Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-21 00:00:00

У березні 2020 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 16 січня 2017 року в м. Києві з вини [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. У зв`язку з чим автомобіль «Renault», державний номерний знак [NUMBER] , отримав механічні пошкодження. При визначенні розміру завданої шкоди відповідно до вимог закону був залучений аварійний комісар, за послуги якого сплачено 699,20 грн. Розмір завданих збитків власнику цього автомобіля становить 18620,75 грн., що було виплачено потерпілому [PERSON] , тому МТСБ набуло право регресу до винної особи. У добровільному порядку відповідач збитки не відшкодував. Тому при зверненні до суду позивач поніс витрати по сплаті судового збору в розмірі 2102,00 грн. Просив стягнути з відповідача витрати в розмірі 19319,95 грн. та судовий збір в розмірі 2102 грн. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 березня 2020 року відкрито провадження по справі та справу до розгляду призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У встановлений судом строк сторони не надіслали заперечень щодо такого розгляду справи. Ухвалу про відкриття, позовну заяву з додатками [PERSON] отримав 18 квітня 2020 року, що підтверджено зворотнім повідомленням. Відзиву, пояснень, будь-яких клопотань чи заяв від відповідача до суду не надходило на час прийняття рішення. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, та відсутністю заперечень позивача щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням п.п. 3,4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Враховується судом і рішення Конституційного Суду України від 13.12.2011 року № 17-рп/2011 згідно яких у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі за адресою, вказаної в матеріалах справи (зокрема позовній заяві) яка відповідає місцю реєстрації відповідача, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене йому належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.80 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи встановлено, що 16.01.2017 року об 11 години водій [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Volgswagen Transporter», д/н [NUMBER] (який належить [PERSON] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] ) біля будинку [ADDRESS] , рухаючись заднім ходом не впевнився в безпечності руху та скоїв зіткнення з автомобілем марки «Reno Duster», д/н [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який стояв позаду. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 30 січня 2017 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. 18 січня 2017 року [PERSON] звернувся до МТСБ України із заявою про настання страхового випадку. 22 квітня 2017 року було отримано поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/7515103, а саме автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] . Згідно звіту № 087/М/2017 від 04.02.2017 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Renault», д.н.з. [NUMBER] , в результаті пошкодження при ДТП складала 18620,75 грн. 17 лютого 2017 року до МТСБ України надійшла заява [PERSON] про відшкодування йому завданої шкоди особою, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність. [PERSON] було виплачено відповідно до наказу № 3238 від 13 квітня 2017 року МТСБ України 18620,75 грн., платіжне доручення №3238рв від 14 квітня 2017 року. За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 38 Закону України „Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів МТСБ України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб визначених у ст. 13.1 Закону. У ст. 1.6 вищевказаного Закону власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власники або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Таким чином суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, а саме на виплата страхового відшкодування в розмірі 18620,75 грн. та витрати за проведене дослідження в розмірі 699,20 грн., всього 19319,95 грн. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору, понесені позивачем. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача судового збору у розмірі 2102,00 грн. підлягають задоволенню.

Outcome: approved