Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про визнання права власності, визнання протиправним накладення арешту та зобов'язання скасувати арешт, який уточнила у квітні 2014 року. У позовній заяві позивачка посилається на те, що 05.02.2010 року вона згідно договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. 04.05.2010 року реєстратором КП ДМБТІ їй було відмовлено в реєстрації права власності через те, що ухвалою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 14.04.2010 року було накладено арешт на квартиру. Після звернення до суду ухвалою від 23.12.2013 року було скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою АНД районного суду від 14.04.2010 року в частині квартири. Відповідач відмовив у скасуванні арешту на квартиру. Просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 05.02.2010 року, визнати неправомірними дії АНД відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції по накладанню арешту на майно [PERSON] та відмову у скасуванні арешту, зобов'язати АНД відділ ДВС скасувати постанову про накладення арешту (заборону вчиняти дії) та направити на протязі 1 доби до реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції з метою зняття арешту стосовно квартири [ADDRESS]. Ухвалою суду від 13.06.2014 року до участі у справі в якості співвідповідача було залучено [PERSON]. У судовому засіданні представник позивачки підтримав заявлені вимоги та просив задовольнити. Представник відповідача Індустріального відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції у судове засідання з'явилася. Проти задоволення позову заперечувала. Суду пояснила, що на виконання до ВДВС 15.07.2013 року надійшла заява стягувача про відкриття виконавчого провадження з виконання виконавчого листа № 2-1320/11, виданого 04.07.2013 року АНД районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу у розмірі 303455 грн. Державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та арешт майна боржника з дотриманням всіх норм чинного законодавства, оскільки за позивачкою право власності на спірну квартиру не було зареєстровано. Просила у задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилася. Представник третьої особи Управління державної казначейської служби України в Індустріальному районі м. Дніпропетровську у судове засідання не з'явився. Суд вислухавши пояснення сторін дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 05 лютого 2010 року згідно договору купівлі-продажу придбала у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. [PERSON] 14.09.2011 року уклала шлюб з [PERSON] та взяла прізвище [PERSON]. Право власності на квартиру позивачка в органі державної реєстрації не зареєструвала. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності . У судовому засіданні було встановлено, що між [PERSON] та позивачкою було уклало нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу спірної квартири, розрахунки за даним договором проведені у повному обсязі, позивачка отримала фактично квартиру у користування, тому у відповідності до договору позивачка набуває права власності на предмет дану квартиру . Тому позовні вимоги в частині визнання за позивачкою права власності на квартиру підлягають задоволенню. У травні 2010 року, після звернення до КП ДМБТІ з приводу реєстрації права власності на квартиру, позивачці стало відомо, що ухвалою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 14 квітня 2010 року було накладено арешт на квартиру [ADDRESS]. 15.07.2013 року на виконання до АНД ВДВС надійшов виконавчий лист № 2-13/11, виданий 04.07.2010 року АНД районним судом м. Дніпропетровська, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 303455 грн. Державним виконавцем 15.07.2013 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. При відкритті виконавчого провадження у відповідності до вимог статей 25,57 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, копії якої направлено сторонам виконавчого провадження та до реєстраційних органів. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця щодо винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження є правомірними, законними і проведені у відповідності з вимогами Закону України «Про виконавче провадження», оскільки при відкритті виконавчого провадження державний виконавець має право виносити постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження Арешт було накладено згідно постанови від 15.07.2013 року на все майно, що належало боржнику [PERSON], оскільки на той момент позивачка не зареєструвала своє право власності на спірну квартиру, яка залишалася зареєстрована за [PERSON] Державний виконавець при винесені постанови про арешт майна боржника та заборони його відчуження не знав та не міг знати про те, що боржником згідно договору купівлі-продажу від 05.02.2010 року квартиру [ADDRESS] було продано. Тому позовній вимоги в частині визнання неправомірними дії АНД відділу ДВС Дніпропетровського міського управління юстиції по накладанню арешту на майно [PERSON] та відмову у скасуванні арешту, зобов'язання АНД відділ ДВС скасувати постанову про накладення арешту (заборону вчиняти дії) та направити на протязі 1 доби до реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції з метою зняття арешту стосовно квартири [ADDRESS] задоволенню не підлягають. Ухвалою АНД районного суду м. Дніпропетровська від 23 грудня 2013 року було скасовано арешт на квартиру [ADDRESS] та знято заборону не її відчуження. 11 січня 2014 року державним реєстратором було відмовлено позивачці в реєстрації права власності на квартиру, оскільки існує обтяження майна. У січні 2014 року позивачка звернулася із заявою до начальника АНД ВДВС про скасування постанови від 15.07.2013 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідачки на користь позивачки пропорційно задоволеним позовним вимогам витрати по оплаті судового збору у розмірі 21060 грн.

Outcome: partial