Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, в якому просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на її користь грошові витрати за невиконання зобов'язання у розмірі 3800 грн., збитки за невиконання зобов'язання в розмірі 18736 грн., моральну шкоду в сумі 10000 грн. та судові витрати в розмірі 325 грн. Свої вимоги мотивує тим, що в 2008 році між нею та відповідачем було укладено певну домовленість по забезпеченню її та відповідача житлових будинків газопостачанням, а саме, оформлення необхідної проектно-кошторисної документації і проведення газопостачання в цілому по [ADDRESS] в м. Фастові Київської області. За таке зобов'язання зі сторони відповідача позивачкою була сплачена сума коштів в розмірі 2 750 гривень та здійснено доплату в розмірі 1050 гривень, всього на загальну суму 3800 грн. Відповідач отримала від позивача кошти, підключила до свого житлового будинку газопостачання і запевнила позивача про можливість безперешкодного підключення до газопостачання. В подальшому будівництво житлового будинку позивача було зупинене до 2014 року і підключення газопостачання відповідно не цікавило. Але, в 2014 році при офіційному зверненні позивача до Фастівської філії газового господарства, з'ясувалось що відповідач оформила документацію виключно на свою будівлю, а не на зовнішнє - вуличне підведення. Таким чином, внаслідок шахрайських дій відповідача, позивач була змушена самостійно займатись оформленням необхідної документації по газопостачанню і розробляти проектну документацію вже не по [ADDRESS] в м.Фастові Київської області. А з іншої вулиці, в інших масштабах та за інші кошти. Оскільки, кошти були взяті зі сторони відповідача на розробку необхідної документації і підведення газопостачання по зазначеній вище вулиці не оформлені належним чином, збитки за нестандартне зовнішнє підключення газопостачання до будинку позивача склали 18736 гривень. Позивач вважає, що відповідач своїми шахрайськими діями щодо виконання домовленості спричинила йому моральну шкоду, яку він оцінив у 10000 грн. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позов підтримали, просили його задовольнити. Відповідач та представник відповідача проти задоволення позову заперечували. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень частини першої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Статтею 527 ЦК України визначено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов'язанні має право вимагати доказів того, що обов'язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред'явлення такої вимоги. Статтею 530 ЦК України регламентовано строк (термін) виконання зобов'язання. Так, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (частина друга статті 530 ЦК України). Згідно частини першої ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд роз'яснив позивачу та його представнику їх процесуальні права. В судовому засіданні позивачем та його представником не надано жодних доказів, які б вказували на те, що відповідач мав зобов'язання перед позивачем на оформлення проектно-кошторисної документації, безперешкодне, безоплатне та стандартне підключення її будинку до газопостачання, а лише надано розписку про отримання відповідачем коштів за проведення газу по [ADDRESS] в м.Фастові Київської області, в якій не зазначено обсяг обов'язків сторін та строк їх виконання. Як вбачається із матеріалів справи позивач не звертався в порядку визначеному частиною другою статті 530 ЦК до відповідача вимогою щодо виконання зобов'язання. Таким чином, позов в частині стягнення з відповідача на її користь грошові витрати за невиконання зобов'язання та збитків за невиконання зобов'язання задоволенню не підлягають. Згідно зі статтею 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяного внаслідок порушення його прав. Моральна шкода складається у фізичному болі і стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку з протиправним поводженням щодо нього самого, членів його родини або близьких родичів; у щиросердечних стражданнях, що фізична особа перетерпіла в зв'язку зі знищенням або ушкодженням його майна; у приниженні честі, достоїнства, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно статей 1167, 1168 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою що його заподіяла, при наявності його провини, в тому рахунку й моральна шкода від ушкодження здоров'я. Відповідач допустив незаконні дії у відношенні позивача, що спричинило моральні страждання для позивача, що виразилися в моральних стражданнях від фізичної болі та страждань внаслідок отримання поранення, зміни звичного ритму життя. Оскільки в судовому засіданні не знайшов свого підтвердження факт порушення майнових прав позивача з боку відповідача, вимоги про відшкодування моральної шкоди також задоволенню не підлягають. Відповідно до статей 23, 60, 509,1167 Цивільного кодексу України, п. 3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»,

Outcome: dismissed