Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У березні 2017 позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства, з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Бузівська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом виселення. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що на праві приватної власності у [PERSON] знаходиться нерухоме майно, що складається з житлового будинку з будівлями та спорудами, розташоване за адресою: [ADDRESS] Вказане нерухоме майно [PERSON] придбав у ТОВ «Агровиробничий комбінат» про що, 22.11.2006 року укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу майна, приватна власність зареєстрована Києво-Святошинським технічної інвентаризації 11.12.2006 р. про що надано витяг, номер витягу: 12838650, дата: 11.12.2006 р. Майно знаходиться на території Бузівської сільської ради Києво-Святошинський район. 30.09.2008 року Позивач передав ТОВ «Агровиробничий комбінат» на підставі договору оренди житловий будинок в оренду строком з 01.10.2008 р. по 30.08.2009 р. Орендар (ТОВ «Агровиробничий комбінат») на умовах суборенди передав даний житловий будинок в оренду [PERSON]. В даному договорі оренди зазначені члени сім'ї [PERSON], а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], строк суборенди з 01.10.2008 р. по 30.08.2009 р. Договір оренди житлового будинку укладений між Позивачем та ТОВ «Агровиробничий комбінат») закінчився 30.08.2009 р. і, відповідно, договір суборенди між ТОВ «Агровиробничий комбінат» та [PERSON] закінчився 30.08.2009 відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. У зв'язку з не поверненням орендованого житлового будинку, рішенням Києво- Святошинського районного суду від 21.07.2015 р. у справі № 369/5670/15-ц позовну заяву [PERSON] про усунення перешкод у здійснення права власності шляхом виселення - задоволено, виселено з вказаного житлового будинку [PERSON] та членів сім'ї, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Разом з тим, на даний час вказаний житловий будинок самоправно зайняв й мешкає - [PERSON] та члени його сім'ї, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Однак рішенням Києво-Святошинського районного суду від 21.07.2015 р. у справі №369/5670/15-ц позовну заяву про усунення перешкод у здійснення права власності шляхом виселення задоволено у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди. Тому просив виселити [PERSON], членів його сім'ї: [PERSON] [PERSON], [PERSON], [PERSON] з самоправно зайнятого житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS], без надання іншого жилого приміщення. У судове засідання позивач не з'явився, надіслав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу за його відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі. Представник третьої особи Бузівської сільської ради: у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав: У ст. 3 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1) неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2) неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3) свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6) справедливість, добросовісність та розумність. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Положення ст. ст. 41, 47 Конституції України гарантує право кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, в тому числі на житло. Право приватної власності є непорушним. Як зазначив Європейський суду з прав людини в правових позиціях, викладена у справах «Powell and Royaner v.the U.K.» від 21.02.1990 р., Larkos v. Cyprus від 18.02.1999 р. та «Gilow v. тhe U.K» від 24.11.1986 р., відповідно до п. 1 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод кожній особі окрім інших прав, гарантовано право на повагу до її житла. Воно охоплює насамперед право займати житло, не бути вселеною чи позбавленою свого житла. Це покладає Україну в особі її державних органів зобовязання вжити розумних і адекватних заходів для захисту прав. Такий загальний захист поширюється як на власника квартири та і на наймача.Пункт 2 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини та основних свобод визначає підстави, за яких втручання держави у використання особою прав, зазначених в п. 1 цієї статті, є виправданим. Таке втручання має бути передбачене законом і необхідне в демократичному суспільстві, а також здійснюватися в інтересах національної і громадської безпеки або економічного добробуту країни, для охорони порядку і запобігання злочинності, охорони здоровя чи моралі, захисту прав і свобод інших осіб. Цей перелік підстав для втручання є вичерпаним і не підлягає розширеному тлумаченню. Водночас державі надаються широкі межі розсуду, які не є однаковими і в кожному конкретному випадку залежать від цілей зазначених у п. 2 ст. 8 Європейської конвенції про захист прав людини. Права власника житлового приміщення визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися житлом на власний Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України, а саме ст. 391 ЦК України відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Як вбачається з матеріалів справи, на праві приватної власності у [PERSON] знаходиться нерухоме майно, що складається з житлового будинку з будівлями та спорудами, розташоване за адресою: [ADDRESS] Вказане нерухоме майно [PERSON] придбав у ТОВ Агровиробничий комбінат» про що, 22.11.2006 року укладено нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу майна, приватна власність зареєстрована Києво-Святошинським технічної інвентаризації 11.12.2006 р. про що надано витяг, номер витягу: 12838650, дата: 11.12.2006 р. Майно знаходиться на території Бузівської сільської ради Києво-Святошинський район. 30.09.2008 року Позивач передав ТОВ «Агровиробничий комбінат» на підставі договору оренди житловий будинок в оренду строком з 01.10.2008 р. по 30.08.2009 р. Відповідно до частини першої статті 759 Цивільного кодексу України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Орендар (ТОВ «Агровиробничий комбінат») на умовах суборенди передав даний житловий будинок в оренду [PERSON]. В даному договорі оренди зазначені члени сім'ї [PERSON], а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON], строк суборенди з 01.10.2008 р. по 30.08.2009 р. Договір оренди житлового будинку укладений між Позивачем та ТОВ виробничий комбінат» закінчився 30.08.2009 р. і, відповідно, договір суборенди між ТОВ «Агровиробничий комбінат» та [PERSON] закінчився 30.08.2009 відповідно до статті 785 Цивільного кодексу України, у разі припинення договору наймач зобов'язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. У зв'язку з не поверненням орендованого житлового будинку, рішенням Києво- Святошинського районного суду від 21.07.2015 р. у справі № 369/5670/15-ц позовну заяву [PERSON] про усунення перешкод у здійснення права власності шляхом виселення - задоволено, виселено з вказаного житлового будинку [PERSON] та членів сім'ї, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Разом з тим, на даний час вказаний житловий будинок самоправно зайняв й мешкає - [PERSON] та члени його сім'ї, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Однак рішенням Києво-Святошинського районного суду від 21.07.2015 р. у справі №369/5670/15-ц позовну заяву [PERSON] про усунення перешкод у здійснення права власності шляхом виселення задоволено у зв'язку із закінченням строку дії договору оренди. Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, відповідно до ч. 3 ст. 116 Житлового кодексу України, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. З матеріалів справи вбачається, що відповідачі у родинних стосунках з позивачем не перебувають та відповідно не є членом сім'ї позивача. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5 застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити з того, що відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями (бездіяльністю) відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно з ч.1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Як вбачається з матеріалів справи відповідач відмовляється у добровільному порядку звільнити спірну квартиру, тим самим своїми діями не визнає право позивача у здійсненні права власності. Позивачем [PERSON], щодо порушення недоторканості житла подано заяву до Києво-Святошинського відділу поліції щодо здійснення відповідачами кримінального правопорушення, щодо самовільного вселення, що підтверджується вказаною заявою від 16.04.2017 року та скаргою на бездіяльність слідчого Києво-Святошинського ВП ГУ НП в Київській області Відповідно до вимог ч.2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право. Таким чином, оцінивши зібрані та досліджені докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON],[PERSON] самоправно заселилися та перешкоджають позивачу вільно користуватись належним йому на праві власності майном, тому слід усунути перешкоди у користуванні жилим приміщенням шляхом виселення відповідачів з самоправно зайнятого житлового будинку з будівлями та спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення.

Outcome: approved