Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

ТОВ «ШОР ХАУС» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних нарахувань за прострочення виконання зобов`язання у розмірі 81500,52 грн. та 3% річних від простроченої суми 338807,26 грн., посилаючись на те, що 20 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «МАРФІН БАНК», яке є правонаступником за усіма правам та зобов`язанням ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ШОР ХАУС» укладено договір про відступлення банком Товариству прав вимоги за кредитним договором №366/F від 09.03.2006р., зі всіма додатковими угодами до нього, на умовах та в обсязі згідно з договором від 20 грудня 2016р. Власником права вимоги за договором є Товариство «ШОР ХАУС». Боржниками грошове зобов`язання не виконане у повному обсязі, станом на час звернення позивача до суду наявна заборгованість у розмірі 123 942,95 доларів США. Представником відповідача надано до суду свідоцтво, серії [NUMBER] про смерть відповідачки [PERSON] , що видане Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Відповідно до п.1ч.1ст.251ЦПК України,суд зобов`язаний зупинити провадження у справі у разі смерті або оголошення фізичної особи померлою, яка була стороною у справі, якщо спірні правовідносини допускають правонаступництво. Ухвалою від 23.03.2020 зупинено провадження у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «ШОР ХАУС» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних витрат та 3%річних. Ухвалою від 24.06.2020 року клопотання позивача ТОВ «ШОР ХАУС» про поновлення провадження у цивільній справі за позовною заявою ТОВ «ШОР ХАУС» до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних задоволено. Провадження у цивільній справі № 520/18169/19 за позовною ТОВ «ШОР ХАУС» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних поновлено. Представником позивача 07.10.2020 року за допомогою засобів поштового зв`язку на адресу Київського районного суду м. Одеси у справі № 520/18169/19 було подано клопотання про залучення до участі у справі правонаступника. Клопотання представника позивача задоволено, 27.10.2020 року залучено до участі у справі у якості відповідача, правонаступника померлої [PERSON] - [PERSON] . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду відзив на позовну заяву, просив відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на безпідставність та незаконність. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату час та місце розгляду справи, повідомлені належним чином Дослідивши надані докази та матеріали справи, заслухавши представників учасників процесу, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 3 червня 2016 року у справі № 520/5468/15-ц позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» задоволені у повному обсязі. Стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «Марфін Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 127 564,70 дол. США та 241 626,20 грн. Рішення суду набрало законної сили 09.09.2016 року. 20 грудня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «МАРФІН БАНК», яке є правонаступником за усіма правам та зобов`язанням ВІДКРИТОГО АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «МОРСЬКИЙ ТРАНСПОРТНИЙ БАНК» та ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ШОР ХАУС» укладено договір про відступлення банком Товариству прав вимоги за кредитним договором №366/F від 09.03.2006р. зі усіма додатковими угодами до нього на умовах та в обсязі, згідно з договором від 20 грудня 2016р. Власником права вимоги за договором є Товариство «ШОР ХАУС». Правом вимоги - право грошової вимоги на отримання всіх грошових коштів, що складають заборгованість за кредитним договором, яка на дату укладання цього договору складалася з: 127 564,70 дол. США та 241 626,20 грн., згідно з рішенням Київського районного суду м. Одеси від 03 червня 2016 року у цивільній справі № 520/5468/15-ц. Новим кредитором за кредитним договором №366/F від 09.03.2006р. з 20 грудня 2016р. є Товариство «ШОР ХАУС». Боржниками грошове зобов`язання не виконане у повному обсязі, станом на час звернення позивача до суду наявна заборгованість у розмірі123 942,95 доларів США. 12 грудня 2018 року з боку боржників [PERSON] та [PERSON] внесено на поточний рахунок ТОВ «ШОР ХАУС» по 140 000 гривень з кожної у якості часткового погашення заборгованості за рішенням Київського районного суду м. Одеси від 3 червня 2016 року у цивільній справі № 520/5468/15-ц. Тобто сума основного зобов`язання зменшилася на 280 000 грн. та складає: 127 564,70 доларів США + 241 626,20 грн. 280 000,00 грн. = = 127 564,70 доларів США 33 373,8 грн. Згідно з курсом НБУ на 18.12.2018 року (1$= 27,88 грн.), заборгованість у 33 373,8 грн. становить 1376,40 доларів США. 127 564,70 доларів США 1 376,40 доларів США = 126 188,30 доларів США. Загальний розмір заборгованості за зобов`язаннями у доларах США становить 126 188,30 доларів США 15.03.2019 року зобов`язання зменшилося на 59 973,50 грн., тобто на 2 245,35 доларів США (згідно з курсом НБУ на 15.03.2019 1$=26,71 грн.), та складає 123 942,95 доларів США. 126 188,30 доларів США 2 245,35 доларів США = 123 942,95 доларів США. Нарахування 3% річних на зобов`язання у доларах США: за період з 01.08.2016 р. по 18.12.2018 р. Сума боргу складала 127 564,70 доларів США, 3% від суми боргу складають 221 786,33 грн. за період з 18.12.2018 р. по 15.03.2019 р. Сума боргу складала 126 188,30 доларів США, 3% від суми боргу складають 22 202,17 грн. за період з 15.03.2019 р. по 21.02.2020 р. Сума боргу складає 123 942,95 доларів США, 3% від суми боргу складають 77 549,13 грн. Нарахування 3% річних на зобов`язання у гривнях за період з 01.08.2016 по18.12.2018 р. Сума боргу складає 241 626,20 грн., 3% від суми боргу складають 17 269,63 грн. Нарахування індексу інфляції на зобов`язання у гривні за період з 01.08.2016 по18.12.2018 р. Сума боргу складає 241 626,20 грн., сукупний індекс інфляції 133,73%, отже збитки від інфляції становлять: (241 626,20 грн. ? 133,73% ? 100%) 241 626,20 грн. = 81 500,52 грн. Загальна сума нарахування 3% річних та інфляційних витрат складає: 221 786,33 грн. + 22 202,17 грн. + 77 549,13 грн. +81 500,52 грн. + 17 269,63 грн. = 420 307,78 грн. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з частиною другою статті 509 ЦК України, зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Частиною п`ятою статті 11 ЦК України передбачається виникнення цивільних прав та обов`язків з рішення суду. Таким чином, на підставі рішення суду можуть виникати зобов`язання, які залежно від змісту можуть бути грошовими або негрошовими. За змістом статей 524, 533-535 та 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання, незалежно від підстав його виникнення. