Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У березні 2016 року Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача - [PERSON], на свою користь аліменти на утримання повнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який продовжує навчання у розмірі ? частини усіх видів його заробітку починаючи з 18 березня 2016 року до закінчення навчання. В обґрунтування позову вказує на те, що з 18.02.1995 року по 27.03.2009 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Шлюб було зареєстровано у відділ РАГС Кіровського району м. Дніпропетровська. Шлюб розірвано на підставі рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська, згідно свідоцтва про розірвання шлюбу за актовим записом № 102 від 27.03.2009 року. Від даного шлюбу сторони мають двох дітей, повнолітнього сина [PERSON], [INFO] та повнолітнього сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачем та знаходяться на її забезпеченні. На утримання сина [PERSON], який продовжує навчання, відповідач за рішенням суду сплачує аліменти у розмірі 1/6 частина всіх видів заробітку. На даний час Син [PERSON] є повнолітнім, однак продовжує навчатись у Дніпропетровській медичній академії Міністерства охорони здоров`я України (VI рівня акредитації) на першому курсі денного відділення, бюджетної форми навчання. Строк навчання у академії 6 років, з 01.09.2015 року по 30.06.2021 року. Син навчається на факультеті з денною формою навчання, тому не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток та забезпечувати себе матеріально. Відповідач працює у ПАТ «Українська залізниця» регіональна філія «Придніпровська залізниця» інженером відділу реформування, має стабільний заробіток, тобто має матеріальну можливість утримувати сина. Однак в добровільному порядку відповідач не бажає допомагати синові. Враховуючі викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Відповідач надав заперечення на позовну заяву та зазначив, що з вказаним позовом він не погоджується, так як вважає його передчасним, та таким, ще порушує його право на нормальне існування, так як він не відмовлявся добровільно матеріально допомагати сину, а розмір аліментів, що вимагає позивач, поставить його у скрутне матеріальне становище. До повноліття сина [PERSON]-[INFO] року, він справно сплачував аліменти на його утримання відповідно до виконавчого листа по справі № 2-2421-2008, виданого 18.11.2008р. Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, що підтверджується довідкою з його місця роботи про заробітну плату та утримані аліменти. Більш того, він добровільно бере участь у додаткових витратах на дитину, перераховуючи щомісяця на банківську картку [PERSON] та [PERSON] по 100 грн. на транспортні витрати, та в 2014, 2015, 2016 років додатково перерахував на картки синів [PERSON] та [PERSON] 500 гри. в зв'язку з їх днем народження. Крім того, неодноразово купував їм речі: куртку, костюм, зимові чоботи, туфлі та інше. Вказані витрати частково підтверджуються відповідними квитанціям. Після повноліття сина, він не збирається відмовлятись від матеріальної допомоги сину до закінчення ним навчання, але в межах своїх можливостей, які на даний час нажаль менше ніж вимога позивача про розмір аліментів. Крім того позивач приховала факт, що у квітні 2016 року він надав поштовим переказом [PERSON] допомогу на утримання сина [PERSON] та вона отримала кошти в розмірі 323 грн. за березень 2016 р. Також, раніше він неодноразово надавав допомогу на утримання другого сина [PERSON], що підтверджується відповідними квитанціям. Данні факти говорять про відсутність порушень прав свобод чи інтересів [PERSON], зокрема права на отримання матеріальної допомоги на період навчання, та на передчасність подачі даного позову. Також, зазначив, що його заробітна плата за останні 6 місяців в середньому складала 3126 грн. на місяць. Він щомісячно виплачував аліменти на двох сумісних з позивачем дітей в розмірі 1/3 частини своїх заробітків та продовжує виплачувати матеріальну допомогу старшому сину [PERSON] у розмірі 1/6 частини своїх заробітків. Його престарілі батьки-пенсіонери потребують його матеріальної допомоги, так як мати [PERSON] [INFO] хворіє та потребує постійного прийняття різних лікарських препаратів. Щомісячно на комунальні послуги він витрачає приблизно 850 - 950 грн. Більш того, він бере участь в утриманні неповнолітньої дитини його другої дружини [PERSON] з якою він проживає в одному приміщені. Більш того, AT «Дельта Банк», де працює його дружина знаходиться в стані ліквідації, та в найближчий час дружина залишиться без роботи, а його заробіток залишиться єдиним джерелом існування родини. Таким