Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У вересні 2014 року Позивач звернувся в суд з позовом про звільнення з-під арешту автомобіля мотивуючи свої вимоги наступним. Позивач зазначає, що на підставі правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами ним було придбано права вимоги за Кредитним договором №014/0005/73/8045 від 26.05.2006 та Договором застави транспортного засобу до нього («Citroen C3», державний реєстарційний номер [NUMBER]), укладеними між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] Загальна сума заборгованості [PERSON] за вказаним кредитним договором на момент отримання Позивачем права вимоги за ним складала еквівалент 306327,54 гривень. Позивач зазначає, що в результаті підготовки для добровільної реалізації транспортного засобу, який є предметом застави, було з'ясовано, що на момент в базі АІС на нього накладено арешт, заборону на відчуження на користь інших осіб, які порушують право заставодержателя на першочергове задоволення забезпеченою заставою вимоги, а саме: 1. Постанова ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва № 674/19 від 01.07.2010 ВП 20021031 2. Постанова ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва № 967/26 від 25.06.2014 ВП 43523961 3. Постанова ВДВС Солом'янського РУЮ м. Києва № 967/26 від 15.09.2014 ВП 43523961 4. Постанова СВ ПМ ДПА в Київській обл.. ПОСТ. Від 28.02.2011 по Кримінальні справі №07-6068. Враховуючи пріоритет свого права на задоволення вимог за рахунок заставленого майна Позивач просить звільнити автомобіль з-під арештів, накладених зазначеними постановами. Позивач в судовому засіданні заявлений позов підтримав в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Відповідачі у судове засідання своїх представників не направили, про розгляд справи були повідомлені належним чином. За згоди Позивача суд ухвалив розглядати справу у відсутність представників Відповідачів з постановленням заочного рішення. Третя особа [PERSON] подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Заслухавши пояснення Позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 30 липня 2014р. між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал» було підписано Договір комісії №300714/1 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами від 30.07.2014. Предметом зазначеного Договору було придбання для [PERSON] (Комітента) Комісіонером (ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал») права вимоги за Кредитними договорами укладеними між ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та Позичальниками - Боржниками згідно з переліком Кредитних договорів та Боржників зазначених в Додатку №1 до зазначеного Договору комісії та Договорами забезпечення укладеними з метою забезпечення виконання зобов'язань Боржників за Кредитними договорами. На підставі вказаного договору ТОВ «Сіагал», діючи за дорученням Позивача, було укладено з ПАТ «Комерційний БАНК «Стандарт» (Комісіонером) Договір комісії №300714/2 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами від 30.07.2014. Предметом цього Договору було придбання для ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» (Комітента) ПАТ «Комерційний БАНК «Стандарт» (Комісіонером) право вимоги за Кредитними договорами укладеними між ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та Позичальниками - Боржниками згідно з переліком Кредитних договорів та Боржників зазначених в Додатку №1 до Договору комісії №300714/2 від 30.07.2014 та Договорами забезпечення укладеними з метою забезпечення виконання зобов'язань Боржників за Кредитними договорами, а саме Договорами застави зазначеними в Додатку №2 до Договору комісії №300714/2 від 30.07.2014. В свою чергу між ПАТ «Комерційний Банк «Стандарт» та ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» було укладено Договір відступлення права вимоги від 30.07.2014, згідно з яким ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» придбав право вимоги до Боржників за Кредитними Договорами (забезпеченими Договорами застави) зазначеними в даному Договорі згідно з Додатком № 1, що є його невід'ємною частиною. Надалі між ПАТ «Комерційний банк «Стандарт» та ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» було укладено Акт приймання - передачі права вимоги від 30.07.2014 до Договору комісії №300714/2 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами від 30.07.2014. Після цього між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сіагал» було складено Акт приймання - передачі права вимоги від 30.07.2014 до Договору комісії №300714/1 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами від 30.07.2014. Того ж дня на підставі Договору про відступлення прав вимоги за договорами застави були внесені зміни до Державного реєстру обтяжень рухомого майна, і новим обтяжувачем зазначений [PERSON]. Таким чином, згідно зі ст.ст. 512-519, 1011-1020 ЦК України [PERSON] набув права вимоги за Кредитними договорами укладеними між з ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та Боржниками - Позичальниками зазначеними в Додатку №1 до Договору комісії №300714/1. Згідно зі ст. 512 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Так як всі вищезазначені Кредитні договори забезпечені Договорами застави, згідно з ч. 2 ст. 27, ч. 5 ст. 20 Закону України «Про заставу» до нового кредитора (Позивача) перейшли і права заставодержателя. Встановлено, що на підставі зазначених договорів Позивач, окрім іншого, набув права вимоги і за кредитним договором №014/0005/73/8045 від 26.05.2006, укладеним між [PERSON] та АППБ «Аваль» (ПАТ «Райффайзен банк «Аваль») на суму розмірі 14721,00 доларів США. Зобов'язання [PERSON] за вказаним кредитним договором були забезпечені шляхом укладення Договору Застави транспортного засобу від 26.05.2006р., зокрема: автомобіля Citroen C3, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що заборгованість [PERSON] на момент передачі Права вимоги складала 3623,17 доларів США за тілом кредиту, 1456,31 доларів США за відсотками по Кредиту та 249751,86 пені за прострочення виконання зобов'язань по поверненню Кредиту. Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. При цьому згідно з ч. 2 ст. 1 Закону України «Про заставу» в силу застави кредитор (заставодержатель) має переважне перед іншими кредиторами право на одержання задоволення своїх вимог з вартості заставленого майна. Таким чином, у зв'язку з невиконанням позичальником (третьою особою) своїх зобов'язань із повернення кредиту Позивач отримав право задоволення вимог за рахунок предмету застави. З матеріалів справи вбачається, що на виконанні у Відділі державної виконавчої служби Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві перебувають (перебували): - виконавче провадження №43523961 про стягнення з [PERSON] на користь держави суми в розмірі 360000 гривень, в межах якого постановами від 25.06.2014р. та 15.09.2014. накладено арешт на все майно та оголошено розшук автомобіля, який перебуває у заставі Позивача; - виконавче провадження №20021031 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості, в межах якого постановою від 01.07.2010р. накладено арешт на все майно боржника. Крім того, встановлено, що постановою слідчого СВ ПМ ДПА в Київській області від 28 лютого 2011 року в кримінальній справі №07-6068 на автомобіль, належний [PERSON], також накладено арешт. Арешти, накладені на предмет застави, зберігають свою чинність станом на день розгляду справи. Накладення арешту на рухоме майно, що перебуває в заставі [PERSON], позбавляє прав Позивача як заставодержателя на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави. Враховуючи, що обтяження, зареєстроване на підставі Договору застави від 26.05.2006р. хронологічно є першим, саме Позивач на підставі ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» має пріоритетне право на задоволення своїх вимог за рахунок його реалізації. З зазначеного вище випливає, що накладення арешту на майно третьої особи, яке перебуває у заставі Позивача, порушує права заставодержателя, оскільки унеможливлює реалізацію заставленого майна. Таким чином, наявність зазначених вище обтяжень рухомого майна порушує права Позивача, що дає підстави для їх судового захисту. Спосіб захисту, запропонований Позивачем у вигляді звільнення майна з-під арешту передбачений ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», а тому є обґрунтованим. Відтак, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову.

Outcome: approved