Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Зазначає, що 16.06.2016 року між нею та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів та втрати поваги один до одного. Також вказувала, що діти проживають та будуть проживати з нею, відповідач матеріально їй та спільним дітям не допомагає, участі у вихованні дитини не приймає, а тому у неї не має можливості самій утримувати неповнолітніх дітей, тому просить суд розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, а також стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/4 всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку або у твердій грошовій сумі. У відзиві на позовну заяву, [PERSON] просить у позові в частині стягнення аліментів відмовити, посилаючись на його безпідставність, оскільки старший син проживає з ним та перебуває на його утриманні, а молодшого утримує позивачка. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримала, просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. [PERSON] у судовому засіданні щодо розірвання шлюбу не заперечував, у задоволенні позову в частині стягнення аліментів просив відмовити повністю. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що 16.06.2016 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 30.05.2017 року серії [NUMBER] , актовий запис 937, видане Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві. (а.с. 7). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 3120, виданий Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 3789, виданий Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві (а.с. 8,9). Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. Ухвалою суду від 29.11.2018 року сторонам за клопотанням позивача надавався строк на примирення, однак позивачка повідомила, що згода між ними не досягнута, примирення між ними не можливе. Як вбачається з довідки МСЕК серії АБ № 0978972 [PERSON] , [INFO] , являється інвалідом другої групи, яка встановлена на строк до 05.01.2020 року, рекомендована робота на дому та реабілітаційний центр, а [PERSON] згідно довідки серії КА-2 № 001961 також є інвалідом другої групи (а.с. 5, 70). Відповідно до історії розвитку дитини [PERSON] , слідує, що спільний син сторін проживає з батьком [PERSON] за місцем його проживання по [ADDRESS] , що спростовує зазначені позивачем обставини стосовно місця теперішнього і майбутнього проживання дітей (а.с. 57-69). Крім того, сторони у судовому засіданні визнати те, що [PERSON] , [INFO] , проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні, а [PERSON] , [INFO] , проживає з відповідачем та перебуває на його утриманні, тому в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України, суд вважає указані обставини такими, що не підлягають доказуванню. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 передбачено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, вжиття судом заходів для примирення сторін бажаного результату не надали, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Оскільки під час розгляду справи установлено, те що позивачка проживає разом із молодшим сином, а відповідач зі старшим, кожен з них утримує та піклується про дитину з якою проживає, суд враховуючи інтереси дітей, їх рівне право на батьківську опіку, виходячи із засад розумності та справедливості, рівності батьків на участь в утриманні їх дітей, вважає що вимога позову [PERSON] про стягнення аліментів не може бути задоволена, оскільки це призведе до порушення балансу та узгодженості у правовідносинах, що склались між сторонами щодо розподілення обов`язків по утриманню спільних дітей. За таких обставин позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial