Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

У 2015 році ПАТ «Укрсиббанк» звернулося до суду з позовом [PERSON] , [PERSON] та з урахуванням збільшення позовних вимог просило суд стягнути з солідарно з відповідачів на користь позивача заборгованість за Договором про надання споживчого кредиту №11120762000 від 22.02.2007 у розмірі 16 611,21 доларів США та 119 372,42 грн. Позовні вимоги мотивував тим, що 22.02.2007 між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11120762000, відповідно до умов якого позивач зобов`язувався надати відповідачу-1 кредит у розмірі 40 000,00 доларів США, а відповідач-1 зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 22.02.2017 згідно з графіком погашення кредиту, який є Додатком № 1 до Кредитного договору. Вказує, що відповідач-1 також зобов`язувався сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи здати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 12,8% річних. По закінченню цього строку та кожного наступного місяця кредитування, процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Кредитного договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про зміну розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування в порядку передбаченому Кредитним договором, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим Договором в попередньому місяці. Також сторони домовилися, що умовами Кредитного договору може бути встановлений новий розмір процентної ставки за користування кредитом у разі настання будь-якої з обставин, передбачених Договором (п.1.1. - ..3.2. Кредитного договору). Зазначає, що відповідно до Додатку № 1 до Кредитного договору, погашення кредиту повинно відбуватися щомісячно, не пізніше визначеного числа кожного календарного місяця протягом строку дії договору. Погашення нарахованих процентів, згідно п. 1.3.4. Кредитного договору, відбувається з 01 по 22 число (включно) кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані проценти. Посилається, що відповідач-1 всупереч умовам Кредитного договору з березня 2014 року не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по наданому кредиту у встановлені Договором строки та розміри, а також заборгованість зі сплати нарахованих процентів за користування кредитними коштами, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Стверджує, що з метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобов`язань відповідача-1 за Кредитним договором, між ПАТ «Укрсиббанк» та [PERSON] було укладено Договір поруки № 97712 від 22.02.2017. Відповідно до умов договору поруки, відповідач-2 зобов`язувався відповідати в повному обсязі за виконання відповідачем-1 усіх зобов`язань, що виникли з кредитного договору. Відповідальність відповідача-1 та відповідача-2 є солідарною. Вказує, що у зв`язку із невиконанням відпоівачем-1 своїх зобов`язань за Кредитним договором у останнього станом на 30.05.2018 вникла заборгованість, яка складала: 11 950,56 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 4 660,65 доларів США - заборгованість за процентами; 90 718,89 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 28 653,53 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом. З урахуванням викладеного, просив позовні вимоги задовольнити. 16.09.2015 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Демидовської А.І. Ухвалою суду від 16.10.2015 у справі було відкрито провадження та призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні. 01.03.2016 представником відповідача-1 було подано до суду заяву про призначення у справі судової бухгалтерської експертизи. 01.03.2016 представником відповідача-1 було подано до суду заперечення на позовну заяву у яких останній зазначив, що відповідно до наданих позивачем розрахунків, всього відповідачем-1 на погашення кредиту було сплачено 28 049,44 доларів США. При цьому, відповідач-1 заперечує наявність у нього заборгованості, оскільки вважає, що ним було здійснено дострокове погашення кредиту. Вказує, що наданий до позовної заяви розрахунок заборгованості не відповідає дійсності, а позивачем фактично не було враховано здійснений відповідачем-1 платежів на суму 7 227,10 доларів США. Зазначає, що позивачем також було невірно здійснено нарахування пені, скільки таке нарахування здійснювалося у іноземній валюті, а не у гривні. Вважав, що позивачем не надано до суду доказів існування у відповідача-1 заборгованості за кредитом, а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити. 31.10.2016 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Лазаренко В.В. 28.02.2018 представником відповідача-1 було подано до суду заяву про призначення у справі судової бухгалтерської експертизи. 25.06.2018 представником позивача було подано до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог. 12.02.2019 на підставі протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу було передано до провадження судді Букіній О.М. Ухвалою суду від 16.07.2019 було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача-1 про призначення судової бухгалтерської експертизи. Представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач-1, представник відповідача-1, відповідач-2 у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомленні належним чином, причини неявки у судове засідання не повідомили. Суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача-1, представника відповідача-1 та відповідача-2, оскільки їх неявка у судове засідання не є перешкодою для розгляду справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 22.02.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11120762000, за яким банк надав позичальнику кредит в сумі 40 000 доларів США. Позичальник зобов`язався повернути кредитні кошти у строк до 22.02.2017, здійснюючи погашення заборгованості та сплачуючи проценти за користування кредитними ресурсами у валюті кредиту по процентній ставці 12,80 % річних згідно встановлених договором умов та графіку зі встановленими розмірами щомісячних оплат (а.с. 6-13). У забезпечення виконання вказаних зобов`язань 22.02.2007 між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 97712. Пунктом 1.4 договору поруки передбачена солідарна відповідальність поручителя і боржника перед кредитором (а.с. 18-19). Позивачем зобов`язання за кредитним договором були виконанні та надано відповідачу-1 кредит у розмірі 40 000 доларів США, що не заперечується відповідачем-1. При цьому, за твердженням позивача, у зв`язку із неналежним виконанням відповідачем-1 своїх зобов`язань за кредитним договором у останнього виникла заборгованість, яка станом на 30.05.2018 складала: 11 950,56 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 4 660,65 доларів США - заборгованість за процентами; 90 718,89 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 28 653,53 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом. 22.05.2015 ПАТ «УкрСиббанк» було надіслано вимогу [PERSON] та [PERSON] про погашення існуючої заборгованості протягом 31 дня з моменту отримання даної вимоги (а.с. 46-51). За правилами ст.ст.1050, 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 509 ЦК України, в силу зобов`язання одна особа (боржник) зобов`язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Як було зазначено судом вище, за твердженням позивача станом на 30.05.2018 у відповідача існувала заборгованість,я кА складала: 11 950,56 доларів США - заборгованість за тілом кредиту; 4 660,65 доларів США - заборгованість за процентами; 90 718,89 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 28 653,53 грн. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами за користування кредитом. На підтвердження такого розміру заборгованості позивачем були надані відповідні розрахунки заборгованості (а.с. 20-37, 174-186). Заперечуючи проти наявного розміру заборгованості, представник відповідача-1 посилався, що наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить усіх здійснених відповідачем-1 платежів, а тому не відображає дійсного розміру заборгованості. При цьому, на підтвердження факту здійснення відповідачем-1 платежів, які не були відображені у розрахунку заборгованості, до заперечень на позовну заяву не додано жодного доказу. Тому відповідачем-1 не доведеного того, що ним були здійснені платежі, які не враховані позивачем при визначені розміру заборгованості. Окрім цього, на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідачем-1 не було надано до суду свого розрахунку заборгованості з відображенням усіх здійснених оплат, а сама лише незгода із наданим позивачем розрахунком заборгованості, без обґрунтованих доводів на його спростування, не може вказувати на необґрунтованість наданого позивачем розрахунку заборгованості. Тому суд приймає наданий позивачем розрахунок заборгованості як належний та допустимий доказ на підтвердження розміру наявної заборгованості. Тому вимоги позивача про стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотках є обґрунтованими. Згідно з п.7.1. кредитного договору, за порушенням термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов`язань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума заборгованості виражена у гривні. Згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦПК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦПК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі, як це передбачено. Враховуючи, що відповідачем-1 зобов`язання за кредитним договором належним чином виконані не були, тому вимоги про стягнення пені також підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як було встановлено судом вище, зобов`язання відповідача-1 було забезпечено порукою відповідача-2, а відповідальність обох відповідачів у такому випадку є солідарною. Будь-яких доводів про припинення поруки суду не надавали та судом під час розгляду справи не встановлено. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з відповідачів на користь позивача підлягає до солідарного стягнення заборгованість по Кредитному договору №11120762000 від 22.02.2007 у розмірі 16 611,21 доларів США та 119 372,42 грн. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 4 146,80 грн. з кожного.

Outcome: approved