Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

У березні 2017 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат понесених у зв`язку зі здійсненням страхового відшкодування у розмірі 5 379,67 грн. та судових витрат у розмірі 1 600,00 грн. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 15.05.2015 року в м. Києві по вул. Кловський узвіз, 11 [PERSON] керуючи автомобілем марки «SKODA», д.н.з. [NUMBER] під час виїзду з дворової території не надав дорогу транспортному засобу «AUDI», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] , що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні даного ДТП підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 15.05.2015 року. Оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» за договором обов`язкового страхування серії АК№ АС/4981343/9007/14 страхова компанія виконуючи свої договірні зобов`язання здійснила виплату страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі у розмірі 5 379,67 грн. При цьому, ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» вказує, що відповідач не дотримався процедури повідомлення страховика про подію ДТП, тобто не повідомив їх про настання страхового випадку протягом трьох робочих днів з дня ДТП. Таким чином, ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» просить стягнути з страхувальника в порядку регресу витрати пов`язані з страховим відшкодуванням в порядку підпункту ґ) підпункту 38.1.1 пункту 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки в добровільному порядку кошти відповідач не повертає, позивач звернувся до суду з даним позовом. Представники позивача в судове засідання не з`явилися, про час та дату судового розгляду справи повідомлялися належним чином, в матеріалах справи є заява про підтримання позовних вимог та розгляду справи за їхньої відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та дату судового розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суд заяву, у якій заперечує проти позову, вказує що добросовісно ставився до повідомлення страховиків, просить в позові відмовити. Суд, перевіривши матеріали справи, дослідивши надані докази, встановив наступне. 15.05.2015 року в м. Києві по вул. Кловський узвіз, 11 [PERSON] керуючи автомобілем марки «SKODA», д.н.з. [NUMBER] під час виїзду з двору не надав дорогу транспортному засобу «AUDI» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] , який рухався по проїзній частині, що призвело до пошкоджень транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні даного ДТП встановлена постановою Печерського районного суду м. Києва від 15.05.2015 року за якою останнього притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу (а.с.16). Оскільки цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» згідно договору обов`язкового страхування серії АК № АС/4981343/9007/14 (а.с.13-15), останні виконуючи свої договірні зобов`язання здійснили виплату страхового відшкодування потерпілій у ДТП особі у розмірі 5 379,67 грн., що підтверджується платіжним дорученням та відомістю на виплату (а.с.30, 31). Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За підпунктом 38.1.1 пункту 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», чинного на час здійснення страхової виплати, страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 цього Закону (не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику повідомлення). При цьому, за твердженням позивача, неузгодженість нумерації підпунктів пункту 33.1 ст.33 та підпунктів п. 38.1 ст. 38 Закону, після внесення до них змін Законом України від 17.02. 2011 року не може обмежувати встановлене ст. 38 Закону право страховика пред`являти регрес ний позов до страхувальника у разі недотримання термінів та умов повідомлення страховика про ДТП. Згідно підпункту 33.1.4. пункту 33.1 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 15.05.2015 року звернувся до цілодобового інформаційного центру ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА», у якій було застраховано потерпілу особу, і повідомив про настання страхового випадку, а 18.05.2015 року надав пояснення щодо події, довідку ДАІ, копію полісу, протокол про адміністративне правопорушення, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу та копію посвідчення водія. При цьому, лише 15.06.2015 року ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» надіслали [PERSON] відмову у відшкодуванні потерпілій особі страхового відшкодування, оскільки автомобіль [PERSON] на момент ДТП був застрахований в ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (а.с.43). [PERSON] після отримання відмови ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» 25.06.2015 року звернувся із заявою про відшкодування потерпілій особі страхового відшкодування до ПрАТ «Страхова компанія «ПРОВІДНА» (а.с.12). З аналізу підпункту 33.1.4. пункту 33.1 ст. 33, підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) вбачається , що обов`язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово повідомити страховика про настання ДТП встановлено для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. За матеріалами справи факт настання страхового випадку ніким не оспорюється, він зафіксований правоохоронними органами, відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності, позивач визнав факт ДТП добровільно сплативши страхове відшкодування, а тому сам по собі факт невчасного повідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі повинно базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов`язаннях, адже регресні зобов`язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Даний висновок ґрунтується на правовій позиції Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України виказаний у справі №6-284цс15 від 16.09.2015 року. З огляду на зазначене, невчасне повідомлення страхувальником про подію ДТП належного страховика з причин несвідомої помилки, за умови визнання страховиком страхового випадку, неоспорення факту ДТП і розміру здійсненої страхової виплати, не може бути підставою для стягнення цієї виплати у порядку регресу з добросовісного страхувальника. Враховуючи викладене, беручи до уваги наявні в матеріалах справи докази, а також те, що [PERSON] намагався добросовісно виконати обов`язок щодо повідомлення страховика про настання страхового випадку, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі відмови в позові інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. Таким чином, ініційоване позивачем питання стягнення судового збору не підлягає задоволенню.

Outcome: dismissed