overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 11 жовтня 2014 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2807. В період шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-29 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. До судового засідання відповідач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 28.06.1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис № 721. В період шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-30 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. На обгрунтування позову послався на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 02.10.2008 року. Від подружнього життя у них спільних дітей немає. Сімейне життя з відповідачем не склалося, вказує на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сімї. Позивач у судове засідання не зявився, подав заяву, у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, стосовно заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, двічі підряд у судові засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін без фіксування судового процесу, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02.10.2008 року. Від подружнього життя сторони спільних дітей не мають. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач вказує на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сімї. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 04 липня 2003 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що складено актовий запис № 1091. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позові, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу, позов визнала. Вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступне. 04 липня 2003 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що складено актовий запис № 1091, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб [NUMBER], виданого 04.07.2003 року. Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 20 листопада 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 1392. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що внаслідок втрати взаємопорозуміння та почуття любові одне до одного, сімейне життя не склалося, у зв'язку із чим сторони у справі протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. У судовому засіданні сторони просили суд розірвати шлюб. Дослідивши матеріали цивільної справи та заслухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне. 20 листопада 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що складено актовий запис № 1392, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб, виданого 20.11.2010 року. Від шлюбу сторони у справі мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-17 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси з даним позовом. 07 червня 2017 року вказану цивільну справу надіслано до Фастівського міськрайонного суду Київської області за підсудністю. Свій позов мотивує тим, що 17 січня 2012 року він уклав шлюб з відповідачкою. Від даного шлюбу мають двох дітей, доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], 04 березня 2013 року. Позивач зазначає, що вони з відповідачкою перестали проживати однією сім»єю з вересня 2016 року. Причиною припинення подружніх відносин стало те, що вони мають різні погляди на життя, бачення сім»ї та світу взагалі, дані причини призвели до остаточного відчуження і втрати почуттів любові та поваги один до одного. Спору щодо розподілу сумісного майна не мають. Подальше спільне життя та збереження сім»ї позивач вважає неможливим. Тому, звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. На електронну адресу суду направила заяву, в які просила суд розглянути справу без її участі, зазначила, що позов підтримує в повному обсязі, просить суд строк на примирення не надавати та шлюбне прізвище не змінювати. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 січня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 06, що підтверджується Свідоцтвом про шлюбу Серія I-ЖД № 276992 виданим повторно 25 січня 2017 року. (а.с 7). Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей, доньку [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON] [INFO], що підтверджується Свідоцтвами про їх народження Серія I-ЖД № 501716 виданим повторно 11 лютого 2017 року та Серія I-ЖД № 501712 виданим повторно 10 лютого 2017 року. (а.с.5,6). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, відповідач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «Мишкевич». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітніх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 640,00 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У березні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що у виконавчому комітеті Андріївської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області 28 квітня 2012 року з відповідачкою він зареєстрував шлюб. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] Дар?ю Максимівну, [INFO]. З січня 2017 року\~ спільне господарство не ведеться, між ними постійно виникають сварки у зв?язку з чим шлюбні відносини припинено, неодноразово проживали окремо, намагалися примиритися та всі намагання закінчилися невдачею, просить розірвати шлюб. \~ \~ \~ \~ Позивач в судове засідання не з'явився, до канцелярії суду надав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати просить не відшкодовувати та віднести на його рахунок (а.с. 3-4, 23). Відповідач в судове засідання не з'явилася, до канцелярії суду надала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позов визнає у повному обсязі, просить розірвати шлюб, примирення між ними не можливе, оскільки в неї склалася нова родина, просить залишити їй прізвище набуте у шлюбі «Коваль» (а.с.24). \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі\~ факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~ \~ Позивач перебуває з відповідачем в шлюбі, що зареєстрований 28 квітня 2012 року виконавчим комітетом Андріївської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 03, між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9).\~ Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON] Дар?ю Максимівну, [INFO]. (а.с. 10,11). \~ \~ \~ \~ \~Позивач з відповідачем\~ з січня 2017 року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство. Відповідач проживає окремо. Причиною розірвання шлюбу є взаємне непорозуміння подружжя, спору щодо розподілу спільного майна між сторонами не має. Розірвання шлюбно-сімейних стосунків пройшло належне випробування часом, шлюб відновити неможливо. \~ \~ \~ Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. \~ \~ \~ \~Так, позивач подав до суду позов про розірвання шлюбу відповідно до ст.110 СК України. \~ \~ \~ \~Тому суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, наявність спільних малолітніх дочок, встановив, що при таких стосунках між подружжям подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, в звязку з чим позов слід задовольнити. \~ \~ \~ Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. \~ \~ \~ \~\~ За заявою позивача судові витрати понести на його рахунок (а.с. 4). Відповідно до ст.ст. 105, 110 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

у березні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.04.2011 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем розірвати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити. Позивач [PERSON] надав до суду заяву, про розгляд справи за його відсутності, згідно якої наполягав на задоволенні позовних вимог, зазначив, що дитина залишається проживати з ним. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, зазначила, що дитина в даний час проживає із позивачем, будь який спір з цього приводу відсутній. Сторони на надані строку для примирення не наполягали. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: 30.04.2011 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області видано свідоцтво про шлюб серії 1-КЕ № 079700 та зроблено відповідний актовий запис № 304. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Відповідно до положень ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За бажанням відповідача суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу її прізвище залишити [PERSON]. З урахуванням викладеного, позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

у березні 2017 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.04.2011 року. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. В судове засідання зявилася представник позивача [PERSON], яка позовні вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у звязку з чим суд вважає за необхідне проводити судовий розгляд за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 30.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області видано свідоцтво про шлюб серії 1-КЕ № 079695 та складено відповідний актовий запис за № 299. Прізвище дружини після укладення шлюбу [PERSON]. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджено даними свідоцтва про її народження серії І-КЕ № 150841, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м.Полтава. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам.

Outcome: approved