Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 24 листопада 2007 року виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 116. В обґрунтування позову зазначала, що з 24 листопада 2007 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON] Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. За час перебування у шлюбі між ними досить часто виникали сварки та непорозуміння, причиною яких є різні характери та погляди на життя, обов'язки чоловіка і жінки у шлюбі. Вони не розуміють один одного, тому не можуть дійти згоди у вирішенні повсякденних питань. Систематична напруга в сім'ї та постійні сварки призвели до того, що вони втратили почуття любові та поваги один до одного, припинили подружні стосунки. На даний час вони проживають окремо. Вважає, що їхній шлюб носить суто формальний характер. Після розірвання шлюбу їхні діти залишаться проживати з нею. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає, проти розірвання шлюбу він не заперечує, просив розглянути справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] у суді позов визнав, проти розірвання шлюбу між сторонами не заперечував. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Роз'яснивши сторонам наслідки визнання позову, враховуючи, що визнання позову відповідачем закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. 24 листопада 2007 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований 24 листопада 2007 року виконкомом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис № 116. Від цього шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися не бажають. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі до суду позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., який підлягає стягненню на її користь з відповідача згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved