Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на ту обставину, що 23.05.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №25/00/2008-219Н, згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 152\~500,00 доларів США строком до 23.05.2023 року зі сплатою процентів за користування в розмірі 14% річних на придбання житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 23.05.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір №25/00/2008-219Н, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Антоновою Н.В. за реєстровим №1411 та передано в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться на земельній ділянці площею 800 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.05.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Антоновою Н.В. 24.12.2012 між ПАТ «ВТБ Банк», що є правонаступником ВАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №241212ІВ, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №25/00/2008-219Н від 23.05.2008 року та договором іпотеки №25/00/2008-219Н від 23.05.2008 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Кредекс Фінанс». 17.02.2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №25/00/2008-219Н від 23.05.2008 року та договором іпотеки №25/00/2008-219Н від 23.05.2008 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Банк належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, зокрема надав позичальнику грошові кошти в сумі 152\~500 доларів США терміном до 23.05.2023 року зі сплатою процентів за користування в розмірі 14% річних. Позичальник в свою чергу належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого утворилась заборгованість, що станом на 09.06.2016 року становить 1\~804\~007,05 грн. 16.11.2011 року Суворовським районним судом м.Херсона ухвалено рішення по справі №2-3858/11 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором №25/00/2008-219Н від 23.05.2008 року у розмірі 1\~405\~566,68 грн., судовий збір 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн. 19.02.2013 року Суворовським районним судом м.Херсона постановлено ухвалу по справі №668/1424/13-ц, якою замінено стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Кредекс Фінанс» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №2-3858. 11.02.2015 року Суворовським районним судом м.Херсона постановлено ухвалу по справі №2-2858/11, якою замінено стягувача ТОВ «Кредекс Фінанс» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №2-3858. Тому, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з позовом і просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в розмірі 1\~804\~007,05 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться на земельній ділянці площею 800 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.05.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Антоновою Н.В., шляхом визнання права власності на зазначене майно за ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», за вартістю, визначеною на момент реєстрації на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. Стягнути з відповідача сплачений судовий збір. 12.10.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» надало до суду уточнення до позовної заяви. Оскільки, відповідач зареєстрований та проживає разом з: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , що є предметом іпотеки, позивач не зможе реалізувати даний предмет іпотеки в майбутньому після задоволення судом даного позову про звернення стягнення на предмет іпотеки, а відповідач у свою чергу буде всіляко перешкоджати позивачу у реалізації предмета іпотеки. Позивач вбачає за необхідне одразу з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, звернутися до суду з вимогою про виселення та зняття з реєстрації осіб, які проживають у житловому приміщенні, що є предметом іпотеки. Тому, позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» просить в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором перед ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» в розмірі 1\~407\~386,68 грн., звернути стягнення на предмет іпотеки домоволодіння: житловий будинок, що має житлової площі 75,6 кв.м., загальної площі 241,0 кв.м., при ньому є літня кухні, сарай, водопровід, огорожа, що знаходиться на земельній ділянці 800 кв.м. (земельна ділянка надана к користування згідно рішення Комишанської с/ради від 08.11.1991 року №61), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом продажу предмету іпотеки будь-якій особі покупцю, від імені іпотекодержателя - ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» на підставі договору купівлі-продажу. Надати ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право на проведення усіх необхідних дій пов`язаних із реалізацією предмету іпотеки, а саме: домоволодіння: житловий будинок має житлової площі 75,6 кв.м., загальної площі 241,0 кв.м., при ньому є літня кухні, сарай, водопровід, огорожа, що знаходиться на земельній ділянці 800 кв.м. (земельна ділянка надана к користування згідно рішення Комишанської с/ради від 08.11.1991 року №61), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в тому числі, але не виключено на виготовлення та отримання оригіналів, дублікатів, копій правовстановлюючих документів, технічної документації на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форми власності та підпорядкування. Виселити та зняти з реєстраційного обліку осіб, які проживають у зазначеному житловому будинку, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Стягнути з [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 2080,00 грн. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2016 року відкрито провадження за справою. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 02.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 10.06.2020 року відмовлено у прийнятті заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про зміну підстав позову за цивільною справою за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, заяву повернуто позивачу. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позов задовольнити в повному обсязі. Надав згоду на ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судової повістки за адресою місця реєстрації відповідача. Відповідно до ч.1, 3 ст.131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. За таких обставин, враховуючи згоду представника позивача на слухання справи у відсутність відповідача, суд вважає можливим постановити заочне рішення на підставі наявних у матеріалах справи доказів в порядку ст.280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 23.05.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №25/00/2008-219Н, згідно умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 152 500,00 доларів США строком до 23.05.2023 року зі сплатою процентів за користування в розмірі 14% річних на придбання житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] . З метою забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 23.05.2008 року між позивачем та відповідачем був укладений іпотечний договір №25/00/2008-219Н, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Антоновою Н.В. за реєстровим №1411 та передано в іпотеку житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, який знаходиться на земельній ділянці площею 800 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 23.05.2008 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Антоновою Н.В. 24.12.2012 між ПАТ «ВТБ Банк», що є правонаступником ВАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Кредекс Фінанс» укладено договір про відступлення прав вимоги №241212ІВ, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №25/00/2008-219Н від 23.05.2008 року та договором іпотеки №25/00/2008-219Н від 23.05.2008 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Кредекс Фінанс». 17.02.2014 року між ТОВ «Кредекс Фінанс» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами, відповідно до якого право вимоги за кредитним договором №25/00/2008-219Н від 23.05.2008 року та договором іпотеки №25/00/2008-219Н від 23.05.2008 року, укладеним між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». 16.11.2011 року Суворовським районним судом м.Херсона ухвалено рішення по справі №2-3858/11 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором №25/00/2008-219Н від 23.05.2008 року у розмірі 1 405 566,68 грн., судовий збір 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн. 19.02.2013 року Суворовським районним судом м.Херсона постановлено ухвалу по справі №668/1424/13-ц, якою замінено стягувача ПАТ «ВТБ Банк» на його правонаступника ТОВ «Кредекс Фінанс» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №2-3858. 11.01.2015 року Суворовським районним судом м.Херсона постановлено ухвалу по справі №2-2858/11, якою замінено стягувача ТОВ «Кредекс Фінанс» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №2-3858. 11.02.2015 року Суворовським районним судом м.Херсона постановлено ухвалу по справі №2-2858/11, якою замінено стягувача ТОВ «Кредекс Фінанс» на його правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» у виконавчому провадженні, відкритому на підставі виконавчого листа №2-3858. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу - це дії, які спрямовані на попередження порушення або на відновлення порушеного, невизнаного, оспорюваного цивільного права чи інтересу. Спосіб захисту цивільного права чи інтересу має бути доступним та ефективним. Способи захисту цивільного права чи інтересу можуть бути судові (стаття 16 Цивільного кодексу (далі -ЦК) України) та позасудові (статті 17-19 ЦК України). Відповідно до статей 12 і 33 Закону України «Про іпотеку» у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин (далі - Закон), одним зі способів захисту прав та інтересів іпотекодержателя є звернення стягнення на предмет іпотеки. Підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є: рішення суду, виконавчий напис нотаріуса або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (частина третя статті 33 Закону). З огляду на вказане Закон визначає такі способи звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду); позасудовий: захист прав нотаріусом (звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса) або самозахист (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду (стаття 39 Закону) є: 1) реалізація предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів (стаття 41-47 Закону); 2) продаж предмета іпотеки іпотекодержателем будь-якій особі-покупцеві (стаття 38 Закону). Способами задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками, є (частина третя статті 36 Закону): 1) передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому статтею 37 Закону; 2) право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому статтею 38 Закону. Суд вважає, що іпотекодержатель має у позасудовому порядку здійснювати захист свого цивільного права та інтересу, оскільки з приводу реалізації цього способу захисту сторони досягли домовленості у договорі іпотеки. Суд вважає, що іпотекодержатель має у позасудовому порядку здійснювати захист свого цивільного права та інтересу, оскільки з приводу реалізації цього способу захисту сторони досягли домовленості у договорі іпотеки. Згідно з частиною першою статті 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Суд встановив, що сторони погодили іпотечне застереження, а саме визначили у договорі іпотеки обидва передбачені частиною третьою статті 36 Закону способи задоволення вимог іпотекодержателя: звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки, згідно чинного законодавства, зокрема ст.ст.36, 37, 38 Закону України «Про іпотеку»; звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватись іпотекодержателем шляхом його продажу від свого імені предмету іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу (пункт 6.2 договору іпотеки). У пункті 5.1 договору іпотеки сторони встановили, що звернення стягнення на предмет іпотеки може здійснюватися на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або шляхом позасудового врегулювання (шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання або шляхом продажу предмету іпотеки іпотекодержателем від свого імені). Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється способом за вибором іпотекодержателя. Отже, сторони погодили, що судовий спосіб захисту прав позивача чи позасудовий спосіб такого захисту на підставі виконавчого напису нотаріуса позивач як іпотекодержатель може застосувати лише у разі, якщо заходи позасудового врегулювання на підставі застереження у договорі іпотеки не призвели до задоволення вимог іпотекодержателя в повному обсязі. Натомість позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки третій особі в порядку, встановленому статтею 38 Закону, тоді як позивачем не надано доказів того, що позивач використав які-небудь способи задоволення вимог іпотекодержателя, визначені сторонами у договорі іпотеки. Боржником [PERSON] належним чином грошові зобов`язання перед позивачем не виконані, що підтверджується рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 16.11.2011, яким з стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» заборгованості за кредитним договором №25/00/2008-219Н від 23.05.2008 року у розмірі 1 405 566,68 грн., судовий збір 1700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення в розмірі 120,00 грн. Рішення суду набрало законної сили. Таким чином, сторони договору іпотеки узгодили досудовий порядок звернення стягнення на предмет іпотеки, який збігається із заявленими позивачем позовними вимогами, а саме - право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. Однак, звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Суд застосовує норми статей 33, 36-38 Закону України «Про іпотеку» у їх співвідношенні зі ст. 16 ЦПК України, враховуючи висновки щодо застосування вказаних норм права, викладених в постанові Верховного Суду від 29 травня 2019 року за результатами розгляду справи № 310/11024/15-ц (провадження №14-112цс19). Відповідно до частини 4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. На підставі повного, всебічного та об`єктивного розгляду справи, суд дійшов висновку, про те, що вимоги позову про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення не підлягають задоволенню, як неналежний спосіб захисту. Оскільки позовна вимога про виселення є похідною вимогою від першої вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, суд відмовляє у задоволенні позову і в цій частині. У відповідності до положеньст.141 ЦПК України, підстав стягувати з відповідача судові витрати відсутні, так як судом відмовляється у задоволенні даного позову.

Outcome: dismissed