Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] року в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,2500 га, розташованої в [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Ще за життя [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу, однак, коли він звернувся з заявою до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], нотаріусом було відмовлено в цьому, в зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно, а тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник Липівської сільської ради в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради надіслав на адресу суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутність їх представника, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Суд, розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Липівка Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 7). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,2500 га, розташованої в [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно довідки № 1008 від 02 листопада 2016 року, виданої виконкомом Липівської сільської ради після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з житлового будинку з надвірними спорудами, який розташований в [ADDRESS] та земельної ділянки 0,2500 га, посвідченого державним актом серії [NUMBER] Спадкоємцем майна за заповітом залишився син [PERSON] (а.с. 14). Як вбачається з копії заповіту складеного 10 жовтня 1990 року, засвідченого секретарем Липівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON], позивач дійсно є спадкоємцем за заповітом (а.с.8). Згідно довідки про показники об'єкта нерухомого майна № 105 від 28 липня 2016 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований по [ADDRESS] не зареєстровано (а.с.17). Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] [PERSON] належала земельна ділянка площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою № 419/0116 від 26 жовтня 2016 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на домоволодіння. (а.с.15). Згідно повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 465/0116 від 15 листопада 2016 року спадкова справа після померлої [INFO] року [PERSON] заведена за № 222/2016 року за заявою позивача, однак свідоцтво про право на спадщину [PERSON] було видано лише на земельну ділянку, площею 2,0088 гектарів (а.с. 22-25). Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом книги шостої Цивільного кодексу України, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved