Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-05 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із вказаним позовом до Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК», в якому просить стягнути з останнього неповернуті за договором банківського вкладу кошти в сумі 400 000 грн. 00 коп. та нараховані проценти за користування ними в розмірі 22 128 грн. 41 коп. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на те, що на виконання умов договору банківського вкладу № СН-109144:980 укладеного 02 грудня 2013 року із Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» ним було внесено на рахунок відповідача суму вкладу визначену цим договором. Після закінчення дії вказаного договору банківського вкладу [PERSON] звернувся до Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» із вимогою про повернення суми вкладу, проте останнім заяву позивача залишено без реагування. За наведених обставин [PERSON] вважає, що такі дії Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК», порушують його права як споживача банківських послуг та просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. В судове засідання [PERSON] не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав письмову заяву про проведення судового засідання за його відсутністю, в якій не заперечував проти заочного розгляду справи. Публічне акціонерне товариство «ТЕРРА БАНК» в судове засідання свого представника не направило, про місце, день і час розгляду справи повідомлене належним чином, про причини неявки представника суд не повідомило. Згідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених обставин, враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 02 грудня 2013 року, між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «ТЕРРА БАНК» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) № СН-109144:980 (а.с. 5-8), сума вкладу 400 000 грн. 00 коп., зі сплатою 22,75 % річних, на строк з 02 грудня 2013 року по 02 березня 2014 року. Після закінчення дії вищевказаних договорів позивач звернуся до відповідача із заявою про повернення вкладів, вказану заяву відповідач залишив без реагування, суми вкладів не повернув, проценти не виплатив. Частиною 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно вимог ч. 3 ст. 1060 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Оскільки, вимоги ч. ч. 2, 3 ст.1060 ЦК України є однією з умов, на яких між позивачем та відповідачем укладений вищевказаний депозитний договір, суд вважає, що відповідач істотно порушив свої зобов'язання по цьому договору, фактично позбавивши останнього його права, передбаченого Законом, на повернення вкладу на першу вимогу, на що він розраховував при укладенні цього договору. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження факту повернення позивачу коштів за договором банківського вкладу та виплати відсотків, відповідачем не надано. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ТЕРРА БАНК» про повернення банківського вкладу, є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 3 654 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Враховуючи викладене,

Outcome: approved