Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

У вересні 2017 року заявник звернулась до суду із вказаною заявою, в якій просить встановити факт смерті її батька [PERSON] [INFO], який помер 14 липня 2017 року. Свої вимоги мотивує тим, що 14 липня 2017 року в м. Луганськ помер її батько [PERSON]. Цей факт смерті підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть № 106/у № 172 від 14 липня 2012 року, та свідоцтвом про смерть від 18 липня 2017 року серія І-ВВ № 036880 видане Ленінським відділом записів актів цивільного стану Луганського міського управління юстиції Міністерства юстиції Луганської народної республіки, які не є дійсними на території України, у зв'язку з цим заявник не має можливості звернутися до відділу державної реєстрації актів цивільного стану управляння юстиції для внесення запису факту смерті її батька до Єдиного державного реєстру України. Учасники процесу до суду не прибули. Зважаючи що згідно ч. 2 ст. 257-1 ЦПК України встановлено невідкладний розгляд справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, суд вважає за можливе провести розгляд заяви у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Встановлено, що [PERSON] [INFO], є дочкою [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 14 жовтня 1980 року актовий запис № 3091. Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 172 [PERSON] [INFO] помер 14 липня 2017 року. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно п. 8 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України\~заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт смерті [PERSON] уродженця [INFO] і визначає датою його смерті 14 липня 2017 року та місцем смерті - м. Луганськ. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для державної реєстрації смерті матері. На підставі викладеного, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви [PERSON] про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території, що надасть їй можливість отримати свідоцтво про смерть видане відповідним державним органом України. За таких обставин подана заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: approved