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. За змістом цієї норми закону, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному в постанові Верховного Суду України від 06 липня 2016 року у справі № 6-1946цс15, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), в постановах Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 459/3560/15-ц, від 11 липня 2018 року у справі № 753/23612/15-ц, від 05 вересня 2018 року у справі № 461/479/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 761/43507/16-ц. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок(ст.253 ЦК України). Відповідачами не надано доказів наявності обставин, які б перешкоджали їм виконати рішення суду і тим самим мінімізувати збитки позивача. Розрахунки позивача щодо розміру завданих збитків, викликаних невиконання рішення суду, відповідачами спростовуються, проте, не надано належних та допустимих доказів на обґрунтування заперечень щодо позову. Відповідачі не визнали позов у повному обсязі, та виступали проти його задоволення,аргументуючи сою позицію тим, що після винесення Київським районним судом м. Одеси рішення про стягнення з боржника та поручителів заборгованості за кредитними договором та штрафних санкцій порука припинилася та поручителі [PERSON] та [PERSON] не можуть нести ніякої відповідальності за невиконання зобов`язань [PERSON] . Однак наведені доводи не можуть бути прийняті до уваги з наступних причин. Велика Палата\~ \~Верховного \~Суду у\~ справі\~ №\~14-318\~цс18\~ відступила\~ від правових висновків, викладених у постановах Верховного Суду України по справі № 6-75цс14 від 26 листопада 2014 року, у справі № 6-2017цс15 від 03 лютого 2016 року та по справі № 6-1199цс16 від 06 липня 2016 року про презумпцію чинності поруки та неможливість її припинення на підставі частини четвертої статті 559 ЦК України з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, оскільки таке рішення саме по собі свідчить про закінчення строку дії договору Велика Палата Верховного Суду вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Враховуючи встановлену законодавцем правову природу поручительства та з огляду на наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості, на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки. Таким чином, наявність рішення суду, яке набрало законної сили і яким задоволені вимоги кредитора до поручителя, позбавляє кредитора права в подальшому нараховувати та стягувати з поручителя відсотки за кредитним договором (крім трьох відсотків річних та інфляційних нарахувань). Саме з вимогою про стягнення 3% річних та інфляційних нарахувань звернувся позивач до відповідачів, на підставі викладеного вимога є законною та підлягає задоволенню у повному обсязі. Загальні вимоги до змісту судового рішення викладені у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18 грудня 2009 року № 14. Згідно з п. п. 11 та 12 постанови, у мотивувальній частині рішення слід наводити дані про встановлені судом обставини, що мають значення для справи, їх юридичну оцінку та визначені відповідно до них правовідносини, а також оцінку всіх доказів, розрахунки, з яких суд виходив при задоволенні грошових та інших майнових вимог; встановлюючи наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, визнаючи одні та відхиляючи інші докази, суд має свої дії мотивувати та враховувати, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях; у мотивувальній частині кожного рішення має бути наведено також посилання на закон та інші нормативно-правові акти матеріального права (назва, стаття, її частина, абзац, пункт, підпункт закону), у відповідних випадках на норми Конституції України, на підставі яких визначено права та обов`язки сторін у спірних правовідносинах, посилання на Конвенцію та рішення Європейського суду з прав людини. Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Європейський суд з прав людини вказує, що «право на суд» було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній зі сторін. Для цілей ст.6 виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду» (рішення від 19.03.97 у справі «Hornsby v. Greece», п.40). Згідно\~зі ст. 13 ЦПК України,\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Відповідно до змісту\~ст.141 ЦПК України,\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Cудом також встановлено, позивач поніс додаткові витрати зі сплати судового збору у розмірі 4347,\~78грн., понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5300 гривень (витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які пов`язані зі справою та підготовкою до її розгляду). Право на професійну правничу допомогу гарантоване\~статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якої надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року №13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року №23-рп/2009. Дослідивши матеріали справи і докази в обґрунтування вимог на відшкодування витрат на правничу допомогу, суд дійшов висновку, що такі витрати підлягають відшкодуванню, Зі змісту акту приймання передачі наданих послуг від 05.11.2020 р., вбачається, що адвокат надавав консультації клієнту, пошук та аналіз судової практики з питань застосування у спірних правовідносинах, складав документи правового характеру, приймав участь у судових засіданнях. Згідно зі ст.133ЦПК України,\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137ЦПК України\~визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги входить до предмета доказування у справі. Розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає таку допомогу. Судом було встановлено, що позивачем понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5300 гривень (витрати на професійну правничу допомогу адвоката, які пов`язані зі справою та підготовкою до її розгляду), що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордера про сплату позивачем відповідних послуг від 10.11.2020 року, та квитанцією до прибуткового касового ордера про сплату позивачем відповідних послуг від 11.11.2020 року. Отже, вирішуючи питання про відшкодування витрат на правничу допомогу, вважає доведеним заявлений розмір витрат на правничу допомогу тадійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу адвоката у розмірі 5300 гривень.

Outcome: approved