Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У березні 2017 [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, а саме автомобіля, шляхом передачі його у власність відповідачу зі стягненням з нього 2/3 частки його вартості на користь її та доньки. Такі вимоги позивач мотивувала тим, що з 28.08.2004 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від\~якого у них народилась донька [PERSON],[INFO]. Перебуваючи у шлюбі, 30 листопада 2013 року за спільні кошти сторони придбали автомобіль [NUMBER],2013 року випуску, який зареєстрували за відповідачем. Вартість автомобіля становила 120\~000,00 грн. Після розірвання шлюбу між сторонами спірний автомобіль залишився в користуванні відповідача,донька сторін перебуває на утриманні позивача. Рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 08 листопада 2016 року шлюб розірвано. При покупці автомобіля були вкладені кошти з її двох особистих депозитних рахунків, подарований її матір'ю після продажу її будинку. Відповідач активно використовує автомобіль в особистих цілях. Добровільно поділити майно відмовляється,у звязку з чим вона звернулась з даним позовом. Позивач в судове засідання не прибула,будучи належним чином сповіщеною про день та час розгляду справи,не заперечує проти розгляду справи заочно,надавши заяву про розгляд справи в її відсутність( а.с.74). Відповідач в судове засідання не зявився,будучи належним чином сповіщеним про день та час розгляду справи,надавши заяву про розгляд справи в його відсутність, зазначивши, що позов визнає частково, оскільки вимога в частині стягнення 2/3 частини автомобіля суперечить закону,погоджується сплатити грошову компенсацію половину вартості автомобіля у сумі 60\~000,00 гривень. ( а.с.). Відповідно до ст. 197 ЦПК України в зв'язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача і за наявними у справі доказами. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного: Судом встановлено, що з 28.08.2004 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням Приазовського районного суду Запорізької області від 08.11.2016 року розірвано. Від шлюбу у сторін 16.06.2011року народилася донька,[PERSON], що вбачається зі свідоцтва серії І-НО № 395011. 30 листопада 2013 року [PERSON] у період шлюбу з [PERSON]В придбали автомобіль [NUMBER],2013 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії САТ 554321). 30.11.2013 року право на вказаний автомобіль зареєстровано за [PERSON], що вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 554321. Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1\~ст. 65 СК України\~дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. У випадку коли договір, який укладається одним із подружжя потребує нотаріального посвідчення або державної реєстрації, а також договір стосовно цінного майна, то в такому випадку згода на вчинення такого договору іншим із подружжя, відповідно до вимог ч. 3\~ст. 65 СК України, має бути подана письмово. Майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. (ст. 372 ЦК України). Спірний автомобіль належить сторонам у справі на праві спільної сумісної власності подружжя. У п.30 постанови Пленуму №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» Верховний Суд України надав розяснення, що у випадку самостійного розпорядження майном і на свій розсуд одним із подружжя і не в інтересах сімї, таке майно або його вартість враховується при поділі. За обставин, коли права позивача на спірний автомобіль є доведеними і вона ставить питання лише про стягнення грошової компенсації за належну їй частку, відчуження автомобіля відповідачем іншій особі не є перешкодою для задоволення таких позовних вимог. Враховуючи викладене, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в частині стягнення грошової компенсації 1/2 частки автомобіля на користь позивача, виходячи із вартості за яку його було придбано згідно підтвердження відповідачем вартості автомобіля, про що останній виклав в письмових поясненнях та і заяві про розгляд справи в його відсутність. (а.с.) Щодо вимог позивача про збільшення її частки у цьому автомобілі з урахуванням інтересів спільної дитини сторін, яка перебуває на утриманні позивача, то в даному випадку нею не надано доказів на підтвердження того, що вона для захисту інтересів дитини, вичерпала всі способи, передбачені сімейним законодавством і які не дали позитивних результатів. На підставі викладеного,

Outcome: partial