Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

у вересні 2013 року позивач звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що 02 грудня 2011 року остання зареєструвала шлюб з відповідачем у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що зроблено відповідний актовий запис №4080. Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] також зауважує, що відповідач ухиляється від покладеного на нього, у відповідності до положень статті 180 Сімейного кодексу України, обов'язку утримувати свою дитину, що проявляється, на думку позивача, у недостатньому матеріальному (грошовому) утриманні спільної дитини, а також у тому, що відповідач не приймає участі у вихованні своєї дочки. Оскільки, з лютого 2013 року сторони проживають окремо та фактично не спілкуються, з урахуванням також тієї обставини, що інформація про місце роботи та про доходи відповідача у позивача відсутня, остання просить ухвалити судове рішення, яким стягувати з відповідача на її користь аліменти на доньку у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути грошові кошти (аліменти) на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 500 грн. щомісячно. В судовому засіданні, позивач підтримала вимоги в повному обсязі, просила задовольнити з підстав та обґрунтувань, викладених у позовній заяві. Також, [PERSON] наполягала на розгляді справи по суті у даному судовому засіданні без участі відповідача, посилаючись на те, що справа перебуває в провадженні суду протягом тривалого часу, проти проведення заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про місце та час судового розгляду справи повідомлявся належним чином, про що свідчить, зокрема, повідомлення про вручення поштового відправлення №0312709617798 та конверт з повідомленням про неможливість вручення поштового відправлення в зв'язку із закінченням встановленого строку зберігання №0312709846584, про причини неявки у судове засідання не повідомив, пояснення по суті справи не подавав, клопотання про відкладення судового розгляду справи чи про розгляд справи за його відсутності до суду не направляв. Відповідно ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням викладеного, оскільки [PERSON] наполягала розглянути справу по суті у даному судовому засіданні за відсутності відповідача за наявними у матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про можливість, за згодою позивача, на підставі ст. ст. 224-226 ЦПК України, провести заочний розгляд даної справи за відсутності відповідача, на підставі зібраних у справі доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши і оцінивши в сукупності наявні у матеріалах справи докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, з огляду на наступне. Відповідно до частини 2 статті 51 Конституції України, статті 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, 02 грудня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, про що 02.12.2011 року зроблено відповідний актовий запис №4080, прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем [PERSON] та перебуває на утриманні останньої. Як зазначила під час розгляду справи позивач, відповідач нехтує своїми обов'язками, визначеними статтею 180 СК України, що проявляється у недостатньому грошовому утриманні доньки, а також у тому, що [PERSON] не приймає участі у її вихованні. Наведені обставини стали підставами для звернення до суду з даним позовом про стягнення аліментів. Відповідно до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно зі статтею 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. Відповідно до положень ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно з вимогами статті 57 ЦПК України доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експерта. В судовому засіданні позивачу [PERSON] головуючим у справі суддею роз'яснено права та обов'язки, передбачені статтями 27, 31 ЦПК України, зокрема те, що особи, які беруть участь у справі мають право подавати докази та заявляти клопотання, а також те, що особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог та заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Позивач, яка під час розгляду справи зазначила, що права та обов'язки сторін у справі останній зрозумілі, просила розглядати справу по суті у даному засіданні за наявними в матеріалах справи доказами. Так, в судовому засіданні [PERSON] також посилалась на те, що спільна донька сторін відвідує Дитячий розвивальний центр та потребує додаткових витрат, в зв'язку з чим, позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину у твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В пункті 18 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що до передбаченої ст. 185 СК участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Крім того, оскільки [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, остання вважає за необхідне також стягнути з відповідача її користь грошові кошти (аліменти) на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 500 грн. щомісячно. Вирішуючи питання щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання спільної дитини, суд керується наступним. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Згідно з ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 вказаної статті, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дітей відповідного віку визначається Законом України «Про Державний бюджет України» на відповідний вік. Так, в судовому засіданні встановлено, що [INFO] в шлюбі у сторін по справі народилась донька - [PERSON], що підтверджується також Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER]. В судовому засіданні також встановлено, що дитина проживає разом з позивачем, усі обов'язки щодо утримання та виховання дитини [PERSON] несе самостійно, відповідачем матеріальна допомога в добровільному прядку не надається. Доказів зворотного суду не надано. Таким чином, при визначенні розміру аліментів, які суд вважає за необхідне стягнути з відповідача, суд враховує матеріальне становище сторін у справі та потрібності дитини даного віку, в зв'язку з чим, суд вважає за доцільне задовольнити позов в частині щодо стягнення з відповідача на користь позивача на утримання спільної доньки аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви і до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 1 статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернулася до суду з позовом 03 вересня 2013 року. Позовні вимоги [PERSON] в частині щодо стягнення з відповідача грошових коштів (аліментів) на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку, в розмірі 500 грн. щомісячно також підлягають задоволенню часткового, з огляду на наступне. Згідно з ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частиною 4 зазначеної статті передбачено, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. З урахуванням тієї обставини, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання своєї дитини [PERSON], [INFO], а також матері останньої - позивача по справі, беручи до уваги також те, що обоє батьків повинні піклуватися про утримання та фізичний і духовний розвиток дитини, разом з тим, приймаючи до уваги те, що матеріали справи не містять жодних доказів, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, суд дійшов висновку про необхідність частково задовольнити вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача на користь позивача на її утримання, грошових коштів (аліментів) у твердій грошовій сумі в розмірі 300,00 грн. щомісячно починаючи з дня пред'явлення позову - 03 вересня 2013 року, відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України і до досягнення дитиною [PERSON], [INFO] трирічного віку. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позву про стягнення аліментів. Таким чином, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі наведеного,

Outcome: partial