Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-28 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом, який неодноразово уточнивши просила встановити факт визнання батьківства [PERSON], 8 вересня 1966 народження і померлим 29 серпня 2013 року, які проживали за адресою: м Дніпропетровськ, ж/м Тополя - 2[ADDRESS] щодо [PERSON], 14 січня 2013 народження, народженої [PERSON], [INFO]; зобов'язати органи Жовтневого РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області внести зміни до актового запису № 86 від 22.01.2013 року у Книзі реєстрації про народження - [PERSON], 14 січня 2013 народження, вказавши дані в графі батько: [PERSON], 8 вересня 1966 народження і померлого 29 серпня 2013, а в графі мати залишити дані без зміни: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідач по справі [PERSON] є батьком [PERSON], який є в свою чергу батьком її дочки - [PERSON], яка народилася 14 січня 2013, яка була зареєстрована Жовтневим РАГС Дніпропетровського міського управління юстиції в Дніпропетровській області, в порядку ч. 1 ст. 135 СК України, актовий запис № 86 від 22.01.2013 року. У Книзі реєстрації про народження дочки були вказані дані неіснуючого громадянина - [PERSON], як її батька. Ці дані співробітникам РАЦС були дані нею. Жовтневим органом РАЦС Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, їй було видано свідоцтво про народження на імя [PERSON], серії № 1-КІ № 420461 від 22.01.2013 року. Дійсним батьком дитини був [PERSON], [INFO]. Так, з [PERSON] вона познайомилась 3 січня 2012 року, а з 09 березня 2012 року до 19 травня 2012 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу в його квартирі за адресою: м.Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2[ADDRESS]. У травні 2012 року вона завагітніла від [PERSON], коли він дізнався про це, то у зв'язку з труднощами пов'язаними з утриманням та вихованням майбутньої дитини, припинив з нею стосунки. Під час реєстрації дитини в Свято-Миколаївському Храмі на Монастирському острові в місті Дніпропетровську з приводу обряду хрещення дочки, [PERSON] був важко хворий, страждав онкозахворюванням - меланома (злоякісна пухлина шкіри), що стало згодом причиною його смерті 29 серпня 2013. 16 лютого 2013 року в Свято Миколаївському Храмі на Монастирському острові міста Дніпропетровська було звершено Таїнство хрещення над [PERSON] - [INFO]. Батьками в Церковній Книзі Свято - Миколаївського Храму на Монастирському острові міста Дніпропетровська зазначені: [PERSON] та [PERSON], про що вони особисто повідомили священнослужителям. Даний факт хрещення підтверджений свідченнями про хрещення від 16.02.2013 року. Крім того, факт визнання батьківства [PERSON] підтверджений фотографіями, зробленими під час хрещення дочки. [PERSON], померлий батько дочки, сам стверджував при її хрещення, що він її рідним батьком. Свідками цього були хрещені батьки дитини: [PERSON] і [PERSON], що підтверджується свідоцтвами про хрещення від 16.02.2013 року, а також друзями, присутніми при хрещенні: [PERSON] і його дружиною [PERSON] Після смерті [PERSON], за її заявою було проведено молекулярно-генетичне дослідження № 277 від 23.09.2013 року КУ Дніпропетровське обласне Бюро Судово-медичної експертизи ДОР, щодо встановлення батьківства померлого [PERSON] відносно дитини [PERSON], [INFO], народженої нею. Висновком встановлено, що батьком [PERSON], [INFO], може бути біологічний батько [PERSON]. Ймовірність його батьківства визначена як 99,9999%, за генетичними ознаками. Під час здійснення хрещення, вона спілкувалась з [PERSON], який в цей період знаходився на стаціонарному лікуванні в Дніпропетровській Обласній клінічній лікарні ім. Мечникова. Після одужання він збирався належним чином оформити своє батьківство в органах РАЦС Жовтневого району міста Дніпропетровська. Однак, його самопочуття погіршилося і він помер не встигнувши виконати свої обіцянки. З моменту народження і до теперішнього часу, їх дочка знаходиться тільки на її утриманні. Встановлення даного факту необхідне для оформлення державної допомоги у звязку втратою годувальника на імя дитини, а також для оформлення спадщини, оскільки її дочка є спадкоємцем першої черги померлого [PERSON] [PERSON] помер 29 серпня 2013 року за адресою: місто Дніпропетровськ, ж/м Тополя-2[ADDRESS], у зв'язку з чим було видано лікарське свідоцтво про смерть за його місцем проживання. Отже, місцем відкриття спадщини є Бабушкінський район міста Дніпропетровська. За життя [PERSON] мав на праві особистої власності автомобіль Hyundai Accent 2011, який він придбав в листопаді-грудні 2011 року і зареєстрував його на своє ім'я, реєстраційний номер [NUMBER]. Крім цього, можливо він мав нерухомість та іншу власність - вклади в банках. Їй достовірно не відомо який обсяг спадкової маси залишився після його смерті. Однак, достеменно відомо, що Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою відкрито спадкову справу після смерті [PERSON], померлого 29.08.2013 року. У даному випадку після смерті [PERSON], спадкоємцями першої черги за законом є відповідач [PERSON] - батько померлого і дочка померлого - [PERSON]С . Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на викладене в позовних заявах. В судове засідання 29.01.2015 року надала заяву, відповідно якої просила провести розгляд справи у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в поному обсязі. Відповідач та його представники в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, посилаючись на їх безпідставність. Відповідач заперечував факт народження дитини від його померлого сина. Від представника третьої особи Жовтневого відділу РАЦС надійшла заява, відповідно якої не заперечують проти задоволення позовних вимог, справу просять розглядати у їх відсутність, у рішенні суду зазначити вичерпні відомості про батька дитини. Представник третьої особи Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Заслухавши думку сторін по справі, дослідивши матеріали справи, зясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини 1 та 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 14 січня 2013 року позивач народила [PERSON], батьком якої записаний [PERSON], про що до Книги реєстрації внесено актовий запис №86 від 22.01.