Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 22.08.2009 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу в них народилася донька [PERSON], [INFO]. Подружнє життя в них із відповідачем не склалося, в зв'язку з чим протягом останнього часу шлюбно-сімейні відносини між ними припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує лише формально. Причиною припинення шлюбних відносин є несумісність їхніх характерів, відсутність спільних поглядів на сімейне життя, неможливість дійти єдиної думки при вирішенні сімейних та побутових проблем. Відповідач проживає за власними інтересами, зловживає спиртними напоями, на ґрунті чого постійно вчиняв сімейні сварки та застосовував фізичне насильство відносно неї в присутності неповнолітньої дитини. Зусилля, які докладались нею для збереження сім'ї та шлюбу, виявились марними. Відповідач, нехтуючи її намаганнями зберегти сім'ю, на її зауваження та прохання не зловживати спиртними напоями та не вчиняти протиправні дії відносно неї, не реагує, і надалі продовжує проживати за власними інтересами. Матеріально сім'ю не підтримує. За таких обставин спільне проживання та примирення між ними неможливе. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, на розірванні шлюбу наполягає, причиною розірвання шлюбу зазначає несумісність характерів, відмінність поглядів на життя, зловживання відповідачем спиртними напоями. Строк для примирення просить не надавати, оскільки має намір створити іншу сім'ю, проживає з іншим чоловіком, від якого вагітна. Відповідач, належно повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, в судове засідання не прибув, про причини неявки не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності не подав. За таких обставин неприбуття відповідача в судове засідання суд розцінює як відсутність у нього інтересу до результатів розгляду справи. Крім того, суд приймає до уваги положення частини 1 статті 223 ЦПК України, якою передбачено, що неявка в судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У ході судового розгляду справи з'ясовано, що 22 серпня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Між сторонами виникли неприязні стосунки із-за відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого шлюб їхній на даний час існує лише формально, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Позивач фактично створила іншу сім'ю. Ці обставини підтверджуються дослідженими доказами: заявою позивача, свідоцтвом про шлюб серії І-БВ № 066124, свідоцтвом про народження [PERSON] серії І-БВ № 115761. Відповідно до стст. 24, 55, 56, 112 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність; суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Розірвання шлюбу не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси сторін чи інших осіб, у тому числі права та інтереси дитини, оскільки проживання дитини в сім'ї, де відсутні любов, злагода, взаєморозуміння і взаємоповага, є сварки і взаємна неприязнь між батьками, гірше впливають на дитячу психіку, ніж проживання дитини з одним із батьків, і примус батьків до спільного проживання всупереч їх волі та обставинам, що склалися, приведе до порушення прав дитини на належні умови життя, що є важливішим, ніж збереження шлюбу батьків. Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. З огляду на викладене, враховуючи те, що сторони разом не проживають та сім'я фактично відсутня, а також те, що справа розглядається в суді тривалий період часу і в сторін було достатньо часу, щоб обміркувати прийняте рішення про розірвання шлюбу, відсутність інтересу у відповідача до результатів розгляду справи, суд не вбачає підстав для надання сторонам строку для примирення. Суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Частиною 1 статті 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому, враховуючи, що позов підлягає до задоволення повністю, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати.

Outcome: approved