Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

ТОВ «ФК «Вектор Плюс» звернувся до суду з позовом, в якому просив звільнити з-під арешту іпотечне майно, а саме: приміщення школи, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське, вул. Шкільна, 3-а, на яке було накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 45238907, виданої 28 жовтня 2014 року ВДВС Новомосковського МРУЮ. В обґрунтування позову позивач зазначив, що 17 березня 2008 року [PERSON] (Позичальник) уклала з ВАТ «Сведбанк» (Кредитор) кредитний договір № 0301/0308/88-032, за умовами якого Кредитор надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, а Позичальник зобовязувався в порядку та на умовах, визначених Кредитним договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати комісію та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. В забезпечення належного виконання зобовязання за Кредитним договором між [PERSON] та ВАТ «Сведбанк» укладений Іпотечний договір № 0301/0308/88-032-Z-1 від 17 березня 2008 року (надалі - Іпотечний договір). Іпотекодавцем став [PERSON]. За умовами договорів Іпотекодавець передає в іпотеку Іпотекодержателю у якості забезпечення виконання Іпотекодавцем зобов'язань за Кредитними договорами наступне нерухоме майно: приміщення школи, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське, вул. Шкільна, 3-а. Обтяження відповідно до вищевказаного іпотечного договору відступлено ТОВ ФК «Вектор Плюс» та зареєстровано у Державному реєстрі іпотек. 28 листопада 2012 року ВАТ «Сведбанк» відступило Товариству з обмеженою відповідальністю «ФК «Вектор Плюс», відповідно до Договору факторингу № 15 свої права вимоги за зобовязаннями Позичальника за кредитним договором. 25 травня 2016 року позивачу при зверненні до нотаріуса стало відомо, що на майно відповідача-1, у тому числі на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки за Іпотечним договором, накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на і відчуження, серія та номер: ВП 45238907, виданої 28 жовтня 2014 року, видавник ВДВС Новомосковського МРУЮ. Посилаючись на норми ст.ст.6, 11, 12, 52, 54, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.1, 3, 12, 33 Закон України «Про іпотеку», ст.ст.572, 573, 575 ЦК України, ч.3 ст.12, 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Інструкцію з організації примусового виконання рішень зазначає, що дії державного виконавця порушують права позивача, враховуючи що останній має переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна, вказуючи, що право на іпотеку виникло у позивача до накладання заборони на відчуження майна. Крім того, вказує на неповідомлення державним виконавцем Іпотекодержателя про реєстрацію обтяження. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, вказуючи на порушення права позивача, застосування державним виконавцем без повідомлення позивача арешту майна, що перебуває в іпотеці, не зняття арешту після закінчення виконавчого провадження, в межах якого застосовано арешт та неможливості зняття арешту з майна іншим чином. ніж судовим рішенням. Представник [PERSON] просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що позивачем фактично оскаржуються дії державного виконавця, обґрунтування позову не співпадає з позовними вимогами, позов не обґрунтовано належним чином, відсутнє рішення суду чи інший документ, на підставі якого задоволено право Іпотекодавця на стягнення за рахунок предмету іпотеки та неможливість скасування арешту, накладеного на підставі рішення суду. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надавала. Представник Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області просила розглянути справу у її відсутність. Перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд приходить до наступних висновків. Матеріалами справи підтверджується, що 17 березня 2008 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» укладено Кредитний договір №0301/0308/88-032, згідно з п.1.1 якого, банк зобов'язується надати Позичальнику грошові кошти у вигляді поновлюваної кредитної лінії у розмірі 73 200,00 долари США, на строк з 17 березня 2008 року по 16 березня 2018 року, а Позичальник зобов'язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов'язання у повному обсязі у строки, передбачені цим Договором. 17 березня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено Іпотечний договір № 0301/0308/88-032-Z-1, відповідно до умов якого, Іпотекодавець ([PERSON]М.) передав в іпотеку Іпотекодержателю (ВАТ «Сведбанк») належне йому на праві власності майно: приміщення школи, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське, вулиця Шкільна, буд. 3-а. 27 грудня 2013 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] виконавчого напису, зареєстрованого в Реєстрі за № 2251 /а.с.46/, згідно якого запропоновано звернути стягнення на приміщення, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, село Спаське, вулиця Шкільна, будинок 3а (три літера «а»), що належить на праві власності [PERSON]. Зазначене нерухоме майно на підставі Іпотечного договору № 0301/0308/88-032-Z-1, посвідченого 17 березня 2008 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріальною округу Дніпропетровської області [PERSON] по реєстру за №176 передано в іпотеку в забезпечення зобовязань боржника - [PERSON] по Кредитному договору № 0301/0308/88-032 від 17 березня 2008 року Відкритому акціонерному товариству «СВЕДБАНК», правонаступником якого на цей час є Публічне акціонерне товариство «СВЕДБАНК», яке 28 листопада 2012 року на підставі Договору факторингу № 15 відступило право вимоги за Кредитним договором та 28 листопада 2012 року на підставі Договору про відступлення прав за іпотечними договорами, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим № 6970, відступило право вимоги за Іпотечним Договором Товариству з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС», строк платежу за яким настав 28 листопада 2012 року. За рахунок коштів, отриманих від реалізації приміщення школи, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковській район, село Спаське, вулиця Шкільна, будинок 3а (три літера «а»), запропоновано задовольнити вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» у розмірі заборгованості, що виникла внаслідок невиконання/неналежного виконання боржником [PERSON] умов Кредитного договору з 28 листопада 2012 року по 24 вересня 2013 року у розмірі: заборгованість по основній сумі кредиту 546 081,76 гривня (п'ятсот сорок шість тисяч вісімдесят одна гривня 76 копійок); заборгованість за відсотками за користування кредитом - 265 609,47 гривні (двісті шістдесят пять тисяч шістсот девять гривень 47 копійок); нарахована пеня - 428 096,53 гривень (чотириста двадцять вісім тисяч девяносто шість гривень 53 копійки); сума плати, що сплачена Товариством з обмеженого відповідальністю «Факторингова компанія «ВЕКТОР ПЛЮС» за вчинення виконавчого напису - 4 000,00 гривень (чотири тисячі гривень 00 копійок), що разом становить суму загальної заборгованості станом на двадцять четверте вересня дві тисячі тринадцятого року - 1 243 787,76 гривень (один мільйон двісті сорок три тисячі сімсот вісімдесят сім гривень 76 копійок). 28 жовтня 2014 року Державним виконавцем ВДВС Новомосковського МУЮ [PERSON] винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №45238907 по виконанню виконавчого напису №2251, виданого 27 грудня 2013 року, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу про звернення стягнення на предмет іпотеки та того-ж дня винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, у відповідності до якої накладено арешт на приміщення школи, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковській район, село Спаське, вулиця Шкільна, будинок 3а (три літера «а»), що належить боржнику [PERSON] 04 листопада 2014 року до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Державним реєстратором РС Новомосковського МРУЮ Дніпропетровської області внесено відповідний запис про накладення арешту на підставі постанови Державного виконавця. Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2014 року зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису від 27 грудня 2013 року, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2251. Заборонено Відділу державної виконавчої служби Новомосковського міськрайонного управління юстиції здійснювати виконавчі дії по примусовому виконанню виконавчого напису від 27 грудня 2013 року, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2251. В грудні 2014 року постановою державного виконавця про зупинення виконавчого провадження ВП № 45238907 зупинено стягнення на підставі виконавчого документу - виконавчого напису від 27 грудня 2013 року. Рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 серпня 2015 року визнано таким, що не підлягає виконанню Виконавчий напис від 27 грудня 2013 року, вчинений Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 2251. 24 травня 2016 року постановою державного виконавця ВП № 45238907 виконавче провадження з виконання виконавчого напису від 27 грудня 2013 року, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2251 закінчено. Припинено чинність арешту майна боржника та скасовано інші заходи примусового виконання рішення. Також судом встановлено, що постановою державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 лютого 2015 року ВП № 46645767, порушеного на примусове виконання ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 лютого 2015 року накладено арешт на приміщення школи, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковській район, село Спаське, вулиця Шкільна, будинок 3а (три літера «а»), що належить боржнику [PERSON] У відповідності до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, станом на 13 січня 2017 року арешти, накладені постановою державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ від 28 жовтня 2014 року ВП №45238907 та постановою державного виконавця ВДВС Новомосковського МРУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 24 лютого 2015 року ВП № 46645767 на приміщення школи, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковській район, село Спаське, вулиця Шкільна, будинок 3а (три літера «а»), що належить боржнику [PERSON] не скасовані та є чинними. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного. За ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. В позовній заяві позивач, в обґрунтування позову про звільнення майна з під арешту посилався на неправомірність дій державного виконавця щодо накладення арешту без врахування переважного права позивача, як правонаступника іпотекодержателя, неповідомлення позивача про арешт, не зняття арешту державним виконавцем з майна після закінчення виконавчого провадження, порушення норм законодавства України під час накладання арешту. Водночас, згідно статті 57 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року N 606-XIV, в редакції чинній на момент накладення арешту, арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Відповідно ж до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадку незавершеного виконавчого провадження, арешт з майна може бути знятий за рішенням суду. Згідно ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Аналогічним чином вирішується питання про задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок майна, переданого в іпотеку. Таким чином, належною правовою підставою для звернення до суду з окремим позовом про зняття арешту з майна, що перебуває в заставі, який накладено державним виконавцем в межах процедури виконавчого провадження, із посиланням на переважне право на задоволення вимог за рахунок заставленого майна є саме положення ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» та яка надає право особі, яка не є учасником виконавчого провадження звернутися до суду з позовом про звільнення майна з під-арешту. В той час, як особі, яка є стороною виконавчого провадження та наділена відповідним правовим статусом в межах означеного виконавчого провадження надано право в тому числі і на оскарження дій державного виконавця, звернення до державного виконавця для вчинення тих чи інших дій. Оскільки позивач є учасником виконавчого провадження ВП № 45238907, має процесуальний статус стягувача у ньому, державний виконавець, у відповідності до ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» за заявою стягувача мав право на арешт майна [PERSON], як боржника в зазначеному провадженні і накладення такого арешту здійснено правомірно за заявою позивача і підстав для висновку, що під час накладення арешту порушено положення ст.ст.6, 11, 12, 52, 54, 57 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.1, 3, 12, 33 Закон України «Про іпотеку», ст.ст.572, 573, 575 ЦК України, ч.3 ст.12, 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», Інструкцію з організації примусового виконання рішень суд не вбачає. Оскільки арешт на нерухоме майно державним виконавцем накладено в межах виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису від 27 грудня 2013 року, вчиненого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованим в реєстрі за № 2251 за заявою ТОВ «ФК «Вектор Плюс», яке було стороною у справі та має у виконавчому провадженні статус стягувача, спір щодо зняття арешту не може розглядатися в позовному провадженні. Так, у відповідності до ст. 383 ЦПК України та закону України «Про виконавче провадження», учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. В звязку з наведеним, ТОВ «ФК «Вектор Плюс», як учасник виконавчого провадження (стягувач) має право звернутися до суду із скаргою, якщо вважає, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця, в тому числі і під час оформлення процедури закінчення виконавчого провадження порушено його права чи свободи. Інших правових підстав, які-б надавали суду повноважень з урахуванням ст.11 ЦПК України на розгляд питання щодо звільнення з під арешту іпотечного майна, а саме - приміщення школи, що знаходиться за адресою: Дніпропетровська область, Новомосковський район, с. Спаське, вул. Шкільна, 3-а, на яке було накладено арешт на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, серія та номер: ВП 45238907, виданої 28 жовтня 2014 року ВДВС Новомосковського МРУЮ позивачем не наведено та судом не встановлено. Судові витрати з відповідачів в силу ст.88 ЦПК України стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed