Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся в суд до відповідачів з зазначеним позовом. Посилався на те, що відповідно до кредитного договору № 800002512 від 01 листопада 2007 року, який був укладений між ЗАТ «Альфа-Банк» (ЗАТ «Альфа-Банк» було перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків ЗАТ «Альфа-Банк») та [PERSON], останньому було видано кредит в сумі 39000 доларів США на строк до 01 листопада 2017 року. Проте відповідачем порушено умови договору в частині повернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконуються взяті на себе зобов'язання. Станом на 01 січня 2014 року відповідачем не повернуто кредитні кошти по договору в розмірі: - 37139 доларів 17 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року складає 296853 гривні 39 копійок - заборгованість за кредитом; - 32148 доларів 78 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року складає 256965 гривень 20 копійок - заборгованість по відсотках; - 240304 долари 59 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року складає 1920754 гривні 57 копійок - пеня. Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору є укладений між ЗАТ «Альфа-Банк», [PERSON] та [PERSON] 01 листопада 2007 року іпотечний договір № 800002512-И, відповідно до якого відповідачі передали кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до пункту 6.1. зазначеного іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов'язання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору іпотеки; у інших випадках, передбачених законодавством України. У судове засідання представник позивача не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій просить розглядати справу у відсутність представника банку. Зазначив, що проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 67). Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись в порядку, передбаченому ч. 5 ст. 74 ЦПК України. Суд за письмовою згодою представника позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідач [PERSON] 01 листопада 2007 року уклали кредитний договір в сумі 39000 доларів США на строк до 01 листопада 2017 року, що підтверджується наданою суду копією кредитного договору № 800002512 (а.с. 5-8). ЗАТ «Альфа-Банк» було перейменовано у Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк», яке є правонаступником всіх прав і обов'язків ЗАТ «Альфа-Банк» (а.с. 35). Відповідно до п. 5.1. кредитного договору банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за договором у випадку істотного порушення позичальником зобов'язань за цим договором. Суд вважає, що вимоги позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Станом на день подачі позовної заяви та розгляду справи в суді відповідачем умови Кредитного договору не виконуються, кредит та відсотки за його користування не повертаються. Згідно зі ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Судом встановлено, що кредитний договір сторонами укладено в письмовій формі, зазначено його розмір та умови надання кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Сплата прострочених відсотків, комісія за розрахункове обслуговування обумовлені договором і підлягають стягненню, оскільки відповідач своєчасно не погасив суму кредиту та відсотки за користування кредитом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідач, не сплативши у вказаний в договорі строк кредит, порушив вимоги ст. 530 ЦК України відповідно до якої, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), тобто згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Станом на 01 січня 2014 року відповідачем не повернуто кредитні кошти по договору в розмірі: - 37139 доларів 17 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року складає 296853 гривні 39 копійок - заборгованість за кредитом; - 32148 доларів 78 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року складає 256965 гривень 20 копійок - заборгованість по відсотках; - 240304 долари 59 центів США, що за офіційним курсом Національного банку України станом на 01 січня 2014 року складає 1920754 гривні 57 копійок - пеня. Розрахунок загальної суми заборгованості [PERSON] по договору станом на 01 січня 2014 року наданий суду і відповідає вимогам закону (а.с. 30-31). Забезпеченням виконання [PERSON] своїх зобов'язань по кредитному договору є укладений між ЗАТ «Альфа-Банк», [PERSON] та [PERSON] 01 листопада 2007 року іпотечний договір № 800002512-И, відповідно до якого відповідачі передали кредитору в іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с. 17-18). Відповідно до пункту 6.1. зазначеного іпотечного договору іпотекодержатель набуває право звернення стягнення на предмет іпотеки у будь-якому з наступних випадків: у випадку невиконання основного зобов'язання; у випадку невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем умов договору іпотеки; у інших випадках, передбачених законодавством України. Відповідно до ч. 1 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Частиною 3 цієї статті визначено, що правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Відповідно до ч. 1 ст. 33 Закону України, «Про іпотеку» у разі невиконання або належного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Пунктом 4 ч. 2 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону. Суд відповідно до вимог ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» вважає за необхідне зазначити спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення публічних торгів. Відповідно до п. 42 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації (при цьому суд може зазначити, що початкова ціна встановлюється на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій). З урахуванням цих вимог, початкова ціна предметів іпотеки підлягає встановленню на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки під час проведення виконавчих дій при виконанні рішення суду. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 88 ЦПК України, стягненню з відповідачів також підлягає судовий збір в розмірі 3654 гривні, по 1827 гривень з кожного.

Outcome: approved