 'єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 1 січня 2004 року тощо. Згідно п. 11 цієї ж постанови при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай), при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. У цьому разі слід ураховувати, що згідно з пунктом 17 Перехідних положень Земельного кодексу України від 25 жовтня 2001 року сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам таких часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі 'їм державній актів на право власності на землю.. З метою оформлення спадкових прав та видачі їй свідоцтва про право на спадщину, вона звернулася із відповідною заявою до нотаріуса Федоренко Н.О., яка постановою від 02.05.2018 року відмовила їй у вчиненні нотаріальної дії. Мотивом прийнятого рішення стало те, що нею не надані правовстановлюючі документи на земельну ділянку. Таким чином, [PERSON] не може реалізувати своє право власності, що виникає на підставі спадкування за заповітом. У відповідності до ч. 1 статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов доведений і підлягає задоволенню.

Outcome: approved