Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати припиненим правовідношення за договором поруки № 04/П-769 від 09 листопада 2007 року, що був укладений між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», [PERSON] та [PERSON] та стягнути з ПАТ «Укрсоцбанк» на її користь сплачений судовий збір у розмірі 640 гривень. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив про те, що 09.11.2007 року між АК банком розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 402/90/07-Пі, відповідно до якого відповідач начав позичальнику кредитні кошти в розмірі 55 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користуванням кредитом у розмірі 13,50% процентів річних. 0911.2007 року у рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позичальником, відповідачем та [PERSON] укладено договір поруки № 04/П-769 відповідно до якого [PERSON] зобов'язалась солідарно у повному обсязі відповідати за виконання позичальником його обов'язків за кредитним договором, а саме повернення кредиту, виплата процентів по кредиту, комісій, неустойки тощо. Відповідно до п. 1.2 договору поруки, змістом та розміром забезпечення зобов'язань є: повернення позичальником кредиту в сумі 55 000,00 доларів США, виплата позичальником процентів по кредиту у розмірі 13,5% річних та комісій визначених умовами договору, сплата позичальником неустойки визначених умовами договору, сплата позичальником неустойки визначених на умовах договору кредиту. Відповідно п. 4..4 кредитного договору у випадку не виконання позичальником зобов'язань визначених п.п. 3.3.2, 3.3.3., 3.3.7 - 3.3.13, 3.3.15 протягом більше п'ятнадцяти календарних днів підряд, або невиконання позичальником зобов'язань, визначених п. 3.34, 3.3.5 цього договору протягом більше ніж дев'ятсот календарних днів підряд, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився і відповідно позичальник зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня після закінчення вказаних в цьому строків повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором. 06.07.2009 року між відповідачем та позичальником укладено додаткову угоду про внесення змін до кредитного договору. Відповідно до п.1 додаткової угоди сторони прийшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування, визначених договором: 1.1 викласти перший абзац п. 1.1 та п.п. 1.1.1 (та 1.1.2) п. 1.1. кредитного договору в новій редакції (зміни підлягають відповідні пункти кредитного договору про умови надання кредиту та погашення заборгованості п. 1.1.3). 1.1. кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характери використання в сумі 59 291, 17 доларів США, зі сплатою 14% річних. 1.1.1. погашення кредиту здійснюється в наступному порядку до 10 числа кожного місяця. Пункт 1.2 викладено в новій редакції: -частина кредиту в розмірі 55 000,00 доларів США на придбання нерухомого майна - частина кредиту в розмірі 4 291,17 доларів США на поточні поточні потреби. Згідно п. 3 додаткової угоди сторони домовились, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або тіла кредиту як в повному обсязі так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право достроково вимагати погашення боргу шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник в свою чергу, зобов'язується достроково погасити в повному обсязі кредит, та всі нараховані відсотки та можливі штрафів санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищевказаного письмово повідомлення кредитора. Позивач зазначає про те, що вищевказаною додатковою угодою до кредитного договору змінено відсоткову ставку по кредиту в сторону збільшення із 13,5% до 14% річних, збільшено суму кредиту із 55 000 доларів США до 59 291,17 доларів США, також змінено графік погашення кредиту та цільове призначення кредиту. При цьому додаткової угоди до договору № 04/П-769 від 09 листопада 2007 року укладено не було - тобто зміна основного зобов'язання відбулася без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, а тому зобов'язання за договором поруки повинні бути припиненими відповідно до п. 1 ст. 559 ЦК України. Жодних повідомлень чи пропозицій щодо внесення відповідних змін до договору поруки [PERSON] не отримував, а отже і не був ознайомлений зі змінами до умов кредитного договору. Останній платіж позичальник здійснив 07.07.2009 року (довідка № 10.1-186/96-13129 від 18.07.2016 р). Пунктом 4.4. кредитного договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш ніж 90 календарних днів своїх обов'язків щодо своєчасної сплати кредиту та процентів строк користування кредитом вважається таким, що сплатив, а позичальник зобов'язаний протягом 1 робочого дня повернути кредит у повному обсязі, сплатити відсотки та штрафи. Оскільки строк виконання основного зобов'язання договором було змінено, тобто строк користування кредитом достроково сплив 07 жовтня 2009 року, тобто через 90 календарних днів з дати, коли позичальник перестав сплачувати кредит, нараховані проценти за кредитом та штрафні санкції, тому строк у шість місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобов'язання закінчився 08 квітня 2010 року. Крім того, позивач зазначає про те, що 05.12.2009 року та 03.12.2009 року на адресу позичальника та [PERSON] відповідачем направлено повідомлення вимоги про дострокове погашення заборгованості за договором кредиту, тобто відповідач змінив строк виконання основного зобов'язання, та визначив умови повернення коштів, скориставшись своїм правом відповідно до умов кредитного договору. В судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог посилаючись на необґрунтованість позовних вимог. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що 09.11.2007 року між АК банком розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії № 402/90/07-Пі, відповідно до якого відповідач начав позичальнику кредитні кошти в розмірі 55 000,00 доларів США зі сплатою процентів за користуванням кредитом у розмірі 13,50% процентів річних. 0911.2007 року у рахунок забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між позичальником, відповідачем та [PERSON] укладено договір поруки № 04/П-769 відповідно до якого [PERSON] зобов'язалась солідарно у повному обсязі відповідати за виконання позичальником його обов'язків за кредитним договором, а саме повернення кредиту, виплата процентів по кредиту, комісій, неустойки тощо. Відповідно до п. 1.2 договору поруки, змістом та розміром забезпечення зобов'язань є: повернення позичальником кредиту в сумі 55 000,00 доларів США, виплата позичальником процентів по кредиту у розмірі 13,5% річних та комісій визначених умовами договору, сплата позичальником неустойки визначених умовами договору, сплата позичальником неустойки визначених на умовах договору кредиту. Відповідно п. 4..4 кредитного договору у випадку не виконання позичальником зобов'язань визначених п.п. 3.3.2, 3.3.3., 3.3.7 - 3.3.13, 3.3.15 протягом більше п'ятнадцяти календарних днів підряд, або невиконання позичальником зобов'язань, визначених п. 3.34, 3.3.5 цього договору протягом більше ніж дев'ятсот календарних днів підряд, термін надання кредиту вважається таким, що закінчився і відповідно позичальник зобов'язаний не пізніше наступного робочого дня після закінчення вказаних в цьому строків повернути в повному обсязі заборгованість за цим договором. 06.07.2009 року між відповідачем та позичальником укладено додаткову угоду про внесення змін до кредитного договору. Відповідно до п.1 додаткової угоди сторони прийшли до взаємної згоди внести наступні зміни до умов кредитування, визначених договором: 1.1 викласти перший абзац п. 1.1 та п.п. 1.1.1 (та 1.1.2) п. 1.1. кредитного договору в новій редакції (зміни підлягають відповідні пункти кредитного договору про умови надання кредиту та погашення заборгованості п. 1.1.3). 1.1. кредитор надає позичальнику грошові кошти на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характери використання в сумі 59 291, 17 доларів США, зі сплатою 14% річних. 1.1.1. погашення кредиту здійснюється в наступному порядку до 10 числа кожного місяця. Пункт 1.2 викладено в новій редакції: - частина кредиту в розмірі 55 000,00 доларів США на придбання нерухомого майна - частина кредиту в розмірі 4 291,17 доларів США на поточні поточні потреби. Згідно п. 3 додаткової угоди сторони домовились, що у разі порушення позичальником строків сплати процентів та/або тіла кредиту як в повному обсязі так і частково, більш ніж на 30 календарних днів, кредитор має право достроково вимагати погашення боргу шляхом направлення відповідного повідомлення позичальнику, а позичальник в свою чергу, зобов'язується достроково погасити в повному обсязі кредит, та всі нараховані відсотки та можливі штрафів санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання вищевказаного письмово повідомлення кредитора. Вищевказаною додатковою угодою до кредитного договору змінено відсоткову ставку по кредиту в сторону збільшення із 13,5% до 14% річних, збільшено суму кредиту із 55 000 доларів США до 59 291,17 доларів США, також змінено графік погашення кредиту та цільове призначення кредиту. При цьому додаткової угоди до договору № 04/П-769 від 09 листопада 2007 року укладено не було - тобто зміна основного зобов'язання відбулася без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності, а тому зобов'язання за договором поруки повинні бути припиненими відповідно до п. 1 ст. 559 ЦК України. Жодних повідомлень чи пропозицій щодо внесення відповідних змін до договору поруки [PERSON] не отримувала, а отже і не була ознайомлений зі змінами до умов кредитного договору. Відповідачем не надано доказів на спростування зазначених обставин. Частиною 1 ст. 