Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення суми страхового відшкодування. В обґрунтування пред'явлених вимог вказав, що 08 листопада 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір УБ № 0114194 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків. 12 березня 2014 року о 04 год. 30 хв. відбулася дорожнього-транспортна пригода за участі застрахованого автомобіля «Mercedes-Benz ML 350» реєстраційний номер [NUMBER]. 12 березня 2014 року позивач звернувся до відповідача із заявою про настання страхового випадку. 22 березня 2014 року листом № 3405/В відповідач повідомив, що позивачу відмовлено в виплаті страхового відшкодування, оскільки останній звернувся до сервісної компанії страховика лише о 06 год. 53 хв., що суперечить умовам договору. Посилаючись на те, що факт настання ДТП підтверджується постановою суду, в той час як розбіжність у часі скоєння ДТП і звернення до компанії не може бути підставою для відмови у виконанні відповідачем своїх зобов'язань за договором, позивач просив стягнути з відповідача страхове відшкодування та штрафні санкції в розмірі 436 233,57 грн., відшкодувати моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., а всього стягнути з відповідача на користь позивача 446 233,57 грн. В ході розгляду справи представник позивача збільшив розмір позовних вимог. Зазначив, що станом на 14 листопада 2014 року відповідач свої зобов'язання за договором УБ № 0114194 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків перед позивачем не виконав, а тому загальна сума страхового відшкодування складає 467 638,67 грн. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, представник позивача направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, зазначив, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 08 листопада 2013 року позивач та відповідач уклали договір УБ № 0114194 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків майнових інтересів власника автомобіля «Mercedes-Benz ML 350» реєстраційний номер [NUMBER]. 12 березня 2014 року о 04 год. 30 хв. позивач в м. Бровари на вул. Київській, керуючи транспортним засобом «Mercedes-Benz ML 350» реєстраційний номер [NUMBER] не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечної швидкості, втратив змогу контролювати рух автомобіля, внаслідок чого виїхав на розділову смугу та здійснив наїзд на металеву клумбу, в результаті чого автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Печерського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року провадження по справі при притягнення [PERSON] до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, закрито у зв'язку з малозначністю адміністративного правопорушення. Позивач на виконання умов договору 12 березня 2014 року повідомив страховика про настання страхового випадку. Відповідач листом № 3405/В від 22 березня 2014 року відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування посилаючись на те, що позивач зателефонував до сервісної компанії страховика 12 березня 2014 року о 06 год. 53 хв., а не протягом години після настання ДТП, як це передбачено договором добровільного страхування. 21 травня 2014 року позивач звернувся до відповідача з проханням переглянути рішення по страховій справі № 17878 про відмову у виплаті страхового відшкодування та листом № 4042/В від 10 червня 2014 року відповідач повторно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 989 ЦК України страхувальник зобов'язаний повідомити страховика про настання страхового випадку у строк, встановлений договором. Згідно п. п. 32.1.1. п. 32.1. договору у разі настання передбаченої цим договором події, яка призвела до збитків і може бути визнана страховим випадком страхувальник або водій застрахованого зобов'язаний протягом однієї години з місця події (якщо цьому не перешкоджають об'єктивні причини), а у випадку пошкодження скляних деталей застрахованого ТЗ внаслідок ДТП будь-якого місця, повідомити про те, що сталося страховика (його представника, сервісну компанію) за телефоном, вказаним у пункті 23 договору та діяти відповідно рекомендацій представника страховика. Як роз'яснено в п. 19 Постанови № 4 Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» з урахуванням змісту статті 979 ЦК та статті 16 Закону України «Про страхування» у разі настання страхового випадку страховик зобов'язаний виплатити страхове відшкодування, а інші умови договору страхування є підставою для відмови у виплаті лише в тому разі, якщо таке порушення положень договору страхувальником перешкодило страховику переконатись, що ця подія є страховим випадком, і має оцінюватись судом у кожному конкретному випадку. Наприклад, несвоєчасне повідомлення страхувальником страховика без поважних на те причин про настання страхового випадку (пункт 5 частини першої статті 989 ЦК, пункт 5 частини першої статті 991 ЦК) може бути підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування у тому разі, якщо воно позбавило страховика можливості дізнатися, чи є ця подія страховим випадком. Оскільки постановою Печерського районного суду м. Києва від 20 травня 2014 року підтверджується факт настання ДТП та листом № 3405/В від 22 травня 2014 року і листом № 4042/В від 10 червня 2014 року, адресованими позивачу, відповідач проти факту настання страхового випадки не заперечує, то суд не вбачає законних підстав для відмови відповідачем у виплати страхового відшкодування позивачу. Як вбачається з матеріалів справи, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Mercedes-Benz ML 350» реєстраційний номер [NUMBER], становить - 358 417,66 грн. П. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України та п. 3 статті 20 Закону України «Про страхування» передбачено, що при настанні страхового випадку страховик зобов'язаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що відповідач неправомірно відмовив позивачу у виплаті страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача суми страхового відшкодування підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Крім того, відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Оскільки судом встановлено, що відповідач прострочив виконання зобов'язання за договором вимоги в частині стягнення суми боргу з урахуванням пені, встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних, також підлягають задоволенню. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 457 638,67 грн., з яких: сума основного боргу 358 417,66 грн., 3% річних 6 981,78 грн., інфляційне збільшення заборгованості 55 503,88 грн., пеня 36 735,35 грн. Відповідно до п.9 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Згідно ч. 4 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача відшкодування моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. Судові витрати по справі суд розподіляє відповідно до ст. 88 ЦПК України і покладає на відповідача обов'язок сплатити в дохід держави судові витрати по справі в розмірі 3 654,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved