Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив усунути перешкоди в користуванні належною йому на праві власності квартирою шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] та [PERSON]; також просив визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, що розташована за адресою: [ADDRESS], в зв'язку з їх відсутністю на вказаній житловій площі більше року без поважних причин. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 07 вересня 2007 року він уклав шлюб з [PERSON], від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. 2009 року відповідачі зареєструвалися в квартирі [ADDRESS], що належить позивачу [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування квартири від 02 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4477. Однак, у зв'язку з погіршенням сімейних відносин, відповідачі майже не проживали за місяцем реєстрації. У 2012 році [PERSON] забрала дитину та зникла з квартири. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На даний час у зазначеній вище квартирі, крім власника, зареєстровані: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідач разом з сином більше року не проживають за місцем реєстрації, витрат по утриманню житла не несуть, а їх реєстрація перешкоджає власнику житла у реалізації його права власності на вищевказане нерухоме майно, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду із зазначеним вище позовом. У судове засіданні позивач не з'явився, повідомлявся належним чином. До початку розгляду справи по суті від представника позивача [PERSON] надійшла заява, в якій остання позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі та слухати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. У судове засідання відповідачі [PERSON] та [PERSON] не з'явилися, про час і місце розгляду справи належним чином повідомлялися, причини неявки суду невідомі. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07 вересня 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 07 вересня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 1188 (а.с. 11). Прізвище після одруження: чоловіка - «[PERSON]», дружини - «[PERSON]». Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 13 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1057 (а.с. 12). З часу укладення шлюбу [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є позивач [PERSON], що набув зазначене нерухоме майно у власність на підставі договору дарування від 02 серпня 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 4477 (а.с. 10). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 13 березня 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що свідчить копія рішення у цивільній справі № 361/11798/13-ц (а.с. 13). На даний час у зазначеній вище квартирі, крім власника, зареєстровані, проте, фактично не проживають: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Жіночі та дитячі речі у квартирі відсутні. Вказані обставини засвідчені копіями актів обстеження житлово-побутових умов, що складені 11 грудня 2013 року, 15 січня, 28 лютого,12 березня та 17 вересня 2014 року депутатом Броварської міської ради Київської області [PERSON] (а.с. 45-49). З письмових пояснень свідків [PERSON], [PERSON], які проживають у будинку [ADDRESS], видно, що колишня дружина позивача та його син дійсно більше року за адресою реєстрації не з'являються, жіночі та дитячі речі в квартирі відсутні. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенцїі про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначене та придатне для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право володільця використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зважаючи на викладене та ту обставину, що відповідачі дійсно більше року не проживають у спірній квартирі, що підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, крім того, [PERSON] на даний час не є членом сім'ї власника квартири, тому не набула самостійного права користування нею, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо усунення перешкод [PERSON] у здійсненні права власності на квартиру [ADDRESS] та визнання [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщення квартири [ADDRESS] є обґрунтованими й підлягають задоволенню. За правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на те, що позивачем не наведено обставин порушення його прав органом, який знімає з реєстрації місця проживання осіб, оскільки за наявності відповідного судового рішення він не звертався до уповноваженого органу про зняття відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресою, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог у цій частині. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial