Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-27 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернулась до Святошинського районного суд м.Києва з позовом про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Вимоги мотивує своїм правом власності на вище зазначену квартиру, даний факт підтверджує договором купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом КМНО Таран Я.Є. 03.08.2010 р. (реєстровий номером 1460) та зареєстрованого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 18.08.2010 р. за № 31261271, згідно якого квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності. Відповідач більше року у зазначеній квартирі не проживає та не з'являється, особистих речей в ній не має та за комунальні послуги не сплачує. Реєстрація відповідача перешкоджає в повній мірі реалізовувати право розпорядження власним майном. У зв'язку з цим, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS]. Ухвалою Святошинського районного суму м. Києва від 27.09.2017 року відкрито провадження по справі. Ухвалою Святошинського районного суму м. Києва від 19.02.2018 р. розгляд справи визначений в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач про розгляд справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи - рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулося до суду без вручення відповідачу з відміткою працівника поштового відділення - «за закінченням встановленого терміну зберігання», що підтверджується довідкою Укрпошти, форма 20. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач у встановлений судом строк відзив на позовну заяву, а також заяву із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження не подавав. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS], даний факт підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 03.08.2010 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Таран Я.Є. та зареєстрованим в реєстрі за № 1460, згідно якого квартира [ADDRESS] належить позивачу на праві приватної власності (а.с. 4), та зареєстрованого КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна» 18.08.2010 р. за № 31261271, (а.с. 5). З довідки Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м. Києві вбачається, що [PERSON] зареєстрований у спірній квартирі (а.с. 16). Судом встановлено, що згідно акту від 20.09.2017 засвідченого начальником ЖЕД № 5, відповідач - [PERSON] в квартирі [ADDRESS] не проживає з 30.06.2016 року (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Усунення перешкод власник може вимагати навіть тоді, коли ці перешкоди не пов'язані з позбавленням його володінням майном. Згідно ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідач порушує право власності позивача, позбавляє можливості розпорядитись своїм майном на власний розсуд, тобто позивач обмежений у здійсненні свого права власності, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими і вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Тобто, судом встановлено, що позивач у визначеному законодавством порядку набув право власності на зазначене вище нерухоме майно на підставі відповідних правочинів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на разі дійсно зареєстрований у квартирі [ADDRESS], що належить позивачу на праві приватної власності. Таким чином, факт реєстрації відповідача у зазначеній квартирі сам по собі підтверджує наявність перешкод для позивача у користуванні власністю, а позов є обґрунтований й підлягає задоволенню. Рішення після набрання законної сили є підставою для зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою: квартира [ADDRESS].

Outcome: approved