Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-27 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду в інтересах неповнолітньої дитини [PERSON] з позовом до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів. В обґрунтування позову вказувала на те, що з [PERSON] познайомились в м. Києві, де вони разом працювали та з січня 2010 року почали проживати разом на орендованій квартирі, вести спільне господарство, сімейний бюджет. Після того, як позивачка завагітніла, вимушена була переїхати за місцем своєї реєстрації, а саме в м. Будища Новгород-Сіверського району Чернігівської області, де і народила дочку [PERSON], [INFO]. Однак при зверненні до органів РАЦС для отримання свідоцтва про народження дитини внесла відомості про батька дитини зі своїх слів, тобто відповідно до ст. 135 СК України прізвище дитині було записано [PERSON] , а ім'я та по батькові зі слів позивачки. Крім того по батькові [PERSON] збігається з ім'ям відповідача по справі [PERSON], тобто вона [PERSON], а в свідоцтві про народження, хоча батько і записаний зі слів позивачки однак, збігається з ім'ям та по батькові відповідача по справі, тобто [PERSON]. За весь час проживання сім'єю з відповідачем вели спільне господарство, забезпечували одягом, продуктами харчування та іграшками дочку. Однак в лютому 2014 року стосунки між ними погіршились на підставі чого спільне проживання припинили і відповідач по справі виїхав проживати за місцем своєї реєстрації в м. Шостка, де на даний час і проживає. Крім того відповідач по справі припинив надавати будь яку допомогу на утримання їхньої спільної дитини, хоча має таку змогу, тому що має постійний дохід, є особою працездатного віку. Вважає, що відповідач по справі ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Позивачка повністю забезпечує дочку. Відповідач аліментів нікому не сплачує, інших дітей у нього немає. Тому позивачка вимушена була звернутися до суду з позовом про визнання батьківства та стягнення аліментів. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягає на їх задоволенні. Відповідач позовні вимоги визнав повністю та не заперечує проти їх задоволення, визнає себе батьком дитини, пояснив, що надавав матеріальну допомогу дитині постійно, проте зараз має невеликі матеріальні труднощі тому вимушений був припинити матеріальні виплати. Від надання допомоги дитині в майбутньому не відмовляється. Заслухавши пояснення позивачки та відповідача, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, а також ураховуючи визнання відповідачем позову, суд вважає, що позов підлягає задоволення в повному обсязі виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною. Згідно із положеннями ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 4 ст. 60 ЦПК України). Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони по справі перебували у фактичних шлюбних відносинах, під час яких у них народилася дочка,[PERSON], [INFO], відомості про батька якої внесені зі слів матері, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.10), що також у судовому засіданні підтвердив і відповідач. Згідно із ст. 134 СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Крім того, відповідно до ст. 7 Конвенції «Про права дитини» - дитина, наскільки це можливо повинна знати своїх батьків. Згідно постанови пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Таким чином, судом встановлено, що позивачка є матір'ю дитини - [PERSON] [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження дитини (а.с.10), а батьком дитини є відповідач [PERSON], який повністю визнає даний факт й відповідно не заперечує проти задоволення позову, дитина на даний час проживає та утримується позивачкою, згідно копії довідки, виданої виконкомом Клишківської сільської ради № 384 від 06.03.2014 року (а.с.11). Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм відповідну правову оцінку, а також ураховуючи визнання відповідачем позову, суд приходить до переконання, що позивачем у визначеному законом порядку доведено своє батьківство відносно дитини, [PERSON] відповідно заявлений ним позов є обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. Також обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню вимоги позивача про внесення змін про батька дитини та прізвища дитини в актовий запис про її народження. У зв'язку з вищевикладеним, позивачка просить задовольнити її вимогу про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання дитини, дана вимога є також обґрунтованою, тому, відповідно до ст. 180 СК України, де вказано, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому відповідач повинен надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Та відповідно до ст.182 СК України, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також на підставі п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі ч.3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивач, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Крім того, позивачка просить стягнути на її користь витрати понесені нею при зверненні до суду, а саме суму судового збору в розмірі 243,60 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 300,00 грн., що підтвердила відповідними квитанціями № к7/8/92 від 11 березня 2014 року (а.с.1) та квитанцію, виданою позивачеві адвокатом за надання юридичних послуг, (а.с.12). На підставі викладеного та

Outcome: approved