Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-09 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ОТП Банк», [PERSON] про визнання поруки припиненою. В обґрунтування позову посилалася на те, що 18 липня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №СМ-SМЕ302/263/2008, відповідно до якого банк зобов`язався надати кредит у розмірі 100 000 доларів США на строк до 18 липня 2023 року. В забезпечення виконання кредитного договору 18 липня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-SME302/263/2008. Останнє погашення кредиту відбулося 18.04.2014. Оскільки Банк у встановлений ч.4 ст.559 ЦК України не звернувся до неї, як поручителя, то вважає, що порука є припиненою. За таких обставин, просила суд поруку за договором поруки №SR-SME302/263/2008 від 18 липня 2008 року визнати припиненою (а.с.2-6). Ухвалою від 10 квітня 2019 року прийнято справу до свого провадження та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження (а.с.21). Ухвалою суду від 21 жовтня 2019 року закрито підготовче провадження і справу призначено до розгляду (а.с.232). 10 грудня 2019 року справа розглянута по суті з ухваленням рішення. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Зокрема пояснив, що договір поруки укладений між Банком та [PERSON] не має строку виконання, а отже вимоги банку до поручителя врегульовано ч. 4 ст.559 ЦК України в редакції яка діяла на час укладання цього договору. Оскільки останній платіж було здійснено 18.04.2014, а у встановлений ч.4 ст.559 ЦК України в редакції яка діяла на час укладання договору поруки, Банк не звернувся до поручителя, то поруку слід визнати припиненою. Відповідач [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача АТ «ОТП Банк» Захарченко І.В. позов не визнав, підтримавши наданий письмовий відзив на позов. Зокрема пояснив, що на тепер кредитний договір не виконаний, наразі триває судовий розгляд справи про стягнення заборгованості і договір поруки не є припиненим (а.с.41-44). Суд, вислухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою ст.\~15, частиною 1 ст.\~16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. За змістом\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно ч. 1\~ст.\~\~509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За вимогами ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~Стаття 629 ЦК України\~передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч.1\~ст.626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ ст.628 ЦК України\~зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України\~передбачено, що відповідно до\~ ст.6 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до\~ ст.629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. За загальним правилом зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст.599 ЦК України). Згідно з\~вимогами ст.605 ЦК України\~зобов`язання припиняється внаслідок звільнення (прощення боргу) кредитором боржника від його обов`язків, якщо це не порушує прав третіх осіб щодо майна кредитора. Частиною 1\~ статті 598 ЦК України\~зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов`язання передбачені ст.ст.\~599,\~601,\~604,\~609 ЦК України, зокрема\~ст.559 ЦК України\~передбачає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до вимог\~ч. 4 ст. 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя (в редакції яка діяла на час укладення договору поруки). Порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, чи встановлено договором строк її дії, сплив цього строку - припиняє суб`єктивне право кредитора. Судом встановлено, що 18 липня 2008 року між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір №СМ-SМЕ302/263/2008, відповідно до якого банк зобов`язався надати кредит у розмірі 100 000 доларів США на строк до 18 липня 2023 року (а.с.9-14). В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором №СМ-SМЕ302/263/2008 від 18 липня 2008 року, укладеного між [PERSON] та ЗАТ «ОТП Банк», найменування якого змінено на АТ «ОТП Банк», 18 липня 2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №SR-SME302/263/2008. Відповідно до умов кредитного договору сторони погодили сплачувати обумовлені платежі за кредитним договором рівними частинами щомісяця згідно з графіком платежів. Тобто, крім установлення строку дії договору, сторони встановили й строки виконання боржником [PERSON] окремих зобов`язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов`язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов`язання згідно із\~ч. 3 ст. 254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами кредитного договору передбачено окремі самостійні зобов`язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов`язку, то в разі неналежного виконання позичальником цих зобов`язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до\~статті 554 ЦК України\~поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень\~частини четвертої статті 559 цього Кодексу) повинні застосовуватись і до поручителя. Отже, в разі неналежного виконання боржником зобов`язань за кредитним договором передбачений\~ч. 4 ст. 559 ЦК України\~строк пред`явлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. У разі пред`явлення вимоги до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов`язання, в силу положень\~ч. 4 ст. 559 ЦК України\~порука припиняється в частині відповідних щомісячних зобов`язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. При цьому, правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в іншій частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов`язань за кредитним договором про погашення кредиту до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов`язань. Така правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у\~постановах від 20 червня 2018 року у справі № 758/6863/14-ц (провадження № 14-224цс18),\~від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження №14-145цс18). Судом також встановлено і визнано сторонами по справі, що 18.04.2014 [PERSON] здійснено останній платіж на виконання умов кредитного договору. 04.07.2016 АТ «ОТП Банк» направлено [PERSON] та [PERSON] досудові вимоги про дострокове повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом. Крім того, у серпні 2016 року АТ «ОТП Банк» звернулося до суду із позовними вимогами до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором №СМ-SМЕ302/263/2008 від 18 липня 2008 року, розгляд яких наразі триває. За таких обставин, суд приходить до висновку, що Банком змінено строки виконання договору, а оскільки сторони погодили повернення кредиту ауітентними платежами і ту обставину, що до кожного з платежів застосовується свій строк позовної давності, в тому числі і строк звернення до поручителя з такими вимогами, встановлений ч.4 ст.559 ЦК України, то саме під час розгляду позовних вимог АТ «ОТП «Банк» про стягнення заборгованості суд має можливість встановити обставини за якими поруку може бути припинено в частині або повністю. На підставі викладеного, суд вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed