Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У березні 2015 року позивач заявив позов про стягнення з відповідача 121017,16 грн. заборгованості за кредитним договором від 13 січня 2006 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на невиконання відповідачем своїх зобов'язань за договором і виникнення у зв'язку з цим заборгованості за кредитом у сумі 19935,10 грн., 92993,15 грн. заборгованості за відсотками за користування кредитом, 2250 грн. заборгованості по комісії, 500 грн. і 5738,91 грн. штрафи. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 03 квітня 2015 року провадження у справі в частині вимог про стягнення 77 793,32 грн. закрите з підстави, передбаченої п.2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, оскільки вказана сума заборгованості за цим же кредитним договором стягнута з відповідача заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 17 листопада 2011 року. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 03 квітня 2015 року у позові відмовлено. В апеляційній скарзі позивач просить рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення , яким вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач вважає рішення суду першої інстанції незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповним з'ясуванням обставин, що мають значення для справи. Зокрема, позивач вказує на те, що наявність рішення суду про стягнення боргу не позбавляє кредитора вимагати стягнення сум, передбачених умовами договору і не звільняє боржника від відповідальності за невиконання взятих на себе зобов'язань. Позивач стверджує, що на момент ухвалення оскаржуваного рішення борг позивачу у повному обсязі не повернутий, а тому суд не мав підстав для відмови у захисті права кредитора. У судовому засіданні представник позивача підтримав скаргу. Відповідач у судове засідання не з'явився. ЗА останнім відомим місцем проживання відповідач, відповідно до даних довідки Ніжинського відділу Державної міграційної служби від 05 березня 2015 року № 4, не проживає, вибув за рішенням суду (а.с. 20). Судові повістки на ім'я відповідача повертаються з відмітками оператора зв'язку про не проживання адресата за вказаною адресою (а.с.73,74). Після опублікування оголошення в газеті «Деснянська правда» від 28 травня 2015 року відповідач також не з'явився. Вислухавши доповідь судді, пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив з того, що заборгованість за кредитом у сумі 19513,10 грн. вже стягнута заочним и рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 17 листопада 2011 року, а тому нарахування відсотків за користування кредитом на цю суму вже не можуть проводитись, як і нарахування інших платежів (комісії, штрафи). Такі висновки суду не відповідають вимогам закону та обставинам справи. Зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом ( ч.1 ст. 598 ЦК України). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання і не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч.2 ст. 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог ст.ст. 526, 599 ЦК України. З матеріалів справи Ніжинського міськрайонного суду № 2-1602/11 вбачається, що виконавчий лист виданий, але заочне рішення суду від 17 листопада 2011 року не виконане Отже, відповідач зобов'язаний сплатити позивачу відсотки за користування кредитом за період з 01 вересня 2011 року по 31 січня 2015 року, враховуючи те, що заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 17 листопада 2011 року заборгованість стягнута з відповідача за період з 24 січня 2006 року по 31 серпня 2011 року. Відповідно до п. 6.6 Умов і правил надання банківських послуг, які є частиною договору, укладеного між сторонами 13 січня 2006 р., позичальник зобов'язаний сплатити винагороду банку (комісію) та штрафи, встановлені п. 8.6 Умов і правил. Розмір комісії визначений Тарифами про умови кредитування з використанням кредитної карти «GOLD». З рахуванням того, що рішенням суду від 17 листопада 2011 року з відповідача стягнуто 1750 грн. комісії, до стягнення належить 500 грн. Вимоги позивача про стягнення штрафу, а саме його процентної складової, підлягає частковому задоволенню, виходячи з розміру задоволених вимог про стягнення боргу по відсотках з користування кредитом та боргу по комісії і становитиме 2058,28 грн. ( 5% від 41165,56 грн.). Фіксована частина штрафу у сумі 500 грн. підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст.88 ЦПК України з врахуванням часткового задоволення позову на користь позивача з відповідача належить стягнути судові витрати, а саме 655,86 грн. ( 437,23 + 218,63) витрат на сплату судового збору та 172,80 грн. витрат на публікацію оголошення про виклик відповідача до суду.

Outcome: partial