Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Квіти Херсона», [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила визнати недостовірною інформацію, викладену: 1) у листі-зверненні ТОВ «Квіти Херсона» за підписом директора [PERSON] до голови Херсонської обласної державної адміністрації [PERSON] від 23.10.2012 року; 2) у зверненні ТОВ «Квіти Херсона» в особі директора [PERSON] та ініціативної групи підприємців - квіткарів м. Херсона, орендарів комерційної нерухомості ТОВ «Квіти Херсона» до народного депутата України [PERSON] від 11.04.2013 року; 3) у листі-зверненні директора ТОВ «Квіти Херсона» [PERSON] та ініціативної групи підприємців - квіткарів м. Херсона, орендарів комерційної нерухомості ТОВ «Квіти Херсона» до громадського діяча, голови Ради підприємців при Херсонському відділенні Української спілки промисловців та підприємців [PERSON] від 20.02.2015 року. Крім того, позивач просила спростувати вказану інформацію та стягнути з відповідачів на відшкодування моральної шкоди по 1000 грн. з кожного. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідачами направлено ряд звернень громадським і політичним діячам та посадовим особам органів державної влади, в яких вказано ряд недостовірних відомостей, що принижують честь, гідність та ділову репутацію позивача. У звязку із зазначеними діями позивачу завдано моральної шкоди, на відшкодування якої вона просить стягнути з кожного відповідача по 1000 грн. Позивач та її представник в судовому засіданні заявлені позові вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідачів позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала з підстав їх необґрунтованості та недоведеності, просила відмовити в задоволенні позову. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за підписами відповідачів було направлено ряд звернень громадським і політичним діячам та посадовим особам органів державної влади. Зокрема, 23.10.2012 року на імя голови Херсонської обласної державної адміністрації [PERSON] направлено лист-звернення ТОВ «Квіти Херсона» за підписом директора [PERSON] 11.04.2013 року на імя народного депутата України [PERSON] направлено звернення ТОВ «Квіти Херсона» в особі директора [PERSON] та ініціативної групи підприємців-квіткарів м. Херсона, орендарів комерційної нерухомості ТОВ «Квіти Херсона». 20.02.2015 року на імя громадського діяча, голови Ради підприємців при Херсонському відділенні Української спілки промисловців та підприємців [PERSON] було направлено лист-звернення директора ТОВ «Квіти Херсона» [PERSON] та ініціативної групи підприємців-квіткарів м. Херсона, орендарів комерційної нерухомості ТОВ «Квіти Херсона». В указаних зверненнях серед іншого зазначається про шахрайські та злочинні дії позивача, про незаконне заволодіння нею печаткою підприємства, фальшування договорів підприємства з іншими особами, заволодіння майном через інших осіб, здирництво, про ухилення від відповідальності через корумповані звязки і таке інше. Згідно розяснень, які містяться в п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Отже, направивши звернення громадським і політичним діячам та посадовим особам органів державної влади, відповідачі поширили відносно позивача певну інформацію. Частина 1 ст. 34 Конституції України кожному гарантує право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Частиною 4 ст. 32 Конституції України встановлено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням і поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 270 ЦК України встановлено, що відповідно до Конституції України фізична особа, зокрема, має право на повагу до гідності та честі. Згідно положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно із ч.ч. 1 та 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Таким чином, відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб'єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. З огляду на викладене та враховуючи характер поширеної відповідачами інформації, суд вважає, що в більшій частині така інформація не є оцінкою певних фактів, оскільки поширена у формі подачі істинних фактів, які дійсно мали місце, первинним джерелом поширення цієї інформації є самі відповідачі. Відповідно до ч. 2 ст. 277 ЦК України негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Згідно правової позиції Верховного Суду України, викладеній в п. 15 постанови Пленуму від 27.02.2009 року №1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Будь-яких доказів на підтвердження дійсності фактів та інформації, викладених у зверненні, відповідачі суду не надали. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що інформація, викладена у зверненнях відповідачів, відносно позивача є недостовірною та підлягає спростуванню. Позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Разом з тим, позов у вказаній частині підлягає частковому задоволенню. Оскільки суд вважає таку інформацію, як «цветы не терпят плохих людей с грязными руками и душой, как у [PERSON].» оціночним судження, яке не підлягає спростуванню. Крім того, інформація про порушення відносно позивача кримінальної справи є достовірною та підтверджується долученими до матеріалів справи письмовими доказами. Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Враховуючи зазначене, а також те, що позивач належними та допустими доказами не довела суду те, що направленням звернень відповідачі завдали їй душевного болю та страждання, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: partial