Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У березні 2014 року ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості за послуги теплопостачання з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у розмірі 8 314 грн. 61 коп. і судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що надає послуги з теплопостачання у вигляді опалення та гарячого водопостачання за адресою: [ADDRESS], загальною опалювальною площею 61,3 кв. м., у відповідності до встановлених тарифів. За період з 01.03.2011 року по 01.03.2014 року утворилась заборгованість за надані послуги в розмірі 7 901 грн. 71 коп., нараховано 3 % річних в сумі 322 грн. 84 коп. та індекс інфляції - 90 грн. 06 коп., що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Представник позивача за довіреністю Бондаренко В.Г. подала до суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримувала в повному обсязі та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не прибув, не повідомивши суд про причини своєї неявки. Про день, час та місце слухання справи був повідомленим належним чином. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України, суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно за відомостями адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Полтавській області відповідач зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством; а норми споживання - кількісні показники споживання житлово-комунальних послуг, затверджені згідно із законодавством відповідними органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування. Згідно з ст. ст. 64, 67, 68 Житлового Кодексу України, ст. ст. 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», наймач житлового приміщення та члени його сім'ї, власники житла зобов'язані своєчасно проводити оплату за житло та комунальні послуги. В силу ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. П.п. 14, 17, 35 «Правил утримання житлових будників та прибудинкових територій», затверджених Постановою КМУ від 17.05.2005 року № 76, передбачено, що споживачі зобов'язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги, у тому числі і за послуги теплопостачання в строки, встановлені чинним законодавством. Відповідно до п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою КМУ від 21.07.2005 року № 630, споживачі мають оплачувати надані послуги не пізніше 20 числа місяця наступного за розрахунковим за нормами і тарифами, встановленими обласною державною адміністрацією. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем не укладено письмового договору про надання відповідних послуг. Однак ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що обов'язок укладення договору про надання відповідних послуг покладається саме на споживача, а обов'язок вчасно сплачувати за послуги прямо встановлений в законі незалежно від укладення між сторонами договору. Отже, відсутність письмового договору між позивачем та відповідачем не є підставою для невиконання відповідачем зобов'язання по оплаті вартості фактично спожитих послуг. Покладені зобов'язання з оплати послуг з центрального опалення відповідач не виконував взагалі, що підтверджується розрахунком заборгованості. За період з березня 2011 року по лютий 2014 року включно відповідач взагалі перестав оплачувати надані послуги. Утворилась заборгованість у розмірі 7 901 грн. 71 коп. (а.с. 5, 6). У січні 2014 року позивач звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з боржника відповідача заборгованості за послуги з теплопостачання. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 28 січня 2014 року у прийнятті заяви про видачу судового наказу було відмовлено. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача індексу інфляції та 3 % річних слід керуватися роз'ясненнями, викладеними в Практиці застосування судами законодавства при вирішенні спорів із зобов'язань, що виникають із договорів та інших правочинів, Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10-1390/0/4-12 від 27.09.2012 року. В п. 6 даної Практики вказано, що відповідно до загальних умов виконання зобов'язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов'язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов'язань. За змістом ч. ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами на підставі договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Правові наслідки прострочення боржником виконання грошового зобов'язання, сплата пені та, на вимогу виконавця, суми втрат від інфляції та трьох процентів річних, з урахуванням зазначених норм матеріального права, визначені сторонами і в укладеному ними договорі. Таким чином, виходячи з юридичної природи правовідносин як грошових зобов'язань, на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов'язання. Закріплена в пункті 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова від 20 червня 2012 року № 6-68 цс 12). Таким чином, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути індекс інфляції в розмірі 90 грн. 06 коп. (а.с. 7) та 3 % річних в розмірі 322 грн. 84 коп. (а.с. 8). Ст. ст. 10 та 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved