Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-05 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], у якому просить визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після її батька, [PERSON] чотири місяці, з дня набрання рішенням чинності. В обґрунтування позову вказала, що 14 березня 2004 року помер її батько [PERSON], [INFO]. Вона являється спадкоємцем за законом першої черги до майна батька, однак у встановлений законом шестимісячний строк з дня смерті батька спадщин не прийняла, оскільки з 2003 року не проживає в Україні, не була юридично обізнана щодо строк та порядку прийняття спадщини, не знала про наявність спадкового майна, між нею та іншими спадкоємцями існує невизначеність щодо спадкового майна. Відповідачка [PERSON] відповідно до поданих заяв(а.с. 175, 205) позов визнала в повному обсязі, просить справу слухати за її відсутності. Ухвалою від 23.11.2016, занесеною до журналу судового засідання, до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено [PERSON](а.с. 59). Представник третьої особи [PERSON], відповідно до поданої заяви проти позову заперечив з тих підстав, що його довірителька [PERSON] являється єдиними спадкоємцем до майна її померлого батька, [PERSON], який за життя прийняв спадщину після [PERSON], однак не оформив своїх спадкових прав. Наведені у позовній заяві підстави пропуску строку для прийняття спадщини позивачкою не є поважними. Вона була відсутня на похоронах свого батька, а на протязі 13 років неодноразово приїжджала до міста Бердичева. Вважає, що позов предявлено з метою збільшення розміру спадщини її сестри [PERSON](а.с. 194-195). У звязку із закінченням повноважень у судді Корбута В.В., справа 16.03.2017 передана на розгляду судді Хуторній І.Ю.. У звязку із закінченням повноважень у судді Хуторної І.Ю., справа 22.05.2017 передана на розгляд судді Замезі О.В.. У судове засідання позивачка та її представник [PERSON], відповідачка, третя особа, та її представник [PERSON] не заявилися. Від представника позивача та представника третьої особи надійшли заяви з проханням справу слухати за їх відсутності. У звязку із неявкою у судове учасників справи та їх представників, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального пристрою не здійснювалося. Дослідивши докази, судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14 березня 2004 року помер [PERSON], який на день смерті проживав у [INFO]( а.с. 13, 49) З матеріалів спадкової справи до майна померлого [PERSON] вбачається, що у шестимісячний строк з дня його смерті будь-хто із спадкоємців не звертався як із заявами про прийняття спадщини, так і з заявами про відмову від спадщини. Відповідно до статті 1268 Цивільного кодексу України(далі ЦК України), спадкоємець за заповітомчи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Положеннями статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщинине проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусуабо в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. Згідно статті 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строку шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до довідки МК ВЖРЕП -7 від 04.05.2016 на день смерті [PERSON] разом з ним проживали: його дочка [PERSON] та син [PERSON] ( а.с. 14, 49). Таким чином, спадкоємцями, які прийняли спадщину після [PERSON] є його діти: дочка - [PERSON] та син [PERSON]. [PERSON] помер 14 січня 2010 року( а.с. 37). Єдиним спадкоємцем першої черги до майна [PERSON] є його дочка - [PERSON], яка в шестимісячний строк з дня смерті батька звернулася із заявою про прийняття спадщини (а.с. 148). [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, [PERSON] 23 квітня 2015 року(а.с. 32). Тобто з пропуском встановленого законом шестимісячного строку. Факт родинних відносин [PERSON] та [PERSON] доводяться свідоцтвом про народження [PERSON], свідоцтвом про розірвання шлюбу з [PERSON], витягом з Державного реєстру про реєстрацію шлюбу [PERSON] з [PERSON], свідоцтвом про розірвання шлюбу з [PERSON] ( а.с. 15-16, 17, зворот, 39, 40). Постановою від 31.08.2016 року державний нотаріус відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину після [PERSON], оскільки та не прийняла спадщини(а.с. 51). Відповідно до статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусуабо в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, правила ч.\~3\~ст.\~1272\~ЦК Україниможуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Причинами неподачі заяви про прийняття спадщини у шестимісячний строк після смерті батька позивачка у позовній заяві вказала, що з 2003 року не проживає в Україні, не була юридично обізнана щодо строк та порядку прийняття спадщини, не знала про наявність спадкового майна, між нею та іншими спадкоємцями існує невизначеність щодо спадкового майна. Суд не вважає ці причини поважними, виходячи з такого. Доказів того, що в період з 14 березня 2004 року до 14 вересня 2004 року у позивачки існували обєктивні, непереборні, істотні труднощі, що перешкоджали їй звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини суду не надано. Той факт, що вона за договорами від 01.09.2003(а.с. 65, 66) здійснювала безоплатний догляд за громадянином [PERSON] Федерації [PERSON], не свідчить про те, що позивачка не мала можливості у вказаний період прибути з Росії до України для подачі заяви про прийняття спадщини. Окрім того, значна віддаленість між населеними пунктами також беззаперечно не свідчить про наявність перешкод для подачі заяви про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини позивачкою могла бути направлена поштою, що відповідало пункту 207 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Мінюст, від 03.03.2004, № 20/5, чинної на час виникнення спірних правовідносин. Суд також не визнає поважними причинами неподачі в строк заяви про прийняття спадщини її юридичну необізнаність щодо строку та порядку прийняття спадщини, а також незнання про наявність спадкового майна. Позивачка у позові зазначила, що вона з народження проживала у спадковому будинку і фактично це її єдине місце проживання. Юридична необізнаність не може свідчити про неподання заяви про прийняття спадщини більш ніж 10 років після смерті батька. Окрім того, відповідно до статті 68 Конституції України незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності. Те, що між позивачкою та іншими спадкоємцями існує невизначеність щодо спадкового майна ніяким чином не свідчить про поважність причини неподачі нею своєчасно заяви про прийняття спадщини. Оскільки доказів про поважність причин неподачі в строк заяви про прийняття спадщини суду не надано, суд в позові відмовляє за безпідставністю. Суд не наводить оцінки аргументів інших доводів сторін, оскільки вони не впливають на висновки суду щодо вирішення спору.

Outcome: dismissed