overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У вересні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про встановлення факту проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] (далі - [PERSON]) з 1990 р. та визнання права власності на Ѕ частину грошових коштів, що знаходяться на рахунках банківського вкладу, відкритих на ім'я останнього, у розмірі 18 305 грн. На обґрунтування позову вказала, що [INFO] помер [PERSON], з яким вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах та вела з ним спільне господарство з 1990 р. За час їх спільного проживання [PERSON] були відкриті рахунки банківського вкладу в публічному акціонерному товаристві «Альфа-банк», а саме: рахунок у національній валюті № [NUMBER], рахунок у доларах США № [NUMBER]. Загальна сума грошових коштів, що знаходиться на цих рахунках, становить 36 610 грн., а відтак їй належить половина цих коштів. В підготовчому засіданні позивач заявила про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову в повному обсязі, що відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України дає суду підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяви відповідача вбачається, що він не оспорює факт проживання позивача та його покійного батька однією сім'єю без реєстрації шлюбу та визнає право позивача на половину грошових коштів, вкладених у банківську установу на ім'я його батька. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, статтею 74 Сімейного кодексу України встановлено, що якщо чоловік та жінка проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Відповідно до статті 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-28 00:00:00

У вересні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 08.01.2011 Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві. У шлюбі у них народилося двоє дітей: син [PERSON], [INFO], та дочка [PERSON], [INFO] Їх спільне життя не склалося з причини різних поглядів на життя, майбутнє, розвиток родини в подальшому, виховання дітей, проведення часу з рідними. Хоча вони і проживають разом, через регулярні непорозуміння шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони не мають спільних інтересів, бажання проводити час разом. Позивач посилається на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим, так як це суперечить як її інтересам, так і інтересам відповідача. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення Сімейного кодексу України, а саме: положення частини 1 статті 110, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-20 00:00:00

У вересні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 8 жовтня 2005 р. Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1667. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на їх спільному з відповідачем утриманні. Шлюбні відносини вони припинили з серпня 2013 р., на даний час мешкають за різними адресами, спільне господарство не ведуть. Сім'я розпалася внаслідок різних характерів та розходження поглядів на сімейні цінності. Суперечки щодо місця проживання дитини у них немає. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення Сімейного кодексу України, а саме: положення частини 1 статті 110, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

У вересні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.09.2007 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 1734. Подружжя має сина [PERSON], [INFO] Спільне життя сторін не склалося. Через розходження поглядів на життя, шлюб та сім'ю, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. З травня 2016 р. сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тобто їх сім'я розпалась і подальше її збереження неможливе. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-25 00:00:00

У вересні 2017 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON], відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26.07.2002 Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї, актовий запис № 863. Подружжя має сина [PERSON], [INFO] Подружні відносини сторін стали поступово погіршуватись: відповідач захопився спиртним, поводився негідно по відношенню до позивача, і на цьому ґрунті між ними виникали сварки, які відбувались в присутності дитини. Оскільки довго терпіти таку поведінку відповідача позивач не змогла, вона запропонувала йому піти жити до своїх батьків, що він і зробив. З 2013 р. вони проживають окремо, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, і у позивача немає бажання, щоб він повернувся. Син сторін проживає з позивачем і претензій до відповідача щодо його утримання позивач зараз не заявляє. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутності, фіксування судового процесу технічними засобами не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, припинили шлюбно-сімейні відносини та спільне проживання. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

У вересні 2017р. [PERSON] звернувсь до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], яка померла 10 січня 1996 року була його матірю. В обґрунтування заяви посилавсь на те, що 10.01.1996 року померла його мати [PERSON] Після її смерті залишилась спадщина і він (заявник) є спадкоємцем за законом. Разом з тим він не може нотаріально оформити свої спадкові права, оскільки у свідоцтві про його народження у графі мати вказано прізвище імя по батькові «Пирун Ярина Дмитрівна», а в свідоцтві про смерть вказано «Перун Ірина Дмитрівна», через те він не може довести родинні відносини з спадкодавцем. Представник заявника звернулась до суду з заявою про розгляд справи у її відсутності, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник заінтересованої особи Баглаївська сільська рада Старокостянтинівського району, звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], яка померла 10 січня 1996 року була матірю [PERSON], [INFO] Дані обставини підтверджуються: даними довідки виконкому Баглаївської сільської ради Старокостянтинівського району №157 від 16.05.2016р.; даними свідоцтва про народження заявника серії ЯЩ № 217263; даними свідоцтва про смерть [PERSON] серія І-БВ №274575 від 10.02.2016р.; паспортними даними [PERSON] серія НА №562646. Тому на підставі вищевикладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

У вересні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2000 р., який зареєстровано відділом РАЦСу Ватутінського МУЮ Черкаської обл. У шлюбі у сторін народились діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що з відповідачем разом не проживають з 2011 р., не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, так як між ними за життя виникали сварки та скандали. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб та залишити прізвище «Железняк». Позивач в судове засідання не з'явився, надіслала свою заяву щодо пришвидшення розгляду справи, так як йому потрібно одружуватись із іншою жінкою. Відповідач також у судове засідання не з'явилась, надіслала свою заяву щодо підтримки позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Дійсно 05.08.2000 р., було зареєстровано відділом РАЦСу Ватутінського МУЮ Черкаської обл. шлюб між сторонами, а/з № 62 (а.с. 5). Від шлюбу у сторін народились діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], (а.с. 6-9), і батьками дитини є позивач та відповідач. Як з'ясовано судом, до початку 2011 р. сторони перебували у стосункам між собою, але у подальшому роз'їхались за різними адресами та не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, так як позивач «поспішає» укласти шлюб із іншою жінкою, а відповідач підтримала даний позов, а тому суд приходить до висновку про задоволення даного позову в частині розірвання шлюбу. Щодо позовної вимоги - про залишення прізвища «Железняк», то суд відмовляє у ній як у необґрунтованій. При задоволенні позовних вимог з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України. Тому враховуючи викладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

У вересні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з [INFO] р. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] Позивач зазначив, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначив, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Спільне життя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим. Спору щодо поділу майна та місця проживання дитини, між сторонами немає. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб. І позивач і відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надіслали до суду свої заяви щодо підтримки позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. [INFO] року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 1701 (а.с. 5). [INFO] р. народився [PERSON] (а.с. 11), і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У вересні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 16.08.2008 року. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що з відповідачкою разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначив, що стосунки з відповідачкою не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Подальше примирення між сторонами неможливе. Питання з приводу місця проживання сина та його виховання між сторонами вирішено в позасудовому порядку. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали суду заяви щодо розгляду справи без їх участі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 16.08.2008 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №735, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб.(а.с.15). [INFO] народилася [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, згідно якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON](а.с. 13). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-28 00:00:00

У вересні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 21.04.2010 р. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] Позивач зазначив, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначив, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Спільне життя та збереження шлюбу між сторонами є неможливим. Дитина після розірвання шлюбу буде проживати разом із відповідачем. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Ні позивач, ні відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надіслали суду свої заяви, в яких просили розглянути справу без їх участі та підтримали заявлені позовні вимоги. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 21.04.2010 р. у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., а/з № 612.(а.с. 6). [INFO] р. народився [PERSON] (а.с. 5), і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved