Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-19 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що з 24 червня 1990 року перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] [INFO] [PERSON] помер під час виконання своїх трудових обов'язків гірничого майстра підземного у ВП «Шахта ім. Дзержинського» ДП «Дзержинськсвугілля», за наслідками проведеного розслідування зазначеного нещасного випадку на виробництві комісія по розслідування нещасного випадку склала акт за формою Н-5 в якому зазначила, що причиною природної смерті [PERSON] стало загальне захворювання - ішемічна хвороба серця, яка в свої течії ускладнилось розвиток недостатності коронального кровообігу та відповідно до експертного висновку від 21 лютого 2013 року № 3 нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом і не підлягає обліку. Вважає висновки комісії по спеціальному розслідуванні нещасного випадку на виробництві невірними. Просить суд акт проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 18 годині 05 хвилин на відокремленому підрозділ «Шахта ім. Дзержинського» Державного підприємства «Дзержинськвугілля» з [PERSON] по формі Н-5 скасувати та зобов'язати комісію по проведенню спеціального розслідування даного нещасного випадку скласти новий Акт по формі Н-5 та по формі Н-1. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 08 листопада 2013 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Територіального управління Державної служби гірничого нагляду та промислової безпеки України у Донецькій області, третя особа - ДП «Дзержинськвугілля», про визнання акту по формі Н-5 недійсним відмовлено. Не погодившись з рішенням суду, позивач принесла апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення її позовних вимог, посилаючись на порушення, або неправильне застосування судом норм матеріального права, неповне з'ясування обставин справи, невідповідальність висновків суду обставинам справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилалась на те, що суд першої інстанції у своєму рішенні послався на Порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1112 від 25 серпня 2004, який втратив чинність та не врахував положення ст.22 Закону України «Про охорону праці». Представник позивачки в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Представник відповідач ТУ Держгірпромнагляду у Донецькій області в судове засідання не з'явися, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності (а.с. 59-60). Представник третьої особи ДП «Дзержинськвугілля» в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив її відхилити. Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутність відповідача, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача, представника третьої особи, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду підлягає скасуванню з ухвалення нового про відмову у задоволені позову з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного. Згідно ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повного всебічного з'ясування обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, якій були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставини, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що вимоги про визнання недійсним акту по формі Н-5 та зобов'язання комісії по проведенню спеціального розслідування нещасного випадку скласти новий акт по формі Н-5 та акту по формі Н-1 є безпідставними та необґрунтованими, оскільки відсутні правові підстави для визнання недійсним акту по формі Н-5 від 01 березня 2013 року у зв'язку відсутністю висновків повторного (додаткового) розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 18 годині 05 хвилин на відокремленому підрозділі «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» ДП «Дзержинськувугілля» з гірничим майстром підземним [PERSON] з тих підстав, що відповідно до Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 повноваженнями щодо скасування висновків спеціальної комісії, що відображається у відповідних актах, наділено лише керівника Держнаглядохоронпраці або його територіальні органи, за умови попереднього призначення та проведення повторного додаткового розслідування нещасного випадку. Проте погодитись з таким висновком неможливо з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 червня 2000 року (а.с. 7). [PERSON] перебував у трудових відносинах з відокремленим підрозділом «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» ДП «Дзержинськвугілля» працюючи на посаді гірничого майстру підземного (а.с. 9). [INFO] у 2-гу зміну о 14 годині 00 хвилин в.о. заступника начальника дільниці № 41-1146м [PERSON] був виданий наряд на ведення гірничих робіт на дільниці 41-1146м гірничому майстру дільниці 41-1146м [PERSON] - контроль стану охорони праці, керівництво ведення робіт на дільниці у зміні. У началі зміни гірничий майстер [PERSON] обстежив робочі місця та надав дозвіл на ведення робіт. Під час очікування партії порожняку в присутності електрослюсаря [PERSON] [PERSON] відчув себе погано та втратив свідомість. Після виклику та прибуття підземної медсестри реанімаційної протишокової групи 1-го воєнізованого гірничорятувального загону констатувала смерть [PERSON] Відповідно до довідки причиною смерті стало хронічне захворювання - хронічне захворювання - хронічна ішемічна хвороба серця (а.с. 8, 18). Наказом Територіального управління Держгірпромнагляду у Донецькій області від 29 січня 2013 року № 186 утворена спеціальна комісія. Відповідно до висновків комісії викладених у акті проведення спеціального розслідування нещасних випадків, що стався [INFO] о 18 годині 05 хвилин на відокремленому підрозділі «Шахта ім. Дзержинського» (по формі Н-5) складеного 01 березня 2013 року, затвердженого Першим заступником ТУ Держгірпромнагляду у Донецькій області 04 березня 2013 року, вбачається, що згідно п.16 підпункту 6 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 та експертного висновку від 21 лютого 2013 року № 3 нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, не підлягає обліку. Причиною природною смертю, явилось смерть від загального захворювання гірничого майстра підземного [PERSON] викликаний загальним хронічним захворюванням - хронічною ішемічною хворобою серця, яка в свій течії ускладнилася розвитком недостатності коронарного кровообігу, таким чином згідно експертного висновку раптова смерть [PERSON] не пов'язана з дією шкідливих та небезпечних умов праці та виробництві (а.с. 10-17). З експертного висновку № 3 від 21 лютого 2013 року виданого ДП «НДІ МЕП Донбасу та вугільної промисловості (м. Донецьк) МОЗ України», вбачається що раптова серцева смерть [PERSON] не пов'язана з впливом шкідливих та небезпечних факторів виробництві, та як слідство даний нещасний випадок не пов'язаний з виробництвом, а тому такий випадок не потребує складання акту по формі Н-1 (а.с. 19). Також судом першої інстанції встановлено, що по факту смерті, який стався на 96 пікеті (ПК-96) 3-го східного польового штреку горизонту 1146 м, дільниці 41-1146м з гірничим майстром підземним [PERSON], ні повторне чи додаткове розслідування у встановленому законом порядку не призначалось та не проводилось. Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 171 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен проводити розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві відповідно до порядку, встановленого Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч.6 ст.13 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності», встановлено, що факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». Відповідно до ст.22 Закону України «Про охорону праці» роботодавець повинен організовувати розслідування та вести облік нещасних випадків, професійних захворювань і аварій відповідно до положення, що затверджується Кабінетом Міністрів України за погодженням з всеукраїнськими об'єднаннями профспілок. За підсумками розслідування нещасного випадку, професійного захворювання або аварії роботодавець складає акт за встановленою формою, один примірник якого він зобов'язаний видати потерпілому або іншій заінтересованій особі не пізніше трьох днів з моменту закінчення розслідування. У разі відмови роботодавця скласти акт про нещасний випадок чи незгоди потерпілого з його змістом питання вирішуються посадовою особою органу державного нагляду за охороною праці, рішення якої є обов'язковим для роботодавця. Рішення посадової особи органу державного нагляду за охороною праці може бути оскаржене у судовому порядку. Процедуру проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій, що сталися з працівниками на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності або в їх філіях, представництвах, інших відокремлених підрозділах, визначена та регулюються Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232, яка набрала чинності 01 січня 2012 року, тобто вищезазначений Порядок був діючим на час нещасного випадку що стався з [PERSON] [INFO]. Але ці обставини судом першої інстанції були залишені поза увагою, при ухваленні оскаржуваного рішення суд першої інстанції помилково застосовував до спірних правовідносин положення викладені у Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112, який втратив чинності з 01 січня 2012 року, доводи апеляційної скарги в цій частині є обґрунтованими. Між сторонами склалися правовідносини, які регулюються КЗпП України, Законами України «Про охорону праці», «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» та Порядком проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011 року № 1232 (далі - Порядок). Відповідно до п.7 Порядку, розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків. Відповідно до п.14 Порядку, комісія зобов'язана протягом трьох робочих днів з моменту її утворення: обстежити місце настання нещасного випадку, одержати письмові пояснення потерпілого, якщо це можливо, опитати осіб - свідків нещасного випадку та причетних до нього осіб; визначити відповідність умов праці та її безпеки вимогам законодавства про охорону праці; з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку; вивчити первинну медичну документацію (журнал реєстрації травматологічного пункту лікувально-профілактичного закладу, звернення потерпілого до медичного пункту або медико-санітарної частини підприємства, амбулаторну картку та історію хвороби потерпілого, документацію відділу кадрів, відділу (служби) охорони праці тощо); визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом; установити осіб, які допустили порушення вимог законодавства про охорону праці, а також розробити план заходів щодо запобігання подібним нещасним випадкам; скласти у п'яти примірниках акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-5 (далі - акт за формою Н-5) згідно з додатком 3 та акт про нещасний випадок, пов'язаний з виробництвом, за формою Н-1 (далі - акт за формою Н-1) згідно з додатком 4 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом) і передати їх роботодавцеві для затвердження. Акти за формою Н-5 і Н-1 підписуються головою та всіма членами комісії. У разі незгоди із змістом акта член комісії підписує його з відміткою про наявність окремої думки, яку викладає письмово і додає до акта за формою Н-5 як його невід'ємну частину. У разі коли нещасний випадок визнаний комісією таким, що не пов'язаний з виробництвом, складається акт за формою Н-5. У підпункті 6 пункту 16 Порядку визначені обставини, за яких нещасні випадки не визнаються такими, що пов'язані з виробництвом, одними із таких є: природна смерть, смерть від загального захворювання або самогубства (крім випадків, зазначених у пункті 15 цього Порядку), що підтверджено висновками судово-медичної експертизи та/або відповідною постановою про закриття кримінального провадження. Підпунктом 18 п.15 Порядку, визначено, що раптове погіршення стану здоров'я потерпілого або його смерті під час виконання трудових (посадових) обов'язків внаслідок впливу небезпечних чи шкідливих виробничих факторів та/або факторів важкості чи напруженості трудового процесу, що підтверджено медичним висновком**, або якщо потерпілий не пройшов обов'язкового медичного огляду відповідно до законодавства, а