Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON].) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору [PERSON], про визнання права власності на частку в спільному майні в порядку проведення його поділу та усунення перешкод у здійсненні права користування майном. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по справі [PERSON] Шлюб було зареєстровано 08.08.1997 року. В період шлюбу народилися діти - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] Проте, шлюбні відносини з відповідачем не склались, 12 листопада 2014 року набрало законної сили заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва про розірвання шлюбу. В період шлюбу між позивачем та відповідачем було придбано рухоме та нерухоме майно. Позивач вважає, що спірне майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В останній редакції позовних вимог (т. ІІ а.с. 92-93) просив суд визнати за [PERSON]: право особистої власності на квартиру [ADDRESS]; на квартиру [ADDRESS]; ідеальну частку в обсязі 50 відсотків усіх матеріалів та обладнання у вигляді житлового будинку та господарських (допоміжних) споруд, які не введено в експлуатацію, загальною площею будинку 302,5 кв.м., житловою площею будинку 140,8 кв.м., допоміжних споруд (тераси, ганку, будинку охорони, навісу, бані, теплиці, огорожі, колонки питної, каналізаційної споруди, вимощення), а також систем життєзабезпечення, розташованих на земельній ділянці у [ADDRESS], з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,0989 га, реєстровий номер 473386732105, призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; на транспортний засіб мотоцикл марки Honda, модель Silver wing, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] від 10.04.09, 2004 року випуску. Визнати в порядку поділу спільного майна подружжя за [PERSON]: право особистої власності на квартиру [ADDRESS]; ідеальну частку в обсязі 50 відсотків усіх матеріалів та обладнання у вигляді житлового будинку та господарських (допоміжних) споруд, які не введено в експлуатацію, загальною площею будинку 302,5 кв.м., житловою площею будинку 140,8 кв.м., допоміжних споруд (тераси, ганку, будинку охорони, навісу, бані, теплиці, огорожі, колонки питної, каналізаційної споруди, вимощення), а також систем життєзабезпечення, розташованих на земельній ділянці у [ADDRESS], з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,0989 га, реєстровий номер 473386732105, призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд; на транспортний засіб Сузукі SX4, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску. Судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти позову заперечував, та просив у задоволені позову відмовити повністю. У судовому засіданні представник третьої особи проти позову заперечував, просив відмовити у задоволені позовних вимог. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. 08 серпня 1997 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Відділом реєстрації актів громадянського стану Бориспільського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 233 (т. І а.с. 15). У період шлюбу народилося двоє дітей - [PERSON], [INFO] (т. І а.с. 8) та [PERSON], [INFO] (т. І а.с. 9). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 29 жовтня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19 січня 2016 року шлюб було розірвано (т. ІІ а.с. 57, 58-59). 14 серпня 2015 року між відповідачем та громадянином України [PERSON] було укладено шлюб, в результаті чого відповідач змінила прізвище на [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (т. І а.с. 131). Судом встановлено, що сторони під час шлюбу придбали рухоме майно та нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] (т. І а.с. 6-7); квартиру [ADDRESS] (т. І а.с. 165-166); квартиру [ADDRESS] (т. ІІ а.с. 70-71); транспортний засіб Сузукі SX4, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску (т. ІІ а.с. 99); транспортний засіб мотоцикл марки Honda, модель Silver wing, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] від 10.04.09, 2004 року випуску (т. ІІ а.с. 255); матеріали та обладнання у вигляді житлового будинку та господарських (допоміжних) споруд, які не введено в експлуатацію, загальною площею будинку 302,5 кв.м., житловою площею будинку 140,8 кв.м., допоміжних споруд (тераси, ганку, будинку охорони, навісу, бані, теплиці, огорожі, колонки питної, каналізаційної споруди, вимощення), а також систем життєзабезпечення, розташованих на земельній ділянці у [ADDRESS], з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,0989 га, реєстровий номер 473386732105, призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Так, позивач зазначає вартість квартири [ADDRESS] у розмірі 4 419 000,00 грн.; вартість квартири [ADDRESS] становить 2 283 000,00 грн.; вартість квартири [ADDRESS] становить 2 283 000,00 грн.; вартість транспортного засобу Сузукі SX4, державний номерний знак [NUMBER], 2011 року випуску становить 305 164, 00 грн.; вартість транспортного засобу мотоцикл марки Honda, модель Silver wing, номер шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] від 10.04.09, 2004 року випуску у розмірі 52 000,00 грн. Згідно звіту з незалежної оцінки майна від 11 квітня 2016 року ринкова вартість матеріалів та обладнання у вигляді житлового будинку та господарських (допоміжних) споруд, які не введено в експлуатацію, загальною площею будинку 302,5 кв.м., житловою площею будинку 140,8 кв.м., допоміжних споруд (тераси, ганку, будинку охорони, навісу, бані, теплиці, огорожі, колонки питної, каналізаційної споруди, вимощення), а також систем життєзабезпечення, розташованих на земельній ділянці у [ADDRESS], з кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,0989 га, реєстровий номер 473386732105, призначення - будівництво та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд становить 3 583 300,00 грн. (т. ІІ а.с. 174-188). Так, вартість майна визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його не дійсним). Згідно ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Під час розгляду справи відповідач заперечував проти суми оцінки майна. Проте, на спростування вартості майна не навів свої доводи та під час розгляду справи таких доказів судом не було здобуто, клопотання про призначення судової експертизи про оцінку майна сторонами не було заявлено, а тому суд погоджується з вартістю майна наданою стороною позивача. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України, суд сприяв всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, та в судовому засіданні за клопотанням сторін було допитано свідків. Так, свідок [PERSON], повідомив суду, що з [PERSON] познайомився у 2008 році у м. Бориспіль коли монтували систему опалення на будинок, в 2010 році запускали систему твердопаливного котла, всі правовідносини були з [PERSON]. Свідок, [PERSON], повідомив суду, що у 2010 році по вул. Айвазовського у м. Бориспіль встановлював сигналізацію, домофон на будинок. Розраховувався та контролював всі роботи [PERSON], договір був укладений також з ним. Свідок, [PERSON], повідомив суду, що він виконував будівельні роботи в будинку позивача, це було 26.06.2009 року. Все обладнення було нове, кошти надавав замовник, [PERSON]. У відповідності до ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 71 СК України якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Відповідно до ч. 4 ст. 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Приписами статті 364 ЦК України передбачено, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Так, відповідно до правової позиції Верховного Суду України № 6-2641цс15, статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини самостійного доходу. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Отже, належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбанні його під час шлюбу, але й спільною участю подружжя коштами або працею в набутті майна. У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доводи відповідача на те, що квартира [ADDRESS] була придбана нею внаслідок приватизації та є її особистою власністю не заслуговують на уваги, оскільки спростовуються матеріалами справи та під час розгляду справи судом встановлено, що дана квартира була придбана під час шлюбу між сторонами та є спільною власністю подружжя. Суд, вислухавши учасників, які приймали участь у справі, дослідивши доказі по справі, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що вищевказане рухоме та нерухоме майно було придбано сторонами під час перебування у зареєстрованому шлюбі і є об'єктом права спільної сумісної власності, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і такі, що підлягають до задоволення частково.

Outcome: partial