Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-18 00:00:00

У вересні 2015 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] пред'явили позов до Національної асоціації адвокатів України та Ради адвокатів Чернігівської області, у якому просили скасувати всі рішення конференції адвокатів Чернігівської області від 18.09.2013 р. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що рішенням Ради адвокатів України № 166 від 27.07.2013 р. скликано конференцію адвокатів Чернігівської області та складено списки адвокатів, які мають право на участь в обранні делегата конференції. Дане рішення прийнято з перевищенням компетенції Ради адвокатів України, встановленої Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Так: - згідно з вказаним Законом конференція адвокатів регіону скликається та її порядок денний складається радою адвокатів регіону, а не Радою адвокатів України; проведення конференції адвокатів регіону організаційним комітетом цим Законом не передбачено, - до згаданих вище списків адвокатів не було включено більшість адвокатів області - 319 з 436. Решта адвокатів, тобто незначна їх частина, обрала 39 делегатів, до яких приєдналися не передбачені Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» кооптовані делегати. Цими делегатами було прийнято рішення про відкликання органів адвокатського самоврядування Чернігівської області, обраних рішенням установчої конференції адвокатів Чернігівської області від 29.09.2012 р. (яка проводилася за участю всіх адвокатів), та про обрання нового складу цих органів, - затвердження порядку денного самою конференцією, а не радою адвокатів регіону, виключило можливість повідомити адвокатів про порядок денний не пізніш як за 15 днів до дня початку роботи конференції, що у свою чергу призвело до неможливості участі у конференції адвокатів, стосовно яких вирішувалося питання про відкликання з органів адвокатського самоврядування. Так, на конференції, про яку йдеться, було вирішено: - обрати головою Ради адвокатів Чернігівської області [PERSON], - відкликати з посади голови Ради адвокатів Чернігівської області [PERSON] та з посади представника адвокатів Чернігівської області у Раді адвокатів України [PERSON] на підставі заяви останньої, але таку вона не подавала. Крім того, [PERSON] і [PERSON] не було запрошено для участі у конференції і, відповідно, їхні пояснення з цього приводу не заслуховувалися, - відкликати з посади голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області [PERSON] і з посад членів Ради адвокатів Чернігівської області [PERSON] й [PERSON] з мотивів відсутності відомостей про них у Єдиному реєстрі адвокатів України, хоча дані про них у цьому реєстрі малися, але їх було протиправно закрито, - відкликати з посади члена Ради адвокатів Чернігівської області [PERSON] як такого, що не виправдав довіри адвокатів, проявив бездіяльність щодо захисту прав адвокатів області та перешкоджав виконанню законних рішень вищих органів адвокатського самоврядування. Проте документального підтвердження цих підстав відкликання [PERSON] конференція не мала. Усуненням понад 300 адвокатів від участі в роботі органів адвокатського самоврядування та позбавленням позивачів права на участь у роботі й формуванні органів адвокатського самоврядування здійснено втручання у їх приватне і професійне життя, що є несумісним зі ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод. Ухвалою суду від 09.12.2015 р. позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] до Національної асоціації адвокатів України про скасування рішень конференції адвокатів Чернігівської області від 18.09.2013 р. виділено у самостійне провадження (а.с. 166 т. 1). Ухвалою суду від 02.03.2016 р. до участі у справі як третю особу залучено [PERSON] (а.с. 25, зв). Оскаржуваним рішенням позов задоволено: скасовано рішення конференції адвокатів Чернігівської області, оформлені протоколом цієї конференції від 18.09.2013 р. В апеляційних скаргах Рада адвокатів Чернігівської області, [PERSON] та Рада адвокатів України - особа, яка не брала участі у справі, просять скасувати дане рішення і постановити рішення про відмову у задоволенні позову. Доводи апеляційної скарги Ради адвокатів Чернігівської області зводяться до такого: - станом на 18.03.2013 р. - на дату скликання конференції, що є об'єктом судового розгляду, Рада адвокатів Чернігівської області не діяла, т.я. положення про неї було затверджено після цієї дати рішенням Ради адвокатів України від 27.09.2013 р. № 213. Відповідно відомості про Раду адвокатів Чернігівської області до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців було внесено 01.10.2013 р. Отож Рада адвокатів Чернігівської області не є належним позивачем по справі, - висновок суду про те, що Рада адвокатів України не наділена повноваженнями щодо скликання і забезпечення проведення конференції адвокатів регіону та визначення головуючого на засіданні конференції адвокатів регіону суперечить ст.