Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-16 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення пені за прострочення сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину. За рішенням суду з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], 18 серпня 2009 народження у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Після звільнення у 2014 році з роботи відповідач ухиляється від сплати аліментів, у зв'язку з чим за період з листопада 2014 року по липень 2016 року має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 15115грн. Тому, згідно уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у сумі 2500грн. У судове засідання позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій просить про розгляд справи без його участі, не заперечує проти стягнення пені за прострочення аліментів у сумі 2500 грн. та судових витрат. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. За рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 березня 2011 року суду з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Згідно довідки відділу ДВС Павлоградського МРУЮ за період з 19 листопада 2014 року по 01 серпня 2016 року заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на утримання дитини складає 14403 грн. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст. 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У звязку з тим, що відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги, визнання позову не порушує права та інтереси інших осіб, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved