Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася з вказаною заявою. Посилалася на ті обставини, що під час складання на її користь заповіту, у лютому 2007-го року, який складався за волевиявленням батька, [PERSON], її прізвище помилково написане як «Скрипніченко» замість «Скріпніченко», як правильно прописано на першій сторінці паспорту. Крім неї, спадкоємиці за заповітом, є ще спадкоємиця за законом - співмешканка померлого спадкодавця і мати заявниці - заінтересована особа [PERSON], яка на спадщину [PERSON] не претендує. Вказувала, що нотаріус не може видати їй свідоцтво про право на спадщину за заповітом через зазначену помилку в написанні прізвища у заповіті. Від заявника [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Зацікавлена особа [PERSON], також надала суду заяву про розгляд справи в її відсутності так як не може з`явитись в судове засідання по стану здоров`я, вимоги заявника визнає. Згідно ст. 197 ЦПК України враховуючи те, що розгляд справи проводився у відсутність сторін по справі фіксування судового процесу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, оцінивши докази у справі, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 квітня 2015 року помер [PERSON], свідоцтво про смерть серії І-ЖС №317827, видане виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 07 квітня 2015 року, актовий запис № 30. 19 лютого 2007 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем виконкому Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, зареєстрований в реєстрі за №23, яким заповів усе своє майно, що належатиме йому на день смерті [PERSON]. Заповіт складено в присутності двох свідків, обраних особисто спадкодавцем, які своїми підписами засвідчили справжність волі заповідача на розпорядження своїм майном. Свідок [PERSON] своєю заявою підтвердив, що [PERSON] згідно складеного ним заповіту заповідав спадщину своїй дочці, [PERSON], 17 лютого1977 року народження, а в тексті заповіту допущена помилка в написанні її прізвища як «Скрипніченко». Згідно свідоцтва про народження серії І-ЖС №470404, виданого Кіровською сільською радою Оріхівського району Запорізької області 10 березня 1977 року, [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], яка після укладеного шлюбу змінила прізвище на «Скріпніченко», про що свідчить відповідний запис у свідоцтві про шлюб серії І-ЖС №299368, виданим виконкомом Кіровської сільради 11.03.1995 року. За результатами зясування обставин справи та оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що написання у заповіті прізвища спадкоємиці як «Скрипніченко» є опискою посадової особи при складанні і посвідченні заповіту, у якої на час вчинення цих дій був відсутній документ, підтверджуючий правильність прізвища призначеного заповідачем спадкоємця. Наявність спору між спадкоємцями або можливість впливу на спадкові права інших спадкоємців не встановлені під час розгляду справи. Крім спадкоємиці за заповітом, спадкоємцем за законом є відповідачка - мати заявниці, [PERSON], яка на спадщину [PERSON] не претендує. Відповідно до п.12 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документа особі, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину або інших спадкових прав. Суд може встановлювати також факти належності особі заповіту. Встановлення факту належності заявниці заповіту необхідно їй для вирішення питання про оформлення за нею права власності на спадщину за заповітом. З огляду на викладене суд вважає доведеним факт належності заповіту, оскільки відповідно до ст.256 ЦПК України суд вправі встановити факт належності правовстановлюючого документа через помилку у написанні імені, по батькові або прізвища в одному із правовстановлюючих документів, якщо така помилка вже не може бути виправлена органом, який видав документ. Самостійно усунути допущену у заповіті описку посадова особа органу місцевого самоврядування позбавлена можливості, оскільки діючою інструкцією передбачене обов`язкове оговорення внесеного виправлення підписами сторін, які зазначені в документі. Заповідач за зазначеним заповітом вже помер, а тому можливість внесення виправлення в заповіт вже втрачена. На підставі викладеного,

Outcome: approved