Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-24 00:00:00

У вересні 2018 року Акціонерне товариство комерційного банку «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 16 617 грн. 27 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що між банком та відповідачем 14.03.2009 року був укладений кредитний договір б/н, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Взяті на себе зобов'язання, відповідно до умов кредитного договору, банк виконав у повному обсязі. Проте відповідач, незважаючи на це, порушив його, оскільки своєчасно не погашав кредит та не сплачував проценти за користування ним, внаслідок чого станом на 16.08.2018 року утворилася заборгованість по кредитному договору в вищевказаному розмірі. Ухвалою суду від 14.09.2018 року було відкрито провадження по вказаній справі, призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився. Направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач\~[PERSON] у судове засідання не з'явився. Про час та місце його проведення був повідомлений належним чином. Про причину своєї неявки суду не повідомив. Разом з тим, 01.10.2018 року відповідач надіслав відзив на позовну заяву. Вважав позовні вимоги банку необґрунтованими, оскільки, виходячи з процентної ставки за користування кредитними коштами, встановленої на час укладення кредитного договору, він повністю виконав свої зобовязання за обумовленим договором. Крім того, наданий банком розрахунок заборгованості за кредитом не узгоджується з його умовами, а механізм нарахування складових заборгованості належним чином банком не обґрунтовано. 10.10.2018 року позивач надіслав відповідь на відзив на позовну заяву, в якій зазначав про обґрунтованість здійсненого банком розрахунку заборгованості за кредитом, його складових частин, виходячи з Умов та Правил надання банківських послуг, тарифів банку, які були прийняті позичальником, в тому числі зміни до них. При цьому, розрахунок заборгованості за кредитом, що був наданий позивачем, відповідач у передбаченому законом порядку не спростував. Дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] 14.03.2009 року був укладений кредитний договір б/н, в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, Умов і Правил надання банківських послуг, Пам'ятки клієнта, банківських тарифів. Відповідно до договору банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідач зобов'язався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 30,00 % річних від суми залишку заборгованості за кредитом. З 01.09.2014 року розмір процентів збільшено до 2,9 % на місяць (34,8 % річних), з 01.04.2015 року - до 3,6 % на місяць (43,2 % річних). Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є обов'язок останнього сплачувати неустойку (пеню в розмірі базової процентної ставки / 30, що нараховується за кожен день прострочення платежу та пеню в розмірі 1 % від суми боргу, але не менше 30 грн. на місяць, а після внесення змін (в остаточному варіанті) - пеню в розмірі 0,24 % від суми боргу (щоденно) + 50 грн. (в разі виникнення прострочення понад місяць - +100 грн. на місяць), а також при порушенні грошових зобов'язань понад 30 днів - штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості). Разом з тим, у разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Відповідно до ч. 1 ст.1049, ст.1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Крім цього, положення ст.ст.546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. Як вбачається з матеріалів справи, позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати процентів за користування ним. В звязку з чим станом на 16.08.2018 року утворилася заборгованість по кредитному договору, а саме: - заборгованість за кредитом\~у розмірі\~ 2\~438 грн. 85 коп.; - заборгованість за процентами в розмірі\~ 7\~015 грн. 14 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, випискою з рахунку позичальника, наданих позивачем. При цьому, банком нарахована заборгованість за процентами, виходячи з процентної ставки, яка була збільшена банком, як зазначалося вище, спочатку до 34,8 %, потім до 43,2 %. Так, відповідно до п. 28 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні питання щодо правомірності підвищення банком чи іншою фінансовою установою процентної ставки з'ясуванню підлягають визначена договором процедура підвищення процентної ставки,\~дії позичальника щодо прийняття пропозиції кредитора тощо. Кредитним договором передбачені обовязок відповідача щомісячно отримувати виписки про стан картрахунку та здійснені операції по картрахунку, а також можливість та процедура зміни банком процентної ставки (в тому числі при порушенні іншою стороною зобовязання) та погодження її позичальником. Як вбачається з матеріалів справи, позичальник активно користувався кредитом (знімав кредитні кошти з картрахунку, оплачував вартість товарів з використанням кредитної картки, іншим чином користувався кредитом) як в період дії базової, так і зміненої процентної ставки, тобто своїми діями прийняв нові умови договору, а саме засвідчив згоду на зміну розміру процентів спочатку до 34,8 % річних, а в подальшому\~до 43,2 % річних. При цьому нові тарифи із підвищеною ставкою застосовані банком правильно, а саме лише для витрат, здійснених після введення їх в дію. Наданий позивачем розрахунок\~ заборгованості за\~ кредитом, процентами відповідачем у передбаченому законом порядку\~ не спростовано.\~ Разом з тим, перевірка банківського розрахунку заборгованості за кредитним договором, у тому числі за тілом кредиту, процентами, виходить за межі поняття «простий арифметичний розрахунок», а тому не може бути здійснена судом. Крім того, за порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором позивачем також нараховані: - пеня в розмірі 5 895 грн. 79 коп.; - штраф у загальному розмірі 1 267 грн. 49 коп. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 даної статті). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Згідно п.2.1.1.7.6, п. 2.1.1.12.6.1 Умов та правил надання банківських послуг за порушення зобовязань по поверненню кредитних коштів, нараховується пеня, а також штрафи у розмірах визначених даними Умовами. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Оскільки угодою сторін передбачено застосування пені та штрафу за одне й те саме порушення зобовязань за договором, їх одночасне стягнення є неприпустимим. Разом з тим, згідно ч.3\~ст. 551 ЦК України\~розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, за наявності кількох умов: а) якщо розмір неустойки значно перевищує розмір заподіяних невиконанням зобовязання збитків; б) за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних відносин» істотними обставинами в розумінні ч.3\~ст. 551 ЦК України\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобовязання). За такого, враховуючи ступінь доведеності настання негативних наслідків для позивача внаслідок порушення\~відповідачем взятих на себе зобов`язань, обсяг виконаних [PERSON] зобовязань, який намагався виконувати умови кредитного договору, суд вважає за необхідне зменшити загальний розмір пені до 4 000 грн. 00 коп. і це у повній мірі буде відповідати самій компенсаційній суті неустойки та засадам цивільного судочинства, а саме справедливості, добросовісності та розумності. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача, враховуючи ступінь задоволення позовних вимог (81 %), на користь позивача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1\~427 грн. 22 коп.

Outcome: partial