Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 03 листопада 2011 року між ним та [PERSON] укладено Договір позики, відповідно до якого позивач надав у позику відповідачу грошові кошти у розмірі 3 664 грн., які останній зобов'язувався повернути не пізніше 04 лютого 2012 року. На підтвердження отримання грошових коштів у позику відповідач власноручно написав письмову розписку від 03 листопада 2011 року. Однак, вищевказані грошові кошти відповідач до цього часу не повернув, ігнорує всі вимоги позивача про повернення боргу. У зв'язку із чим позивач змушений звернутися до суду про стягнення із відповідача грошової позики у розмірі 3 664 грн. Крім того, позивач просить стягнути із відповідача на свою користь три відсотки річних у розмірі 278,86 грн., витрати відповідно до індексу інфляції у розмірі 501,89 грн. та судові витрати, понесені позивачем при подачі даного позову до суду. У судове засідання позивач не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання його представник [PERSON] надала заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та одночасно просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. У випадку неявки у судове засідання відповідача, проти ухвалення заочного рішення по даній справі не заперечила. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 03 листопада 2011 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір позики № 3/11-10/1-П, відповідно до п. 1 якого Позикодавець передав, а Позичальник прийняв у власність 3664 грн. У відповідність до п. 3 вказаного Договору, зазначену вище суму грошей Позичальник зобов'язався повернути Позикодавцю готівкою в строк до 04 лютого 2012 року. Згідно даних розписки від 03 листопада 2011 року, оригінал якої міститься у матеріалах справи, відповідач отримав від [PERSON] грошові кошти в розмірі 3 664 (три тисячі шістсот шістдесят чотири) грн. та зобов'язався повернути їх не пізніше 04 лютого 2012 року. У судовому засіданні встановлено, що зобов'язання відповідача за вищевказаною розпискою не виконано. Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов'язанні встановлено термін виконання, то воно підлягає виконанню в цей термін. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З огляду на викладене, вбачається, що позичальник не виконав свого обов'язку за Договором позики, тобто не повернув позикодавцеві грошові кошти у розмірі 3664 грн., тому позовні вимоги слід задовольнити. Згідно із ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Із розрахунку позивача, який суд бере до уваги, вбачається, що розмір 3 % річних за період прострочення виконання відповідачем грошових зобов'язань за Договором позики складає 278,86 грн., а розмір інфляційних витрат - 501,89 грн., що з урахуванням основної суми боргу складає 4 444,75 грн. Таким чином, дослідивши матеріали справи та взявши до уваги всі фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення із відповідача заборгованості у розмірі 4 444,75 грн. У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: approved