Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить суд встановити факт втрати нею договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], зареєстрований Товарною біржею «Українська біржа «Десятинна» за №1982-1060 та факт неможливості його відновлення, також встановити факт володіння [PERSON] даною квартирою на праві власності, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, заявник стверджує, що придбала вищезазначену квартиру на товарній біржі, про що свідчить відповідний договір купівлі-продажу, оригінал якого вона втратила. Отримати дублікат даного документа не вбачається за можливе, вона звертає увагу суду на те, що нею вичерпано всі можливості для цього. Зокрема, сама товарна біржа припинила свою діяльність більше 10 років тому, а архівні установи видали лише архівну копію договору, а не дублікат, яку реєстраційна служба для реєстрації права власності приймати відмовляється. Про те, що квартира перебуває у власності заявника, на її думку, свідчить і довідка про реєстрацію права власності в КМБТІ, а також відомості про реєстрацію і проживання в квартир самої заявника протягом тривалого періоду часу. З приводу втрати документа заявник зверталася і до правоохоронних органів, проте віднайти чи відносити правовстановлюючий документ в оригіналі чи отримати його дублікат, наполягає заявник, неможливо, тому вона і звернулася до суду (а.с.4-5) В судовому засіданні представник заявника підтримала вимоги за заявою в частині встановлення факту володіння [PERSON] даною квартирою на праві власності, мотивуючи свої вимоги наступним, в решті вимог - не наполягала на задоволенні. Заінтересована особа свого представника в судове засідання не направила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с.28) Заслухавши представника заявника та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. З архівної копії вбачається, що 23 березня 1996 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу однокімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 33,40 кв.м, житлової 16,70 кв.м (а.с.7) Зазначений договір було укладено на виконання біржового контракту, зареєстрованого на Товарній біржі «Українська біржа «Десятинна» 22.03.1996 року під №1982 на підставі Закону України «Про товарну біржу» від 10.12.1991 року. Згідно посвідчуваного напису Державного архіву м. Києва на даному договорі реєстрація права власності на вищезазначену квартиру була покупцем [PERSON] здійснена у КМБТІ - довідка КМБТІ від 12.05.2015 КБ-2015 №13918 (а.с.8 на звороті, а.с.10) [PERSON] 15 грудня 1998 року уклала шлюб із [PERSON], що підтверджує свідоцтво про шлюб, та змінила прізвище на [PERSON] (а.с.14-15) Доводи заявника про те, що вищенаведений договір купівлі-продажу квартири нею було втрачено знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, зокрема, згідно повідомлення Солом`янського РУ МВС України ГУ в м. Києві від 20.05.2015 фактичне місцезнаходження втраченого договору купівлі-продажу на вищезазначену квариру та технічного паспорту встановити не виявилося можливим, рекомендовано звернутися за місцем попередньої видачі документів (а.с.9) В той же час, згідно відповіді Головного управління статистики в м. Києві від 08.09.2015 №12-588 товарна біржа «Українська біржа «Десятинна» ліквідовано ще 29.10.2003, а відомості станом на 08 вересня 2015 року з ЄДРПОУ вилучено (а.с.11) Також судовим розглядом підтверджено, що в архівній установі заявнику видану «архівну копію». В той же час, згідно рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень від 18 червня 2015 року №22179924 заявнику відмовлено на підставі такої архівної копії в реєєстрації права власності в реєстраційній службі на вищезазначену квартиру (а.с.19) Таким чином, в матеріалах справи знайшли своє підтвердження обставини того, що іншим чином аніж звернутися в суд із даною заявою підтвердити належність їй даної квартири, заявник не може. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єктів нерухомого майна право власності на дану квартиру станом на 29 січня 2016 року ні за ким не зареєстровано (а.с.29) Також матеріалам справи підтверджено, що заявник з 04.06.1996 року зареєстрована та проживає за адресою цієї квартири - [ADDRESS] (а.с.16, 18) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підстав доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Саме на заявника, з урахуванням специфіки розгляду справ в порядку окремого провадження, було покладено обов`язок довести ті обставини, на які він посилався як на підставу своїх вимог (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) Згідно ч.2 ст.256 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п.17 постанови Пленуму ВСУ №5 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суди повинні мати на увазі, що факт володіння громадянином жилим будинком на праві власності встановлюється судом, якщо у заявника був правовстановлюючий документ на цей будинок, але його втрачено і немає можливості підтвердити наявність права власності не в судовому порядку. В таких справах заявник має подати докази про відсутність можливості одержання чи відновлення відповідного документу про право власності та про те, що на підставі цього документа жилий будинок належав йому на праві власності. Таким чином, аналіз встановлених судом обставин, які викладені вище, дають підстави стверджувати, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, оскільки заявник надав необхідні обґрунтування, проте лише в частині встановлення факту володіння [PERSON] даної квартирою на праві власності. Встановлення фактів втрати договору купівлі-продажу та факту неможливості його відновлення по суті є обґрунтуванням заявника своєї заяви, окремо не виступають юридичним фактом, яки можна встановити в порядку окремого провадження за нормами ЦПК України. На підставі зазначеного,

Outcome: partial