Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

У березні 2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 17 грудня 2015 року позивач надав [PERSON] в борг кошти в сумі 1000 доларів США, що підтверджується договором позики, який оформлений у формі письмової розписки. Відповідач [PERSON] зобов'язався повернути кошти з відсотками у розмірі 1150 доларів США до 17.12.2016 року. Після спливу строку повернення боргу відповідач [PERSON] не виконав умови договору позики та гроші не повернув. На адресу відповідача направлено вимогу про сплату боргу за вищезгаданою розпискою. Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за договором позики від 17.12.2015 року у сумі 30 222,00 грн., 3% річних від простроченої суми боргу у сумі 1142,64 грн., інфляційне збільшення боргу в сумі 4959,43 грн., понесені витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 13 квітня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та призначено справу до розгляду на 03 травня 2018 року. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановлено, що між [PERSON] і [PERSON] укладено договір позики грошей. Отримання грошових коштів у сумі 1000 доларів США і зобовязання повернути їх у розмірі 1150 доларів США до 17.12.2016 року підтверджується оригіналами письмової розписки. Згідно положень ст.ст.1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (справа №6-63цс13) письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та в такій самій якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до положень ст.533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Таким чином, оскільки відповідач [PERSON] порушив свої зобов'язання за договором позики та після спливу строку повернення позики грошові кошти не повернув і допустив прострочення виконання грошового зобов'язання, тому позовна вимога про стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у сумі 30 222,00 грн. (1150 доларів США х 26,28 грн. по курсу НБУ станом на 22.03.2018 року), 3% річних від простроченої суми боргу за період з 18.12.2016 року по 22.03.2018 року у сумі 1142,64 грн., інфляційного збільшення боргу за вищезазначений період в сумі 4959,43 грн. підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved