Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що вони з відповідачем перебували у фактичних шлюбних відносинах, у них народилась донька [PERSON], [INFO]. З 19.07.2014 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі, в період якого народилась друга донька - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалося, у зв'язку з чим вони проживають окремо, а неповнолітні доньки [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю. Відповідач працює та отримує заробітну плату більше 10 тисяч грн., проте матеріальної допомоги на утримання дітей та її як дружини, яка знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-річного віку та не працює, не надає. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання неповнолітніх доньок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], до досягнення ними повноліття, в розмірі по 1500 грн. на кожну дитину щомісячно, а також стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1000 грн. щомісячно на утримання позивача [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], 3-річного віку Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, просила задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, пояснив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON], проте оскільки в даний час не працює, перебуває на обліку в Полтавському міському Центрі зайнятості, єдиним джерелом доходу являється допомога по безробіттю, просив стягнути з нього аліменти у частці від доходу в розмірі 1/3 його частини. В задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на утримання позивачки просив відмовити, оскільки не має матеріальної можливості їх сплачувати, а в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] - відмовити, зважаючи на те, що згідно свідоцтва про народження дитини, він не записаний її батьком та існують сумніви в походженні дитини саме від нього. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] певний час проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. 19 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 02.12.2014 року, виданим повторно Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції. [PERSON] являється матір'ю двох неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON]. Так, відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.04.2012 року, виданого Ленінським відділом ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області [PERSON] народилася [INFO], її батьками є: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. [INFO] у сторін по справі народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 02.12.2014 року, виданим Ленінським відділом ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції. Оскільки подружні відносини не склалися, з лютого 2015 року сторони проживають окремо, неповнолітні діти [PERSON] та [PERSON] проживають разом з матір'ю. Позивач [PERSON] в даний час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною [PERSON] до досягнення нею трьох років. В ході судового розгляду справи встановлено, що відповідач матеріальну допомогу на утримання дружини та дітей надавав нерегулярно, а після звернення позивача до суду з вказаним позовом фактично припинив. Доводи позивачки [PERSON], викладені у позовній заяві та наведені в судовому засіданні, про те, що відповідач має постійне місце роботи, працює в декількох місцях та отримує щомісячний дохід у розмірі, який перевищує 10000 гривень на місяць, підтвердження не знайшли. Відповідач [PERSON] заперечив вказані обставини, пояснивши, що останні кілька місяців не працює та не має доходу, припинив свою діяльність як приватний підприємець та в даний час має статус безробітного. Суд вважає обґрунтованими пояснення відповідача [PERSON], оскільки вони об'єктивно підтверджуються повідомленням державного реєстратора юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців № 4289/02/02-11 від 21.07.2014 року про проведення державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця [PERSON], [NUMBER], а також довідкою Полтавського міського центру зайнятості № 1650/529 від 14.04.2015 року, відповідно до якої [PERSON] зареєстрований як безробітний з 06.04.2015 року. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, суд виходить з наступного. Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено в ст. 121 СК України, права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Статтею 122 СК України встановлено, що дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Згідно з положеннями ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від матері визначається на підставі документа закладу охорони здоров'я про народження нею дитини. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: 1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] народилась в період перебування [PERSON] та [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Факт походження дитини від сторін по даній справі підтверджується даними Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 02.12.2014 року, відповідно до якого батьками дитини є: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. З огляду на викладене, відповідач відповідно до положень ст. 180 СК України зобов'язаний утримувати вказану дитину. А тому позовні вимоги [PERSON] про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання доньки [PERSON], [INFO], до її повноліття, суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, суд враховує положення ст. 184 СК України, згідно з якими аліменти у твердій грошовій сумі стягуються, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, бере до уваги, що позивачем не доведено факту існування вищенаведених обставин, у зв'язку з чим вважає за доцільне позовні вимоги [PERSON] задовольнити частково та стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], до досягнення нею повноліття частці від його доходу. З урахуванням обставин, передбачених в ст. 182 СК України, зокрема, стану здоров'я дитини, матеріального становища відповідача, а також зважаючи на його позицію в судовому засіданні, суд приходить до висновку про можливість стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до Свідоцтва про народження [PERSON], яка народилася [INFO], її батьками є: мати - [PERSON], батько - [PERSON]. Запис про батька дитини вчинений у відповідності з положеннями ч. 1 ст. 135 СК України. Таким чином, не викликає сумніву той факт, що відповідач [PERSON] не зазначений батьком неповнолітньої [PERSON], тобто походження дитини від відповідача не засвідчено органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу, а відтак виходячи з положень ст. 121 СК України, будь-які правові підстави для покладення на нього обов'язків батька по відношенню до цієї дитини, передбачених чинним сімейним законодавством, у суду відсутні. Відповідно, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. При вирішенні позовних вимог [PERSON] про стягнення аліментів на її утримання до досягнення дитиною трьох років, вид враховує наступне. Згідно ст. 84 Сімейного кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років, право на утримання дружина має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Положення вказаної норми дають підстави стверджувати про те, що стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років можливе виключно за умови, що чоловік може надавати їй матеріальну допомогу. Разом з тим, судом достовірно встановлено, що відповідач [PERSON] являється безробітним, перебуває на обліку в Полтавському міському центрі зайнятості. В ході судового розгляду справи не здобуто належних та допустимих доказів на підтвердження того, що у відповідача наявні будь-які інші доходи, крім соціальної допомоги по безробіттю. Враховуючи викладене, зважаючи на матеріальне становище відповідача й той факт, що суд визнав обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів з утримання неповнолітньої доньки [PERSON], суд приходить до переконливого висновку про відсутність підстав стверджувати про те, що він має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, а відтак вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з нього аліментів на її утримання є такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: partial