чином, якщо врахувати розмір аліментів, що намагається стягнути позивач, йому на прожиття залишиться сума коштів, яка менше ніж встановлений прожитковий мінімум, а інших джерел доходів у нього немає. До того ж він не відмовляється добровільно матеріально допомагати своїй дитині [PERSON] на період її навчання, однак у межах своїх матеріальних можливостей. Він постійно спілкується с обома своїми синами, підтримує з ними дружні стосунки і має інформацію про стан їх навчання, уподобання, проблеми. Позивач в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги та просив позов задовольнити з підстав наведених у позові. Також зазначила, що вона працює інженером 1-й категорії у ПАТ «Укрзалізниця» та отримує заробіток, який після утримання усіх обов'язкових платежів становить приблизно 3 000,00 грн. Проживає вона у квартирі своєї матері, з нею, та двома своїми синами. Не заперечувала факт надання відповідачем добровільної матеріальної допомоги на утримання синів. Однак зазначила, що такої матеріальної допомоги не достатньо щоб утримувати дітей в даний час. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову та просив відмовити у його задоволенні у повному обсязі, надав пояснення аналогічні наведеним у запереченнях на позов. Третя особа, [PERSON], в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні письмові докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який було зареєстровано 18.02.1995 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська, актовий запис № 53, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а. с. 3). Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 27 березня 2009 року, яке видане 05 травня 2009 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 102 (а. с. 4). Від шлюбу у сторін народилася дитина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], яке видане 06 квітня 1998 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красногвардійської районної ради м . Дніпропетровська, актовий запис - № 196 (а. с. 5). У вищезазначеному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] проживає разом із матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї №102 від 15 лютого 2016 року (а.с.6). Згідно довідки № 1049 від 05.02.2016 року виданої Державним закладом «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я», [PERSON], з 01.09.2015 року є студентом першого курсу, першого медичного факультету Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров`я України» ІV рівня акредитації денного відділення, бюджетної форми навчання. Термін навчання з 01.09.2015 року по 30.06.2019 року (а. с. 7). Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, згідно виконавчого листу, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 18 листопада 2008 року, з [PERSON] стягувалися аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку на користь матері дітей - [PERSON], до повноліття дітей або до зміни матеріального становища сторін, починаючи стягнення з 17.10.2008 року (а.с.28). Згідно довідки № 618 від 21.04.2016 року виданої ПАТ «Українська залізниця», відповідач - [PERSON] працює у ПАТ «Українська залізниця», та отримує заробітну плату розмір якої за період з жовтня 2015 року по березень 2016 року склав 18 755,57 грн., сума утриманих аліментів за вказаний період - 9160,79 грн., яка перерахована стягувачу, відсоток утримання аліментів 33,0, кількість дітей - 2, заборгованість відсутня (а.с.30). Таким чином, як вбачається, до повноліття сина [PERSON] - [INFO] року, відповідач справно сплачував аліменти на його утримання відповідно до виконавчого листа по справі № 2-2421-2008, виданого 18.11.2008 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська, що підтверджується вищевказаною довідкою з його місця роботи про заробітну плату та не заперечується сторонами по справі. Крім того, відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього - [PERSON], [INFO], на утримання якого він сплачує аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів свого заробітку. Постановою державного виконавця Кіровського відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції від 04 червня 2014 року, звернено стягнення на заробітну плату боржника [PERSON] в розмірі суми боргу та поточних аліментів у розмірі 1/6 частини від заробітної плати боржника на утримання сина [PERSON] до 23 років за виконавчим листом №2/204/588/14, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 15 травня 2014 року (а.с.29). Крім того судом встановлено, що відповідач добровільно надає позивачу матеріальну допомогу на утримання синів [PERSON] та [PERSON], що не заперечувала сама позивач - [PERSON] в судовому засіданні, а саме, що відповідач перераховує щомісяця на банківську картку [PERSON] та [PERSON] за період 2011-2015 рік по 100 грн. на транспортні витрати, що підтверджується копіями відповідних квитанцій за вказаний період (а.с.39-77). У 2014, 2015, 2016 роках додатково перерахував на картки синів [PERSON] та [PERSON] 500 грн. в зв'язку з їх днем народження, що підтверджується копіями квитанцій про перерахування вказаних сум на ім'я [PERSON], [PERSON] (а.с.85-87). Також у березні 2014 року та у квітні 2014 року відповідач добровільно перераховував на ім'я позивача [PERSON], грошові кошти у розмірі 600 грн., що підтверджується відповідними квитанціями від 07.03.2014 року та від 07.04.2014 року (а.с. 88). У квітні 2016 після того, як молодшому сину виповнилося 18 років, відповідач продовжував надавати матеріальну допомогу та у добровільному порядку перерахував поштовим переказом на ім'я позивача [PERSON] допомогу на утримання сина [PERSON] грошові кошти у розмірі 323 грн. за березень 2016 року, що підтверджується квитанцією від 05.04.2016 року (а.с.78), Судом встановлено, що відповідач на протязі останніх років постійно надавав синам матеріальну допомогу та купував їм необхідні речі, одяг, обув та побутову техніку, що підтверджується відповідними чеками, квитанціями та документами (а.с. 79-84). Також, в судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] з 21 серпня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке видане Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 21 серпня 2010 року, актовий запис №457 (а.с.33), яка має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.34). Щомісячно на комунальні послуги [PERSON] витрачає у середньому 850 - 950 грн., що підтверджується квитанціями за лютий та березень 2016 року(а.с.37-38). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 10.06.1967 року Амур-Нижньодніпровським ЗАГС м. Дніпропетровська,батьками відповідача по справі є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 36). З пояснень позивача вбачається, що його батьки проживають окремо від нього та також потребують матеріальної допомоги, оскільки матір відповідача [INFO], хворіє та потребує постійного прийняття різних лікарських препаратів. Мати відповідача, [PERSON], [INFO], є непрацездатною особою, оскільки досягла пенсійного віку, згідно довідки Дніпропетровської клінічної лікарні від 20.04.2016 року, хворіє на гіпертонічну хворобу ІІ ст. та потребує постійного лікування (а.с.35). Однак належних доказів того, що мати відповідача перебуває на його утриманні суду не надано. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Оскільки судом встановлено, що Відповідач знаходиться в працездатному віці, має постійне місце роботи та отримує регулярний дохід, суд вважає, що Відповідач є таким, що має можливість надавати матеріальну допомогу другому з подружжя. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначені частки заробітку батька дитини, яка буде стягуватися як аліменти, суд враховує наступні обставини: стан здоров'я дитини та платника аліментів; матеріальне становище [PERSON], який перебуває у працездатному віці та отримає постійний офіційний заробіток; наявність у відповідача дружини та її неповнолітньої дитини, які проживають разом з ним; стягнення з відповідача аліментів на утримання другого сина у розмірі 1/6 частки від усіх видів його заробітку; факт добровільного надання матеріальної допомоги обом своїм синам на протязі тривалого часу; можливість надання матеріальної допомоги Позивачем та розмір її доходу; а також наявність у платника аліментів непрацездатних батьків. Отже, приймаючи до уваги наявність доказів про розмір доходу відповідача, враховуючи наявність у відповідача дружини, яка проживає разом з ним та її неповнолітньої дитини, оскільки відповідач знаходиться у працездатному віці, постійне місце роботи та має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання, той факт, що відповідач сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] на період його навчання у розмірі 1\\6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу), та той факт, що відповідач на протязі тривалого часу надає добровільну матеріальну допомогу обом своїм синам та не ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/10 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення нею 23 річного віку, що на думку суду буде достатнім та справедливим розміром аліментів для утримання дитини та буде відповідати встановленим обставинам справи. За приписами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 80, 81, 180, 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial