Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], треті особи: Реєстраційна служба Головного управління юстиції у Запорізькій області, приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В. про розірвання договору довічного утримання. В обґрунтування позову зазначала, що на підставі Довідки, виданої ЖБК №1 Запорізького хімічного заводу «Кремнійполімер» 20.11.1993 року, зареєстрованої ОП «ЗМБТІ» 14.03.1994 року в книзі 194, номер запису 35467, їй належала квартира [ADDRESS]. 17 травня 2013 року вона уклала з відповідачем [PERSON] договір довічного утримання. Відповідно до умов вказаного договору позивач передала у власність відповідача належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], а відповідач в свою чергу зобов'язалась забезпечувати позивача утримуванням та доглядом довічно. Після підписання договору довічного утримання, допомоги від відповідача вона не отримує взагалі, обов'язки, передбачені п.2.1 Договору, відповідач не виконує. [PERSON] фактично мешкає поза межами міста, за адресою: [ADDRESS]. В ході телефонної бесіди з відповідачем, остання повідомила, що вона не відвідує та не допомагає з причин зайнятості. На даний час, як зазначає позивач, зв'язку з номером її телефону взагалі немає. Посилаючись на вказані обставини, а також на те, що вона є людиною похилого віку та потребує належного стороннього догляду, який [PERSON], в порушення умов договору не виконує, просила суд розірвати договір довічного утримання від 17.05.2013 року, укладений між нею та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В., та повернути їй право власності на квартиру [ADDRESS], а також стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити, посилаючись на те, що протягом тривалого часу відповідач не виконує обов'язки за договором довічного утримання, будь-яку допомогу відповідач не надає, у зв'язку з чим просила позов задовольнити та розірвати договір довічного утримання, повернувши позивача право власності на квартиру. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляд справи, двічі в судові засідання не з'явилася, причини неявки до суду не повідомила, заперечень проти позову суду не надала, у зв'язку з чим суд прийшов до висновку про можливість розгляду справи у відсутність відповідача, на підставі наявних доказів та зі згоди представника позивача ухвалити заочне рішення. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Судом встановлено, що 17 травня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір довічного утримання, який посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Свинаренко О.В., зареєстрований у реєстрі за № 750. Відповідно до умов вказаного договору довічного утримання [PERSON] передала у власність [PERSON] належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS], а [PERSON] в свою чергу зобов'язалась забезпечувати відчужувача утриманням та доглядом довічно. Відповідно п. 2.1 Договору, сторони домовились, що до обов'язків набувача з надання відчужувачу довічного утримання та догляду належать: забезпечення її довічного проживання і користування зазначеною квартирою вцілому; закупівля продуктів харчування один раз на тиждень, приготування їжі і забезпечення щоденного триразового харчування; здійснення догляду та необхідної допомоги, а саме: прибирання зазначеної квартири з миттям підлоги один раз на тиждень, відвідування відчужувача не менш ніж три рази на тиждень, купання її один раз на два тижні, у випадку неможливості самообслуговування відчужувача - здійснення її повного догляду; надання побутових послуг, а саме: прання спідньої і постільної білизни два рази на місяць; забезпечення необхідним медичним обслуговуванням та ліками за призначенням лікаря; здійснення поточного ремонту відчужуваної нерухомості - в разі необхідності; здійснення оплати використаної електроенергії, газу, води, комунальних послуг, тощо; у разі смерті відчужувача - поховати її, оплатити ритуальні послуги та встановити надгробок. Згідно із ч. 1 ст. 755 ЦК України, договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду: 1) на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; 2) на вимогу набувача. Статтею 756 ЦК України передбачено, що у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. У цьому разі витрати, зроблені набувачем на утримання та (або) догляд відчужувача, не підлягають поверненню. У разі розірвання договору у зв'язку з неможливістю його подальшого виконання набувачем з підстав, що мають істотне значення, суд може залишити за набувачем право власності на частину майна, з урахуванням тривалості часу, протягом якого він належно виконував свої обов'язки за договором. Як зазначає позивач у позовній заяві і підтвердила у судовому засіданні її представник, відповідач [PERSON] обов'язки за договором довічного утримання не виконує, не відвідує позивача та їй не допомагає. Останні шість місяців позивач взагалі не має з нею зв'язку, навіть телефонного. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач [PERSON] в судове засіданні жодного разу не з'явилася, заперечень на позов не надала, доказів належного виконання обов'язків за укладеним між сторонами договором довічного утримання суду не надала. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача щодо неналежного виконання відповідачем своїх обов'язків за договором довічного утримання [PERSON] не спростовані. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243 грн. 50 коп.

Outcome: approved