Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У березні 2018 року представник позивача звернулася до суду із даним позовом, який мотивувала тим, що у жовтні 2017 року позивач [PERSON] отримав з Вінницького районного відділу державної виконавчої служби ГТУЮ у Вінницькій області інформацію, що у них на примусовому виконанні перебуває виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського МНО Кобєлєвою А.М. 20 травня 2014 року і зареєстрований в реєстрі за № 559. Згідно даного виконавчого напису звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельна ділянка по [ADDRESS] належні позивачу, на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра». Вважає, що даний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, виходячи із наступного. При вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано норми законодавства щодо безспірності розміру заборгованості. 15 листопада 2006 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 15/11/2006/840-КВ/69, за умовами якого останній надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 18 000 доларів США і порядку та на умовах, визначених цим договором. Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки 10 % відсотків річних. Цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 09.11.2006 р., укладеному між позичальником та [PERSON], за яким позичальник придбає у власність нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельна ділянка по [ADDRESS] З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки від 15.11.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Марунько О.Г. і зареєстрованим в реєстрі за № 1398. Відповідно до умов договору іпотеки іпотекодавець (позивач) з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 15.11.2006 р. № 15/11/2006/840-КВ/69 передає в іпотеку іпотекодержателю (ПАТ КБ «Надра») предмет іпотеки - належний йому на праві власності вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку по [ADDRESS].Визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає 102791 грн., що в еквіваленті за курсом Національного банку України становить 17 132 доларів США. Згідно з пунктом 5.1. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань по кредитному договору від 15.11.2006 р. № 15/11/2006/840-КВ/69 в цілому або в тій чи іншій частині, а також у разі порушення іпотекодавець будь-яких зобов'язань за цим договором іпотеки. Враховуючи, що позивач перестав виконувати умови кредитного договору з повернення кредиту та сплати процентів за користування ним, 20 травня 2014 року ПАТ «Комерційний банк «Надра» звернулося до приватного нотаріуса Кобєлєвої А.М. із заявою про вчинення виконавчого напису та комплектом відповідних документів. Однак, із отриманих у приватного нотаріуса Кобєлєвої А.М. на підставі адвокатського запиту копій документів не вбачається безспірності заборгованості, на підставі існування якої було звернено стягнення на предмет іпотеки. Вказує, що обов'язковою умовою для правомірності вчиненого виконавчого напису є існування заборгованості саме такого розміру, як указана в зверненні іпотекодержателя та, відповідно у самому виконавчому написі. В даному випадку на час винесення виконавчого напису нотаріуса реальний розмір заборгованості відрізнявся від зазначеного банком, оскільки ПАТ «КБ «Банк Надра» був поданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису неправильний розрахунок суми боргу за користування кредитом. Заборгованість була нарахована банком, виходячи із положень додаткових угод до кредитного договору № 1 та № 2 від 29.09.2010 року, якими укладений між позивачем і ПАТ «КБ «Надра» кредитний договір від 15.11.2006 р. № 15/11/2006/840-КВ/69 викладено у новій редакції. Даними додатковими угодами було змінено ряд умов кредитного договору, зокрема встановлено необхідність сплати позичальником (позивачем) додаткових платежів, які не були передбачені первинним кредитним договором (комісія за консультації по кредитних операціях), змінено суму мінімального платежу по поверненню кредиту, змінено розмір пені за прострочення повернення кредиту тощо. Разом з тим відповідні зміни до договору іпотеки не вносились, а значить ці положення кредитного договору іпотекою не забезпечувались . Однак, вказані обставини нотаріусом не були взяті до уваги та вчинено виконавчий напис всупереч вимогам чинного законодавства.. Крім того, вказує, що до складу нарахованої банком заборгованості було включено комісію у розмірі 3397,14 доларів США, що еквівалентно 43423,49 грн. Разом з тим відповідно до п. 3.6 Постанови Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168 «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо) або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення до нього змін, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на укладення кредитного договору тощо). Враховуючи ч.4 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» , положення кредитного договору (в редакції, викладеній відповідно до додаткової угоди до кредитного договору № 1 та № 2 від 29.09.2010 р.) щодо встановлення комісії не могли бути застосовані, у зв'язку з чим ПАТ «КБ «Банк Надра» необґрунтовано нарахована заборгованість по ній. Також вважає, що у нотаріуса був відсутній необхідний комплект документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса, оскільки нотаріусу було надана лише копія кредитного договору та копія опису до цінного листа. Також, банком взагалі не було надано нотаріусу оригінал розрахункового документа про надання послуг поштового зв'язку, як і не надано