Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь Моторного (транспортне) страхового бюро України грошові кошти в розмірі понесених витрат в сумі 8320 грн. 22 коп. та стягнути з відповідача на користь МТСБУ понесені судові витрати, посилаючись на ті підстави, що 14.10.2014 трапилася ДТП з вини відповідача, який керував транспортним засобом «Фольксваген», номерний знак [NUMBER], його вина підтверджується постановою Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2015 в результаті ДТП був пошкоджений автомобіль «Фольксваген», номерний знак [NUMBER], що на праві приватної власності належить [PERSON], цивільно-правова відповідальність якого була застрахована в ПрАТ «Київський страховий дім». Завдана шкода особисто винуватцем ДТП, [PERSON], відшкодована не була, у зв'язку з чим, власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання страхового відшкодування звернувся до МТСБУ з відповідною заявою, в результаті чого особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити їх у повному обсязі. Відповідач у судові засідання повторно не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперечень щодо предмету позову не надавав (а.с. 30, 31, 38, 39, 44, 48, 49). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] 14.10.2014 приблизно о 17 год. 18 хв., керуючи автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], на вул. Г. Оніскевича, 1 в м. Києві, не врахував дорожню обстановку, при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. На підставі постанови Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2015 відповідача визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди (а.с.12). Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/1610859 строк дії якого з 29.05.2014 по 28.05.2015 (а.с. 10). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до звіту №10031 від 30.10.2014 про оцінку автомобіля «Фольксваген», державний номерний знак [NUMBER], вартість матеріального збитку з урахуванням відновлювального ремонту становить 9156 грн 26 коп. (а.с. 13-19). Відповідно до Наказу №585 від 03.02.2015 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих було прийнято рішення та виплачено [PERSON] грошові кошти в розмірі 7630 грн 22 коп., що підтверджується платіжним дорученням №1\\24783 від 05.01.2015 (а.с. 21, 22). Судом також встановлено, що позивачем було сплачено ТОВ «ЕАК «Довіра» за послуги аварійного комісару за огляд авто та збір документів у розмірі 690 грн 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №8584 від 08.12.2014 (а.с. 23). Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяння шкоди. У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Аналізуючи викладене у сукупності, суд приходить до висновку, що позивач виконав всі покладені на нього зобов'язання, а тому у нього виникає повне право звернутися безпосередньо до відповідача з вимогою про відшкодування завданої йому матеріальної шкоди у порядку регресу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий. На підставі викладеного,

Outcome: approved