Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до комунального підприємства «Міська друкарня» про стягнення заборгованості із заробітної плати, компенсації втрати частини заробітку у зв'язку з порушенням строків її виплати, середній заробіток за час затримки розрахунку та моральної шкоди. Позивач зазначав, що працював у комунальному підприємстві та 08.02.2014 року за наказом №11-А від 16.01.2014 року був звільнений, але на порушення вимог КЗпП України заробітна плата не сплачувалася, тому позивач просить стягнути заборгованість із заробітної плати в розмірі 7 414 грн. 66 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку на дату ухвалення рішення та моральну шкоду у розмірі 2 500 грн. 00 коп. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково в частині стягнення заборгованості по заробітній платі, інші позовні вимоги не визнав. Вислухавши учасників судового засідання та дослідивши матеріали справи, судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що позивач працював у комунальному підприємстві та 08.02.2014 року за наказом №11-А від 16.01.2014 року був звільнений, але на порушення Законодавства України заборгованість по заробітній платі не сплачена. Згідно ст. 43 Конституції України, кожна людина має право на заробітну плату, не нижчу ніж встановлену законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ст. 94 КЗпП України, передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Згідно ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується робітнику регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором, але не рідше двох разів на місяць, що не перевищує шістнадцяти календарних днів. У порушення вимог ст. ст. 83, 116 КЗпП України, остаточний розрахунок з позивачем не був проведений. Відповідно до ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, провадиться в день звільнення. Довідка №51 від 07.03.2014 року, яка надана комунальним підприємством «Міська друкарня» Олександрійської міської ради позивачу вказує, що заборгованість по заробітній платі складає 7 414 грн. 66 коп. На підставі вищенаведеного, суд прийшов до висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача щодо стягнення заборгованості по заробітній платі, оскільки відповідальність відповідача є обов'язок виплатити невиплачену заробітну плату, так як наявний несвоєчасний розрахунок. Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100, нараховується середній заробіток за час затримки розрахунку, одна позивач не надав розрахунку середнього заробітку. Стаття 237-1 КЗпП України вказує, що відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Згідно ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Відповідно до рішення Конституційного Суду України №4-рп/2012 від 22.02.2012 року, слід розуміти, що для звернення працівника до суду з заявою про вирішення трудового спору щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку при звільненні та про відшкодування завданої при цьому моральної шкоди встановлено тримісячний строк, перебіг якого розпочинається з дня, коли звільнений працівник дізнався або повинен був дізнатися про те, що власник або уповноважений ним орган, з вини якого сталася затримка виплати всіх належних при звільненні сум, фактично з ним розрахувався. Так, у судовому засіданні було встановлено, що на момент розгляду справи в суді з позивачем фактично не розрахувалися. Отже, у задоволенні позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та моральної шкоди слід відмовити. Суд допускає негайне виконання рішення у справі про присудження працівникові виплати заробітної плати, але не більше ніж за один місяць (п. 2 ч. 1 ст. 367 ЦПК України). Згідно зі ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з вище наведеного судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: partial