робота, що виконувалася, протипоказана потерпілому відповідно до медичного висновку є обставиною, за якою нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1. Пунктом 36 Порядку визначено, що нещасні випадки із смертельними наслідками підлягають спеціальному розслідуванню. Спеціальне розслідування нещасних випадків, що спричинити тяжкі наслідки, у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого, проводиться за рішенням Держгірпромнагляду або його територіальних органів залежно від характеру і ступеня тяжкості травми. У п.38 Порядку визначено, що спеціальне розслідування нещасного випадку (крім випадків, передбачених пунктом 39 цього Порядку) проводяться комісією із спеціального розслідування нещасного випадку (далі - спеціальна комісія), утвореною територіальним органом Держгірпромнагляду за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку, у разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (події) за погодженням з органом, представники яких входять до її складу. До складу спеціальної комісії входять: посадова особа територіального органу Дердгірпромнагляду (голова комісії); представник Фонду за місцезнаходженням підприємства або за місцем настання нещасного випадку в разі, коли нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; представник органу управління підприємства або місцевої держадміністрації у разі, коли зазначений орган відсутній або нещасний випадок стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, або внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; представник роботодавця або роботодавець (у виняткових випадках); представник первинної організації профспілок незалежно від членства потерпілого в профспілці (у разі наявності на підприємстві кількох профспілок - представник профспілки, членом якої є потерпілий, а у разі відсутності профспілки - уповноважена найманими працівниками особа з питань охорони праці); представник профіспілкового органу вищого рівня або територіального профоб'єднання за місцем настання нещасного випадку; представник закладу державної санітарно-епідеміологічної служби, який здійснює санітарно-епідеміологічний нагляд за підприємством, або такого закладу за місцем настання нещасного випадку, якщо він стався з фізичною особою - підприємцем чи особою, що забезпечує себе роботою самостійно, у разі розслідування випадку гострого професійного захворювання (отруєння). Визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом є обов'язком спеціальної комісії відповідно до п.42 Порядку. У відповідності до п.47 Порядку, за результатами спеціального розслідування складаються акти за формою Н-5 і Н-1 (у разі, коли нещасний випадок визнано таким, що пов'язаний з виробництвом), а також оформляються інші матеріали спеціального розслідування, зазначені у пунктах 50 і 51 цього Порядку. Вимогами ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувшись до суду з вимогами про скасування акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався [INFO] о 18 годині 05 хвилин на відокремленому підрозділі «Шахта ім. Ф.Е. Дзержинського» ДП «Дзержинськувугілля» від 01 березня 2013 року по формі Н-5 та зобов'язання комісію по проведенню спеціального розслідування даного нещасного випадку просив скласти новий акт по формі Н-5 та акт по формі Н-1. Враховуючи, що предмет заявлених позовних вимог переважним чином стосується прав та обов'язків комісії із спеціального розслідування нещасного випадку, яка є колегіальним органом та складається з голови та членів комісії, які є посадовими особами та представниками органів, закладів та установ, які участь у розгляді справи в якості відповідачів не приймали, апеляційний суд позбавлений можливості у повній мірі з'ясувати всі обставини справи. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їхні права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, установлених цим кодексом. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.2 постанови від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до статті 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до статті 8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Відповідно до ч.6 ст.130 ЦПК України, якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному частиною третьою цієї статті, суд вирішує питання про склад осіб, які братимуть участь у справі. Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Розглядаючи справу суд першої інстанції в порушення ст.33 ЦПК України не обговорив питання про залучення до участі у справі в якості співвідповідачів: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Дзержинську, ДП «Дзержинськвугілля» та інші органи представники яких повинні входити до складу спеціальної комісії відповідно до п.38 Положення і цими діями обмежив їх у правах, встановлених ст.31 ЦПК України, порушивши принцип здійснення судочинства на засадах змагальності сторін. Суд першої інстанції, не роз'яснив позивачу право звернутись до суду з клопотанням у порядку ст.33 ЦПК України, та не залучив до участі у справі в якості співвідповідачів: відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Дзержинську, ДП «Дзержинськвугілля» та інші органи представники яких повинні входити до складу комісії із спеціального розслідування нещасного випадку, а суд апеляційної інстанції в межах своїх повноважень, не має права залучити таких осіб до участі у справі на стадії апеляційного провадження, навіть зі згоди осіб, які беруть участь у справі. Оскільки порушення норм процесуального права призвело до неправильного вирішення справи, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову. Згідно ч.1, ч.2 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачу пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачу - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачу відмовлено. Відповідно до ч.5 ст.88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове рішення, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Оскільки правові підстави для задоволення позову відсутні, то і відсутні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат.

Outcome: partial