Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилався на те, що в березні-квітні 2008 року він уклав усну угоду з відповідачем [PERSON], за якою він зобов'язався за суму 13500 євро придбати для нього в Німеччині та привести на територію України автомобіль марки «МАН Мерседес», 1998-1999 року випуску з холодильною установкою. Тоді ж він передав відповідачу цю суму коштів. В підтвердження виконання умов цієї угоди [PERSON] 30 серпня 2008 року власноручно написав розписку про придбання автомобіля або повернення коштів. Після цього протягом тривалого часу [PERSON] вводив його в оману, запевняючи, що придбав для нього автомобіль, однак через деякий час зізнався, що автомобіль не придбав, а гроші витратив на власні потреби і поверне як тільки зможе, однак до даного часу гроші не повернув. Згідно ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Три відсотки річних за прострочення сплати боргу в сумі 13500 євро, що згідно офіційного курсу НБУ станом на 22 вересня 2014 року становить суму 233955 грн., становить 7018 грн. 65 коп. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики в сумі 13500 євро, три відсотки річних в сумі 7018 грн. 65 коп. та понесені судові витрати по сплаті судового забору в сумі 2409 грн. 73 коп. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав частково, пояснив, що відповідач [PERSON] частково повернув йому суму боргу в сумі 2500 євро на початку 2009 року та 1900 доларів США в кінці 2009 року, а тому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь борг за договором позики в сумі 9484 євро (згідно офіційного курсу НБУ 1 євро = 18,67 грн.), три відсотки річних в сумі 284 євро 52 євроценти, що згідно офіційного курсу НБУ становить суму 5311 грн. 99 коп. за період з 01 січня 2010 року по 30 вересня 2014 року та понесені судові витрати по сплаті судового забору в сумі 1823 грн. 73 коп. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, хоча про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином через оголошення в газетах «Урядовий кур'єр» № 218 від 22 листопада 2014 року та «Свобода слова» № 53 (698) від 20 листопада 2014 року, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розглянути справу у його відсутності. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що зменшені позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Згідно ст.ст.1046, 1049 ч.1 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що в березні-квітні 2008 року позивач [PERSON] уклав усну угоду з відповідачем [PERSON], за якою він зобов'язався за суму 13500 євро придбати для позивача в Німеччині та привести на територію України автомобіль марки «МАН Мерседес», 1998-1999 року випуску з холодильною установкою. Тоді ж позивач передав відповідачу цю суму коштів. В підтвердження виконання умов цієї угоди [PERSON] 30 серпня 2008 року власноручно написав розписку про придбання автомобіля або повернення коштів (копія та оригінал розписки на а.с.5, 19). Однак автомобіль не привіз і взяті кошти в сумі 13500 євро позивачу [PERSON] повністю не повернув, повернув лише частину боргу в сумі 2500 євро на початку 2009 року та 1900 доларів США в кінці 2009 року, що підтверджується оригіналом розписки (а.с.19), а тому неповернутою залишилась сума боргу 9484 євро. Відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що відповідач [PERSON] не повернув позивачу в термін, передбачений договором, суму боргу, а тому відповідно до ст.625 ч.2 ЦК України повинен повернути суму боргу з урахуванням 3% річних, визначених позивачем [PERSON], що становить суму 5311 грн. 99 коп. із розрахунку 3% від суми 177066 грн. 28 коп. за період з 01 січня 2010 року по 30 вересня 2014 року, так як інший розмір процентів договором позики не встановлений. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивача [PERSON] за договором позики від 30 серпня 2008 року борг в сумі 9484 євро, що еквівалентно сумі 177066 грн. 28 коп., 3% річних в сумі 5311 грн. 99 коп., задовольнивши повністю зменшені позовні вимоги, а також у відповідності до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1823 грн. 73 коп., сплачених згідно квитанції від 25 вересня 2014 року (а.с.4), оскільки позовні вимоги задоволені. На підставі викладеного, ст.ст.526, 530, 625, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved