Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в якому просила змінити спосіб присудження аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з твердої суми в розмірі 2500,00 гривень на 1/2 частку його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В обґрунтування позову вказала, що перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28.09.2016 року з [PERSON] на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання синів у розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Вказала, що з того часу дохід відповідача значно збільшився, як і збільшився прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років та віком від 6 до 18 років. На підставі зазначеного просила змінити розмір аліментів з твердої суми на частку від заробітку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Стаття 183 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у частці від заробітку (доходу) батька. З представлених сторонами доказів судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі. У період шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області від 28 вересня 2016 року, яке набрало законної сили 10.10.2016 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 2500 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи утримання з 17.08.2016 року. Згідно довідки від 14.02.2019 року, виданої керівником АТ «ПУМБ», [PERSON] працює в установі банку та займає посаду інкасатору відділу інкасації коштів та перевезення валютних цінностей в м.Маріуполі, розмір його заробітної плати за період з серпня 2018 року по січень 2019 року склав 86009,24 грн. У відповідності до ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року по справі №6-143цс13, було відзначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, з практики Верховного суду України вбачається можливість зміни розміру аліментів з одного виду стягнення на інший, якщо це відповідає інтересам дитини. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, матеріальне становище отримувача аліментів, вимоги чинного законодавства, та всі інші істотні обставини справи. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При вирішенні спору суд враховує, що з 2016 року після винесення судом рішення про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в країні суттєво змінився прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, збільшився розмір мінімальної заробітної плати та збільшилися витрати на дітей. Відповідач не заперечував ці обставини та погодився із позовними вимогами [PERSON] З урахуванням вказаного, а також того, що батьки в рівних частках зобов`язані утримувати своїх дітей та забезпечувати щонайменше їм прожитковий мінімум для сталого розвитку та існування, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача та змінити вид та розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до 1/2 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи утримання з дати винесення рішення суду. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної частини вимог. У зв`язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 768,40 грн. від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved