Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи який зазначав, що 01.07.2014 р. між ПАТ «Актабанк» та позивачкою, [PERSON], було укладено договір банківського вкладу «Банківська класика» № В35-14451/Т/627474. У зв'язку з закінченням строку дії вищевказаного договору грошові кошти у сумі 10 739,44 грн. були зараховані на картковий рахунок № [NUMBER], відкритий на її ім'я на підставі договору про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки №336017 від 28.05.2014 р. 27.08.2014 р. звернулася до відповідача з заявою про виплату належних їй грошових коштів у сумі 10 739,44 грн., але відповідач їх не виплатів. Просить стягнути з ПАТ «Акта банк» грошові кошти у сумі 10 739,44 грн., які знаходяться на картковому рахунку № [NUMBER], відкритому на її ім'я на підставі договору про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки № 3360178 від 28.05.2014 р. В судове засідання сторони не з'явились. Представник позивача надав суду заяву, яку подав через канцелярію суду, з прохання слухати справу у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений судом про час і місце розгляду справи в установленому порядку. До суду надіслав заперечення проти позову, в яких вказав, що постановою правління Національного банку України від 16.09.2014 р. № 576 «Про віднесення ПАТ «Акта банк» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 16.09.2014 р. №90 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Акта банк», згідно з яким з 17.09.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладників фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Акта банк». Тимчасову адміністрацію в ПАТ «Акта банк» запроваджено строком на три місяці з 17.09.2014 р. по 17.12.2014 р. Згідно з ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема: 1) задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; 2) примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти на майно банку; 3) нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання чи неналежне виконання зобов'язань перед кредиторами та зобов'язань щодо сплати податків і зборів (обов'язкових платежів). Таким чином, позовні вимоги позивача не можуть бути задоволеними згідно з ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 01.07.2014 р. між ПАТ «Актабанк» та [PERSON] було укладено договір банківського вкладу «Банківська класика» № В35-14451/Т/627474 терміном з 01.07.2014 р. по 01.08.2014 р. включно під 21 % річних, на ім'я [PERSON] був відкритий картковий рахунок № [NUMBER] (а.с.5.) На підставі договору про комплексне обслуговування карткового рахунку та банківської платіжної картки №336017 від 28.05.2014 р. (а.с.7-10,12) на картковий рахунок № [NUMBER] на ім'я [PERSON] були зараховані грошові кошти у сумі 10 739,44 грн. 27.08.2014 р. [PERSON] звернулася до ПАТ «Акта банк» з заявою про виплату належних їй грошових коштів у сумі 10 739,44 грн., але відповідач їх не виплатів. Згідно п.3.2.1 договору клієнт має право розпоряджатися коштами на картковому рахунку відповідно до діючого законодавства України та умов договору. П. 3.2.2 договору передбачено, що, використовуючи картку, клієнт має право, зокрема, отримувати готівку в установах банку, пунктах видачі готівки та банкоматах. Відповідно до п.3.2.4 договору клієнт має право вимагати від банку належного виконання своїх зобов'язань на цим договором. П. 3.3.1 договору передбачено, що банк зобов'язується забезпечити ведення карткового рахунку та здійснення операцій з використання карток відповідно до умов договору, цих правил, з рахуванням обмежень, що встановлені банком, умовами відповідної платіжної системи, вимогами чинного законодавства України або клієнтом. Ч.1 ст. 1066 ЦК України передбачено, що договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно ч.1 ст.1068 ЦК України банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. А за ч.3 ст. 1068 ЦК України банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Ст. 1074 ЦК України встановлено, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Ст. 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Проаналізувавши ці обставини в сукупності, суд дійшов до висновку, що з ПАТ «Актабанк» належить стягнути на користь [PERSON] грошові кошти з карткового рахунку у розмірі 10739,44 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов'язані з порушенням їх прав. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. З урахуванням наведеного з відповідача слід стягнути в дохід держави Україна судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: approved