Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У вересні 2013 року позивач - ПУБЛІЧНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК «ПРИВАТБАНК» (ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК») (далі - Банк) через свого представника звернувся до суду з вищезазначеним позовом до відповідача - [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки на нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 58,20 кв. м., житловою площею 35,50 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS], в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором за № ZRSWGK00000071 від 20.10.2006 року в розмірі 646.934,71 гривень, вирішити питання по стягненню судового збору. Позовні вимоги вмотивуються тим, що 20.10.2006 року відповідач отримав кредит у позивача в розмірі 124.700,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14.04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 19.10.2026 року. Згідно умов зазначеного договору погашення заборгованості повинно здійснюватися в наступному порядку: щомісяця в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати. У порушення зазначених норм закону та умов договору Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, що призвело до збитків Позивача, які мають вираз у залученні Позивачем вільних коштів до страхового резерву, створенного в забезпечення простроченної заборгованності позичальника та нести витрати по сплаті податків та інших обов'язкових платежів з цих коштів. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором Відповідач станом на 05.08.2013 року має заборгованість в сумі 646.934,71 грн., яка складається з наступного: - 130.997,21 грн. - заборгованість за кредитом; - 197.196,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 17.458,00 грн. - заборгованість по комісії за користуванням кредитом; - 301.283,45 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором Банк і Відповідач 20.10.2006 року уклали договір іпотеки № ZRSWGK00000071 (надалі - договір іпотеки). Згідно з договором іпотеки Відповідач надав в іпотеку нерухоме майно, а саме: трикімнатну квартиру загальною площею 58,20 кв. м., житловою площею 35,50 кв. м, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Вказане майно належить Відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, обумовлена сторонами договору іпотеки ціна предмету іпотеки дорівнює 161.600,00 гривень. Вищевказані обставини підтверджуються кредитним договором, договором іпотеки, розрахунком суми заборгованості та іншими документами доданих до позовної заяви. Договором іпотеки, укладеним між відповідачем та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осі за адресою предмету іпотеки, позивач вважає, що реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України і зняття таких осіб з реєстраційного обліку є захист прав іпотекодержателя та повинне відбуватись на підставі рішення суду. Представник позивача за довіреністю Українець М.Ю. в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги, просив суд їх повністю задовольнити, проти заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином згідно ст.74-76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заперечення на позов суду не надавалось. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволення виходячи з наступного. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються статтями 525, 526, 527, 530, 536, 549, 1050, 1054, гл.19 ЦК України, укладеним між сторонами Договором. Відповідно до ст.ст. 626 ч.1, 627, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. При цьому сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути грошові кошти та сплатити проценти. Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України у разі, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до статей 525 та 526 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Крім того, згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки в рішенні суду зазначаються і спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням процедури продажу, встановленою ст.38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві. Названі ті інші повноваження надані іпотекодержателю іпотекодавцем на здійснення дій з продажу предмету іпотеки від імені іпотекодавця будь-якій особі-покупцеві у разі порушення основного зобов'язання містяться договорі іпотеки, укладеному між відповідачем та позивачем, у розділі, що містить застереження задоволення вимог іпотекодержателя. На момент укладення договору іпотеки сторони прийшли і взаєморозуміння, що перелік зазначених у договорі іпотеки повноважень з продажу предмету іпотг іпотекодержателем не є вичерпним. Згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення, а також згідно з ч.1 ст.40 ЗУ «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України - звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове| приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Відповідач підлягає виселенню з житла, яке предметом іпотеки розташованого за адресою: [ADDRESS]. Одночасно, відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір міс проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє міс проживання. В статті 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання Україні» встановлено, що реєстрація - це внесення відомостей до паспортного документа про міс проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесенням цих даних реєстраційного обліку відповідного органу. Таким чином, реєстрація фіксує офіційне місце проживай особи. За цією адресою особа має право проживати, на неї надсилаються усі офіційні документи, відповідно до даних про реєстрацію нараховуються усі комунальні послуги і таке інше. Наявність осіб, зареєстрованих по квартирі, на яку звертається, негативно відобразиться на її ціні, а також буде перешкоджати реалізації цього предмета іпотеки. Згідно ч.1 ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі остаточного рішення суду про позбавлення права власності або права користування житловим приміщенням. Відповідно до ч.1 ст.114 ЦПК України позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцезнаходженням майна (виключна підсудність). Слід додатково зауважити, що позивач, до звернення із позовом до суду, з метою надання можливості відновити платіжну дисципліну за кредитним зобов'язанням, надіслав повідомлення боржнику (іпотекодавцю, якщо він є відмінним від боржника) про порушення основного зобов'язання та або іпотечного договору з вимогою добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення у разі продовження порушення. Відповідні повідомлення та докази, що підтверджують їх направлення подані разом з даним позовом у якості відповідних додатків. Відповідно до п.37 постанови № 5 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобов'язання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя. Також, згідно з ч.2 ст.39 Закону України «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя вправі винести рішення про виселення мешканців, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення. При цьому, відповідно до положень ст.40 Закону України «Про іпотеку», яка регулює порядок виселення при позасудовій процедурі звернення стягнення (згідно з ст.33 це звернення стягнення на підставі виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя), та порядок виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки з задоволенними вимогами про виселення, встановлено: перед примусовим виконанням рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки з виселенням (ст.39 Закону України «Про іпотеку») іпотекодержатель за 30 днів направляє вимогу про добровільне звільнення житла, і тільки якщо такого звільнення приміщення не відбулось, звертається до органів ДВС за примусовим виселенням. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме у сумі 3.433,60 гривень судового збору.

Outcome: approved