overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

\~\~\~\~ У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з цивільним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказує, що з 24.12.2014 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Тривалий сторони не підтримують шлюбно-сімейних стосунків. Сімейне життя не склалося через сварки та неможливості знайдення шляху для вирішення сімейних та побутових питань. Вважає, що подальше життя та продовження шлюбу не можливе. Просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 24.12.2014 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №2041. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без її участі, в якій зазначила, що позов підтримує, просить задовольнити та залишити після розірвання шлюбу їй прізвище «Зленко». Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що позов визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.12.2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ №126984, виданого 24.12.2014 року, зроблений актовий запис № 2041. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Тривалий час сторони проживають окремо, подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Спору про поділ спільного майна між сторонами немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом. Як підставу позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 9 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 20. Від шлюбу мають спільну дитину\~Єгора, [INFO]. Вказує, що сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність будь-якого бажання проживати однією сімєю та вести спільне господарство. Зазначає, що подальше спільне проживання однією сімєю та збереження шлюбу неможливі, оскільки відповідач не бажає змінювати своє ставлення до проживання однією сімєю, в звязку з чим понад один рік проживають окремо. Позивач просить розірвати шлюб, оскільки не має наміру поновлювати подружні стосунки з відповідачем. \~У судове засідання сторони не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримує позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні, відповідач визнає позов у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. \~Суд вважає можливим продовжити розгляд справи у відсутності сторін в судовому засіданні на підставі наданих доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України за неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. \~Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~Встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 9 березня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шевченківського районного управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 20 (а.с. 3). \~Від шлюбу мають спільну дитину Єгора, [INFO] (а.с. 4). Сумісне життя у сторін не склалося через відсутність будь-якого бажання проживати однією сімєю та вести спільне господарство, подружні стосунки сторін припинені, спільний бюджет відсутній, спільне господарство не ведеться, шлюб існує формально. Подальше спільне життя сторін як подружжя суперечить їхнім інтересам, в звязку з чим понад один рік проживають окремо. На примирення сторони не згодні. \~Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 12 листопада 2005 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 418. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що з 2017 року сторони однією родиною не проживають, оскільки чоловік матеріально сімю не утримує та зловживає наркотичними засобами. Вважала, що збереження їхньої родини неможливе, а тому просила її шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище Богуж. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 12 листопада 2005 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 418, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 12.11.2005 року. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 20.05.2006 року Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 26 квітня 2011 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у виконкомі Талаківської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 06. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Вказала, що з листопада 2017 року сторони однією родиною не проживають, спільне господарство не ведуть. Сімейне життя не склалося внаслідок постійних спорів, різних поглядів на виконання подружніх обовязків. Між ними постійно виникали сварки, що негативно впливало на виховання дитини. Вважала, що збереження їхньої родини неможливе, а тому просила її шлюб розірвати, після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 26 квітня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у виконкомі Талаківської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, актовий запис № 06, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 26.04.2011 року. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 03.11.2011 року Виконкомом Талаківської селищної ради Іллічівського району міста Маріуполя Донецької області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-22 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що з 06 липня 2017 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 46. Від шлюбу дітей не мають. Через втрату почуття взаємної любові, взаємоповаги і підтримки вказала на неможливість збереження сімї надалі, просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач, який перебуває в місцях позбавлення волі та якому було завчасно направлено копію позову з додатками не направив до суду відзиву на позов, а також заяв про відкладення розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії 1-ВЛ № 323327 виданого 06 липня 2017 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований 06 липня 2017 відділом державної реєстрації актів цивільного стану по індустріальному та Немишлянському районах у м. Харкові Головного територіального управління юстиції у Харківській області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 46 (а.с. 3). Причиною розірвання шлюбу послужила втрата почуття взаємної любові, взаємоповаги і підтримки. На даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Позивач в своїй позовній заяві зазначив, що 27 вересня 2008 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 27.09.2008 року, серія [NUMBER] актовий запис № 1021, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві. Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження від 26.02.2015 року, серія [NUMBER], актовий запис № 414, видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося через протилежні погляди на життя. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з травня 2015 року, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просив розірвати шлюб. До початку судового засідання, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити в повному обсязі, наполягає на розірванні шлюбу та проти примирення заперечує. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує, та наполягає на розірванні шлюбу та проти примирення заперечує. Спору про поділ майна та визначення проживання дитини не має. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-24 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про оспорювання батьківства. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що [INFO] у відповідача народився син, [PERSON] , батьком якого було записано позивача на підставі його заяви, поданої до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану. В подальшому позивач почав сумніватися, що він є батьком дитини, у зв`язку з чим звернувся до суду з позовом. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 11.04.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. 05.04.2019 р. в підготовчому судовому засіданні позивачем подано клопотання про призначення судово-генетичної експертизи та доручення її проведення Київському міському клінічному бюро судово-медичної експертизи. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05.04.2019 року по справі призначено судово-медичну генетично-ідентифікаційну експертизу встановлення спірного батьківства. До закінчення проведення експертизи провадження у справі зупинено. 20.02.2020 року листом Київського міського клінічного бюро судово-медичної експертизи ухвалу суду та матеріали цивільної справи повернуто без виконання, у зв`язку з неодноразовою неявкою сторін на відбір зразків крові. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 24.02.2020 року провадження у справі було поновлено. 23.03.2020 року від відповідача надійшла заява про визнання позову в повному обсязі. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги та не заперечував проти їх задоволення, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-20 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначив, що 03.07.2013 р. між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER], актовий запис № 495, видане 17.02.2016 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві повторно. Після державної реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Від даного шлюбу у сторін спільних дітей не має. Посилаючись на те, що спільне життя між сторонами не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та відсутність довіри у вірності їхнім сімейним відносинам, у сторін відсутні будь-які спільні інтереси. Бесіди з відповідачем про майбутнє шлюбу ні до чого не призвели, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просив розірвати шлюб. Спору про поділ майна не має. До початку судового засідання позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач на призначені судові засідання 06.07.2018 р., 07.08.2018 р. та 21.09.2018 р. повторно не з'явилася, повідомлялася належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення судових повісток, причини неявки суд не повідомила, відзив на позов не надала. Відповідач правом на участь в судових засіданнях не скористалася, за таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач), про розірвання шлюбу. Зазначив, що 08.08.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений шлюб, що підтверджено свідоцтвом про шлюб від 08.08.2008 р., серія [NUMBER] актовий запис № 457, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджено свідоцтвом про народження виданого 10.09.2009 року, серія [NUMBER], актовий запис № 124, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Бобровицького районного управління юстиції Чернігівської області. Посилаючись на те, що між подружжям суттєві розбіжності щодо подальших життєвих планів, зникло почуття любові. Шлюбні відносини між ними фактично припинилися з січня 2018 року, спільне господарство вони не ведуть, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливим, позивач просив розірвати шлюб. До початку судового засідання, позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, у якій він зазначив, що підтримує позов у повному обсязі та просить його задовольнити в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, у якій вона зазначила, що позов визнає у повному обсязі, проти розірвання шлюбу та ухвалення рішення у судовому засіданні не заперечує. Спору про поділ майна та визначення місце проживання дитини не має. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позовуі продовжує судовий розгляд. Як роз'яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки, відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved