Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У вересні 2009р. [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з уточненим та доповненим позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: виконавчий комітет Одеської міської ради, Одеська міська рада, посилаючись на те, що вони є власниками житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по [ADDRESS]. Позивачі зазначали, що по сусідству з ними проживає відповідач у справі, який разом із своєю колишньою дружиною [PERSON] у 1971р. на самовільно зайнятій земельній ділянці, без відповідних дозвільних документів збудували житловий будинок, що розташований по [ADDRESS]. У 1974р. на тій самій земельній ділянці подружжя [PERSON] самовільно збудували ще однин житловий будинок, який через свої розміри закриває вихід з їх первинного житлового будинку. Згодом подружжя [PERSON] розірвало шлюб та розділило їх сумісно нажите майно. Житловому будинку, який будувався першим, разом із земельною ділянкою площею 109 кв.м. було присвоєно №60 та ця новоутворена садиба залишилася у користуванні [PERSON], а другий житловий будинок разом із земельною ділянкою площею 215 кв.м., якому було присвоєно №58 залишився у користуванні [PERSON] Стверджували, що новоутворена садиба [PERSON], під інвентаризаційним №60 була навмисно позбавлена прямого виходу на [ADDRESS] через забудову фасаду будинком №58, у зв'язку із чим родинна [PERSON] почала привласнювати землі суміжного землевласника [PERSON] шляхом самовільної забудови господарськими спорудами частини земельної ділянки [PERSON] Здійснення відповідачем самовільного будівництва кам'яної вигрібної ями, двох кам'яних літніх кухонь, кам'яного гаражу, влаштування металевого навісу, засадження земельної ділянки кущами та деревами призвело до неможливого руху автотранспорту до садиби [PERSON] та [PERSON] з [ADDRESS] і неможливого проживання [PERSON] та [PERSON] у власному житловому будинку. 21 листопада 1991р. [PERSON] отримав від КП «ОМБТІ та РОН» на своє ім'я інвентаризаційні відомості садиби [ADDRESS] з земельною ділянкою площею 312 кв.м., куди були включені фасадні землі [PERSON] Позивачі зазначали, що заволодіння родиною [PERSON] землями [PERSON] відбувалось під час перебування останньої у лікарні та після цих подій земельна ділянка [PERSON] була зменшена у площі з 634 кв.м. до 368 кв.м. Посилаючись на те, що вказані обставини порушують їх права, [PERSON] просив суд зобов'язати винести рішення про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, яка розташована за адресою: [ADDRESS], шляхом зобов'язання [PERSON] за свій власний рахунок демонтувати з зазначеної земельної ділянки наступні будівельні споруди: літ. «А» - житло, літ. «Б» - гараж, літ. «В» - вбиральня, літ. «Г» - котельня, збудовані [PERSON] та яким присвоєно інвентаризаційний [ADDRESS], відображених в інвентаризаційних відомостях БТІ від 07.10.1994р., які своїм розташуванням не тільки займають ділянку позивача а й відрізають його домоволодіння [ADDRESS]. У разі відмови [PERSON] демонтувати зазначене самочинне будівництво, дозволити [PERSON], за власний рахунок, його демонтувати, з подальшим стягненням з [PERSON] усіх витрат пов'язаних з демонтажем вказаного будівництва.. В ході розгляду справи позивачка [PERSON] померла. У зв'язку із смертю [PERSON], в якості її правонаступника, ухвалою суду від 19.06.2014р. було залучено [PERSON], який є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] (т.2 а.с.69). Крім того, ухвалою суду від 19.06.2014р. до участі у справі в якості третьої особи було залучено [PERSON] (т.2, а.с.70). Позивач [PERSON], в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON], діюча на підставі довіреності від 27.01.2012р. у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити в їх задоволенні. Крім того, від відповідача [PERSON] до суду надійшли письмові заперечення на позов, якими він також просив суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] (т.2 а.с.34,35). Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином (т.2 а.с.163). Представники виконавчого комітету Одеської міської ради та Одеської міської ради в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином (том. 2 а.с.200,201) Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторін, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] була власником жилого будинку [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0634 га, на якій розташований цей будинок (т.1 а.с 26). Встановлено, що відповідно до договору дарування від 05.12.2003р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], остання подарувала [PERSON] земельну ділянку площею 0,0634 га, що знаходиться по [ADDRESS] (т.1 а.с.27). Відповідно до рішення Одеської міської ради народних депутатів від 06.01.1994р. [PERSON] була надана земельна ділянку площею 634 км.м. у постійне користування для обслуговування житлового будинку и господарських споруд по [ADDRESS] (в теперішній час пров. [ADDRESS]). З тексту зазначеного рішення вбачається, що до складу вищевказаної земельної ділянки входить площа проїзду, довжина та ширина якого складає 22 м. та 3,6 м. (а.с.37). Згодом, 31.12.2002р. на зазначену земельну ділянку площею 0,0634га, на ім'я [PERSON] Одеською міською радою був виданий Державний акт на право приватної власності на землю серії РІ №467160 (т.2 с.а.38). Встановлено, що 26.05.2010р. [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла [PERSON] (т.2 а.с.16). [INFO]. [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть (т.2 а.с.32). Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно за заповітом, а саме на житловий будинок [ADDRESS], який належав [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок від 11.08.1994р. та на грошові кошти. Спадкоємцем за заповітом є [PERSON], який своєчасно прийняв спадщину, шляхом звернення у встановлений законом строк до П'ятої одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. 25 квітня 2014р. державний нотаріус П'ятої одеської державної нотаріальної контори видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадщина, на яку видане це свідоцтво складається з: житлового будинку під [ADDRESS], та надвірних споруд літерами: «Б», «Г», «Д», «К» - сараї, «б» - погріб з шийкою, «В» - літня кухня, «И» - вбиральня, «З» - душ, №1-3 - огорожа, І - вимощення (т.2 а.с.33). Встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї та прописку (т.2 а.с.93). Будинок [ADDRESS] розташований на земельній ділянці площею 0,0368 га, яка належить [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 10.04.2008р. №966449 (т.2 а.с.143). Як вбачається з матеріалів справи житловий будинок садибного типу за адресою: м.Одеса, [ADDRESS] був збудований [PERSON] та [PERSON] до 31.12.2008р. без дозволу на виконання будівельних робіт. Судом встановлено, що 21.10.2010р. на підставі звіту про технічне обстеження будівництва, Управлінням архітектури та містобудування Одеської міської ради було надано висновок №188/10-М про можливість введення в експлуатацію будівництв, розміщених за адресою: [ADDRESS], та було погоджено введення в експлуатацію житлового будинку літ. А, а, а-1, гаражу під літ. «Б», котельні під літ «Г», вбиральні під літ. «В», розташованих за адресою: [ADDRESS], загальною площею 106,70кв.м. (т.2 а.с.94-95). Відповідно до висновку №188/10-М громадяни [PERSON] та [PERSON] без погоджувальної проектної документації збудували одноповерховий житловий будинок (літ. А,а,а1), гараж (літ. Б), вбиральню (літ.В) та котельню (літ.Г). 24 грудня 2010р. Малиновською районною адміністрацією Одеської міської ради було розглянуто звернення [PERSON] щодо погодження прийняття в експлуатацію домоволодіння за адресою: м.Одеса, [ADDRESS] та враховуючи надані документи було прийнято рішення №997/01-06 погодити прийняття в експлуатацію житлового будинку літ. «А,а,а-1», гаражу літ. «Б», котельні літ. «Г», вбиральні літ. «В», розташованих за вищевказаною адресою та видати [PERSON] довідки про погодження прийняття в експлуатацію домоволодіння (т.2 а.с.89). 06 січня 2011р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області на ім'я [PERSON] було видано сертифікат відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам ОД 002786, яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом об'єкта житлового будинку літ. «А», загальною площею 80,90 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: літ. «Б» - гараж, літ. «Г» - котельня, літ. «В» - вбиральня (т.2 а.с.46). На підставі сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам та правилам від 06.01.2011р. Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області було прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом об'єкт: житловий будинок літ. «А», загальною площею 80,90 кв.м. з господарськими будівлями та спорудами: літ. «Б» - гараж, літ.«Г»-котельня, літ.«В»- вбиральня, за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч.1,2,4 ст.30-1 Закону України «Про планування і забудову територій», прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів здійснюється на підставі сертифіката відповідності, який видається інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю з урахуванням частини четвертої цієї статті. Сертифікат відповідності-документ, що засвідчує відповідність закінченого будівництвом об'єкта проектній документації, державним будівельним нормам, стандартам і правилам. Прийняття в експлуатацію збудованих до 31.12.2008р. без залучення підрядних організацій приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, які споруджувалися без дозволу на виконання будівельних робіт, здійснюється інспекціями державного архітектурно-будівельного контролю за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади з питань будівництва та архітектури, за наявності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою, на якій розміщений такий об'єкт. Згідно технічного паспорту, виготовленого 07.10.1994р. житловий будинок за адресою: м.Одеса, [ADDRESS], був збудований до 31.12.2008р. без дозволу на виконання будівельних робіт. Таким чином, прийняття в експлуатацію житлового будинку за адресою: м.Одеса, [ADDRESS], здійснювалось відповідно до вимог ч.4 ст. 30-1 Закону України «Про планування і забудову території» (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), тобто за результатами технічного обстеження будівельних конструкцій та інженерних мереж таких об'єктів у порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади з питань будівництва та архітектури, за наявності документа, що засвідчує право власності чи користування земельною ділянкою на якій розміщений такий об'єкт. Крім того, механізм та умови прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених забудовниками-фізичними особами у період з 5 серпня 1992р. до 1 січня 2008р. без дозволу на виконання будівельних робіт, на підставі заяви про прийняття в експлуатацію, яку подано до 31 грудня 2010року встановлює Тимчасовий порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом приватних житлових будинків садибного типу, дачних та садових будинків з господарськими спорудами і будівлями, споруджених без дозволу на виконання будівельних робіт, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 9 вересня 2009року №1035. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом про визнання незаконним та скасування сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам і правилам від 06.01.2011р. ОД №002786 та розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.12.2010р. №997/01-06 (т.2 а.с.196-199). Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2014р. було відмовлено у задоволені позову [PERSON] до Інспекції ДАБК в Одеській області, Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання незаконним та скасування рішень, а саме розпорядження Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради від 24.12.2010р. №997/01-06 та сертифікату відповідності державним будівельним нормам, стандартам і правилам від 06.01.2011р. ОД №002786 (т.2 а.с.196-199). Згідно ч.15 ст.29 Закону України «Про планування і забудову територій», здійснення будівельних робіт на об'єктах містобудування без дозволу на виконання будівельних робіт або його перереєстрації, а також здійснення не зазначених у дозволі будівельних робіт вважається самовільним будівництвом і тягне за собою відповідальність згідно із законом. За положенням частин 1,4,7 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинним будівництвом , якщо вони збудовані або будуються на земельні ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це не порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Аналіз наведеної норми свідчить про те, що критеріями самочинного будівництва є: будівництво на земельній ділянці, яка не відведена для цієї мети, будівництво, здійснене без дозволу або проекту, будівництво, здійснене з порушенням норм і правил. Під самочинним будівництвом слід розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості (ст.9 Закону України від 20 травня 1999року «Про архітектурну діяльність»), в тому числі спорудження без дозволу органу місцевого самоврядування нового житлового будинку замість зруйнованого на раніше відведеній особі земельній ділянці, переобладнання нежитлової будівлі в житлову. Будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об'єкта нерухомості здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів у порядку, визначеному статтею 24 Закону України «Про планування і забудову територій» (ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність»). Згідно зі ст.9 Закону України «Про архітектурну діяльність», будівництво об'єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил, місцевих правил забудови населених пунктів. Відповідно до ч.ч.4,7 ст.376 та ст.391 ЦК України орган місцевої влади чи місцевого самоврядування мають право вимагати знесення самочинно збудованої будівлі, в разі якщо вона збудована на його земельній ділянці, або якщо вона збудована на земельній ділянці, яка виділена забудовнику для цієї мети, але з відступленням від проекту чи з порушенням будівельних норм і правил, або якщо таке будівництво порушує право інших осіб, в разі неможливості його перебудувати або відмови особи, яка його здійснила, перебудувати будівлю. Зі змісту постанови Одеського окружного адміністративного суду від 23.06.2014р. вбачається, що на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серіїї №966449 від 10 квітня 2008р., [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,0368 га, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Цільове призначення земельної ділянки-для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Тобто, земельна ділянка площею 0,0368 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] була надана [PERSON] у встановленому порядку під уже збудоване нерухоме майно. Таким чином, твердження позивача про те, що нерухоме майно, розташоване за адресою: [ADDRESS] є самочинним, не відповідають дійсності і спростовуються матеріалами справи. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до діючого законодавства позивач, як власник суміжної земельної ділянки та будинку має право вимагати знесення самочинно збудованої будівлі в разі, якщо цим будівництвом порушено їх право. Судом встановлено, що будівельні споруди: літ. «А» - житло, літ. «Б» - гараж, літ. «В» - вбиральня, літ. «Г» - котельня, за адресою: [ADDRESS], які позивач просить знести, як самочинні, збудовані [PERSON] та прийнятті ним в експлуатацію в установленому законом порядку, а тому є об'єктом захисту державною відповідно до ст. 41 Конституції України, згідно якої ніхто не може бути позбавлений права власності. Суд вважає, що позивач не довів в судовому засіданні обставини на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. За таких обставин суд прийшов до висновку, що підстав для задоволення позовних вимог не встановлено і в задоволенні позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. Оскільки [PERSON] є інвалідом 2 групи, то він звільнений вид сплати судового збору відповідно Закону України «Про судовій збір» (т.1 а.с.5).

Outcome: dismissed