Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувсь в суд із позовом до Старокостянтинівської міської ради про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом - на земельну ділянку загальною площею 0,0598 га для обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла [INFO] В обґрунтування позову вказав, що [INFO] померла його матір - [PERSON]. За життя остання склала на його користь заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Лавутою Т.О. 26.02.2008р., яким майно заповіла в рівних частках, йому та рідному брату - [PERSON] Останній у встановлений законом шестимісячний строк, подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини. З наведеного слідує, що він є спадкоємцем на ? частку спадкового майна після смерті матері за заповітом та на ? частку даного майна - за законом. Разом з тим, постановою нотаріуса йому було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з підстав розбіжностей у правовстановлюючих документах, а саме: невідповідність площі та лінійних промірів земельної ділянки. Так, у державному акті про право власності на земельну ділянку спадкодавця Серії [NUMBER] від 23.07.2002р. площа земельної ділянки зазначена 0,0868 га, а фактично становить 0,0598 га. Вказане унеможливлює отримання кадастрового номеру земельної ділянки, що в свою чергу стало підставою для відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні позивач підтримав позов, просив його задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача - Старокостянтинівської міської ради звернувсь до суду з письмовою заявою, про те, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення, просить справу слухати у його відсутності. Заслухавши позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ч.1 ст.1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно п.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла матір позивача - [PERSON], яка за життя склала заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Старокостянтинівського райнотокругу Лавутою Т.О. 26.02.2008р., яким майно заповіла, в рівних частках, позивачу та рідному брату позивача - [PERSON] Судом встановлено, що [PERSON]. у встановлений законом шестимісячний строк, 18.11.2013р. подав нотаріусу заяву про відмову від прийняття спадщини, тому є таким, що не прийняв спадщину після смерті [PERSON]. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина до складу якої входить в тому числі: земельна ділянка для обслуговування житлового будинку, розташована за адресою: [ADDRESS], згідно державного акту на право власності Серії [NUMBER] від 23.07.2002р. Позивач 28.03.2014р., у визначений законом шестимісячний строк, звернувся до приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавути Т.О. із заявою про прийняття спадщини після смерті матері. З вищенаведеного вбачається, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом та за законом першої черги як син спадкодавця, відповідно до положень ч.1 ст.1261 ЦК України. Разом з тим, як вбачається з постанови приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавути Т.О. №53/02-31 від 14 березня 2017 року позивачу було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій - видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку з підстав розбіжностей у правовстановлюючих документах, а саме: невідповідність площі та лінійних промірів земельної ділянки, оскільки у державному акті про право власності на земельну ділянку спадкодавця Серії [NUMBER] від 23.07.2002р. площа земельної ділянки зазначена 0,0868 га, а фактично становить 0,0598 га. Згідно положень п.4.20 Глави 10 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», видача свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, проводиться нотаріусом на підставі документів, оформлених відповідно до ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та витягу з Державного земельного кадастру. Разом з тим, позивачу було відмовлено у видачі такого Витягу, оскільки згідно із промірами на місцевості, відповідно до даних технічної документації щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) ДП «Центр Держземкадастру» Старокостянтинівського районного виробничого відділу, площа земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належала [PERSON], згідно державного акту про право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] від 23.07.2002р. не відповідає фактичному землекористуванню в частині площі та лінійних промірів земельної ділянки, а саме: площа земельної ділянки у державному акті зазначена 0,0868 га, а фактично становить 0,0598 га. З наведеного вбачається, що невідповідність площі, промірів земельної ділянки, зазначених у Державному акті спадкодавця, фактичним розмірам цієї ж земельної ділянки в натурі сталась не з вини спадкодавця, тому порушене право його спадкоємця, що полягає у неможливості через такі розбіжності, успадкувати земельну ділянку, підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права власності на успадковану ним земельну ділянку у розмірах та конфігурації, яка існує в натурі на місцевості. При цьому, суд враховує, що в натурі площа земельної ділянки є меншою, а ніж успадкована позивачем, останній погоджується із такою площею і спору відносно вказаної земельної ділянки між позивачем та власниками суміжних земельних ділянок немає. Вказані обставини підтверджуються поясненнями позивача, паспортними даними позивача, даними постанови приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу Лавути Т.О. №53/02-31 від 14 березня 2017 року, даними повідомлення ДП «Центр Держземкадастру» Старокостянтиніівського районного виробничого відділу №786 від 10.03.2017р., даними кадастрового плану, даними свідоцтва про народження позивача від 01.12.1944 р., даними заповіту від 26.02.2008р., даними державного акту про право власності на земельну ділянку Серії [NUMBER] від 23.07.2002р., даними свідоцтва про смерть [PERSON] Серія [NUMBER] від 09.10.2013р., даними спадкової справи №9/2014від 28.03.2014р. до майна померлої [PERSON] та визнаються представником відповідача. Відповідно до роз'яснень, наданих в п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30.05.2008р. за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За таких обставин, суд дійшов висновку, що слід визнати за [PERSON], [INFO] право власності в порядку спадкування за заповітом на земельну ділянку загальною площею 0,0598 га для обслуговування житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS], після смерті [PERSON], яка померла [INFO]

Outcome: approved