Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-03 00:00:00

У березні 2019 року товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Преміум Актив» звернулося до суду із позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з останньої заборгованість за договором позики в загальному розмірі 23112 грн, до складу якої входить: заборгованість за кредитом в сумі 3000 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом, нарахованим до 15 січня 2019 року в сумі 8682 грн, а також пені за період з 11 вересня 2018 року по 15 січня 2019 року в сумі 11430 грн. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що 11 серпня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] було укладено договір № 2841417276-030787 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту. Вказаний договір укладено в електронному вигляді, на підставі якого на картковий рахунок відповідача було перераховано суму позики в розмірі 3000 грн зі строком повернення не пізніше 23:00 год. 10 вересня 2018 року та сплатою процентів за користування позикою в розмірі 2% за кожен день користування. Відповідач умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконала, внаслідок чого виникла вказана заборгованість. 15 січня 2019 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» і ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» було укладено договір про надання фінансових послуг факторингу № 1501/1, за яким позикодавцем було відступлено позивачу право вимоги за вказаним кредитним договором. У судове засідання представник позивача не з`явився. В позовній заяві зазначив, що позовні вимоги підтримує та не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, у судове засідання повторно не з`явився, причини неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи у її відсутності до суду не звертався, відзив на позовну заяву не надавав. З урахуванням викладеного, в судовому засіданні 04 листопада 2019 року ухвалою Шосткинського міськрайонного суду Сумської області у відповідності із ч. 4 ст. 223, 280, 281 ЦПК України постановлено провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11 серпня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) було укладено договір про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, в розмірі 3000 грн зі строком повернення коштів не пізніше 23:00 год. 10 вересня 2018 року та сплатою процентів за користування позикою в розмірі 2% за кожен день користування /а.с. 13-20/. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Порядок укладання кредитних договорів в електронній формі передбачено Законом України «Про споживче кредитування» та Законом України «Про електронну комерцію». Згідно з ст. 13 Закону України «Про споживче кредитування» договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Відповідно до ч. 3, 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі. Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є, зокрема, використання електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом (ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію»). Відповідно до п. 12 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про електронну комерцію» одноразовий ідентифікатор - алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір. Таким ідентифікатором є СМС повідомлення з кодом 283344, який зазначений у тексті договору у розділі «Підписи сторін» (а.с.19). Таким чином, договір між сторонами був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті https://e-groshi.com і виконання ним певних дій, зокрема, оформлення заявки (анкети) на сайті, долученням до неї сканкопій особистих документів (паспорта та довідки про отримання РНОКПП) та підписанням договору електронним підписом. На підставі цього договору платіжним дорученням від 11 серпня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія є гроші» на картковий рахунок відповідача було перераховано суму позики в розмірі 3000 грн, що підтверджується також повідомленням ТОВ «Платежі онлайн» від 28.01.2019 року /а.с. 27, 28/. Доказів вчинення відповідачем будь-яких дій щодо відмови в отриманні чи повернення отриманих коштів матеріали справи не містять. Згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. В свою чергу, порушенням зобов`язання, відповідно до ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що відповідач належним чином не виконувала своїх договірних зобов`язань з повернення тіла кредиту та сплати процентів. Внаслідок вищевказаного станом на час закінчення строку кредитування (23:00 год. 10 вересня 2018 року) у відповідача перед ТОВ «Фінансова компанія є гроші» утворилась заборгованість на загальну суму 4062 грн, а саме: заборгованість за кредитом в сумі 3000 грн, заборгованість по процентам за користування кредитом в сумі 1062 грн. При цьому, зважаючи, що позивачем заявлено також вимоги про стягнення заборгованості по процентах і пені, нарахованих після закінчення строку кредитування, слід зазначити наступне. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів установлюються договором. Умовами укладеного між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та [PERSON] договору, зокрема в п. 5.4, був встановлений термін повернення позики не пізніше 23:00 год. 10.09.2018р. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси кредитодавця забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Таким чином, у даній справі вимоги позивача про стягнення процентів та пені після 10 вересня 2018 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі висновки суду узгоджуються з позицією Верховного Суду, висловленою у постанові у справі №444/9519/12 від 28.03.2018 р. Статтею 1050 ЦК передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, у даному випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК, а не у вигляді стягнення процентів та пені, однак таких вимог позивач не заявляв, у зв`язку із чим позовні вимоги про стягнення процентів та пені, нарахованих після закінчення строку дії кредитного договору, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Слід зазначити, що 15.01.2019р. ТОВ «Фінансова компанія є гроші» (Клієнт) та ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» (Фактор) було укладено договір від 15.01.2019 року про надання фінансових послуг факторингу № 1501/1, за яким ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив» набуло права вимоги за кредитним договором №2841417276-030787 від 11.08.2018р року, що був укладений між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем. Про те, що позивач набув права грошової вимоги за вказаним договором та про порядок погашення заборгованості відповідач був повідомлений письмово товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія є гроші» (а.с.49-50). Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Однак, всупереч умовам договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконала своїх зобов`язань. Після відступлення права грошової вимоги до позивача, відповідач не здійснила жодного платежу для погашення кредитної заборгованості ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія є гроші», ні на рахунки ТОВ «Фінансова компанія «Преміум Актив». Враховуючи викладене, беручи до уваги, що з моменту укладення кредитного договору відповідачем не було вчинено жодних дій, спрямованих на виконання зобов`язань за ним, суд дійшов висновку про правомірність задоволення позову в частині стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 4062 грн, яка складається з 3000 грн заборгованості за кредитом, а також процентів, нарахованих до спливу строку кредитування, в сумі 1062 грн. В іншій частині позову слід відмовити. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд вважає правомірним покласти на відповідача понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати пропорційно до обсягу задоволених вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial