Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-28 00:00:00

У вересні 2015 року представник ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» звернувся в суд із позовом до відповідача, у якому з урахування заяви про уточнення позовних вимог від 15.03.2016 року, просить стягнути з останнього заборгованість по відсотках та пені за кредитним договором у сумі 5 304 234,42 грн. В обґрунтування позовних вимог вказав, що банк з відповідачем 07.08.2007 року уклав кредитний договір № 95/07 та низку додаткових угод у 2007-2008 роках. Зобов'язання були забезпечені іпотекою. У зв'язку з невиконанням боржником умов договору, 15.12.2010 року Червоноградським міським судом Львівської області стягнуто заборгованість за останнім та звернуто стягнення на заставлене майно. Зазначив, що дане судове рішення виконане не було, заборгованість, що була нарахована станом на 10.03.2010 року, не погашена. Тому за період з 10.03.2010 року по 09.03.2016 року з урахуванням донарахованих відсотків (2 652 117,21 грн.) та пені (11 441 228,73 грн.) загальна сума заборгованості становить 14 093 345,94 грн. Просив стягнути з відповідача останню у розмірі 5 304 234,42 грн., зменшивши пеню до суми відсотків, та судові витрати у розмірі 3654,00 грн. У судовому засіданні 22.02.2016 року представник позивача позов підтримав повністю, вказав, що позичальником здійснюється проплата по кредиту. 17.03.2016 року подав заяву про розгляд справи без участі представник позивача й задоволення позову з межах уточнених позовних вимог. У судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги заперечив, пояснив, що розмір заборгованості завищений, а пеня є необґрунтовано нарахованою. З'ясувавши пояснення сторін та оцінивши докази у справі, суд прийшов на наступного висновку. Заочним рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 15.12.2010 року вирішено стягнути з [PERSON], [PERSON] у користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» 1536029,60 грн. заборгованості за кредитним договором № 95/07-МК від 07.07.2007 року шляхом звернення стягнення на заставлене майно. Як видно з мотивувальної частини судового рішення, заборгованість була визначена станом на 10.03.2010 року. Встановлено, що повністю вказана заборгованість погашена не була, проте відповідач вживав заходи для її зменшення. Останнє підтверджується як представником позивача, так і вбачається з копій меморіального ордеру № В-3-48149881 та банківських квитанцій. Згідно заяви про уточнення позовних вимог від 15.03.2016 року № 247 та розрахунків донарахованих заборгованостей, за період з 10.03.2010 року по 09.03.2016 року борг відповідача по відсоткам за кревним договором № 95/07-МК від 07.07.2007 року становить 5 304 234, 42 (за курсом НБУ на 09.03.2016 року 1 дол. США = 26,4971 грн.). Натомість заборгованість з пені складає 11 441 228,73 грн. Позивач просить стягнути пеню за прострочення заборгованості по основному боргу кредиту розмірі 2652117,21 грн., зменшивши її до суми заборгованості по відсоткам. Як вбачається з п. 4.2 кредитного договору, нарахування процентів здійснюється до моменту повернення кредитних ресурсів. Натомість п. 7.1 цього договору передбачено, що за прострочення повернення останніх та/або сплати процентів позичальник сплачує банку пеню з розрахунку 1% від простроченої суми за кожний день просторочення. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Виходячи з вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на наведене, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань по кредитному договору № 95/07-МК від 07.07.2007 року, заборгованість, що була нарахована станом на 10.03.2010 року, не погасив, що потягнуло збільшення останньої за рахунок нарахування процентів і пені. Відтак позовну вимогу про стягнення даної заборгованості слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому сплачений позивачем судовий збір у сумі 3654 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved