Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-11 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач послалася на наступне. 11.05.1999 року на Одеській універсальній біржі «Вітязь» між ним та відповідачем, в інтересах якого діяла на підставі довіреності [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна. Договір купівлі-продажу нерухомого майна та його право власності на нерухоме майно було зареєстровано Комінтернівським РБТІ від 17.06.1999 р., та у погосподарській книзі Красносільської сільської ради від 12.07.1999 р. У зв'язку з тим, що договір купівлі-продажу нерухомого майна нотаріально не посвідчений, що на час його укладання не потрібно було згідно законодавства, він не може в повному об'ємі розпоряджатися своїм майном. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутність та задоволення позовних вимог. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та дату розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по слідуючим підставам. Згідно з ч.2 ст. 220 ЦК України, якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно з ч.3 ст.334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню виникає у особи, яка придбаває, з моменту такого посвідчення, або з моменту вступу в законну силу рішення суду про визнання договору не посвідченого нотаріально - дійсним. Судом встановлено, що 11.05.1999 року на Одеській універсальній біржі «Вітязь» між [PERSON] та [PERSON], від імені якого на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Русских С.Б. 19.01.1999 р. за №208, діяла [PERSON], було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна №99-0125, згідно якого [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок загальною площею 94,6кв.м, що розташований на земельній ділянці 800,0кв.м за адресою: [ADDRESS], за 21000 грн. Право власності [PERSON] на житловий будинок зареєстровано Комінтернівським РБТІ за №148-206 від 17.06.1999 р., та у погосподарській книзі Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №2, стор. 299 від 12.07.1999 р. Згідно технічного паспорту на житловий будинок, виготовлений Комінтернівським РБТІ станом на 24.03.1999 р., реєстровий номер 1-148-206, його загальна площа складає 94,6кв.м., житлова площа 65,1кв.м., підсобна площа 29,5кв.м. Всі суттєві умови договору №99-0125 купівлі-продажу нерухомого майна від 11.05.1999 року, передбачені ст. 655 ЦК України сторонами виконані, оскільки позивач повністю розрахувалася з відповідачем, а той передав йому майно, яке позивач використовує за цільовим призначенням. Таким чином суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст. 316, ч.3 ст. 334, ч.2 ст.220 ЦК України,

Outcome: approved