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. У п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року роз'яснено, що відповідно до частини першої статті 559 ЦК припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. За змістом ч. 1 ст. 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання, здійснені без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього, зокрема: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком і тягне припинення поруки. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 25 вересня 2013 року в справі № 6-97цс13 та є обов'язковою для застосування (ч. 1 ст. 3607 ЦПК України). Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України передбачено три випадки припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності: 1)якщо строк дії поруки встановлений у договорі поруки, порука припиняється після закінчення цього строку; 2)якщо строк дії поруки не встановлений у договорі поруки, але при цьому встановлений строк основного зобов'язання у кредитному договорі, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя; 3)якщо строк дії поруки не встановлений у договорі поруки, а також немає строку основного зобов'язання (або строк встановлений моментом пред'явлення вимоги), порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Останній платіж позичальник здійснив 07.07.2009 року (довідка № 10.1-186/96-13129 від 18.07.2016 р). Пунктом 4.4. кредитного договору встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш ніж 90 календарних днів своїх обов'язків щодо своєчасної сплати кредиту та процентів строк користування кредитом вважається таким, що сплатив, а позичальник зобов'язаний протягом 1 робочого дня повернути кредит у повному обсязі, сплатити відсотки та штрафи. Оскільки строк виконання основного зобов'язання договором було змінено, тобто строк користування кредитом достроково сплив 07 жовтня 2009 року, тобто через 90 календарних днів з дати, коли позичальник перестав сплачувати кредит, нараховані проценти за кредитом та штрафні санкції, тому строк у шість місяців від дня настання зміненого строку виконання основного зобов'язання закінчився 08 квітня 2010 року. 05.12.2009 року та 03.12.2009 року на адресу позичальника та [PERSON] відповідачем направлено повідомлення вимоги про дострокове погашення заборгованості за договором кредиту, тобто відповідач змінив строк виконання основного зобов'язання, та визначив умови повернення коштів, скориставшись своїм правом відповідно до умов кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. В розумінні зазначеної статті, зміною зобов'язання, внаслідок чого збільшується відповідальність поручителя, вважається, зокрема, збільшення відсоткової ставки Банком за кредитом, який забезпечується заставою, без згоди поручителя на внесення таких змін до договору поруки. В такому разі договір поруки вважається припиненим з моменту збільшення відсоткової ставки. Зазначена позиція підтверджується роз'ясненням, що міститься в п. 1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.09.2012 року № 10-1393/0/4-12 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносинн». У постанові від 17.02.2016 року у справі № 6-3176цс15 Верховний Суд України роз'яснив, що у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Таким чином, відповідно до імперативного положення ч. 1 ст. 559 ЦК України порука за Договором поруки є припиненою з дати підвищення відсоткової ставки за основним зобов'язанням без отримання відповідної згоди Поручителя. Разом з тим, згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 17 вересня 2014 року в справі №6-53цс14, припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. Умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов'язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті251, частини четвертої статті 559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У постанові від 19 березня 2014 року у справі 6-109цс14 Верховним Судом України висловлено правову позицію, згідно якої, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Відповідно до ч.1 ст.360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують і своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. За наведених обставин позовні вимоги є обґрунтованими та таким, що підлягають задоволенню. Питання про розподіл судових витрат вирішити в порядку ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: approved