Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У березні 2014 року позивач Садівниче товариство «Дружба» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки та приведення земельної ділянки у придатний для використання стан. Свої вимоги обґрунтовував тим, що власником земельної ділянки [NUMBER], [PERSON], самовільно зайнято частину земельної ділянки загального користування, шляхом огородження цієї частини цегляним парканом та будівництва на неї гаражу. В позовних вимогах просив зобов'язати [PERSON] звільнити самовільно зайняту частину земельної ділянки площею 0,018 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] та привести її у придатний для використання стан шляхом знесення паркану та гаражу. Судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача Садівничого товариства «Дружба» - Гудзера Тарас Сергійович позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позову, пояснивши, що його довіритель не є власником спірної земельної ділянки та позов подано ні до належного відповідача. Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивача, заперечення відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Механізм оформлення прав на землю юридичними особами визначено ст.ст. 82, 92, 116, 123 та 124 Земельного кодексу України, Порядком набуття права на землю юридичними особами та громадянами в м. Києві, затвердженим рішенням Київради від 14.03.2002 року № 313/1747, та Регламентом розгляду питань щодо набуття та реалізації права користування землею в м. Києві, затвердженим рішенням Київради від 15.07.2004 року № 457/1867 (в редакції чинній на момент звернення з позовом). Відповідно до статті 6 Закону України «Про столицю України місто-герой Київ» місцеве самоврядування у м. Києві здійснюється територіальною громадою міста як безпосередньо, так і через Київську міську раду, районні в м. Києві ради та їх виконавчі органи. Місцеві державні адміністрації підзвітні і підконтрольні відповідним радам у частині повноважень, делегованих їм відповідними радами. Згідно із пунктом 34 частини 1 статті 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» вирішення відповідно до Закону питань земельних відносин є виключною компетенцією пленарних засідань сільських, селищних, міських рад. Положеннями статті 9 Земельного кодексу України передбачено, що розпорядження землями територіальної громади міста, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб, надання земельних ділянок відноситься до повноважень Київської міської ради, крім того, відповідно до п. 12 перехідних положень Земельного кодексу України до розмежування земель державної і комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями в межах населених пунктів, крім земель, переданих у приватну власність, здійснюють відповідні ради. Відповідно до ст. 59 Закону Країни «Про місцеве самоврядування в Україні» Київська міська рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Так, рішенням Київської міської ради від 19.11.1998 р. № 50-17/151 «Про приватизацію земельних ділянок Садівничого товариства «Дружба» Харківського району», надалі-рішення (а.с. 3) членам Садівничого товариства «Дружба» передано у приватну власність земельні ділянки за адресою: [ADDRESS] (п.1. рішення). Вказаним рішенням Садівничому товариству «Дружба» оформлено право постійного користування земельною ділянкою площею 0,43 га на землі загального користування товариства, надалі-земельна ділянка (п. 2. рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 92 Земельного кодексу України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку. Згідно ст. 95 Земельного кодексу України землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають, зокрема, право: самостійно господарювати на землі; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається, що власником земельної ділянки [NUMBER], [PERSON], самовільно зайнято частину земельної ділянки загального користування, шляхом огородження цієї частини цегляним парканом та будівництва на неї гаражу, що підтверджується фото таблицею (а.с. 6), актом (а.с. 5). З матеріалів справи вбачається, що позивач 27.08.2013 р. звернувся зі скаргою (а.с. 7) до Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації (надалі - департамент). Відповідно до п.п.3.4., 3.5. Положення про Департамент земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)», затвердженого рішенням Київської міської ради від 19.12.2002 N182/342, надалі-Положення, департамент відповідно до покладених на нього завдань здійснює самоврядний контроль за додержанням власниками землі та землекористувачами земельного законодавства, встановленого режиму використання земель усіх форм власності відповідно до їх цільового призначення та умов надання, відповідно до повноважень, делегованих Київською міською радою; виявляє землі, що використовуються не за цільовим призначенням та з порушенням установлених законодавством вимог. Згідно із п.4.3. Положення департамент має право складати акти перевірок у сфері використання і охорони земель. На підставі викладеного департаментом здійснено перевірку вимог земельного законодавства під час використання відповідачем своєї земельної ділянки та виявлено порушення, а саме: самовільне зайняття відповідачем земельної ділянки площею 0,018 га, про що складено акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства № 142/02 від 23.09.2013 р. (а.с. 8). Представник відповідача в судовому засіданні пояснив суду, що дійсно [PERSON] та її родичем була зайнята частина земельної ділянки, що межує з її ділянкою, оскільки там був смітник, вона землю відчистила та побудувала гараж та паркан. Відповідно до ст.ст. 125, 126 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку або право постійного користування посвідчується державними актами або договором оренди. У відповідача [PERSON] відсутні документи, що посвідчують її право власності та право користування спірною земельною ділянкою. Отже відповідач не має законних підстав для зайняття земельної ділянки. Відповідно до ст. 212 Земельного кодексу України самовільно зайняті земельні ділянки підлягають поверненню власникам землі або землекористувачам без відшкодування затрат, понесених за час користування ними. Приведення земельних ділянок у придатний для використання стан, включаючи знесення будинків, будівель і споруд, здійснюється за рахунок громадян або юридичних осіб, які самовільно зайняли земельні ділянки. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Оскільки суд задовольняє позов, то згідно із ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. сплаченого позивачем судового збору (а.с. 1).

Outcome: approved