Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

У березні 2018 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 13.06.2016 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у виді житлового будинку №11-а по вул.Шевченка в с.Сартана м.Маріуполя, який належав останній на підставі свідоцтва про право особистої власності на будівлю від 02.07.1969 року, виданого Жданівським міським відділом комунального господарства, зареєстрованого у Жданівському міському бюро технічної інвентаризації 04.07.1969 року за №1501. При зверненні до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину позивачці було відмовлено з тих підстав, що нею надано правовстановлюючий документ про право власності спадкодавця на будівлю, на якому відсутні підпис відповідальної особи та печатка юридичної установи, яка видала документ. Отримати дублікат вказаного правовстановлюючого документу або провести відповідні виправлення в ньому позивачка не має можливості, оскільки на данний момент сплинуло багато часу та організація, яка видала зазначене свідоцтво не існує. На підставі викладеного, просить визнати дійсним свідоцтво № 243 від 02.07.1969 року про право особистої власності на будівлю №11-а по вул.Шевченка в с.Сартана м.Маріуполя, видане на імя [PERSON] Жданівським міським відділом комунального господарства, на підставі рішення Приморської районної ради депутатів трудящих № 12 від 09.06.1969 року. Позивачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON], яка діє на підставі довіреності від 03.01.2018 року, в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що залишає розгляд справи на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Встановлено, що житловий будинок №11-а по вул.Шевченка в с.Сартана м.Маріуполя, належав матері позивачки [PERSON] на підставі свідоцтва про право особистою власності на будівлю № 243 від 02.07.1969 року, виданого Жданівським міським відділом комунального господарства виконавчого комітету Жданівської міської ради депутатів трудящих на підставі рішення виконавчого комітету Приморської районної ради депутатів трудящих № 12 від 09.06.1969 року. Вказане свідоцтво зареєстроване у Жданівському міському бюро технічної інвентаризації 04.07.1969 року за №1501. У 1989 році місто Жданів перейменовано в місто Маріуполь та у 1992 році с.Приморське м.Маріуполя в с.Сартана м.Маріуполя. [PERSON] є матірю позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АВ №250364, виданим 15.11.1968 року Приморською селищною радою депутатів трудящих м.Жданова, актовий запис №118. Згідно свідоцтва про смерть серії І-НО №950473, виданого 13.06.2016 року виконкомом Сартанської селищної ради Іллічівського району м.Маріуполя Донецької області, [PERSON] померла 13.06.2016 року, актовий запис №67. Відповідно до витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №45768446 від 14.11.2016 року Третьою маріупольською державною нотаріальною конторою відкрита спадкова справа після смерті [PERSON] Згідно постанови державного нотаріуса Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 27 грудня 2017 року № 3737/02-31, позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 13 червня 2016 року [PERSON] на будинок №11-а по вул.Шевченка в с.Сартана м.Маріуполя. Причиною такої відмови нотаріуса була відсутність на представленому правовстановлюючому документі на вказане спадкове майно підпису відповідальної особи та печатки юридичної установи, яка видала документ. За відсутністю у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів їй було запропоновано звернутися до суду. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Витягом з протоколу засідання виконавчого комітету Приморської селищної ради депутатів трудящих м.Жданова №12 від 09.06.1969 року «Про оформлення документів на право власності на житловий будинок №11-а по вул.Шевченка в с.Приморське за [PERSON]», підтверджується рішення про видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на вказаний будинок. Свідоцтво №243 від 02.07.1969 року про право особистої власності на будівлю №11-а по вул.Шевченка в с.Сартана м.Маріуполя, видане на імя [PERSON] Жданівським міським відділом комунального господарства, на підставі рішення Приморської районної ради депутатів трудящих № 12 від 09.06.1969 року, зареєстроване у Жданівському міському бюро технічної інвентаризації 04.07.1969 року за №1501, про що міститься відповідний запис за зворотній стороні вказаного свідоцтва. Проте вказане свідоцтво дійсно не містить підпису відповідальної особи та печатки юридичної установи, яка видала документ. Провести відповідні виправлення в ньому позивачка не має можливості, оскільки на данний момент організації, яка видала зазначене свідоцтво не існує. Таким чином, суд вважає доведеними письмовими доказами факт належності спадкодавцю домоволодіння №11-а по вул.Шевченка в с.Сартана м.Маріуполя, а єдиним спадкоємцем щодо майна померлої [PERSON] за законом є позивачка, яка має обєктивні перешкоди для оформлення своїх спадкових прав в досудовому порядку.

Outcome: approved