Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із вищевказаним первісним позовом. З урахуванням уточнень та доповнень до позову, позивач просить суд визнати за ним в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності на 4/5 частки земельної ділянки загальним розміром 6,3133 га у межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Старівської сільської ради, яка складається із земельної ділянки рілля к.н. 3220887600040070019 площею 2,8201 га, земельної ділянки рілля к.н. 3220 887600040070044 площею 2,4051 га, земельної ділянки пасовища к.н. 3220887600060010290 площею 0,6108 та сіножаті площею 0,4773 га. В обґрунтування свого позову, позивач послався на те, що [INFO] помер [PERSON], у зв'язку із чим, відкрилась спадщина на його майно, зокрема на вказані земельні ділянки власником яких він був на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку. Спадщину позивачем було прийнято у встановленому законом порядку шляхом звернення до нотаріуса із відповідною заявою, проте нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину, тому що відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно. У зустрічній позовній заяві [PERSON], посилаючись на ч. 5 ст. 1224 ЦК України, просить суд усунути [PERSON] від права на спадкування за законом, тому що на її думку він ухилявся від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік та тяжку хворобу перебував у безпорадному стані. В судовому засіданні представники позивача підтримали первісний позов з підстав викладених у позовній заяві. В свою чергу, відповідач та представник відповідача заперечили проти задоволення первісного позову, просили суд задовольнити зустрічний позов, усунувши [PERSON] від права на спадкування. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги за первісним позовом такими, що підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], у зв'язку із чим, відкрилась спадщина на його майно. З матеріалів справи вбачається, що на момент смерті [PERSON] був власником земельної ділянки загальним розміром 6,3133 га у межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Старівської сільської ради, яка складається із земельної ділянки рілля к.н. 3220887600040070019 площею 2,8201 га, земельної ділянки рілля к.н. 3220 887600040070044 площею 2,4051 га, земельної ділянки пасовища к.н. 3220887600060010290 площею 0,6108 та сіножаті площею 0,4773 га. З матеріалів спадкової справи № 82 за 2014 рік, заведеної Бориспільською районною державною нотаріальною конторою після смерті [PERSON], вбачається, що із заявами про прийняття спадщини до нотаріуса звернулись [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] В порядку ст. 1274, 1275 ЦК України, [PERSON], [PERSON] та [PERSON] відмовились від прийняття спадщини на користь [PERSON] Постановою нотаріуса від 18.09.2014 №1849/02-31 відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спірну земельну ділянку. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23 постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»). За таких обставин, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог та визнання за [PERSON] в порядку спадкування після смерті [PERSON] права власності на 4/5 частки земельної ділянки загальним розміром 6,3133 га у межах згідно з планом, цільове призначення - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Старівської сільської ради, яка складається із земельної ділянки рілля к.н. 3220887600040070019 площею 2,8201 га, земельної ділянки рілля к.н. 3220 887600040070044 площею 2,4051 га, земельної ділянки пасовища к.н. 3220887600060010290 площею 0,6108 та сіножаті площею 0,4773 га. Вимоги за зустрічним позовом [PERSON] про усунення від права на спадкування не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України, на яку посилається відповідач, за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. В п. 6 Постанови Пленуму ВСУ від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. У інформаційному листі ВССУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 вказано, що ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який її потребував, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю. Тобто ухилення, пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім цього, підлягає з'ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. Для задоволення позовних вимог у справах про усунення від права на спадкування відповідно ч. 5 ст. 1224 ЦК має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані, потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони відповідача - [PERSON], [PERSON], [PERSON], сусіди померлого [PERSON], в судовому засіданні показали, що [PERSON] не дивлячись на погіршення стану здоров'я самостійно пересувався, проживав у будинку один, міг сам себе обслуговувати. Свідки пояснили, що після аварії, у нього була проблема з колінами, він часто жалівся на біль в ногах, лежав з цією проблемою у лікарні, однак до дня смерті продовжував ходити, хоча й повільно. Допомагали йому переважно сусіди, а також [PERSON] та члени її сім'ї. Вони завозили їжу, прали білизну, допомагали по господарству. Свідок [PERSON] також підтвердив, що його мати останні роки дуже піклувалась [PERSON], вони усі разом допомагали ліками, возили їжу. Всі зазначені свідки підтвердили також і те, що [PERSON] ніколи не жалівся на відсутність в нього грошей, не просив ніколи матеріальної допомоги. Свідок [PERSON] показала, що у той час коли [PERSON] знаходився у лікарні, вона як санітарка доглядала його, мила, годувала. Вона пояснила, що він скаржився на біль в ногах, але не дивлячись на це сам пересувався. Після виписки з лікарні вона бачила його в нормальному стані, він заходив у лікарню. Також, свідок [PERSON] показала, що у лікарні бачила тільки як [PERSON] його відвідувала. Допитані в судовому засіданні свідки зі сторони позивача - [PERSON], [PERSON], [PERSON] також підтвердили, що [PERSON] з урахуванням віку та стану здоров'я самостійно пересувався, проживав у будинку один, міг сам себе обслуговувати, не потребував постійного стороннього догляду та піклування. Свідок [PERSON] та [PERSON] показали, що грошей [PERSON] завжди вистачало, ніколи він не позичав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що як соціальний працівник, вона була прикріплена до [PERSON] та двічі на тиждень відвідувала його, допомагала по дому. Вона зазначила, що він самостійно міг забезпечити умови свого життя, постійного догляду не потребував, однак вона з чоловіком возили йому їсти, допомагали по господарству. На думку суду, показаннями вищевказаних свідків не доводиться перебування спадкодавця у безпорадному стані. Витребувана судом медична документація, а також долучені відповідачем до зустрічного позову документи, зокрема довідки Старівської сільської ради від 30.04.2014, від 03.10.2014, від 22.10.2014 також не підтверджують перебування [PERSON] у стані, коли він не міг самостійно забезпечити умови свого життя, потребував постійного стороннього догляду, допомоги та піклування. В матеріалах справи відсутні належні докази ухилення позивача від надання допомоги спадкодавцеві, який на думку відповідача, її потребував. Таким чином, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] про усунення від права на спадкування слід відмовити.

Outcome: approved