доказів вручення вимоги позичальнику (позивачу). Також в матеріалах справи нотаріуса відсутня довідка банку про ненадходження платежу. Вважає, що ПАТ «КБ «Надра» було надано приватному нотаріусу не весь передбачений законодавством комплект документів, обов'язковий для вчинення виконавчого напису, що свідчить про необґрунтованість його вчинення та необхідність визнання таким, що не підлягає виконанню. Тому просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобєлєвою Аллою Михайлівною 20 травня 2014 року і зареєстрований в реєстрі за № 559, згідно якого звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами по [ADDRESS] та земельну ділянку за цією ж адресою (кадастровий номер [NUMBER]), належні [PERSON], на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра». Відповідачем - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобелєвою А.М. було надано письмові пояснення, згідно яких остання вважає, що не може бути відповідачем, оскільки предметом позову є спір про право, зокрема позивач заперечує наявність у нього суми заборгованості перед кредитором, яка вказана у виконавчому напису. Таким чином, нотаріус має брати участь у судовому процесі як третя сторона, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Згідно до ст. 50 ЦПК України, позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Кожен із позивачів або відповідачів щодо другої сторони діє в цивільному процесі самостійно. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, якщо: 1) предметом спору є спільні права чи обов'язки кількох позивачів або відповідачів; 2) права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виникли з однієї підстави; 3) предметом спору є однорідні права і обов'язки. Статтями 1, 9 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє нотаріальні дії від імені держави, тому в нього не можуть бути спільні чи однорідні права і обов'язки з особами, які звернулися до нього, або з особами, які вирішили, що їх права порушені нотаріальними діями. Вважає, що у нотаріуса не може бути спільних/однорідних прав чи обов'язків з Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра». Права і обов'язки співвідповідачів по справі виникли з абсолютно різних підстав. Таким чином, залучення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобєлєвої Алли Михайлівни до справи № 128/718/18 у якості співвідповідача суперечить правовому статусу нотаріусів у визначеному Законом України «Про нотаріат» та не відповідає вимогам цивільного процесуального законодавства України. Просить змінити процесуальний статус нотаріуса Київського міського нотаріального округу Кобєлєвої Алли Михайлівни зі співвідповідача по справі на третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Крім того, зазначає, що з позовом не погоджується та просить відмовити в його задоволенні, просить справу розглядати за її відсутності.( а.с. 78-79) Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 03.07.2018 в задоволенні клопотання Київського міського нотаріального округу Кобєлєвої Алли Михайлівни відмовлено. ( а.с.103) Відповідачем - Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Надра» не було подано відзив на позов. Попередньо через канцелярію суду лише надійшла заява від представника по довіреності від Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «КБ «Надра» Верчука В.І. про розгляд справи у відсутності їхнього представника, проти позову заперечують, так як вважають, що виконавчий напис було вчинено відповідно до вимог законодавства. Представник третьої особи Собчук В.В. просив проводити розгляд справу у його відсутності, у задоволені позову-відмовити. В судове засідання 19.11.2019 учасники процесу не з'явилися; попередньо через канцелярію суду учасники процесу, кожен окремо, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Врахувавши думки учасників процесу, дослідивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд вважає, що позов є необґрунтований та такий, що підлягає відмові у задоволенні, виходячи з такого. Частиною 1 статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Статтями 79 та 80 ЦПК України визначено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом установлено, що 15 листопада 2006 року між позивачем та ВАТ КБ «Надра» було укладено кредитний договір № 15/11/2006/840-КВ/69, за умовами якого останній надав позивачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 18 000 доларів США і порядку та на умовах, визначених цим договором. Відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки 10 % відсотків річних (а.с.14-22). Цільове використання кредиту - проведення розрахунків по договору купівлі-продажу від 09.11.2006 р., укладеному між Позичальником та [PERSON], за яким позичальник придбає у власність нерухоме майно - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельна ділянка по [ADDRESS] З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором між сторонами було укладено договір іпотеки від 15.11.2006 р., посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Марунько О.Г. і зареєстрованим в реєстрі за № 1398 (а.с.23-25). Відповідно до умов договору іпотеки іпотекодавець (позивач) з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 15.11.2006 р. № 15/11/2006/840-КВ/69 передає в іпотеку іпотекодержателю (ПАТ КБ «Надра») предмет іпотеки - належний йому на праві власності вищевказаний житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельну ділянку по [ADDRESS] Визначена сторонами вартість предмету іпотеки складає 102791 грн., що в еквіваленті за курсом Національного банку України становить 17 132 доларів США. Згідно з пунктом 5.1. договору іпотеки іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язань по кредитному договору від 15.11.2006 р. № 15/11/2006/840-КВ/69 в цілому або в тій чи іншій частині, а також у разі порушення іпотекодавець будь-яких зобов'язань за цим договором іпотеки. 