ст. 47 ч. 2, 55 ч. 4 пп. 2, 5 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», - суд І інстанції не дослідив рішення Ради адвокатів України від 27.07.2013 р. № 166 і Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів Чернігівської області та встановлення квоти представництва, а також Регламенту конференції адвокатів Чернігівської області, на підставі яких було організовано й проведено 18.09.2013 р. конференцію адвокатів Чернігівської області, - рішення Ради адвокатів України № 21 від 28.02.2014 р. «Про скликання конференцій адвокатів регіонів, встановлення квот представництва, затвердження порядку висування та обрання делегатів конференцій адвокатів регіонів та їх регламенту» постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 26.05.2014 р., яка набрала законної сили, визнано таким, що прийнято у межах повноважень Ради та у спосіб, передбачений Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», - висновок суду І інстанції про те, що визначення головуючого на засіданні конференції адвокатів регіону законом віднесено до виключної компетенції ради адвокатів регіону чи організаційного бюро зі скликання конференції адвокатів регіону, суперечить припису абз. 2 ч. 2 ст. 47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і п. 29 Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів Чернігівської області, - рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова по справі № 750/8726/13-ц, яке набрало законної сили, у якій брали участь позивачі, встановлено, що станом на 27.07.2013 р. в Єдиному реєстрі адвокатів України підтверджено відомості про 117 адвокатів Чернігівської області та що відомості про позивачів у ньому підтверджені не були. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», у конференції адвокатів регіону мають право брати участь лише адвокати, адреси робочих місць яких знаходяться у відповідному регіоні та відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України. Тож є помилковим висновок суду про недостовірність інформації, озвученої на конференції адвокатів Чернігівської області від 18.09.2013 р. про те, що дані про [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших не внесено до цього Реєстру. Доводи апеляційної скарги [PERSON] полягають у тому, що: 1) суд І інстанції не дав оцінки або дав невірну оцінку вказаним нижче обставинам справи: - оспорювані рішення конференції стосуються позивачів лише в частині їх відкликання з посад, вказаних ними у позовній заяві. В іншій частині ці рішення не стосуються ні прав, ні свобод, ні обов'язків позивачів. Проте місцевим судом оспорювані позивачами рішення визнано незаконними у повному обсязі, - у рішенні Ради адвокатів України від 27.07.2013 р. № 166 «Про скликання конференції адвокатів Чернігівської області» вказано, що 16.07.2013 р. до цієї Ради звернувся [PERSON] з питанням про необхідність проведення конференції адвокатів з метою розгляду заяви [PERSON] про складання повноважень члена Ради адвокатів України. Отже відкликання [PERSON] з посади представника адвокатів Чернігівської області в Раді адвокатів України відбулося на підставі її заяви. Тож внаслідок задоволення даної заяви жодне право [PERSON] не було порушено. Вказана обставина свідчить і про те, що у липні 2013 р. [PERSON] визнавав необхідність скликання конференції адвокатів Чернігівської області саме Радою адвокатів України і що він навіть звертався до цієї Ради з відповідною заявою, - Рада адвокатів Чернігівської області створена після проведення конференції, на якій було прийнято оспорювані рішення. Тому Рада адвокатів Чернігівської області ніяк не могла порушити права позивачів, - Радою адвокатів України 27.07.2013 р. було прийняте рішення № 166 «Про скликання конференції адвокатів Чернігівської області», яке є чинним і яке в силу ст.ст. 43 ч. 1, 57 ч. 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» є обов'язковим для виконання. Тому саме на підставі цього рішення 18.09.2013 р. було проведено конференцію. У вказаному рішенні також зазначалося, що воно прийняте у зв'язку з відсутністю на дату його прийняття положення про Раду адвокатів Чернігівської області, а подане [PERSON] для реєстрації державному реєстраторові положення про Раду адвокатів Чернігівської області є підробленим. Отож станом на липень 2013 р. конференція адвокатів Чернігівської області не могла бути скликана Радою адвокатів Чернігівської області у зв'язку з відсутністю її як такої, - відсутність у матеріалах справи заяви [PERSON] про відкликання її з посади представника адвокатів Чернігівської області в Раді адвокатів України є приводом не для задоволення позову в цій частині, а для з'ясування, чи подавалася така, чи не подавалася, - у