overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 05 листопада 2004 року в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 2634. Позивач в судове засідання не з'явився, звернувсь до суду з заявою слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, звернулась до суду з заявою слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 05 листопада 2004 року в Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 2634. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо вже три роки. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 28 липня 2016 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у місті Києві , актовий запис № 798. Від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів поваги, любові та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 28 липня 2016 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] видане 28 липня 2016 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції у місті Києві , актовий запис № 798. Від шлюбу вони дітей не мають. Подружнє життя між ними виявилося неможливим внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе, шлюб існує лише формально. Як зазначають позивач та відповідач сім'ю зберегти вони не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивач вказав, що вони з відповідачкою [PERSON], 30 вересня 2011 року зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №349. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалось по причині різних характерів та поглядів на життя і сім»ю, а також у зв»язку з відсутністю взаєморозуміння, шлюбні відносини не підтримують понад рік, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, фактично ставши один до одного чужими людьми, а тому позивач вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та його необхідно розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, але в позові просить справу розглянути без його участі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Суд, вислухавши відповідачку, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 вересня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області, актовий запис №349. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, втратили один до одного почуття взаєморозуміння та любові, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Неповнолітню дитину [PERSON], [INFO] залишити проживати з матір»ю [PERSON] Спір про поділ майна подружжя сторонами не заявлявся. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду із даним позовом та просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 20 листопада 2004 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу мають трьох малолітніх дітей. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та з втратою порозуміння. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 20 листопада 2004 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м.Києві,про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1107 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 4-6) Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] 19 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №354. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Позивач в судове засідання не зявився, звернулася до суду з проханням слухати справу за її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлеа належним чином, причини неявки суду не повідомила. За згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вишгородського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №354. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначаючи що сторони зареєстрували 20.08.2011 року шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1100. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Позивач в судове засідання не зявився, звернувся до суду з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та провести заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомляла. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони сторони зареєстрували сторони зареєстрували 20.08.2011 року шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1100. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося, оскільки мають різні погляди з приводу подружнього проживання, що призводить до сварок та непорозумінь. Сторони не ведуть спільне господарство, не проживають разом, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Примирення та подальше збереження сім»ї є не можливим. Згідно ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Із змісту ст.112 Сімейного кодексу України вбачається, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народилась дитина [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх його видів доходів, до досягнення дитиною повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.17), надала суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.14). Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином, що підтверджується телефонограмою (а.с.13), у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії свідоцтва про народження дитини, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.3). На теперішній час дитина проживає разом з матірю та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою від 23.03.2017 року, наданою Виконавчим комітетом Словянської міської ради (а.с.4). Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обґрунтувавши свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем у них народились діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та перебувають на її утриманні. Матеріальної допомоги на утримання дитини в добровільному порядку відповідач не надає. Позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини усіх його видів доходів, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні та вбачається з наданої копії свідоцтв про народження дітей, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.4). На теперішній час діти проживають разом з матірю та знаходяться на її утриманні, що не оспорюється сторонами. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати свої неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, у звязку з чим суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача у дохід держави судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-24 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 08 липня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу 18.12.2013 року народився син [PERSON]. В теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинилася з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сімя розпалась остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 08 липня 2011 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, про що зроблено відповідний актовий запис за № 462 та видано свідоцтво про шлюб Серії І-НО № 244992. Відповідно до свідоцтва про народження Серії І-НО № 555244, виданого 24.12.2013 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, 18 грудня 2013 року народився [PERSON]. Батьки [PERSON], [PERSON]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сімї немає, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сімю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи позовні вимоги фактичним розпадом сім'ї, некоректним ставленням відповідача до дитини позивача, неодноразовим психологічним тиском відповідача на позивача, неможливістю подальшого збереження сім'ї. Сторони належним чином повідомлені про судове засідання, у засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Позивач звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності, про підтримання позовних вимог, не заперечував проти заочного вирішення справи. Ураховуючи зазначені обставини суд, за правилами ч.ч. 1, 2 ст. 158, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, ухвалив вирішувати справу за відсутності осіб, які беруть участь у справі, на підставі наявних у ній даних чи доказів\~ (ухвалює заочне рішення). Вивчивши матеріали справи, судом встановлено такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 07.07.2016 між сторонами зареєстровано шлюб. До реєстрації шлюбу прізвище позивача було Міщенко, після реєстрації шлюбу стало [PERSON] (а.с. 5). У сторін немає спільних дітей. Подальше спільне проживання сторін і збереження сімї неможливі, сімя сторін розпалася. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу (ч.ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України далі СК). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, відтак позовні вимоги про розірвання шлюбу між сторонами підлягають задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК). За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати 640,00 грн судового збору, сплаченого позивачем під час звернення з позовом до суду (а.с. 1). На підставі викладеного,

Outcome: approved