Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-18 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визнання членом сім`ї наймача, визнання права постійного користування житловим приміщенням, зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що його діду [PERSON] , який помер у 2006 році за його життя на підставі відповідного ордеру на жиле приміщення було надано у користування квартиру [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 20.09.2006 р. № 473 згідно виписки з протоколу № 12 від 17.08.2006 р. було задоволено заяву його батька [PERSON] і переоформлено договір найму вказаної квартири з його діда на його батька. Тобто його батько [PERSON] з 20.09.2006 р. був основним і єдиним наймачем житлового приміщення розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. За його життя укладалися відповідні безстрокові договори найму з членами його сім`ї, які відповідно реєструвалися у вказаній вище квартирі, а саме з його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] та з ним. У квартирі [ADDRESS] він був зареєстрований з 14.11.2006р. по 13.07.2018р. 13.07.2018р. він був вимушений знятися з реєстрації у цій квартирі з метою отримання його батьком, як пенсіонером по інвалідності, відповідних соціальних виплат та субсидії на комунальні послуги. У зв`язку з тим, що його батько був інвалідом та у нього після ДТП у 2013р. була ампутована ліва нога, він постійно потребував стороннього догляду та мав знижену здатність до самообслуговування, а тому він з 2013 р. по 29.09.2019р., тобто останні шість років доглядав за ним, купував продукти харчування, ліки, прибирав у квартирі та здійснював всі інші необхідні побутові заходи, будучи зареєстрованим до 13.07.2018р. у вищевказаній квартирі та фактично проживаючі в ній однією сім`єю з батьком, по день його смерті. Після смерті батька він звернувся до завідуючої відділом реєстрації місця проживання громадян виконкому Тернівської районної у місті ради з питанням щодо його реєстрації за адресою: [ADDRESS] , однак отримав усну відмову, оскільки для його реєстрації необхідна письмова згода основного квартиронаймача, тобто його батька, але це неможливо у зв`язку зі смертю останнього. А тому, просив суд визнати його членом сім`ї наймача квартири [ADDRESS] , визнати за ним право постійного користування вищевказаним житловим приміщенням та зобов`язати відповідача укласти з ним договір найму житлового приміщення, а саме квартири [ADDRESS] квартири [ADDRESS] . У судовому засіданні представник позивача та позивач, підтримали позовні вимоги, з підстав та доводів наведених в позовній заяві, просили суд позов задовольнити в повному обсязі. У судове засідання представник відповідача не з`явився, подав відзив на позовну заяву, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності, у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Ухвалою суду від 19.03.2020р. позовну заяву [PERSON] до виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради про визнання членом сім`ї наймача, визнання права постійного користування житловим приміщенням, зобов`язання укласти договір найму житлового приміщення, було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. На виконання вимог ухвали суду від 19.03.2020р., [PERSON] , 31.03.2020р. подав позовну заяву з усуненими недоліками та квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою суду від 01.04.2020р. прийнято справу до провадження суддею Дудіковим А.В., визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання по справи на 13.05.2020р. 17.04.2020р. до суду поштою надійшло клопотання позивача про витребування у виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради доказів. 29.04.2020р. на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування якого останній зазначив, що проти заявлених вимог заперечує, вважаючи їх необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню, посилаючись на те, що п. 11 постанови ВСУ № 2 від 12.04.1985р. «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» передбачено, що відповідно до ст. 107 ЖК України, наймач або член його сім`ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред`явлення позову про це. Тому вважає, що позивач на час зняття з реєстрації місця проживання з квартири [ADDRESS] , до 13.07.2018р. мав статус члена сім`ї гр. [PERSON] і втратив його після зняття з реєстрації місця проживання, також втратив право користування даним жилим приміщенням. Крім того, у постанові Верховного Суду України у справі №7341/34/17 «Визнання права на проживання та реєстрацію без згоди власників», суд наголошує на те, що наявність у позивача іншого приватизованого приміщення є підставою для відмови у задоволені позову про визнання права проживання та реєстрації без згоди власників. За особою, яка проживає у наймача жилого приміщення як член його сім`ї, не може бути визнано право користування цим приміщенням, якщо вона зберігає постійне місце проживання у приватизованому нею жилому приміщенні. Доводи позивача про те, що фактично для визнання права на проживання у житловому приміщенні пріоритетне значення має сам факт проживання в ньому не заслуговують на увагу, оскільки визнання права проживання автоматично породжує право на реєстрацію місця проживання. Тобто, позивач має у власності квартиру [ADDRESS] , його місце проживання зареєстроване за цією адресою і він зберігає постійне місце проживання саме за цією адресою. Ухвалою суду від 13.05.2020р. задоволено клопотання позивача про витребування у виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради доказів, а саме належним чином засвідчених копій ордеру на жиле приміщення за адресою: [ADDRESS] та договору найму жилого приміщення за адресою: [ADDRESS] . 