справі відсутня інформація, коли до Єдиного реєстру адвокатів України включено відомості про позивачів, чи малися ці відомості у Реєстрі станом на 27.07.2013 р. і на 18.09.2013 р., - рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.11.2013 р. і ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 08.02.2014 р. по справі № 750/8726/13-ц встановлено, що станом на 27.07.2013 р. у Єдиному реєстрі адвокатів України було підтверджено відомості лише про 117 адвокатів Чернігівської області, а відомості про інших адвокатів не було підтверджено, - конференція адвокатів Чернігівської області мала беззастережне право відкликати адвоката [PERSON] з посади члена Ради адвокатів Чернігівської області без обґрунтування такого рішення певними причинами, оскільки його обґрунтування не передбачено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», - припис ч. 3 ст. 47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» щодо необхідності повідомлення адвокатів про питання, які вносяться на обговорення конференції, не пізніш як за 15 днів до її проведення, стосується не процедури скликання конференції адвокатів регіону, а виключно діяльності ради адвокатів регіону. Законодавчих обмежень щодо внесення до порядку денного конференції адвокатів регіону додаткових питань за пропозицією її делегатів не встановлено, - частина мотивувальної частини оскаржуваного рішення суду не є особистою думкою судді. Так, абзаци перший - п'ятий на аркуші 3 рішення і абзаци другий - п'ятий на його аркуші 4 є точними копіями абзаців першого - шостого сторінки першої, починаючи зі слів «Пунктом 6 цього ж розділу передбачено…», і абзаців восьмого - одинадцятого, починаючи зі слів «Відповідно до ч. 2 ст. 47 Закону…», листа [PERSON] від 01.03.2016 р., який мається у т. 2 на а.с. 1-2. Копіювання частини тексту даного листа могло відбутися тільки шляхом копіювання його з електронного варіанту цього листа, що свідчить про ухвалення завідомо неправосудного рішення; 2) найменування [PERSON] як третьої особи не вказано у вступній частині рішення; 3) зміст і підстави позову займають більше сторінки тексту рішення, а суть заперечень на нього викладено в одному реченні; 4) клопотання [PERSON] в частині залучення до участі у справі, крім нього, інших 13 адвокатів, оскільки спір між сторонами може вплинути на їхні права, судом не розглянуто. Крім того, дане клопотання вирішено судом після початку розгляду справи по суті; 5) у зв'язку з залученням [PERSON] до участі у справі суд мав відкласти її розгляд, а не оголошувати перерву на короткий проміжок часу, що унеможливило [PERSON] реалізувати його процесуальні права; 6) на порушення ст. 74 ЦПК України, повістку про явку до суду [PERSON] направлено за 2 дні до судового засідання і він її отримав у день судового засідання. Тобто на час розгляду справи місцевий суд не мав розписки про отримання ним судової повістки. В апеляційній скарзі Національної асоціації адвокатів України зазначається, що з набранням оскаржуваним рішенням чинності зміниться персональний та кількісний склад Ради адвокатів України й буде поставлено під сумнів правомочність її засідань, проведених у 2013-2016 рр., та прийнятих на них рішень. Доводи цієї скарги зводяться до такого: - право скликати конференції адвокатів регіону надано Раді України частиною 2 ст. 47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Протилежний висновок суду І інстанції може застосовуватися як встановлена судом обставина, яка в силу ст. 61 ЦПК України не потребує доказування при розгляді інших справ, у яких беруть участь або ті самі особи, або особа, щодо якої встановлено цю обставину, - обрані на конференції, про яку йдеться, голова Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області [PERSON] та голова Ради адвокатів Чернігівської області [PERSON] після 18.09.2013 р. підписували свідоцтва про складення кваліфікаційного іспиту та про право на заняття адвокатською діяльністю, достовірність яких має бути перевірена Радою адвокатів України при внесенні до Єдиного реєстру адвокатів України. Тож з набранням оскаржуваним рішенням чинності постане питання правомірності цих свідоцтв та відомостей вказаного Реєстру, - місцевим судом не досліджувалися Порядок висування та обрання делегатів конференції адвокатів Чернігівської області та встановлення квоти представництва, а також Регламент конференції адвокатів Чернігівської області, - висновок суду І інстанції про те, що право визначати особу, яка головує на конференції, належить виключно раді адвокатів регіону чи організаційному бюро зі скликання конференції, не ґрунтується на нормах Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Крім того, цей припис суперечить п. 29 Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів Чернігівської області, - висновок місцевого суду про те, що дані про