Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказувала, що з 15 лютого 2003 року по 09 вересня 2014 роки вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільну неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В той же час [PERSON], будучи працездатною особою, постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Виходячи з того, що відповідач має змогу та зобовязаний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки, а тому позивачка просила суд стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2015 року і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала у повному обсязі, вказуючи на те, що вона працює та отримує щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати, інших доходів не має. В той же час донька [PERSON] має задовільний стан здоровя. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. При цьому пояснив, що він має незадовільний стан здоровя, однак є працездатною особою, працює, отримує щомісячний прибуток у вигляді заробітної плати, інших осіб на утриманні не має, в тому числі аліменти на користь інших осіб не сплачує. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. Відповідач постійної матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу їх батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За встановлених в судовому засіданні обставин, зокрема враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та відповідача, а також те, що він аліменти на користь інших осіб не сплачує, інших осіб не утримує, суд дійшов висновку, що відповідач може щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньки у розмірі, який ним визнається, а саме 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дитиною повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 487,20 грн. судового збору.

Outcome: approved