Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

у березні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (надалі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилається на те, що відповідач 06.09.2011 року отримала кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується пунктами 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 «Умов та Правил надання банківських послуг», де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Відповідач [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана анкета-заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затвердженими наказом №СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку» складає між нею та позивачем договір, що підтверджується підписом у заяві. У зв'язку із неналежним виконанням умов кредитного договору станом на 05.12.2016 року загальна сума заборгованості по кредиту становить 12247 грн. 18 коп., яку позивач посилаючись на ст.ст. 526, 527, 530, 549, 634, 638, 639, 1050, 1054 ЦК України просив стягнути з відповідача на його користь та судові витрати по справі в розмірі 1600 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, хоча про час, день та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Проте, представник за довіреністю №3262-К-Н-О від 17.01.2017 року [PERSON] подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав в повному обсязі. У разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти заочного розгляду справи та винесення заочного рішення суду. Відповідач у судове засідання не з'явилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку, згідно ч.5 ст. 74 ЦПК України за місцем реєстрації. Причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність не подала. Суд вважає за можливе у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України справу розглянути без участі позивача та відповідача, на підставі наявних в справі доказів, із ухваленням заочного рішення по справі, оскільки відносно цього не заперечив представник позивача. З'ясувавши думку представника позивача, викладену у письмовому клопотанні, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити частково з огляду на наступне. Згідно ч. 1 ст.\~626, ст.\~627 ЦК України,\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до\~статті 6 цього Кодексу\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Судом встановлено, що 06 вересня 2011 року відповідач [PERSON] стала клієнтом ПАТ КБ «ПриватБанк», уклавши кредитний договір б/н та отримавши кредитну картку «Універсальна» з встановленим кредитним лімітом в розмірі 300 грн. «Умовами та правилами надання банківських послуг» передбачено, що після отримання банком від клієнта необхідних документів, а також заяви, банк проводить перевірку наданих документів та приймає рішення про можливість видачі кредиту на платіжну карту. Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню банку і клієнт надає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою держателя відносно прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, що визначено п.п. 2.1.1.2.3., 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання банківських послуг, що додані позивачем до позовної заяви. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти 5211537302773739 клієнта [PERSON], відбувалась зміна кредитного ліміту: 21.03.2012 року знижено кредитний ліміт; 23.04.2012 року збільшено кредитний ліміт до 300 грн.; 29.11.2012 року збільшено кредитний ліміт до 1500 грн.; 24.01.2014 року збільшено кредитний ліміт до 1800 грн.; 04.02.2015 року встановлено кредитний ліміт 1640 грн. Частиною 1\~статті 638 ЦК України\~визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має б ути досягнуто згоди. Відповідно до\~ст. 1055 ЦК України\~кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Як встановлено в суді, сторони визначили, що заява позичальника [PERSON] «Умови та Правила надання банківських послуг», затверджені наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифи банку» складають укладений між ними договір про надання банківських послуг. Подавши ПАТ КБ «Приватбанк» анкету-заяву позичальника від 06.09.2011 року, відповідач [PERSON], приєдналась до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені у стандартних формах «Умовах та правилах надання банківських послуг» і «Тарифах банку», які викладені на сайті позивача www.privatbank.ua. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому, відповідач [PERSON], своїм підписом підтвердила, що вона ознайомилась та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Як вбачається з витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00017921491 від 14.04.2017 року, [PERSON] 26.07.2014 року зареєструвала шлюб та після державної реєстрації шлюбу стала носити прізвище [PERSON]. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті htths://privatbank.ua/kredіty/, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6. «Умовами та правилами надання банківських послуг». Пунктом 2.1.1.5.5 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачено обовязок Клієнта погашати заборгованість по Кредиту, відсоткам за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. У випадку виникнення прострочених зобовязань на суму від 100 грн., клієнт сплачує банку пеню,відповідно до встановлених тарифів, що передбачено п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п.2.1.1.12.8 вказаних Умов банк стягує комісію за обслуговування у відповідності з Тарифами /Памяткою Клієнта/Довідкою про умови кредитування, Тарифами Банка, якщо інше не передбачено п.2.1.1.12.13. Свої зобов'язання відповідно до умов підписаного кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» виконало в повному обсязі, а саме надало відповідачу кредит у розмірі та на умовах, встановлених вищезгаданим договором. Відповідач же [PERSON], в порушення вищевказаних пунктів «Умов та правил надання банківських послуг» належним чином не виконувала взяті на себе зобовязання, а саме не вносила платежі на погашення кредиту, не сплачувала нараховані проценти за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості станом на 16.02.2017 року. Наслідки прострочення позичальником повернення позики визначено у\~ч. 2 ст. 1050 ЦК України, відповідно до якої якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 цього Кодексу. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором, укладеним сторонами 06.09.2011 року, станом на 05.12.2016 року відповідач має заборгованість в сумі 12247 грн. 18 коп., що складається з: 3015 грн. 76 коп. - заборгованості за кредитом, 3146 грн. 31 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 5025 грн. 72 коп. заборгованості за пенею; а також штрафи: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 559 грн. 39 коп. - штраф (процентна складова). Розрахунок позивача є належним доказом розміру заборгованості, що виникла в зв'язку з невиконанням зобов'язань за кредитним договором, оскільки відповідачем такий розрахунок не оспорений та не наданий суду інший розрахунок. В той же час, суд вважає за необхідне відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафів в сумі 500 грн. та 559 грн. 39 коп. з огляду на наступне. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та Правил надання банківських послуг при порушенні Клієнтом строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених цим Договором більш ніж на 30 днів, Клієнт зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених процентів і комісії. Відповідно до ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2\~ст. 549 ЦК України).\~\~Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст.549 ЦК України). За положеннями ст.61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. «Умовами та правилами надання банківських послуг», а саме п. 2.1.1.12.6.1 передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору,\~\~а саме сплати комісії і процентів та повернення основної суми кредиту відповідно, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. Згідно з п. 2.1.1.7.6 цих Умов сторонами передбачена сплата штрафу\~як виду цивільно-правової відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов'язання. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідно до ст. 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21 жовтня 2015 року № 6-2003цс15, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України\~має враховуватися судами при застосуванні таких норм права. За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами, в звязку з чим підлягають до часткового задоволення в сумі 11187 грн. 79 коп., яка складається з наступного: 3015 грн. 76 коп. - заборгованості за кредитом, 3146 грн. 31 коп. - заборгованості по процентам за користування кредитом; 5025 грн. 72 коп. заборгованості за пенею та комісією. Крім того, з відповідача на користь позивача згідно вимог\~ч.1 ст.88 ЦПК України, слід стягнути понесені та документально підтверджені судові витрати у виді судового збору в сумі 1460 грн. 80 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 526, 530, 599, 626, 627, 634, 638, 1050, 1054,1055 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215, 224-228 ЦПК України, суд

Outcome: partial