адвокатів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та інших внесено до Єдиного реєстру адвокатів України, є помилковим. Так, з 16.01.2013 р. введено у дію положення Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», які регулюють функціонування згаданого Реєстру. Отже з цієї дати брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування та бути їх членами можуть тільки адвокати, адреси робочих місць яких знаходяться у відповідному регіоні та відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України. На виконання положень Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», які регулюють функціонування Єдиного реєстру адвокатів України, рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 р. № 26 встановлено дату - 10.01.2013 р., до якої всі адвокати України зобов'язані були надати передбачені ст. 17 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відомості для внесення їх до Єдиного реєстру адвокатів України, ведення якого не передбачалося Законом України «Про адвокатуру», що втратив чинність 05.07.2012 р. Відомості про позивачів та інших адвокатів було внесено до раніше діючого Єдиного реєстру адвокатів, який вівся відповідно до Указу Президента України від 30.09.1999 р. № 1240/99 і який втратив чинність згідно з Указом Президента України від 31.10.2012 р. № 620/2012, а в частині, що стосується функціонування Єдиного реєстру адвокатів він втратив чинність з 16.01.2016 р. Рада адвокатів України не є правонаступником обов'язку ведення попереднього реєстру адвокатів. Згідно з Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» і Порядком ведення Єдиного реєстру адвокатів України, що затверджене рішенням Ради адвокатів України від 17.12.2012 р. № 26 (з наступними змінами), до цього реєстру, який розпочав свою дію з 16.01.2013 р., вносяться виключно відомості, подані особисто адвокатами, у тому числі й щодо адреси їх робочого місця. На 27.07.2013 р. в цьому Реєстрі були відсутні дані стосовно 23 адвокатів - членів органів адвокатського самоврядування Чернігівської області. Тож ці особи, зокрема й позивачі, втратили членство в органах адвокатського самоврядування, - до 27.07.2013 р. Радою адвокатів України не було затверджено положення про Раду адвокатів Чернігівської області та положення про Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Чернігівської області, а тому ці органи як юридичні особи на вказану дату не діяли, - рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 06.11.2013 р. і ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 08.02.2014 р. по справі № 750/8726/13-ц встановлено, що станом на 27.07.2013 р. у Єдиному реєстрі адвокатів України було підтверджено відомості лише про 117 адвокатів Чернігівської області, а відомості про інших адвокатів, зокрема про позивачів, не було підтверджено. Саме цю інформацію було взято до уваги при винесенні Радою адвокатів України рішення від 27.07.2013 р. та саме її було оприлюднено на конференції адвокатів Чернігівської області від 18.09.2013 р. Також місцевим судом не враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» у конференції ради адвокатів регіону мають право брати участь адвокати, адреси робочих місць яких знаходяться у відповідному регіоні та відомості про яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України. У судовому засіданні представник Ради адвокатів Чернігівської області, М.О., [PERSON] та представник Ради адвокатів України підтримали апеляційні скарги, а [PERSON], [PERSON] і [PERSON], який також представляв інтереси [PERSON], [PERSON] й [PERSON], просили апеляційні скарги відхилити за їх безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що апеляційні скарги Ради адвокатів Чернігівської області й Ради адвокатів України підлягають задоволенню, а апеляційна скарга [PERSON] - частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що правом скликання і забезпечення проведення конференції адвокатів регіону та правом обрання головуючого на конференції адвокатів регіону не наділені ні Рада адвокатів України, ні організаційний комітет конференції, що у матеріалах справи відсутня заява [PERSON] про відкликання її з посади представника адвокатів Чернігівської області у Раді адвокатів України, що [PERSON], [PERSON] і [PERSON] відкликано з посад голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області та членів Ради адвокатів Чернігівської області відповідно з мотивів відсутності відомостей про них у Єдиному реєстрі адвокатів України, але ці мотиви є хибними, т.я. відомості про цих адвокатів у вказаному реєстрі малися, та що суду не надано доказів про те, що адвокат [PERSON] не виправдав довіри адвокатів, проявив бездіяльність щодо захисту прав адвокатів області та вчиняв дії по перешкоджанню виконання законних рішень вищих органів адвокатського самоврядування. З такими висновками не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. 29.09.2012 р. на виконання п. 5 Розділу Х «Перехідні положення» Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» відбулася установча конференція адвокатів Чернігівської області, на якій, зокрема, було створено Раду адвокатів Чернігівської області й Кваліфікаційно-дисциплінарну комісію адвокатури Чернігівської області. На цій конференції обрано: головою Ради адвокатів Чернігівської області - [PERSON], представником адвокатів Чернігівської області у Раді адвокатів України - [PERSON], головою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області - [PERSON], а [PERSON] й [PERSON] - членами Ради адвокатів Чернігівської області. У протоколі даної конференції зазначено, що згідно з реєстром адвокатів Чернігівської області, на дату її проведення в області рахується 638 адвокатів, з яких присутні 238 адвокатів. Дані обставини жодним з учасників судового розгляду не заперечуються і, крім того, їх підтверджено копією протоколу цієї конференції (а.с. 60-67 т. 1). На конференції адвокатів Чернігівської області від 11.01.2013 р. затверджено кошториси й штатні розписи Ради адвокатів Чернігівської області й Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області, що підтверджено копією протоколу цієї конференції (а.с. 17-20 т. 2). Постановою Чернігівського окружного адміністративного суду від 25.04.2013 р., яка набрала законної сили, по справі № 825/1339/13-а за позовом [PERSON] до державного реєстратора Чернігівської міської ради, треті особи - Рада адвокатів Чернігівської області, Рада адвокатів України встановлено, що станом на 23.04.2013 р. положення про Раду адвокатів Чернігівської області у встановленому законом порядку, тобто Радою адвокатів України, затверджено не було. Це стало підставою для визнання протиправними дій державного реєстратора Чернігівської міської ради по державній реєстрації Ради адвокатів Чернігівської області та для скасування державної реєстрації цієї Ради (копія даної постанови на а.с. 58-60 т. 2). Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Рада адвокатів Чернігівської області, очільником якої є [PERSON], перебуває у стані припинення на підставі вказаної вище постанови суду (а.с. 2-4 т. 2). 28.05.2013 р. [PERSON] подала звернення до конференції адвокатів Чернігівської області й до Ради адвокатів України, у яких вона просила відкликати її з посади члена Ради адвокатів України (копії цих звернень на а.с. 3-4, 7 т. 3). 16.07.2013 р. голова Ради адвокатів Чернігівської області [PERSON] направив Раді адвокатів України листа за № 28 (його копія на а.с. 2 т. 3), за змістом якого він просив Раду адвокатів України включити до порядку денного наступного засідання Ради розгляд згаданої заяви [PERSON] Згідно з спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, станом на 27.07.2013 р. у цьому Реєстрі не знайдено відомостей про державну реєстрацію Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області (а.с. 60 т. 3). 27.07.2013 р. Рада адвокатів України прийняла рішення № 166 (його копія на а.с. 74-75 т. 1). Цим рішенням, серед іншого, ухвалено: - скликати конференцію адвокатів Чернігівської області з порядком денним: обрання голови Ради адвокатів Чернігівської області й дообрання членів цієї Ради, обрання голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області й дообрання членів цієї комісії, обрання представника до Ради адвокатів України, обрання представника до Вищої кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури України тощо, - утворити організаційний комітет з проведення конференції адвокатів Чернігівської області з затвердженням його персонального складу. У мотивувальній частині вказаного рішення, серед іншого, зазначено, що мається потреба у скликанні конференції адвокатів Чернігівської області у зв'язку з тим, що: - на момент його прийняття (27.07.2013 р.) органи адвокатського самоврядування у .Чернігівській області не сформовані та не діють як юридичні особи, - 16.07.2013 р. до Ради адвокатів України звернувся [PERSON], який порушує питання про скликання конференції адвокатів Чернігівської області з метою розгляду, серед іншого, заяви [PERSON], яка подала заяву про складання повноважень члена Ради адвокатів України. 18.09.2013 р. відбулася конференція адвокатів Чернігівської області, що підтверджено протоколом цієї конференції № 1 (його копія на а.с. 68-71). У роботі даної конференції брало участь 44 делегати з 51 за списком. Конференція, зокрема, вирішила: - відкликати [PERSON] з посади голови Ради адвокатів Чернігівської області на підставі ч. 5 ст. 47 Закону України «Про адвокатуру» - з мотивів позбавлення його права займатися адвокатською діяльністю рішенням Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 26.07.2013 р., - відкликати [PERSON] з посади представника Чернігівської області в Раді адвокатів України, - відкликати [PERSON] з посади члена Ради адвокатів Чернігівської області як такого, що не виправдав довіри адвокатів, проявив бездіяльність щодо захисту прав адвокатів області та вчиняв перешкоди у виконання законних рішень вищих органів адвокатського самоврядування, - відкликати [PERSON] й [PERSON] з посад членів Ради адвокатів Чернігівської області, а [PERSON] - з посади голови Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області, т.я. відомості про них не внесено до Єдиного реєстру адвокатів України, - обрано головою Ради адвокатів Чернігівської області [PERSON] та обрано до цієї Ради адвокатів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], - обрано головою Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області [PERSON] та обрано до цієї комісії [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON], - представником Чернігівської області в Раді адвокатів України обрано [PERSON], - затверджено кошториси й штатні розписи Ради адвокатів Чернігівської області і Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Чернігівської області. Жоден з учасників судового розгляду не оспорює, що позивачі ні безпосередньо, ні через висунутих ними делегатів не брали участі у роботі конференції адвокатів Чернігівської області, що відбулася 18.09.2013 р. 27.09.2013 р. рішенням Ради адвокатів України затверджено Положення про Раду адвокатів Чернігівської області, яке пройшло встановлену чинним законодавством процедуру державної реєстрації (копія цього Положення на а.с. 30-37 т. 2). Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, дані про Раду адвокатів Чернігівської області внесено до цього Реєстру 01.10.2013 р. (а.с. 255 т. 1). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Частина 2 ст. 47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» приписує, що конференцію адвокатів області (регіону) може бути скликано на пропозицію Ради адвокатів України і що у цьому випадку Рада адвокатів України приймає рішення про утворення організаційного бюро зі скликання конференції адвокатів регіону, яке має права ради адвокатів регіону щодо скликання й забезпечення проведення конференції та визначення головуючого на засіданні конференції. Отож суперечить цій нормі права висновок місцевого суду про те, що правом скликання і забезпечення проведення конференції адвокатів регіону та правом обрання головуючого на конференції адвокатів регіону не наділені ні Рада адвокатів України, ні організаційний комітет конференції. Висновок місцевого суду про неподання [PERSON] заяви з проханням припинити її повноваження представника Чернігівської області в Раді адвокатів України спричинено неналежним з'ясуванням обставин справи -неповнотою їх з'ясування. Апеляційний суд погоджується з висновком суду І інстанції про відсутність доказів про те, що адвокат [PERSON] вчиняв дії по перешкоджанню виконання законних рішень вищих органів адвокатського самоврядування. Разом з тим не доведено, що не мало місця прояву [PERSON] бездіяльності щодо захисту прав адвокатів області та що він виправдав довіру адвокатів. Причому у позовній заяві навіть нема посилання на те, чим спростовуються ці мотиви відкликання [PERSON] з посади члена Ради адвокатів Чернігівської області оспорюваним рішенням конференції. За наявності доказів, що спростовують наведені обставини, [PERSON] мав би або надати їх суду, або повідомити суд про існування цих доказів, заявивши клопотання про їх витребування (ст.ст. 10 ч.ч. 2, 3, 60 ч.ч. 2, 3, 119 ч. 2 п. 6, 131 ч. 1, 133 ч. 1 ЦПК України). Але такі процесуальні дії ним вчинено не було. По справі не встановлено, що скликання й проведення оспорюваної позивачами конференції проведено з недотриманням норм ст.ст. 43-47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», Регламенту конференції адвокатів Чернігівської області, що затверджений рішенням Ради адвокатів України 27.07.2013 р. № 171, і Порядку висування та обрання делегатів конференції адвокатів Чернігівської області та встановлення квоти представництва, який затверджено рішенням Ради адвокатів України від 27.07.2013 р. № 175 (їх копії на а.с. 98 (зв)-102, 102 (зв)105). Апеляційний суд намагався перевірити доводи позивачів про те, що до складених рішенням Ради адвокатів України № 166 від 27.07.2013 р. списків адвокатів, які мають право на участь в обранні делегата конференції Ради адвокатів Чернігівської області, не було включено більшість адвокатів (319 з 436). Проте позивач [PERSON], який також представляв інтереси позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] й [PERSON], у судовому засіданні 13.07.2016 р. на запитання апеляційного суду відповів, що для вирішення справи не має значення, скільки адвокатів Чернігівської області значилося у Єдиному реєстрі адвокатів України на 18.09.2013 р. (на дату проведення конференції, рішення якої оспорюються), що з'ясування цієї обставини буде перевищенням компетенції апеляційного суду і що клопотання про витребування доказів щодо обставини, про яку йдеться, не заявлятиметься. За такої позиції [PERSON], виходячи з положень ст. 11 ЦПК України, випливає наступне. Частиною 4 ст. 47 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що конференція адвокатів регіону вважається повноважною, якщо в її роботі бере участь більше половини делегатів конференції. У частині 2 цієї статті зазначено, що квота представництва, порядок висування та обрання делегатів конференції адвокатів регіону затверджуються Радою адвокатів України. У частині 1 цієї ж статті зазначено, що конференція адвокатів регіону є вищим органом самоврядування в областях тих адвокатів, адреса робочого місця яких знаходиться у відповідній області та відомості до яких включено до Єдиного реєстру адвокатів України. Отже для підтвердження доводів позивачів про те, що до сформованих рішенням Ради адвокатів України № 166 від 27.07.2013 р. списків адвокатів, які мають право на участь в обранні делегата конференції Ради адвокатів Чернігівської області, не було включено більшість адвокатів (319 з 436), суду необхідно було надати відповідні докази, т.я. представники відповідача і Ради адвокатів України цю обставину заперечували. До того ж вони стверджували, що 18.09.2013 р. у роботі конференції адвокатів Чернігівської області брали участь більше половини делегатів конференції, висунутих без порушення порядку й квоти представництва, встановлених згаданими вище Регламентом конференції адвокатів Чернігівської області й Порядком висування та обрання депутатів конференції адвокатів Чернігівської області та встановлення квоти представництва. Отож суду мало бути надано докази про те, що станом на 18.09.2013 р. - на дату проведення конференції адвокатів Чернігівської області, рішення якої оспорюються позивачами, у Єдиному реєстрі адвокатів України малися відомості про 436 адвокатів, робочі місця яких знаходяться у Чернігівській області. Проте таких доказів суду не надано і позивачі не вважали за потрібне їх надати. Тому апеляційний суд позбавлений можливості констатувати, що участь інших адвокатів, зокрема й позивачів, безпосередньо або через висунутих ними делегатів у роботі конференції адвокатів Чернігівської області, яка відбулася 18.09.2013 р., вплинула б на прийняті на ній рішення. Таким чином, на підставі наявних у справі доказів неможливо дійти висновку про те, що від участі у цій конференції було усунуто понад 300 адвокатів та що позбавленням позивачів права на участь у роботі й формуванні органів адвокатського самоврядування на цій конференції здійснено втручання у їх приватне і професійне життя. Факт скасування рішення Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Закарпатської області від 26.07.2013 р., яким [PERSON] позбавлено його права займатися адвокатською діяльністю, не можна використати для задоволення вимог [PERSON], т.я. воно було чинним на дату прийняття конференцією адвокатів Чернігівської області оспорюваних рішень. Всі доводи та мотиви апеляційних скарг, які не співпадають з позиціями, викладеними у наведених вище висновках апеляційного суду, відкинуто як такі, що не є підставою для задоволення цих скарг. З викладеного випливає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню з постановленням рішення про відмову у задоволенні позову. Апеляційний суд вирішує дану справу як на підставі наданих суду І інстанції доказів, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів в силу ст.ст. 213 ч. 3, 304 ч. 1 і 309 ч. 1 п. 1 ЦПК України - т.я. всі вони мають виключне значення для справи, та у межах доводів позовної заяви. В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] й [PERSON] на користь Ради адвокатів Чернігівської області і Ради адвокатів України належить стягти по 643 грн. 10 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору з кожного. Так, Радою адвокатів Чернігівської області і Радою адвокатів України сплачено 3215 грн. 52 коп. судового збору (кожною): 6 (кількість позивачів) = 643 грн. 10 коп.; з урахуванням роз'яснення, викладеного у абз. 2 п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 р. № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», у зв'язку з звільненням [PERSON] від сплати судового збору на підставі п. 10 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» (копія посвідчення інваліда ІІ групи на а.с. 224 т. 1), з ГУДКСУ у Чернігівській області на користь Ради адвокатів Чернігівської області та Ради адвокатів України належить стягти по 643 грн. 10 коп. на відшкодування витрат по сплаті судового збору (платіжні доручення й квитанція про сплату судового збору на а.с. 75, 115, 124 т. 2). Враховуючи викладене,

Outcome: partial