Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказував, що 18.09.2012 року позичив відповідачу 80 000 грн. Після спливу терміну повернення коштів він звернувся до суду про примусове стягнення боргу. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2014 р. по справі № 357/13948/14-ц позов було задоволено та стягнуто з [PERSON] заборгованість за договором позики в сумі 80 000 грн., 3 % річних в сумі 2 893,15 грн., 10 058,64 грн. інфляційних втрат та 944,77 грн. судових витрат, а всього 93 896,56 грн. За його заявою про виконання виконавчого листа Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 28.11.2014 року по справі № 357/13948/14-ц, Державною виконавчою службою Білоцерківського міськрайонного управління юстиції було відкрите виконавче провадження. Позивач стверджує, що до цього часу зазначений виконавчий лист не виконаний, а заборгованість залишилась незмінною, тому просив стягнути з відповідача на свою користь 4 715,00 грн. - трьох процентів річних, 47 187,10 грн. - інфляційних втрат та судові витрати по справі. Позивач та представник позивача в судове засідання не з'явились, останній звернувся до суду із заявою про розгляд справи без їхньої участі в якій позов підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про місце та час розгляду справи повідомлялась належним чином, тому суд вважає за необхідне провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до копії виконавчого листа по справі № 357/13948/14-ц, 2/357/4158/14, 28.11.2014 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області розглянув справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу і вирішив стягнути з останньої на користь позивача заборгованість за договором позики в сумі 80 000 грн., три відсотка річних у сумі 2 893,15 грн., 10 058,64 грн. інфляційних втрат та 944,77 грн. судових витрат, а всього 93 896,56 грн. За вказаним рішенням Білоцерківським міськрайонним судом був виданий виконавчий лист, за яким відкрито виконавче провадження, що підтверджується копією постанови державного виконавця від 26.12.2014 року. Згідно довідки № 22773 В25/03.2-04 від 01.11.2016 року, виданої Білоцерківським міським відділом Державної виконавчої служби, станом на 01.11.2016 року у матеріалах виконавчого провадження ВП № 45934300, з виконання виконавчого листа № 2/357/4158/14, виданого 19.12.2014 року Білоцерківським міськрайонним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу в сумі 93 896,56 грн., відсутні документи підтверджуючі сплату боргу по рішенню суду. Заборгованість станом на 01.11.2016 року по вищевказаному рішенню суду становить 93 896,56 грн. За змістом ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 509 ЦК України однією з підстав виникнення зобов'язання є договори та інші правочини. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду встановлено, що між позивачем і відповідачем існувало зобов'язання, що виникло за договором позики. Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Ці підстави зазначені у статтях 599,600-601, 604-609 ЦК України. Зважаючи на відсутність у зазначених правових нормах такої підстави припинення зобов'язання, як ухвалення судом рішення про задоволення вимог кредитора, суд дійшов до висновку, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору позики та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК. Станом на 01.11.2016 року відсутні документи, що підтверджують сплату боргу по рішенню суду від 28.11.2014 року, а заборгованість становить 93 896,56 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором, або законом. Згідно розрахунку, що міститься в позовній заяві за період з 03.01.2015 року по 05.09.2016 року заборгованість по трьом процентам річних становить - 4715 грн., а інфляційне збільшення боргу - 47 187,10 грн. Доказів, які б спростовували викладені в позовній заяві обставини відповідачем не надано. Таким чином, виходячи з викладеного, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення боргу по трьом процентам річних та інфляційним втратам підлягає до задоволення в повному обсязі. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 551,20 грн. сплаченого позивачем судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved