Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-28 00:00:00

У березні 2020 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 29 грудня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 5671592843. У подальшому, на підставі договору відступлення № 20180730 від 30.07.2018, право вимоги за вказаним вище кредитним договором перейшли до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами - Додатку № 1 до Договору відступлення прав вимоги, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набув права грошової вимоги до відповідача в сумі 14480,04 грн. Так, відповідач частково виконала своє зобов`язання, повернувши за період з січня по травень 2019 року заборгованість у сумі 4 000 грн, надалі припинила повертати кредит в строки, передбачені договором, а тому утворилася заборгованість у сумі 10480,04 грн. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № 567159284 від 29 грудня 2016 року в сумі 10480,04 грн. та судові витрати. Ухвалою від 06 березня 2020 року відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, у позовній заяві просив справу слухати у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, також зазначив, що у разі неявки у судове засідання відповідача, не заперечує проти розгляду справи з винесенням заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суду не повідомила, про дату та час судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить оголошення розміщене на вебсайті суду. Відповідно до ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно довідки про реєстрацію місця проживання особи виданої Давидівською сільською радою Пирятинського району Полтавської області № 150/02-31 від 08.04.2020 [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 22.08.2000 і по теперішній час. Відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. 29 квітня 2020 року згідно зі ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтями 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд, вивчивши позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» знайшли своє підтвердження та підлягають до часткового задоволення з огляду на наступне. Судом установлено, що 29 грудня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № 5671592843, за умовами якого клієнту надано кредит у сумі 8773,78 грн., на строк 12 місяців, процентною ставкою: 4,50% початковий процент, 12,00 % річних, 2,5% - щомісячних, та сплатою щоденної пені 0,3 % від загальної суми прострочення (а.с. 5, 6). Відповідно платіжного доручення № І103606921 від 29.12.2016 ТОВ «ФК`ЦФК» перерахувало [PERSON] грошові кошти у сумі 6999,00 грн ( а.с. 8). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до визначеного графіку платежів по даному договору, щомісячний платіж з січня по листопад 2017 року становить 999,03 грн., у грудня 2017 року сума платежу становить 998,97 грн. та в цю суму входить сума повернення кредиту, річні проценти і щомісячні проценти (а.с. 7). Зазначений договір ніким з учасників правочину не оспорювався і у встановленому законом порядку недійсним не визнавався. За змістом ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а якщо у зобов`язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. Згідно з ч. 1 ст. 1049 цього Кодексу, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 30.07.2018 між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «ЦФР» передає, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні права грошової вимоги до боржників за кредитними договором вказаним у реєстрі боржників, зокрема, щодо кредитного договору укладеного з [PERSON] про що також свідчить Витяг з реєстру боржників (а.с. 17-20). Відповідно до вимог ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризики настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині 2 статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15. Боржник за кредитним договором належним чином не сплачував заборгованість ні новому, ні попередньому кредитору, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що станом на 30.07.2018 заборгованість відповідача [PERSON] за кредитним договором № 20180730 від 30.07.2018 становить 14480,04 грн, з них: 5973,14 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 838,23 грн - сума заборгованості за відсотками, 3281,78 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом), 4386,89 - сума заборгованості за пенею ( а.с.13-14). Відповідно до ст. 518 ЦК України боржник має право висувати проти вимоги нового кредитора у зобов`язанні заперечення, які він мав проти первісного кредитора на момент одержання письмового повідомлення про заміну кредитора. Наслідками неповідомлення боржника є відповідальність нового кредитора за ризики настання несприятливих для нього наслідків і визнання виконання боржником зобов`язання первинному кредитору належним. Неповідомлення боржника про заміну кредитора не тягне за собою відмову у позові новому кредитору, а може впливати на визначення розміру боргу перед новим кредитором у випадку проведення виконання попередньому або ж свідчити про прострочення кредитора. Тобто факт неповідомлення боржника про уступку права вимоги новому кредитору за умови невиконання боржником грошового зобов`язання не є підставою для звільнення боржника від виконання зобов`язання. Отже неналежне повідомлення позичальника про відступлення права вимоги не припиняє зобов`язання сторін за кредитними договорами і не може бути підставою для відмови у стягненні заборгованості на користь нового кредитора. Вище викладене узгоджується з висновками Верховного Суду, висловленими в постанові від 26 березня 2020 року у справі № 522/21219/14-ц. На виконання п. 6.6 договору про відступлення права вимоги 07.08.2018 ТОВ «ФК «ЦФР» на адресу [PERSON] направило повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ», у якому також роз`яснило відповідачу про необхідність сплати заборгованості у сумі 14480,04 грн.(а.с. 15). Цього ж числа, позивач направив на адресу відповідача повідомлення про зміну умов кредитування та включення персональних даних до бази персональних даних, відповідно до якого вказано на те, що існує заборгованість по сплаті кредиту, а тому поставлено вимогу про його погашення (а.с. 16). Відповідно до ч. 1 ст. 1082 ЦК України, боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. В супереч умовам кредитного договору, не зважаючи на повідомлення відповідач лише частково виконала своє зобов`язання, здійснила погашення кредитної заборгованості, сплативши платежі 30.01.2019, 28.02.2019, 25.04.2019 та 31.05.2019 по 1000 грн., на суму загальну суму 4000 грн. Статтею 534 Цивільного кодексц України визначено черговість погашення вимог за грошовим зобов`язанням, у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов`язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором або законом: у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов`язані з одержанням виконання; у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; у третю чергу сплачується основна сума боргу. Сплачені кошти були зараховані для погашення боргу в черговості, передбаченій ст. 534 ЦК України. З моменту отримання права вимоги до відповідача, а саме 30.07.2018 позивачем не здійснювалося нарахування жодних штрафних санкцій. Таким чином [PERSON] має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК`ЄАПБ» за кредитним договором № 5671592843 від 29.12.2016 у сумі 10480,04 коп, з яких: 5973,14 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 0 грн - сума заборгованості за відсотками, 120 грн - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом), 4386,89 - сума заборгованості за пенею. За таких обставин, суд вважає, що відповідач не виконала свої зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитними договорами № 5671592843 від 29.12.2016 в установлені договорами строки, внаслідок чого позивач позбавлений можливості отримати кошти, на що він розраховував при укладенні договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30.07.2018 . Разом з тим, оскільки умовами договору не передбачена плата за управління кредитом, а відтак, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, без урахування суми заборгованості за платою за управління кредитом в розмірі 120,01 грн., у зв`язку з чим з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № 5671592843 від 29.12.2016 р. у розмірі 10360,03 грн. Вказаний висновок узгоджується з практикою Верховного Суду, зокрема викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17, провадження № 14-131цс19. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 2077,92 грн. (10360,03 х2102,00/10480,04=2077,92) На підставі викладеного,

Outcome: partial