04.06.2020р. на адресу суду надійшла відповідь на відзив позивача в якій останній зазначає, що доводи викладені відповідачем у відзиві на позов не відповідають фактичним обставинам справи і відповідно не мають під собою правового обґрунтування, а зберігання ним постійного місця проживання саме у квартирі [ADDRESS] відповідач не підтверджує об`єктивними доказами і такі твердження спростовуються доданими до відповіді на відзив доказами. 13.05.2020р. та 04.06.2020р. на адресу суду позивачем подано заяви про виклик свідків в порядку ст. 91 ЦПК України. Ухвалою суду від 04.06.2020р. задоволено клопотання позивача про виклик та допит в судовому засіданні свідків, закрито підготовче провадження у справі, розгляд справи призначено до судового розгляду по суті. Вислухавши пояснення позивача та його представника, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно копії ордера на жиле приміщення №602 від 25.12.1991р., виданого [PERSON] на родину з двох чоловік, за адресою [ADDRESS] , склад родини [PERSON] (осн. кв.), [PERSON] (дружина) (а.с.68). 03.10.1987 р. між [PERSON] та [PERSON] . Центрально-Міським відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Центрально-Міської районної ради народних депутатів м. Кривий Ріг було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим 03.10.1987р. (а.с.13). Відповідно до виписки з протоколу № 12 від 17.08.2006 р. від засідання громадської комісії з житлових питань виконкому Тернівської районної у місті ради, затвердженої рішенням виконкому Тернівської районної у місті ради від 20.09.2006 р. № 473, слухали заяву громадянина [PERSON] про переоформлення договору найму. Постановили: переоформити договір найму на гр. [PERSON] на 1-но кімнатну квартиру [ADDRESS] , площею 19,01 кв.м., 36,8 кв.м., склад сім`ї 1 (один) чоловік. У зв`язку зі смертю головного квартиронаймача згідно ст. 106 ЖК України. [PERSON] - головний квартиро наймач (а.с. 5). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 11). [PERSON] [INFO] , помер [INFO] що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 7). Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджуються копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до акту від 25.02.2020р. завіреного директором ТОВ «УЮТ 2011» [PERSON] та майстром ТОВ «УЮТ 2011» [PERSON] мешканці будинку [ADDRESS] [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підтверджують, що [PERSON] дійсно проживає за адресою [ADDRESS] з 20.01.2010р. по теперішній час, без реєстрації (а.с. 8). Як вбачається з копії паспорта [PERSON] серії [NUMBER] , останній був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 14.11.2006 р. по 13.07.2018р., з 13.07.2018р. [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи відділу реєстрації місця проживання громадян виконавчого комітету Тернівської районної у місті ради від 26.11.2019 р. вих. № 13567 [PERSON] , [INFO] був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , з 20.01.2010 р. по 13.07.2018р. ( а.с. 12). Відповідно до копії рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.08.2019р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 22 жовтня 2005 року Саксаганським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №753 - розірвано (а.с.73). Згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 19.11.2015р. [PERSON] купив квартиру [ADDRESS] (а.с.74-75). Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер витягу 47995682, дата, час формування 19.11.2015 16:31:37, об`єкт нерухомого майна: квартира, об`єкт житлової нерухомості, адреса: [ADDRESS] , підстава виникнення права власності - договір купівлі-продажу, серія та номер: 1068, виданий 19.11.2015, видавник: Приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Дніпропетровської області Лігута Лариса Вячеславівна, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 26301044 від 19.11.2015 16:28:49, форма власності: приватна, розмір частки: 1, власник: [PERSON] (а.с.76). У копії акта від 21.05.2020р., підписаного мешканцями будинку [ADDRESS] , [PERSON] , 1983р.н., в квартирі [ADDRESS] , зареєстрований, але не мешкає та ніколи не мешкав (а.с. 77). Відповідно до статті 61 ЖК Української РСР користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення, який укладається на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем, яким є житлово-експлуатаційна організація (а в разі її відсутності - відповідне підприємство, установа, організація) і наймачем - громадянином, на ім`я якого видано ордер. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство (стаття 64 ЖК Української РСР). Згідно зі статтею 65 ЖК Української РСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. При вирішенні спору про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен перевірити дотримання встановленого порядку їх вселення, наявність згоди на це всіх членів сім`ї наймача й інші обставини, що мають значення для справи, а саме: чи було це приміщення постійним місцем проживання цих осіб, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання. Не може бути визнано право користування жилим приміщенням за особою, яка зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні. Частиною першою статті 106 ЖК Української РСР встановлено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. За змістом вказаної статті вимагати визнання себе наймачем квартири має право особа, яка як член сім`ї наймача правомірно вселилася і постійно проживає у цьому житлі на час заявлення відповідної вимоги, тобто має право користування ним. Відповідно до пункту 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. У пункту 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» (зі змінами) вказано, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. Однак відсутність письмової згоди членів сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що особи, які вселилися, не набули права користування жилим приміщенням, якщо за обставинами справи безспірно встановлено, що вони висловлювали таку згоду. Статтею 107 ЖК Української РСР визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. У зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою. Допитаний у судовому засіданні, свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає на 8-му поверсі буд. [ADDRESS] з 1989 року. В [ADDRESS] раніше мешкали дід з бабою. Спочатку померла баба, а років десять потому помер дід. Після його смерті у вищевказаній квартирі почав проживати [PERSON] - батько позивача. [PERSON] помер в 2019 році. Позивач проживав разом з батьком до його смерті і продовжує проживати на даний час. У [PERSON] після ДТП було ампутовано ногу, тому позивач йому допомагав. Акт підписувала, з його змістом ознайомлювалася, на даний час зміст акту не пам`ятає. Свідок [PERSON] суду показала, що мешкає за адресою: [ADDRESS] , приблизно з 2007 року. В одному під`їзді з нею в кв. 24 з 2015 року мешкає колишня дружина позивача разом з двома дітьми. Позивач у вищевказаній квартирі ніколи не проживав, приблизно раз на тиждень приходить до дітей. Що позивач та її сусідка колишнє подружжя їй відомо зі слів сусідів. Акт підписувала, зі змістом останнього ознайомлювалася. Акт складався на підтвердження того, що [PERSON] не проживає в кв. [ADDRESS] . Чи зареєстрований він за вищевказаною адресою не знає. Чула, що [PERSON] проживає на м-н. Даманський, де саме не знає. Свідок [PERSON] суду вказав, що проживає за адресою: [ADDRESS] з дитинства. В кв. 24 проживає дівчина на ім`я [PERSON] разом з донькою 6 років та сином вік якого йому не відомо. Останні вселилися в квартиру більше 3-х років тому, сама чи з кимось вона проживає, він не знає. Позивача бачив декілька разів, до кого він приходить він сказати не може. Акт підписував, зміст останнього не пам`ятає. Хто є власником квартири в якій проживає [PERSON] разом з дітьми йому не відомо. У судовому засіданні [PERSON] відмовився від допиту інших свідків. Однак свідки, які були допитані у судовому засіданні не підтвердили чи надав [PERSON] згоду на вселення [PERSON] у [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач підтвердив, що він був зареєстрований за адресою [ADDRESS] , до 13.07.2018р., і за обопільною згодою між ним та [PERSON] , знявся з реєстрації у зв`язку з тим, що батько хотів отримати субсидію. Судом встановлено, що [PERSON] зберігає право користування іншим жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . В матеріалах справи наявний акт від 25.02.2020р. підписаний директором ТОВ «УЮТ 2011» [PERSON] та майстром ТОВ «УЮТ 2011» [PERSON] , в якому мешканці [ADDRESS] підтверджують, що [PERSON] дійсно проживає за адресою: [ADDRESS] з 20.01.2010 р. по теперішній час, без реєстрації. Однак суд не приймає до уваги даний акт, оскільки судом встановлено, що [PERSON] був зареєстрований за вказаною адресою з 14.11.2006р. по 13.07.2018р., окрім того у позовній заяві позивач вказує, що за даною адресою проживає з 2013р., також з матеріалів справи вбачається, що позивач отримував кореспонденцію за адресою: [ADDRESS] . (а.с 50), а тому інформація зазначена у акті суперечить встановленим судом обставинам. Пояснення свідків [PERSON] , [PERSON] , а також актвід 21.05.2020р., підписаний мешканцями будинку [ADDRESS] підтверджують лише той факт, що на даний час позивач не проживає за адресою: [ADDRESS] , однак доказів того, що позивач не зберігає постійне місце проживання в цьому жилому приміщенні суду не надано. Надані копії квитанції про сплату комунальних послуг підтверджують лише сплату таких послуг в період з вересня 2018 року по серпень 2019 року, платниками у квитанціях зазначено [PERSON] та [PERSON] , однак позивачем не доведено, що саме за його кошти було здійснено оплату послуг (а.с. 14-22). Згідно з ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не доведено, що ним було дотримано встановленого порядку вселення у [ADDRESS] , за наявності згоди [PERSON] , а також те, що це приміщення було постійним місцем його проживання, тривалість його проживання за вказаною адресою, окрім того, позивач зберігає постійне місце проживання в іншому жилому приміщенні. Також позивач не довів, що ніс на рівні із наймачем житла витрати на утримання спірної квартири. Окрім того позивачем не було надано доказів, що за життя наймачем квартири вчинялися дії щодо надання згоди на постійне вселення позивача, його реєстрації у спірній квартирі після 14.07.2018р. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed