Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-22 00:00:00

У вересні 2016 року керівник Здолбунівської місцевої прокуратури Рівненської області звернувся в суд з позовом в інтересах держави в особі Управління охорони здоровя виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину в сумі 3290 грн. 28 коп. Обгрунтовуючи вимоги, прокурор зазначив, що 10 червня 2016 року близько 20.00 год. [PERSON] перебуваючи неподалік водоймища, що розташоване по вул. Старомильська в м. Здолбунів Рівненської області під час суперечки з неповнолітнім [PERSON], яка раптово виникла на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому не менше одного удару кулаком руки в обличчя, в результаті чого заподіяв йому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоровя. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії центральної міської лікарні м. Рівне з 11.06.2016 року до 23.06.2016 року, витрати на лікування якого склали 3290 грн. 28 коп. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17.08.2016 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрите у звязку з відмовою потерпілого [PERSON] та його законного представника [PERSON] від обвинувачення. В судовому засіданні прокурор Маркова О.І. підтримала позовні вимоги з підстав зазначених в позовній заяві. Представник Управління охорони здоровя виконавчого комітету Рівненської міської ради Рівненської області в судове засідання не з'явився, надіслав до суду клопотання про підтримання позовних вимог та розгляд справи без його участі (а.с. 35). В судовому засіданні відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] просили відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своїх заперечень зазначили, що лікарня витрати на лікування потерпілого [PERSON] не понесла, оскільки ліки були придбані за кошти надані [PERSON] в сумі 15000 грн. Крім того, медицина в Україні є безоплатною, тому вимоги є безпідставними та не підлягають до задоволення. Свідок [PERSON] в своїх показаннях повідомила, що вона мати потерпілого [PERSON], отримала від [PERSON] 15000 грн. за нанесені сину тілесні ушкодження на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні дванадцять днів. Свідок [PERSON] в своїх показаннях повідомив, що від [PERSON] отримали 15000 грн. за нанесені йому тілесні ушкодження на відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши показання свідків, матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 10 червня 2016 року близько 20.00 год. [PERSON] перебуваючи неподалік водоймища, що розташоване по вул. Старомильська в м. Здолбунів Рівненської області під час суперечки з неповнолітнім [PERSON], яка раптово виникла на грунті особистих неприязних відносин, умисно наніс останньому не менше одного удару кулаком руки в обличчя, в результаті чого заподіяв йому тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості по критерію довготривалого розладу здоровя (а.с. 7), що не оспорювалося сторонами в судовому засіданні. Витрати, понесені центральною міською лікарнею м. Рівне за перебування [PERSON] на стаціонарному лікуванні у відділенні ЩЛХ з 11.06.2016 року по 23.06.2016 року (12 ліжко-днів) становить 3290 грн. 28 коп., що підтверджується копією листа Центральної міської лікарні м. Рівне від 16.08.2016 року (а.с. 8), який в судовому засіданні не був спростований. Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 17.08.2016 року кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрите у звязку з відмовою потерпілого [PERSON] та його законного представника [PERSON] від обвинувачення (а.с. 7). Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо потерпілий, а у випадках, передбачених цим Кодексом, його представник відмовився від обвинувачення у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення. До нереабілітуючих підстав (тобто тих, які не знімають підозру, але звільняють від кримінальної відповідальності) відносяться такі, які вказані в п. п. 5-7 ч. 1 ст. 284 КПК України. Тобто, кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України закрите з нереабілітуючих обставин. Відповідно до ч. 1 та 3 ст. 1206 Цивільного кодексу України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Як роз'яснено у Постанові Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування; Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого; витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Вказані обставини у своїй сукупності свідчать про наявність законних підстав для ухвалення рішення, яким позов підлягає задоволенню. На підставі\~ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved