Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-26 00:00:00

у вересні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором суборенди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у липні 2011 року між сторонами укладено договір суборенди частини нежитлової будівлі. За умовами додаткової угоди № 5 до договору суборенди сторони дійшли згоди про розірвання договору, відповідач зобов'язався провести остаточний розрахунок по оплаті орендної плати у сумі 9917,20 грн. Крім того, відповідач не здійснив компенсацію комунальних послуг та експлуатаційних витрат за червень - вересень 2012 року у сумі 879,59 грн. Позивач здійснив розрахунок інфляційних втрат та трьох процентів річних в порядку, передбаченому ст. 625 ЦК України. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за договором суборенди частини нежитлової будівлі у загальному розмірі 19819,64 грн. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, в обґрунтування чого відповідач послався на те, що на прохання своєї дружини [PERSON] зареєструвався як фізична особа - підприємець. 3a попередньою домовленістю подружжя, підприємницьку діяльність на умовах комерційного представництва за довіреністю від імені відповідача мала здійснювати його дружина. 12 вересня 2012 року відповідачем на підставі довіреності, посвідченої нотаріально, було уповноважено дружину на здійснення вій його імені дій, пов'язаних із представництвом інтересів відповідача як фізичної особи - підприємця. Відповідач стверджує, що станом на дату укладення договору, а саме 05 липня 2011 року, [PERSON] не домовлявся з позивачем про укладення договору, особисто його не підписував та не уповноважував на такі дії третіх осіб, у тому числі свою дружину. Відповідач вказує, що дізнався про існування договору, укладеного від його імені шляхом підроблення підпису, з матеріалів цивільної справи. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 05 липня 2011 року між ТОВ «Комфі Трейд» та ФОП [PERSON] укладено договір суборенди частини нежитлової будівлі № 05/07, за умовами якого позивач зобов'язався передати відповідачу в тимчасове платне користування частину нежитлової будівлі, розташовану на другому поверсі за адресою: [ADDRESS], а орендар зобов'язався вчасно та в повному обсязі сплачувати усі платежі, передбачені умовами договору. До договору суборенди сторонами підписано акт приймання-передачі нежитлового приміщення. Сторони договору суборенди неодноразово вносили зміни до умов договору, зокрема, щодо строку суборенди, розміру орендної плати, площі об'єкту оренди. 28 вересня 2012 року між сторонами укладено додаткову угоду № 5 до договору суборенди частини нежитлової будівлі, відповідно до якої сторони дійшли згоди про розірвання договору суборенди, у зв'язку з чим орендар 30 вересня 2012 року повертає орендодавцю з тимчасового платного володіння та користування об'єкт суборенди, розташований за адресою: [ADDRESS], площею 42 кв.м. Крім того, орендар зобов'язався до 30 вересня 2012 року провести остаточний розрахунок по оплаті орендної плати та інших платежів відповідно до умов договору суборенди. У відповідності до ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно з ст. 793 ЦК України договір найму будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 795 ЦК України передання наймачеві будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини) оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту починається обчислення строку договору найму, якщо інше не встановлено договором. Повернення наймачем предмета договору найму оформляється відповідним документом (актом), який підписується сторонами договору. З цього моменту договір найму припиняється. За умовами ст. 797 ЦК України плата, яка справляється з наймача будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), складається з плати за користування нею і плати за користування земельною ділянкою. Статтею 762 ЦК України передбачено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Плата за користування майном може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за користування майном встановлюється договором найму. Плата за користування майном вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 774 ЦК України передання наймачем речі у користування іншій особі (піднайм) можливе лише за згодою наймодавця, якщо інше не встановлено договором або законом. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму. До договору піднайму застосовуються положення про договір найму. Як убачається з матеріалів справи, між ТОВ «Комфі Трейд» та ФОП [PERSON] був укладений договір суборенди частини нежитлової будівлі. Факт укладення договору та виникнення договірних правовідносин підтверджений договором від 05 липня 2011 року № 05/07 та додатковими угодами до такого. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців станом на 26 серпня 2015 року ФОП [PERSON] ініціював припинення підприємницької діяльності, у зв'язку з чим відділом державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Оболонського району м. Києва здійснено державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем за її рішенням від 24 червня 2015 року. Обґрунтовуючи свої заперечення, відповідач послався на те, що він не підписував договір суборенди частини нежитлової будівлі, додаткові угоди до нього, акти приймання-передачі об'єкту суборенди. За приписами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 30 травня 2016 року призначено судову почеркознавчу експертизу з метою з'ясування, чи підписував відповідач договір суборенди частини нежитлової будівлі від 05 липня 2011 року № 05/07. У повідомленні від 21 грудня 2016 року № 12378/12379/16-32 судові експерти КНІСЕ повідомили про неможливість надання висновку судово-почеркознавчої експертизи, у зв'язку з тим, що [PERSON] не надав своїх вільних зразків підпису. У судовому засіданні відповідач не зміг пояснити суду, які саме документи (заяви, звіти), пов'язані із здійсненням підприємницької діяльності, ним підписувалися у період з 2011-2012 років. Відтак, на підтвердження своїх заперечень проти позову відповідач не надав суду належних та допустимих доказів. Представником позивача та відповідачем підписано акт звірки за договором суборенди частини нежитлової будівлі, за яким станом на 30 листопада 2012 року заборгованість відповідача за договором становить 10796,79 грн. На час розгляду справи відповідач вказану заборгованість не сплатив. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За розрахунком позивача інфляційні втрати складають 8076,00 грн. за період з жовтня 2012 року по липень 2015 року, три проценти річних - 946,85 грн. за період з 01 жовтня 2012 року по 02 вересня 2015 року. Таким чином, заборгованість відповідача перед позивачем за договором суборенди частини нежитлової будівлі становить 19819,64 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1218 грн.

Outcome: approved