Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] (Позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та встановлення порядку користування квартирою. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що у їй на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом належить 1\\2 частина квартири, житлова площа 45,20 кв.м., загальною площею 61,50 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належала батьку Позивачки [PERSON], який помер [INFO]. Інша частина квартири (1\\2 частини) належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, як спадщина після померлого, [INFO]., її сина та батька Позивачки - [PERSON]. Квартира в цілому складається з трьох кімнат: 1-а кімната площею - 15,1 кв.м., 2-а кімната площею - 15,2 кв.м., 2-я кімната площею - 14,9 кв.м., жилою площею 45,2 кв.м., кухні площею 7,7 кв.м., ванної кімнати - 2,0 кв.м., вбиральні 1,0 кв.м., коридору - 4,8 кв.м., балкон - 0,8 кв.м., загальною площею 61,57 кв.м. З січня 2014 року Позивачка не проживає в спірній квартирі із-за конфліктних ситуацій з відповідачем, ключі від вхідних дверей знаходяться у відповідача. Позивачка неодноразово намагалась вселитися в дану квартиру, однак відповідач чинить Позивачці перешкоди в цьому: не впускає Позивачку до квартири, не дає ключі від вхідних дверей. З метою усунення зазначених перешкод з боку відповідача, Позивачка неодноразово зверталась до дільничного Подільського районного управління УМВС України в м.Києві, від якого отримувала відповідь про те, що між нею та [PERSON] склалися цивільно-правові відносини, в зв'язку з чим Позивачка змушена звернутись до суду з позовом про усунення з боку Відповідача перешкод Позивачці у користуванні своєю власністю. Окрім того, є необхідність встановити порядок користування квартирою, а саме виділити [PERSON] житлову кімнату площею 15,1 кв.м., [PERSON] житлову кімнату площею 15,2 кв.м., а житлову кімнату площею 14,9 кв.м., яка є прохідною, та місця загального користування залишити в спільному користуванні співвласників. Враховуючи вищевикладене, Позивачка просила: 1) зобов'язати [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні власністю 1\\2 частини квартири [ADDRESS] 2) вселити [PERSON] в квартиру [ADDRESS] 3) встановити порядок користування квартирою [ADDRESS], виділивши у користування [PERSON] - житлову кімнату площею 15,1 кв.м.; [PERSON]- житлову кімнату площею 15,2 кв.м.;- залишити у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 14,9 кв.м., кухню площею 7,7 кв.м., коридор площею 4,8 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м. Після усунення недоліків позовної заяви, ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 29.03.2016р. відкрито провадження по справі та призначена до розгляду у судовому засіданні (а.с.27). Відповідачем подано суду заперечення на позовну заяву (а.с.57-58), в яких вона зазначила, що дійсно внаслідок смерті сина Відповідача та батька Позивача, а в подальшому на підставі відкриття спадкової справи, Позивачу та Відповідачу належить по 1\\2 частки квартири. З момент отримання права власності Позивача 1\\2 частки квартири по сьогоднішній день не намагалась жодним чином вселитися до Квартири, а Відповідач ніколи не перешкоджала Позивачу у вселенні та проживанні у Квартири. Позивачем не було надано жодного належного доказу, на підтвердження того, що Відповідач чинити Позивачу будь-які перешкоди у користуванні квартирою та/або вселенні у квартиру. Вимога Позивача про встановлення порядку користування Квартирою, в тому вигляді, в якому це було запропоновано Позивачем, порушує права Відповідача, адже житлова кімната площею 15,1 кв.м., містить єдиний вихід у Квартирі на балкон, а тому користування балконом залишитися тільки за Позивачем, а Відповідачу це створить перешкоди у доступі до свіжого повітря з вулиці. Окрім того, план квартири, наданий Позивачем, не відповідає дійсності, в частині ізольованості кімнати площею 15,1 кв.м., адже дана кімната була перепланована (перебудована), а саме облаштовано вхід до кухні через дану кімнату, шляхом встановлення дверного отвору в стіні, що було здійснено до моменту отримання Позивачем права власності частки Квартири. Так, з огляду на викладене, у квартирі немає двох ізольованих жилих кімнат окремо для Позивача та Відповідача, не відповідає частці власності, що належить кожному із співвласників. Додатково, Відповідач зазначив, що Позивачем жодного разу не було сплачено витрати на комунальні послуги, які повністю сплачуються Відповідачем. 16 вересня 2016 року через канцелярію суду представником відповідача - [PERSON] до суду подано клопотання про призначення судової будівельно-технічної експертизи квартири [ADDRESS] (а.с.56). Ухвалою суду від 16.09.2016р. клопотання представника відповідача - [PERSON] про призначення будівельно-технічної експертизи у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні квартирою, вселення та встановлення порядку користування квартирою, - залишено без задоволення (а.с.60-61). В судовому засіданні представник Позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. В судовому засіданні представник Позивачки пояснив, що остання проживала у спірній квартирі за життя батька, після смерті якого у Позивачки та Відповідачки почали виникати конфліктні ситуації в зв'язку з чим [PERSON] змушена була зняти квартиру та виїхати. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Заслухавши пояснення представника Позивача, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 17.07.2015р., виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голуб Н.Ю. та зареєстрованого в реєстрі за № 794, на праві власності належить 1\\2 частина квартири [ADDRESS] (а.с.6), номер запису про право власності 10453322, дата державної реєстрації 17.07.2015р., що підтверджується Витягом з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 40813091 від 17.07.2015р. (а.с.7). Як встановлено судом, станом на час розгляду справи інша 1\\2 частина квартири [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Голуб Н.Ю. 31.08.2015р. та зареєстрованого в реєстрі за № 985, номер запису про право власності 10980305, дата державної реєстрації 31.08.2015р., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна № 59623030 від 23.05.2016р. (а.с.34-35). Відповідно до Довідки Форма № 3, виданої КП «Центр комунального сервісу» від 15.01.2016р. № 79/ел-1069, встановлено, що власником особового рахунку квартири [ADDRESS] є [PERSON] (помер [INFO].), у вказаній квартирі зареєстрована [PERSON], [INFO]., - мати співвласника, з 06.12.1990р., [PERSON], [INFO]. - співвласник - не зареєстрована (а.с.11). Згідно листа Шевченківського районного управління внутрішніх справ м. Києва від 04.05.2016р. № В-1978/125/56-2016 встановлено, що в ході проведення перевірки за заявою [PERSON] з приводу протиправних дій з боку громадянки [PERSON], встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] склалися цивільно-правові відносини, які не відносяться до компетенції міліції, а вирішуються не інакше як за обопільною згодою сторін або в суді в порядку справ цивільного судочинства (а.с.36). Відповідно до ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Статтею 383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до п. 33 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 07.02.2014, № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», встановлено, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов'язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Таким чином, враховуючи, що позивач є співвласником квартири [ADDRESS], та в силу перешкод, що створюються відповідачем не має змоги користуватися майном, що йому належить на праві власності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні 1\\2 частини квартири [ADDRESS] та вселення [PERSON] у зазначену квартиру,- є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно ст. 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють та користуються ним спільно, якщо інше не встановлене домовленістю між ними. Судом встановлено, що згідно технічного паспорту квартири [ADDRESS], виготовленого станом на 05.10.2011р. встановлено, що спірна квартира розташована на 3 поверсі 5 поверхового будинку та складається з 3 кімнат жилою площею 45,2 кв.м., у тому числі 1-а кімната - 15,1 кв.м., 2-а кімната - 15,2 кв.м., 3-я кімната - 14,9 кв.м., кухні площею 7,7 кв.м., ванної кімнати - 2,0 кв.м., вбиральні - 1,0 кв.м., коридору - 4,8 кв.м., балкон - 0,8 кв.м., загальна площа квартири 61,5 кв.м. (а.с.8-10). Як зазначила Відповідачка в своїх запереченнях план квартири, наданий Позивачем, не відповідає дійсності, в частині ізольованості кімнати площею 15,1 кв.м., адже дана кімната була перепланована (перебудована), а саме облаштовано вхід до кухні через дану кімнату, шляхом встановлення дверного отвору в стіні, що було здійснено до моменту отримання Позивачем права власності частки Квартири. Так, з огляду на викладене, у квартирі немає двох ізольованих жилих кімнат окремо для Позивача та Відповідача, не відповідає частці власності, що належить кожному із співвласників. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст.10 ЦПК України). За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, Відповідачкою не надано жодних належних та допустимих доказів в розумінні ст.ст.58-59 ЦПК України на підтвердження того, що станом на час розгляду справи кімната площею 15,1 кв.м. була перепланована (перебудована), в зв'язку з чим в квартирі [ADDRESS] немає двох ізольованих жилих кімнат, відтак порядок користування запропонований Позивачкою є неприйнятним та порушує права Відповідачки як співвласника вказаної квартири. Відтак, розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав для задоволення позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню шляхом зобов'язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні власністю 1\\2 частини квартири [ADDRESS] та вселенню останньої у вказану квартиру та шляхом визначення порядку користування квартирою [ADDRESS] за запропонованим Позивачем порядком користування шляхом виділення у користування [PERSON] - житлову кімнату площею 15,1 кв.м.; виділення у користуванні [PERSON] - житлову кімнату площею 15,2 кв.м.; та залишенню у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] житлову кімнату площею 14,9 кв.м., кухню площею 7,7 кв.м., коридор площею 4,8 кв.м., ванну кімнату площею 2,0 кв.м., вбиральню площею 1,0 кв.м., балкон площею 0,8 кв.м. у квартирі [ADDRESS]. Судом також враховано й те, що сторонам не вдалося врегулювати наявний між ними спір мирним шляхом, в час наданий судом під час розгляду справи, хоча представник Відповідача вказував на можливість такого врегулювання. Відповідно до ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з Відповідачки підлягає стягненню на користь Позивачки сплачений судовий збір в розмірі 1 653,60 грн. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 317, 319, 321, 356, 358, 369, 383, 391, 396 ЦК України, та,

Outcome: approved