overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначив, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть його інтересам. До судового засідання позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги визнає, просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 20 листопада 1998 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис № 1621. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON] [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послався на те, що 09.11.1991 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є повнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось, протягом останніх пяти років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, втратили один до одного почуття любові та поваги. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згідна. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 09.11.1991 року (а.с. 3). Від подружнього життя у сторін є повнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, протягом останніх пяти років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. В обгрунтування позову послався на те, що 14.07.2005 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них є син [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя з відповідачем не склалось через відсутність взаєморозуміння, втратили один до одного почуття любові та поваги. Сторони в судове засідання не зявились, подали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач вказав, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2005 року (а.с. 5). Від подружнього життя у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження (а.с. 6). Сімейне життя в сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння, втратили один до одного почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що їх сімя розпалася і поновлена бути не може. Під час розгляду справи по суті позивач заявлений позов підтримав, просив задовольнити його. Від давання пояснень фактично відмовився. Відповідачка [PERSON] заявлений позов визнала, не заперечувала проти його задоволення, подавши письмову заяву, за змістом якої справу просила розглянути у її відсутність / а.с. 20 /. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 19 липня 1996 року у Миргородському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 114, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу / а.с. 4 /. Для обох із сторін це перший шлюб, від якого вони мають неповнолітнього сина, [INFO] / а.с. 5 /. Спільно, однією сімєю, як вбачається з позовної заяви, вони не проживають з вересня 2013 року. В даний час сімейних відносин не підтримують, проживають окремо. На примирення вони не погоджуються. При встановлених обставинах суд приходить до висновку про те, що між сторонами по справі склалися і існують такі взаємини, які виключають їх подальше спільне проживання і ця сімя поновлена бути не може. Відповідач не заявила про бажання відновити своє дошлюбне прізвище, право на що передбачене ст. 113 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 07 вересня 1989 року у Палаці одруження м. Астрахань, актовий запис № 3085. В обґрунтування своєї позовної заяви зазначив, що 07 вересня 1989 року між ним та відповідачем був укладений шлюб, від якого мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З початку 2013 року їх шлюбні відносини фактично припинилися. Причиною припинення шлюбних відносин стало те, що при вирішенні сімейних проблем вони не приходили до згоди, в результаті чого виникали непорозуміння, сварки. В даний час вони не спілкуються один з одним. Шлюб носить формальний характер, сім'я фактично розпалася, почутття кохання та поваги один до одного втрачено. Сторони живуть окремо, загальне сімейне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Позивач до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Надала суду заяву, у якій просила розглянути справу її відсутність. Зазначила також, що позовні вимоги визнає та не заперечує щодо їх задоволення, так як дійсно з позивачем не проживає однією сім'єю, збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам. За таких обставин на підставі ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. 07 вересня 1989 року був зареєстрований шлюб сторін, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу серії I-КВ № 457978, виданий Палацем одруження м. Астрахань, актовий запис № 3085. Від шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З письмових пояснень відповідача суду стало віддомо, що відповідач не заперечує проти задоволення позовних вимог та, що сімейні відносини відновлені бути не можуть, оскільки сім'я остаточно розпалася та збережена бути не може. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим, спільного сімейного господарства не ведуть, сторони втратили почуття кохання один до одного. При таких обставинах суд вважає, що родина існує формально, що розпалася вона остаточно і відновлена бути не може. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сімєю, поділ спільного майна та визнання права власності. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 12 жовтня 2015 року відкрито провадження у справі. 07 грудня 2015 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявник посилається на те, що існує реальна загроза невиконання або утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, оскільки спірна квартира належить відповідачу на праві власності, яка має право розпорядитися такою квартирою на власний розсуд. Позивач та його представник у судовому засіданні 09 грудня 2015 року підтримали вимоги заяви про забезпечення позову. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, оскільки судом вже вирішено питання про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу вчиняти дії по відчуженню квартири. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно зі ст.151 ЦПК України, суд, за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Положеннями ст. 152 ЦПК України встановлені види забезпечення позову, а саме позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. (п. 4 Постанова Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року\~№ 9\~«Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову») Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Як убачається з матеріалів справи, позивач просить встановити факт проживання з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу та здійснити поділ спільного майна подружжя, зокрема, шляхом виділення у приватну власність позивача 1/2 частини квартири [ADDRESS]. Суд вважає, що заходи забезпечення позову в частині арешту спірної квартири є співмірними із заявленими позивачем вимогам, а тому суд приходить до висновку про необхідність накласти арешт на квартиру [ADDRESS]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-27 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у листопаді 2012 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований в Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне життя не склалося, збереження шлюбу та примирення сторін неможливо. За таких обставин, позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач в судове засідання не зявилась, до суду надала заяву про розгляд цивільної справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, позов визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 24 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 1103. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження І-ЖС № 256244 видане Виконавчим комітетом Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області видане 13.08.2014. Згідно з ч.2\~ст.104 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту\~ст.112 СК України\~вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-17 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, з урахуванням заяви про уточнення (збільшення) позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним кредитним договором споживчого кредиту №302п від 24 травня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 28% на рік. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 15 січня 2016 року має заборгованість в сумі 11474,94 гривень. Просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, вважав, що кредит ним був погашениц в повному обсязі, оскільки сплатив, хоча і не в строки, але всі суми вказані в додатку до кредитного договору. Також заявив про застосування строку позовної давності. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що 24 травня 2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 гривень, що підтверджується копіями договору споживчого кредиту № 302 п від 24 травня 2012 року та додатком до нього (а.с.31-33), копією видаткового касового ордера від 25 травня 2012 р. (а.с.34), копією нової редакції Статуту Кредитної спілки «Ігея» (а.с.7-22) Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.35,56) станом на 15 січня 2016 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 11474,94 грн., в тому числі: 5561,23 грн. - заборгованість по тілу кредиту, 563,13 грн. - заборгованість за відсотками, 4867,85 грн. інфляційне збільшення суми боргу, 482,73 грн. 3% річних на суму заборгованості. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, оскільки кредитним договором, передбачений розмір відсотків, що нараховуються за користування кредитом, то підстав для стягнення додатково 3% річних не вбачається. Враховуючи, що відповідачем була проведена остання оплата за кредитним договором в травні 2015 року, то підстави для застосування строку позовної давності відсутні. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача заборгованість за договором споживчого кредиту з урахуванням індексу інфляції в сумі 10992, 21 грн. та понесені судові витрати в сумі 1378 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що він є спадкоємцем після смерті батька [PERSON], який помер 16 січня 2015 року. [PERSON] належали на праві власності земельні ділянки: площею 0,3784 га для ведення особистого підсобного господарства та площею 0,15 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд розташовані в смт.Бабинці Бородянського району Київської області по вул.Шевченка,68-а. Нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що не надано витяг з Державного земельного кадастру. Тому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на вказані земельні ділянки. Позивач в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачі - Бабинецька селищна рада в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Треті особи [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, просили слухати справу без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16 січня 2015 року помер [PERSON], після смерті якого спадщину, з урахуванням часток від яких відмовились [PERSON] та [PERSON], прийняв [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть, про право на спадщину (а.с.6,9). На підставі рішення №35 виконкому Бабинецької селищної ради від 20 травня 1997 року на ім'я [PERSON] виданий державний акт серії ІІІ-КВ № 010927 на право приватної власності на землю (а.с.7), відповідно до якого йому передано у власність земельні ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд площею 0,15 га, для ведення особистого підсобного господарства площею 0,3784 га, що розташовані на території смт.Бабинці Бабинецької селищної ради. Листом від 08 вересня 2015 року (а.с.11), приватний нотаріус повідомив [PERSON] про неможливість оформлення спадкових прав на земельні ділянки у зв'язку з відсутністю Витягу з Державного земельного кадастру. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Оскільки за життя [PERSON] мав у власності спірні земельні ділянки, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 03 жовтня 2009 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою [PERSON] Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося із-за різних поглядів на життя та сімейні обов'язки. З осені 2013 року проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Вважає, що шлюб існує формально тому просив його розірвати. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив, пояснивши, що разом не проживають, сімейно-шлюбні відносини не підтримують у зв'язку з різними поглядами на життя та ведення домашнього господарства, збереження сім'ї не можливе. Відповідачка в судовому засіданні позов визнала, на розірвання шлюбу погодилась, пояснивши, що в червні 2014 року намагалися поновити шлюбні відносини, але через два тижні розійшлись. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 03 жовтня 2009 року перебувають в шлюбі зареєстрованому виконкомом Немішаївської селищної ради Бородянського району Київської області. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб (а.с.6) та про народження дитини (а.с.7). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, на примирення не погодився та враховуючи тривале проживання сторін окремо, суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним договором від 09 жовтня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16151,99 гривень на строк до 04 жовтня 2014 року. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 08 травня 2015 року має заборгованість в сумі 24298,25 гривні. Просив стягнути з відповідача вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 09 жовтня 2013 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 16151,99 грн., що підтверджується копією договору №3901797 від 09 жовтня 2013 року (а.с.6-7), меморіальним ордером на отримання готівки (а.с.8). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.11-12) станом на 08 травня 2015 року сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 24298,25 грн. в тому числі: 16151,99 грн. заборгованість за кредитом; 2731,42 грн. заборгованість за відсотками; 14,31 грн. заборгованість за комісією; 5400,00 грн. - пеня. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~ стягнути понесені судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved