Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

У березні 2016р. [PERSON] звернувся до суду з уточненим та доповненим у подальшому позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Златоград» (далі - ТОВ «Златоград»), [PERSON], посилаючись на те, що 11 березня 2005р. між ним та TOB «Златоград» був укладений інвестиційний договір №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року та додаткова угода до інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року. Відповідно до пункту 1 Інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року, інвестор здійснює внесок інвестицій у вигляді особистих (позичених) коштів, а підприємство здійснює будівництво житлового комплексу «Золоте Руно» по вул. Маршала Малиновського, МН «Д», обмеженого вул. Маршала Малиновського, пров. Хвойним, вул. Багрицького та Люстдорфською дорогою. Індивідуальними об'єктами інвестування згідно інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року є дві 1-но кімнатні квартири, житлового комплексу «Золоте Руно» по вул. Маршала Малиновського, МН «Д», обмеженого вул. Маршала Малиновського, пров. Хвойним, вул. Багрицького та Люстдорфською дорогою будівельні №2 та №7, на 4-му загальному, 1-му житловому поверсі (отм.12,00м) 18 поверховому будинку, корпус «А», загальною площею 125,42 (2 х 62,71) кв.м. Згідно пункту 4.1 Інвестиційного договору зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року, сума договору та умови внесення інвестицій визначені додатковою угодою (Додаток №1), є невід'ємною частиною договору. Відповідно до пункту 1 додатку до Інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року , сума договору інвестування на момент його укладення, з урахуванням НДС, складає 37199,00 доларів США, що еквівалентно 197044,00 грн. Стверджував, що відповідно до квитанцій до прибуткових касових ордерів та довідки ТОВ «Златоград» від 17 травня 2007 року ним були повністю сплачені всі інвестиційні кошти в розмірі 197044,00 грн., що еквівалентно 37199,00 доларів США, тобто всі зобовязання за інвестиційним договором №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року він виконав. Проте TOB « Златоград», порушивши умови цього договору, жилий будинок не збудував і не ввів в експлуатацію. Позивач зазначав, що 06.08.2003р. між управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та TOB «Златоград» укладений інвестиційно-підрядний договір, відповідно якого управлінням капітального будівництва Одеської міської ради є замовником будівництва житлового комплексу «Золоте Руно», яке має відносини до будівництва зазначеного житлового комплексу. На теперішній час будівництво житлового комплексу «Золоте Руно» не закінчено, будівництво знаходиться на стадії котловану. Земельна ділянка, на якому повинен розташовуватися житловий комплекс належить місту. Вказував, що він разом з другими інвесторами звертався в TOB «Златоград» з приводу будівництва, але будівництво не проводиться, гроші не повертаються. Крім того, позивач стверджував, що звертався до управлінням капітального будівництва Одеської міської ради із заявою та листами щодо незавершеного будівництва об'єкту та гарантії інвестиційних прав інвесторам на індивідуальний об'єкт інвестування, але все безрезультатно, управління капітального будівництва Одеської міської ради не може гарантувати його інвестиційні права при ситуації, яка склалися на теперішній день. Посилаючись на порушення своїх прав позивач просив суд визнати інвестиційний договір №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року, укладений між ним та TOB «Златоград» удаваним та таким, що приховує під собою договір купівлі-продажу майнових прав на дві 1-но кімнатні квартири, житлового комплексу «Золоте Руно» по вул. Маршала Малиновського, МН «Д», обмеженого вул. Маршала Малиновського, пров. Хвойним, вул. Багрицького та Люстдорфською дорогою будівельні №2 та №7, на 4-му загальному, 1-му житловому поверсі (отм.12,00м) 18 поверховому будинку, корпус «А», загальною площею 125,42 (2 х 62,71) кв.м., визнати за ним майнові права на дві 1-но кімнатні квартири, житлового комплексу «Золоте Руно» по вул. Маршала Малиновського, МН «Д», обмеженого вул. Маршала Малиновського, пров. Хвойним, вул. Багрицького та Люстдорфською дорогою будівельні №2 та №7, на 4-му загальному, 1-му житловому поверсі (отм.12,00м) 18 поверховому будинку, корпус «А», загальною площею 125,42 (2 х 62,71) кв.м., зобовязати TOB «Златоград» закінчити будівництво двох 1-но кімнатних квартир, житлового комплексу «Золоте Руно» по вул. Маршала Малиновського, МН «Д», обмеженого вул. Маршала Малиновського, пров. Хвойним, вул. Багрицького та Люстдофською дорогою будівельні №2 та №7, на 4-му загальному, 1-му житловому поверсі (отм.12,00м) 18 поверховому будинку, корпус «А», загальною площею 125,42 (2 х 62,71) кв.м., та стягнути з TOB «Златоград» та [PERSON] в рахунок відшкодування моральної шкоди по 1000000,00 грн. Позивач, та його представник, діюча за ордером та угодою від 18 квітня 2016 року в судовому засіданні підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Златоград» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с.58). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заперечення на позов та просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с.60,62-75). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За правилом ч.1\~ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущенням. Суд вважає, правовідносини, які виникли між сторонами регулюються Законом України «Про інвестиційну діяльність», та Цивільним кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини. Судом встановлено, що 06.08.2003р. між управлінням капітального будівництва Одеської міської ради та ТОВ «Златоград» було укладено інвестиційно-підрядний договір, предметом якого є співробітництво сторін по будівництву та інвестуванню комплексу житлових будинків та нежитлового торгівельного комплексу «Золоте руно» по вул. Малиновського на перехресті з вул. Люстдорфська дорога в м.Одесі. З матеріалів справи вбачається, що 11 березня 2005р. між [PERSON] та TOB «Златоград» був укладений інвестиційний договір №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року та додаткова угода до інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року(а.с.16-19,21). Індивідуальними об'єктами інвестування згідно інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року та додаткової угоди до інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року є дві однокімнатні квартири, житлового комплексу «Золоте Руно» по вул. Маршала Малиновського, МН «Д», обмеженого вул. Маршала Малиновського, пров. Хвойним, вул. Багрицького та Люстдорфською дорогою будівельні №2 та №7, на 4-му загальному, 1-му житловому поверсі (отм.12,00м) 18 поверховому будинку, корпус «А», загальною площею 125,42 (2 х 62,71) кв.м. Згідно пункту 4.1 Інвестиційних договорів, сума договору та умови внесення інвестицій визначені додатковою угодою (Додаток №1), є невід'ємною частиною договору. Відповідно до пункту 1 додатку до Інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року та додаткової угоди до інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року, сума договору інвестування на момент його укладення, з урахуванням НДС, складає 197044,00 грн., що еквівалентно 37199,00 доларів США (а.с.21). Судом встановлено, що позивачем відповідно до квитанцій до прибуткових касових ордерів за Інвестиційним договором №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року та довідки ТОВ «Златоград» від 17 травня 2007 року була повністю сплачена сума інвестиційних коштів в розмірі 197044,00 грн., що еквівалентно 37199,00 доларів США. тобто всі зобовязання за інвестиційним договором №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року позивач виконав (а.с.22,23). Тобто, позивач виконав умови Інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року, щодо внесення інвестицій, передавши ТОВ «Златоград» 197044,00 грн. Пунктом 8.1 вищевказаного Інвестиційного договору визначені строки початку та закінчення будівництва, а саме, орієнтовним початком будівництва є червень 2004р., закінчення будівництва та здача будинку в експлуатацію грудень 2008р. З пояснень позивача наданих у судових засіданнях вбачається, що ТОВ «Златоград» не виконало умови Інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року, укладеного між ним та ТОВ «Златоград». Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідності до ч.1 cт. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 cт. 626\~ЦК України \~передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 47 Конституції України передбачено, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність», об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, в тому числі основні фонди і оборотні кошти в усіх галузях економіки, цінні папери (крім векселів), цільові грошові вклади, науково-технічна\~\~продукція, інтелектуальні цінності, інші об'єкти власності, а також майнові права. Згідно частини 5 статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність», інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій, включаючи реінвестиції та торговельні операції на території України, відповідно до законодавчих актів України. Відповідності до cт. 18 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. Умови договорів, укладених між суб'єктами\~\~інвестиційної діяльності, зберігають свою чинність на весь строк дії цих договорів і у випадках, коли після їх укладення законодавством (крім податкового, митного та валютного законодавства, а також законодавства з питань ліцензування певних видів господарської діяльності) встановлено умови, що погіршують становище суб'єктів або обмежують їх права, якщо вони не дійшли згоди про зміну умов договору. Згідно положення\~ст.19 Закону України «Про інвестиційну діяльність», з метою забезпечення сприятливого та стабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Судом встановлено, що відповідачі у справі не заперечують проти наявності у позивача прав інвестора на індивідуальні обєкти інвестування за Інвестиційним договором №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року, укладеними між ТОВ «Златоград» та позивачем, оскільки в матеріалах справи є заперечення [PERSON], колишнього директора ТОВ «Златоград», з яких вбачається, що інвестори отримали право на набуття права власності на інвестиційні обєкти після їх будівництва. Відповідачем ТОВ «Златоград» до суду не було надано жодних письмових заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Таким чином, суд вважає, що між сторонами не існує спору щодо інвестиційних прав позивача, оскільки ці права, передбачені Інвестиційним договором №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року, укладеними між ТОВ «Златоград» та позивачем, які не оскаржуються. Однією з вимог позивача є визнання інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року, укладеного між ним та ТОВ «Златоград» удаваним та таким, що приховує під собою договір купівлі-продажу майнових прав на дві однокімнатні квартири, житлового комплексу «Золоте Руно» по вул. Маршала Малиновського, МН «Д», обмеженого вул. Маршала Малиновського, пров. Хвойним, вул. Багрицького та Люстдорфською дорогою будівельні №2 та №7, на 4-му загальному, 1-му житловому поверсі (отм.12,00м) 18 поверховому будинку, корпус «А», загальною площею 125,42 (2 х 62,71) кв.м. Частиною 1 ст. 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ч. 1 ст. 202, ч. 3 ст. 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків. Отже, при розгляді даної справи, основним юридичним фактом, який підлягає встановленню це дійсна спрямованість волі сторін при укладенні інвестиційного договору та з'ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме. Відповідно до ст. 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Статтею 655 ЦК України передбачено, що за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Відповідно до п.1.1 Інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року, укладеного між позивачем та ТОВ «Златоград», інвестор [PERSON] здійснює вкладення інвестицій у вигляді власних (зайомних) грошових коштів, а ТОВ «Златоград» здійснює будівництво житлового комплексу «Золоте Руно» по вул. Маршала Малиновського, МН «Д», обмеженого вул. Маршала Малиновського, пров. Хвойним, вул. Багрицького та Люстдорфською дорогою. Індивідуальним обєктом інвестування відповідно до п.1.2 Інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року, є дві однокімнатні квартири, житлового комплексу «Золоте Руно» по вул. Маршала Малиновського, МН «Д», обмеженого вул. Маршала Малиновського, пров. Хвойним, вул. Багрицького та Люстдорфською дорогою будівельні №2 та №7, на 4-му загальному, 1-му житловому поверсі (отм.12,00м) 18 поверховому будинку, корпус «А», загальною площею 125,42 (2 х 62,71) кв.м. (а.с.16-19,21). Пунктом 3.3 Інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року, укладеного між позивачем та ТОВ «Златоград», останній зобовязувався виконати будівництво житлового комплексу та передати позивачу обєкт інвестування. Позивач свої зобовязання за цим інвестиційним договором виконав, повністю сплативши вартість обєкта будівництва. ТОВ «Златоград» зобовязання за цим договором не виконало, у визначені строки будівництво жилого будинку не закінчило, квартири за актом передачі -приймання позивачу не передало. При цьому, суд зазначає, що на протязі одинадцяти років, позивач не оскаржував інвестиційний договір, не звертався до суду з вимогами про розірвання договору або визнання його недійсним. Тобто погоджувався з його умовами та виконував свої зобовязання за цим договором. Відповідно до ст.1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Інвестиції у відтворення основних фондів і на приріст матеріально-виробничих запасів здійснюються у формі капітальних вкладень. Статтею 2 Закону України «Про інвестиційну діяльність» передбачено, що інвестиційною діяльністю є сукупність практичних дій громадян, юридичних осіб і держави щодо реалізації інвестицій. Суд вважає, що позивач не надав суду обґрунтованих доказів того, що між ним та ТОВ «Златоград» був фактично укладений договір купівлі-продажу майнових прав на обєктом інвестування замість інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року. Що стосується позовних вимог про визнання майнових прав на дві однокімнатні квартири, житлового комплексу «Золоте Руно» по вул. Маршала Малиновського, МН «Д», обмеженого вул. Маршала Малиновського, пров. Хвойним, вул. Багрицького та Люстдорфською дорогою будівельні №2 та №7, на 4-му загальному, 1-му житловому поверсі (отм.12,00м) 18 поверховому будинку, корпус «А», загальною площею 125,42 (2 х 62,71) кв.м., то суд вважає, що дані вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Майнові права є неспоживною річчю та визнаються речовими правами. Майнові права на нерухомість обєкт будівництва (інвестування) не вважаються речовими правами на чуже майно, оскільки обєктом цих прав є не чуже майно, а також не вважаються правом власності, оскільки обєкт будівництва (інвестування) не існує на момент укладення договору, а тому не може існувати й право власності на нього. Майнове право, що є предметом договору купівлі-продажу, це обумовлене право набуття в майбутньому права власності на нерухоме майно (право під відкладальною умовою), яке виникає тоді, коли виконані певні, але не всі правові передумови, необхідні й достатні для набуття речового права. Майновими визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовою частиною права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права та право вимоги. Майнове право, яке можна визначити як право очікування, є складовою частиною майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Захист майнових прав здійснюється у порядку, визначеному законодавством, а якщо такий спеціальний порядок не визначений, захист майнового права здійснюється на загальних підставах цивільного законодавства. Стаття 331 ЦК України встановила загальне правило, відповідно до якого право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. За правилами статті 392 ЦК України позов про визнання права власності може бути предявлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує її право власності. Оскільки відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності це певний юридичний механізм, з яким закон повязує виникнення в особи субєктивного права власності на окремі обєкти, то суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний обєкт та чи підлягає це право захисту відповідно до вимог цивільного законодавства. Як було встановлено, позивач виконав свої грошові зобовязання за інвестиційним договором, повністю сплативши вартість обєкта будівництва, установлену цим договором, тобто вчинив дії, спрямовані на виникнення правових передумов, необхідних і достатніх для набуття права вимоги переходу права власності на обєкт будівництва або для набуття права на майнові права на цей обєкт. Проте право власності на спірні квартири у позивача не виникли. Порядок оформлення права власності на обєкт інвестування після прийняття такого обєкта до експлуатації врегульовано чинним на час укладення інвестиційного договору Законом України від 19 червня 2003 року № 978-ІV «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» та Законом України від18 вересня 1991 року № 1560-ХІІ «Про інвестиційну діяльність». За змістом інвестиційного договору позивач отримав лише право на набуття права власності, а не саме право власності на нерухоме майно. При цьому, як було встановлено, квартири, на які позивач просить визнати майнові права не існують, оскільки будівництво житлового будинку, в якому вони повинні були збудовані, не починалося. За таких обставин, суд також не може зобовязати ТОВ «Златоград» закінчити будівництво вказаних двох однокімнатних квартир, житлового комплексу «Золоте Руно» по вул. Маршала Малиновського, МН «Д», обмеженого вул. Маршала Малиновського, пров. Хвойним, вул. Багрицького та Люстдорфською дорогою будівельні №2 та №7, на 4-му загальному, 1-му житловому поверсі (отм.12,00м) 18 поверховому будинку, корпус «А», загальною площею 125,42 (2 х 62,71) кв.м. Тому підстав для задоволення вказаних позовних вимог не вбачається. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідачів моральної шкоди, то дані вимоги також задоволенню не підлягають, оскільки між сторонами існують договірні відносини на підставі укладеного між ними інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року, умовами якого не передбачено стягнення моральної шкоди за невиконання умов договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановленні договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Вимоги Закону України «Про інвестиційну діяльність» та умови інвестиційного договору №11/03/1ИМ від 11 березня 2005 року зі змінами та доповненнями від 30 березня 2009року, не передбачають відшкодування моральної шкоди за порушення зобовязання. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Позивач, як інвалід 2 групи, відповідно до Закону України «Про судовій збір» звільнений від сплати судового збору. На підставі ст.ст. 15, 16, 23, 190, 203, 235, 331, 392 ЦК України,

Outcome: dismissed