20.05.2014 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кобєлєвою А.М. (зареєстрований в реєстрі за № 559) було здійснено виконавчий напис, відповідно до якого звернено стягнення на предмет іпотеки - житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами та земельна ділянка по [ADDRESS] належні позивачу, на користь ПАТ «Комерційний банк «Надра» (а.с.10). Позивач вважає, що даний виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, оскільки при вчиненні виконавчого напису нотаріусом не було дотримано норми законодавства щодо безспірності розміру заборгованості та був відсутній необхідний комплект документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За правилами ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положення ст. 18 ЦК України передбачають, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» (саме на неї посилається позивач та його представник) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Главою 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом МЮ України від 22.02.2012 р. № 296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з п. 1.1. даної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Відповідно до п. 1.2. перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У відповідності до п. 3.2 безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 р. № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу (п. 3.4). Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ № 1172 від 29.06.1999 p., для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитним правовідносин, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. У п. 10 Узагальнення судової практики розгляду справ про оскарження нотаріальних дій або відмову в їх вчиненні від 07.02.2014 Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснено, що однією з об'єктивних причин оскарження виконавчих написів є поверхневий підхід нотаріуса до вирішення питання про можливість вчинення виконавчого напису у кожному конкретному випадку. Поза увагою нотаріуса часто лишається те, що стягувачі, звертаючись за вчиненням виконавчого напису, необґрунтовано завищують суми своїх вимог, включаючи до їх складу всі санкції, комісії, винагороди, або звертаються про стягнення спірного боргу. Тому судами під час розгляду таких справ має бути враховано пред'явлені банками розрахунки заборгованості за кредитними договорами, суми, які зазначені у письмових вимогах та виконавчих написах нотаріусів, з'ясовано всі обставини у справі, зокрема чи є за боржником сума боргу. При цьому, судам слід особливу увагу приділяти спірності сум у частині зазначення різних сум у письмовій вимозі та у виконавчому написі. За умовами п. 13 постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» від 31.01.1992 № 2 оскаржується тільки відмова у вчиненні виконавчого напису, а правильність вимог, зазначених у виконавчому напису, може бути оскаржена боржником лише в позовному порядку. При безспірності цих вимог суд скасовує виконавчий напис і відмовляє у їх задоволенні, а у разі часткової їх обґрунтованості - постановляє рішення про скасування виконавчого напису і стягнення з боржника на користь кредитора дійсної суми боргу. Крім того, безспірність заборгованості підтверджується документами, передбаченими Переліком, а нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Як з'ясував суд, у відповідності до п. 2.3 глави 16 II розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, установлено - повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв'язку про відправлення повідомлення на вказану адресу в договорі. При цьому Верховним Судом України в постанові від 20.05.2015 у справі № 6-158цс15 також висловлена правова позиція, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. З розрахунку заборгованості по кредитному договору, копія якої міститься в матеріалах цивільної справи (а.с.96-98), вбачається, що станом на 03.09.2013 у позивача [PERSON] існувала заборгованість перед ПАТ «КБ «Надра» за кредитним договором № 15/11/2006/840-КВ/69 від 15.11.2006. Тобто судом установлено, що посилання представника позивача на те, що відповідачем приватним нотаріусом Кобелєвою А.М. не було дотримано норми законодавства щодо безспірності розміру заборгованості є хибним. Також, судом установлено, що стягувачем, як цього вимагають положення зазначеного вище законодавства, для одержання виконавчого напису були подані: кредитний договір; засвідчений стягувачем розрахунок із зазначенням суми заборгованості; вимога до [PERSON] про усунення порушень за кредитним договором (а.с.81-98). Таким чином обставини, на які посилається представник позивача, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, правомірність і законність дій та рішень відповідача приватного нотаріуса Кобелєвої А.М., як і ПАТ «КБ «Надра» щодо звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису підтверджується письмовими доказами, що містяться у матеріалах справи. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позов є необґрунтованим і у його задоволенні слід відмовити. Статтею 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що у задоволенні позову відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed