Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

У березні 2020 р. Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідач [PERSON] заборгованість за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. В позові зазначає, що відповідач зареєстрований та проживає в квартирі [ADDRESS] , користуються послугами Концерн «МТМ», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, тому за період з 01.11.2016 по 30.10.2019 року утворилась заборгованість в сумі 25 435 грн. 59 коп., яку просить стягнути з відповідача, а також стягнути судовий збір, сплачений при подачі позовної заяви до суду. Ухвалою суду від 24.03.2020 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотань будь-якої зі сторін про інше. Відповідач [PERSON] відзиву на позовну заяву або заяв іншого змісту до суду не подала. Згідно ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої сторони про інше. Клопотань від учасників справи не надходило. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з нижченаведених підстав. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що згідно позову відповідачка [PERSON] зареєстрована та проживає в квартирі [ADDRESS] та користуються послугами Концерну «МТМ», але оплату за послуги підприємства вносить не в повному обсязі, тому за період з 01.11.2016 по 30.10.2019 року утворилась заборгованість в сумі 25 435 грн. 59 коп. Особистий рахунок № [NUMBER] відкритий на ім`я відповідачки. 13 грудня 2012 року між Концерном «МТМ» та відповідачкою [PERSON] укладено договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води. Відповідно до ст. 162 Житлового кодексу України, власник квартири приватного житлового фонду зобов`язаний оплачувати комунальні послуги. Відповідно до Статуту Концерну «Міські теплові мережі», предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, її постачання для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів та її збут, тобто Концерн «Міські теплові мережі» по відношенню до відповідача, як споживача послуг є виконавцем послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобов`язання, підстави виникнення яких були передбачені вст. 11 ЦК України, повинні виконуватися належним чином згідно умов договору, вимог ЦКУ, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. «Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630від 21липня 2005року та Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24 червня 2004 року передбачено, що надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води водовідведення здійснюється на підставі укладеного між Виконавцем та Споживачем відповідно договору. Пунктом 8 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, встановлюється, що послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. За приписами ч.ч. 1-3 ст.19 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24 червня 2004 року відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник, причому виробник послуг може бути їх виконавцем. Нормою п. 1 ч. 3 ст. 20 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» №1875-ІVвід 24 червня 2004 року закріплено, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно п. 3 ч. 2 ст. 21 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24 червня 2004 року, виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Законом України «Про житлово-комунальні послуги» № 1875-ІV від 24 червня 2004 року, споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг. В постанові від 18 березня 2019 року по справі № 210/5796/16-ц Верховний Суд зазначив, що хоча відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» такі послуги надаються виключно на договірних засадах, стаття 20 цього ж закону передбачає, що споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Тому у випадку фактичного користування житлово-комунальними послугами відсутність укладеного договору не звільняє споживача від обов`язку оплачувати такі послуги за тарифами для населення встановленими виконавчим комітетом органу місцевого самоврядування. Водночас споживач для звільнення від оплати за житлово-комунальні послуги повинен не лише не мати відповідного договору та фактично ними не користуватися, а відмовитися в установленому порядку від їх отримання. У відповідності до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21 липня 2005 року, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язань, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до довідки Концерну «МТМ» щодо заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води заборгованість відповідача за період з 01.11.2016 по 30.10.2019 року складає 25 435 грн. 59 коп. З розрахунку заборгованості видно, що відповідачкою житлово-комунальні послуги не оплачуються з 01.11.2016 року. Розмір заборгованості за надані відповідачу послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води підтверджений належними та допустимими доказами. В порядку досудового врегулювання спір між сторонами не вирішений. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На час розгляду справи надані позивачем докази та розрахунки не спростовані відповідачем, які, в свою чергу, не надав доказів щодо повної або часткової оплати заборгованості. Аналізуючи наведене суд встановив передбачені законом підстави для стягнення з відповідача суми боргу за комунальні послуги. Відповідно до ст.141 ЦПК України,з відповідача на користь позивача з підлягають стягненню витрати на оплату судового збору 1921 гр.,що підтверджено квитанцією. На підставі ст.322,525,526,629 ЦК України,ст.162 ЖК України,Закону України «Про комунальні послуги», ст.12,13,95,141,279 ЦПК України,суд-

Outcome: approved