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ та 22.01.2013 року видано свідоцтво про народження серії І-КИ №420461. Відповідно до паспортних даних, позивач з 15.02.2005 року у зареєстрованому шлюбі не перебуває. Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження згідно з ч.1 ст.135 СК України, батьком дитини [PERSON], [INFO] зі слів матері записаний [PERSON]. Відповідно до копії паспорту [PERSON], [INFO], останній з 24.11.1998 року був зареєстрований за адресою: м.Дніпропетровськ, ж/м Тополь-2, буд.14 кв.139. 29.08.2013 року [PERSON] помер у віці 46 років і відділом державної реєстрації смерті [PERSON] служби ДМУЮ видано свідоцтво серії І-КИ №523700. Лікарським свідоцтвом про смерть №146 від 29.08.2013 року встановлено, що [PERSON] помер внаслідок ракової інтоксикації, прогресування процесу злоякісної меланоми нижньої кінцівки. Відповідно до висновку спеціаліста КЗ Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи ДОР №277 від 20.09.2013 року, встановлено, що [PERSON] може бути батьком [PERSON], [INFO] з вірогідністю 99,9999%. Свято-Миколаївською Парафією 16.02.2013 року видано свідоцтво про хрещення [PERSON], хрещеними батьками якої є [PERSON] та [PERSON] Відповідно довідки Свято-Миколаївського храму від 30.12.2013 року, батьками [PERSON] під час хрещення були встановлені [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ухвали Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 13.09.2013 року закрито провадження у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа Жовтневий відділ державної реєстрації актів цивільного стану ДМУЮ про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження, у звязку з відмовою від позову. На підставі вказаної ухвали суду та покликаючись на те, що встановлення фактів батьківства померлих осіб можливе лише в окремому провадженні цивільного судочинства, відповідач клопотав про закриття провадження у справі. Ухвалою Жовтневого районного суду м.Дніпропетровська від 19.05.2014 року заяву [PERSON], заінтересовані особи: Жовтневий відділ РАЦС, УПФ у Жовтневому районі, [PERSON] про встановлення факту визнання батьківства залишено без рогляду. Проте, суд дані доводи відповідача відхиляє, оскільки вважає, що позивачем вірно обрано спосіб захисту невизнаного права, шляхом подання заяви в позовному провадженні, оскільки існує спір з відповідачем заінтересованою особою. Відхиляються і доводи відповідача стосовно закриття провадження у справі у звязку з наявністю іншого судового рішення, винесеного з того самого предмету і підстав позову, між тими самими сторонами, оскільки суд вважає, що в даному випадку вимога про встановлення факту визнання батьківства хоча і заявлена в позовному провадженні за тим самим субєктним складом сторін, проте не є аналогічною вимозі, що була предметом розгляду у Жовтневому районному суді м.Дніпропетровська. Судом встановлено, що сторонами по справі після смерті [PERSON] подано до Сьомої Дніпропетровської нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що матеріал експертний зразок для проведення генетичної експертизи було отримано на підставі запиту з КЗ Дніпропетровське обласне патологоанатомічне бюро, що підтверджується листами №01-341, 01-346. Таким чином, відхиляються заперечення відповідача проти позову мотивовані тим, що зразок, який досліджувався експертом, не належав померлому [PERSON] Відповідно до пояснень відповідача, його померлий син не міг бути батьком дитини, оскільки за характером своєї роботи неодноразово піддавався гама опроміненню, після смерті матері та в період нібито зачаття дитини зловживав алкогольними напоями, проживав разом з ним, ніяких стосунків з позивачем не мав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі знайомі та проживали влітку 2012 року на дачі відповідача, проте між ними склались неприязнені стосунки, тому стосунки позивача та померлого [PERSON] припинились. Крім того, встановлено, що позивач проживала разом з померлим [PERSON] та доглядала його матір до її госпіталізації у лікарню, де вона померла. Згідно ст.125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Відповідно до ст.128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 135 СК України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Суд вважає зібранні по справі докази достатніми свідченнями походження [PERSON], [INFO], від померлого 29.08.2013 року [PERSON], що підтверджується як висновком генетичної експертизи, так і поведінкою померлого, який під час релігійного обряду хрещення дитини визнав себе батьком. Окрім того, про відносини як чоловіка та жінки [PERSON] та [PERSON] був обізнаний і відповідач, який заперечував проти позову, вважаючи що позивач бажає незаконно збагатитись за рахунок спадкового майна. Слід зазначити, що відповідач заперечуючи проти висновку експерту і навіть ініціюючи кримінальне переслідування експерта, яке було врешті закрито за відсутність події та складу злочину, від призначення судової генетичної експертизи відмовився, не дивлячись на те, що в паталагоанатомічному бюро збереглись ДНК зразки померлого [PERSON] За таких обставин, не дивлячись на невизнання позову відповідачем, суд вважає доведеним факт визнання померлим [PERSON] батьківства відносно [PERSON], у звязку з чим позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення, що є підставою внесення змін до актового запису про народження. Разом з цим, оскільки третьою особою Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану не допущено жодної бездіяльності, позовні вимоги про спонукання до вчинення певних дій за їх передчасністю задоволенні бути не можуть. Відповідно до\~ ст. 88 ЦПК України\~ судовий збір по справі слід віднести за рахунок відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial