Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

У вересні 2017 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, який був уточнений 02.05.2019. Позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь заборгованість у розмірі 89693,43 грн. та судові витрати у розмірі 897,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що між ним та відповідачем [PERSON] 07.10.2012 укладений Договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу позику у розмірі 8600,00 доларів США, а відповідач зобов`язався повернути її у визначений договором строк, а також сплати штраф і пеню, у разі порушення терміну повернення позики, та відсотки за користування коштами у розмірах, визначених договором. Позивач зазначає, що зобов`язання за договорами позики виконав належним чином, а саме надав [PERSON] позику у сумі 8600,00 доларів США, а відповідач отримав її, про що на зворотному боці договору є його підпис. Проте [PERSON] свої зобов`язання за договором позики не виконав. Крім того, 06.11.2012 [PERSON] отримав від [PERSON] ще 1000,00 доларів США у рамках договору від 07.10.2012 на тих же умовах. Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 28.04.2016 стягнуто з [PERSON] на користь позивача за Договором позики від 07.10.2012 суму основного боргу у розмірі 8600,00 доларів США, відсотки та пеня. Щодо стягнення коштів у розмірі 1000,00 доларів США позивачу було відмовлено у зв`язку з тим, що не сплинув строк виконання договору в цій частині. Беручи до уваги, що вимога про виконання зобов`язання в частині стягнення 1000,00 доларів США пред`явлена шляхом звернення до суду з відповідними вимогами 21.04.2016, строк повернення позики настав 21.05.2016. Відтак, позивач вважає за необхідне стягнути кошти, які були надані відповідачу 06.11.2012 на умовах Договору позики від 07.10.2012. Також зауважив, що оскільки договір позики був укладений з відповідачем під час його перебування у шлюбі з [PERSON] , стягнення заборгованості необхідно проводити з відповідачів у солідарному порядку. Позивач [PERSON] до суду не з`явився, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, що підтверджується роздруківками з офіційного веб-сайту суду про виклик до суду, які містяться в матеріалах справи. Причини неявки суду не повідомили. На підставі вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до копії Договору позики від 07 жовтня 2012 року (далі - Договір), [PERSON] , який мешкає у [ADDRESS] , отримав від [PERSON] , який мешкає у [ADDRESS] , отримав позику в розмірі 8600,00 доларів США (а.с. 6). Згідно з п. 4.1. Договору, строк повернення позики - до 31 жовтня 2012 року. Відповідно до п. 5.1. Договору, по закінченні строку, вказаного в п. 4.1 цього Договору, позичальник зобов`язується протягом трьох робочих днів повернути позику позикодавцю. Пунктом 5.3. Договору передбачено, що у разі порушення терміну повернення позики позичальник сплачує на користь позикодавця штраф у розмірі 5 % від не поверненої суми та пеню у розмірі 0,1 % за кожний день затримки від не поверненої суми. Відповідно до п. 5.4. Договору, за користування коштами позичальник сплачує позикодавцеві відсотки в розмір 3 % за календарний місяць, відсотки сплачуються одночасно з поверненням всієї суми позики. Договір позики від 07.10.2012 набув чинності з моменту надання позики і діє до моменту остаточного виконання сторонами обов`язків, що виникли на підставі цього Договору, про що видаються відповідні розписки (п. 6.1 Договору). Крім того, 06.11.2012 [PERSON] надав [PERSON] 1000,00 доларів США на тих же умовах Договору (а.с. 6 зворотна сторона). Факт отримання коштів відповідачем підтверджується його підписом на зворотній стороні Договору позики від 07.10.2012. [PERSON] свої зобов`язання за Договором позики виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу позику у розмірі 8600,00 доларів США та 1000,00 доларів США, що підтверджується підписами відповідача на зворотній стороні Договору позики від 07.10.2012. Відповідач [PERSON] не повернув своєчасно позивачу грошові кошти у розмірі 8600,00 доларів США та 1000,00 доларів США для погашення заборгованості за Договором позики. Таким чином, у порушення умов договору позики, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Згідно з рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 28 квітня 2016 року по справі № 317/35/16-ц, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість, у тому числі, за договором позики від 07.10.2012 у розмірі 492249,05 грн., яка складається з: суми основного боргу - 216849,80 грн.; відсотків за користування грошовими коштами - 258051,27 грн.; пені у розмірі 17347,98 грн. (а.с. 7-11). У задоволенні вимог щодо стягнення 1000,00 доларів США, які відповідач отримав від позивача 06.11.2012 на тих же умовах, що встановлені договором позики від 07.10.2012, відмовлено у зв`язку з тим, що на момент винесення вказаного рішення ще не настав строк виконання даного зобов`язання. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини. Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 1, 2 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст.ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Відповідно до ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Як встановлено п. 4.1 Договору, строк повернення позики - до 31 жовтня 2012 року. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що сторонами не встановлено строк виконання зобов`язання щодо суми позики у розмірі 1000,00 доларів США, а відтак воно має бути виконано протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це. Вимога про виконання даного зобов`язання позивачем пред`явлена шляхом звернення до суду з відповідними вимогами 21.04.2016, а відтак строк повернення вказаної позики настав 21.05.2016. Таким чином, за позикою від 06.11.2012, наданої на умовах договору позики від 07.10.2012 відповідач не сплатив позивачу грошові кошти у сумі 1000,00 доларів США, а також відсотки за користування грошовими коштами з 06.11.2012. по 02.05.2019 у розмірі 3% на місяць та штраф у розмірі 5% від неповернутої суми. Враховуючи положення ч. 1 ст. 533 ЦК України та умов договору, суму боргу, яка зазначена в доларах США - у розмірі 1000,00 дол. США, необхідно визначати у гривнях. Станом на день складання уточненого позову - 02.05.2019, офіційний курс гривні щодо 100 доларів США становив 2649,00 грн. Відтак, еквівалент суми боргу у розмірі 1000,00 доларів США за офіційним курсом НБУ, станом на 02.05.2019, становив 26490,00 грн. (1000,00 дол. США х 26,49 грн.). Крім цього, з відповідача необхідно стягнути відсотки за користування коштами з 06.11.2012. по 02.05.2019 у розмірі 3% на місяць, що складає 61878,93 грн. та підтверджується наданим позивачем розрахунком. А також з відповідача підлягає стягненню штраф у розмірі 5% від неповернутої суми, що складає 1324,50 грн. Відтак загальна сума заборгованості становить 89693,43 грн. (сума боргу 26490,00 грн. + відсотки 61878,93 грн. + штраф 1324,50 грн.). Окремо слід вказати, що відповідно до копії Свідоцтва про одруження серії [NUMBER] , виданого 27.11.1999 Відділом реєстрації актів громадянського стану міської ради м. Запоріжжя, запис № 1352, 27.11.1999 одружились [PERSON] та [PERSON] відтак, на момент укладання Договору позики від 07.10.2012 та отримання [PERSON] коштів 06.11.2012, він перебував у шлюбі з [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно з ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У постанові Верховного Суду України від 03.05.2018 по справі № 639/7335/15-ц зазначено, що «Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору, він вважатиметься зобовязаною особою, якщо обєктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї». Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя по справі № 333/324/18, яке залишено без змін Запорізьким апеляційним судом, встановлено використання грошових коштів в інересах сім`ї. Оскільки вказані обставини встановлені судовими рішеннями, то не підлягають доказуванню обставини, що [PERSON] укладав договори позики з [PERSON] в інтересах сім`ї та грошові кошти, отримані від позивача, використовувались в інтересах сім`ї. Відповідно до ч. 4 ст. 65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Таким чином, [PERSON] , як дружина [PERSON] , має такі ж зобов`язання за вищевказаними договорами позики, як і її чоловік. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Згідно з ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. З урахуванням вищевикладеного, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги КС «Взаємний кредит» є законними, достатнім чином обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню, а отже з відповідачів слід солідарно стягнути на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 100647,00 грн. Системно дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі не сплатили заборгованість за договором позики у розмірі 1000,00 доларів США, а відтак позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідачі не надали суду належних та допустимих доказів повної чи часткової сплати заборгованості, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідачів у розмірі по 448,70 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved