Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 05 липня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області зареєструвала шлюб з відповідачем, про що було зроблено актовий запис №119. У шлюбі у них народилося четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Позивачка, посилаючись на ст. 110 Сімейного кодексу України, просить розірвати шлюб з відповідачем, оскільки вони через жорстоке поводження останнього та вчинення ним домашнього насильства, як по відношенню до неї, так і по відношенню до дітей, припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Оскільки, 23 грудня 2019 року вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області відповідач був засудженим за ч. 2 ст. 125 КК України, а саме за заподіяння позивачці легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я, остання вважає, що їх шлюб може бути розірваним до виповнення їх сину [PERSON] одного року, так як такий втратив своє призначення. Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03 березня 2020 року вказану вище позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторони, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивачка подала заяву про розгляд справи у її відсутності, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Будь-яких інших заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , повторно виданого 11 червня 2009 року, судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] 05 липня 2005 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції Хмельницької області зареєструвала шлюб, про що було зроблено актовий запис №119 (арк. спр.4). У шлюбі у сторін народилось четверо дітей: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що стверджується даними відповідних свідоцтв про народження (арк. спр. 7-10). Вироком Нетішинського міського суду Хмельницької області від 23 грудня 2019 року затверджено угоду про примирення між потерпілим та підозрюваним від 23 грудня 2019 року, укладену між потерпілою в кримінальному провадженні №120192400800000330 [PERSON] та підозрюваним у цьому ж кримінальному провадженні [PERSON] , [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, і призначено покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень (арк. спр. 11-12). Позивачка, вказуючи на наявність підстав для розірвання шлюбу, звернулася до суду з вказаним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини з приводу припинення шлюбу, що виникли між сторонами по справі, регулюються нормами права, які містяться в главі 11 Сімейного кодексу України (далі СК України). Шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, що визначено ч. 3 ст. 105 СК України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини (ч. 2 ст. 110 СК України). Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин - факту припинення між сторонами шлюбних стосунків, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно та подальше спільне проживання лише суперечитиме інтересам останніх, що має істотне значення. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені нею в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо припинення шлюбних стосунків через жорстоке поводження відповідача та вчинення ним домашнього насильства, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів. При вирішенні спору суд застосовує норми права, які містяться в ст.ст. 105, 110, 112 СК України, та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому позові. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя та дійсні причини позову про розірвання шлюбу, суд, приймаючи до уваги наявність у подружжя чотирьох неповнолітніх дітей, не вбачає підстав для зупинення провадження по справі, в зв`язку з наданням сторонам строку на примирення. Приймається до уваги судом і та обставина, що сторони будь-якого бажання щодо примирення та збереження сім`ї не висловили, хоча мали таку можливість, зважаючи на перебування справи на розгляді в суді з 03 березня 2020 року. За вказаних обставин, суд, зважаючи на протиправну поведінку відповідача, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо позивачки, приходить висновку, що порушене право позивачки підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідача в доход держави відлягає стягненню 840 гривень 80 копійок судового збору, що відповідатиме вимогам ч. 1 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved