Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначав, що з 23 листопада 2015 року працював в ТОВ « Мейд Фо Трейд», але трудові відносини належним чином оформлені не були. У березні 2016 року позивач уклав цивільно-правовий договір з ТОВ « Мейд Фо Трейд» не усвідомлюючи який саме договір він підписав. 24 березня 2016 під час виконання ним трудових обовязків стався нещасний випадок, внаслідок чого позивач отримав травму, а саме ампутацію лівого передпліччя на рівні середньої третини. Також зазначив, що під час проведення розслідування нещасного випадку дізнався який саме договір підписав та про його наслідки. З урахуванням викладеного позивач просив визнати недійсним цивільно-правовий договір укладений між ним та ТОВ «Мейд Фо Трейд», зобовязати відповідача не пізніше наступного дня після набрання законної сили рішення видати наказ про прийняття [PERSON] на роботу з 23.11.2015 року, протягом десяти днів після набрання рішенням законної сили сплатити за нього соціальні внески за період з 23 листопада 2015 року по 05 липня 2016 року. Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 14 квітня 2017 року у позові відмовлено. В апеляційній скарзі порушено питання про скасування зазначеного рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права. Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає задоволенню частково. Виходячи з ч.1 ст.309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду в апеляційному порядку і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи і порушення або неправильне застосування судом норм матеріального права. На підставі ст. 235 ЦК України, у судовому порядку оформлюються трудові відносини з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, або встановлюється період такої роботи. Місцевим судом вірно встановлено і сторонами не оспорюється, що з 23.11.15 року позивач за домовленістю із [PERSON] та за його дорученням не території ТОВ « Мейд Фо Трейд» виконував різні роботи, спрямовані на облаштування цеху та території, налагодження виробництва, а у подальшому працював на деревообробних верстатах підприємства. Проте, відмовляючи у позові, суд першої інстанції виходив із того, що на час виникнення правовідносин між позивачем і [PERSON] останній у трудових відносинах із підприємством не перебував до 03.12.15 року, а подальше прийняття [PERSON] на роботу не потягло за собою зміни правовідносин між ним і позивачем. Між тим, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи та вимогам чинного законодавства. Пояснення у суді першої інстанції директора товариства [PERSON] про те, що позивач працював на нього, а не на підприємство, є непереконливими та спростовуються матеріалами справи. Відповідно до ст.208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти, зокрема правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу та правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Будь - які належні письмові докази версії відповідача письмові угоди відповідно до вимог закону, а саме договір підряду між відповідачем і [PERSON] на виконання певного обсягу робіт, або аналогічна угоди між [PERSON] і [PERSON] щодо яких законом встановлена письмова форма у справі відсутні. Сторонами не заперечується, що роботи [PERSON] виконувалися на території товариства, за рахунок матеріалів товариства та на користь товариства, зокрема встановлення обладнання, облаштування вентиляції, підготовку пола для укладення плитки, тощо. Правовідносини договору підряду не вимагають від замовника проводити інструктаж підрядника з охорони праці та проведення засідань комісії з перевірки знань з питань охорони праці (а.с.64-73). З письмових заперечень на позов директора ТОВ «МЕЙД ФО ТРЕЙД» слідує, що після лікування позивач у квітні повертався на роботу в ТОВ, намагався робити на верстаті, однак засновник наказав йому йти, бо він не міг у такому стані працювати на верстаті. Від запропонованих інших більш легких видів роботи, зокрема з проведення інструктажів, останній відмовився, оскільки бажав працювати лише на верстаті (а.с.121 абз. 3). Наведені факти є характерними не для цивільно правових відносин підряду, а для трудових правовідносин і свідчать про те, що позивач перебував у правовідносинах не особисто із [PERSON], а юридичною особою підприємством. Посилання представника відповідача на те, що на час початку роботи позивача [PERSON] у трудових стосунках із підприємством не перебував є несуттєвими, оскільки як до, так і після зміни найменування, призначення нового директора протягом майже 20 тижнів будь-хто, ані власник, ані уповноважені ним органи проти роботи позивача не заперечували та відповідно оплачували його працю. Наявність цивільно правової угоди на виконання певного обсягу робіт виконання пуско-налагоджувальної роботи на деревообробних верстатах не впливає на період виконання іншої роботи позивачем без укладання трудової угоди. Крім того, травма позивачем отримана не під час виконання пуско-налагоджувальних робіт, а під час обробки деревини разом із іншими працівниками на багатопильному верстаті. Характерно, що відповідно до п. 5.1.1. Правил охорони праці в деревообробної промисловості, затверджених наказом №20 Держнаглядохоронпраці України 31.01.2005 р., зареєстрованих в Міністерстві юстиції України 16 березня 2005 р. за N 306/10586, до виконання робіт з технічного обслуговування та ремонту машин і обладнання допускаються працівники, які мають професійну підготовку та пройшли навчання з питань охорони праці. У справі відсутні будь-які документи на підтвердження наявності у позивача відповідної освіти або професійного досвіду з виконання пусконалагоджувальної роботи на деревообробних верстатах. Відповідно до ч.2 ст.233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Як убачається із ч.6 ст.235 КЗпП України, при винесенні рішення, зокрема про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи Порушення його трудових прав є триваючим, крім того, повязане із порушенням законодавства про оплату праці, тому апеляційний суд вважає, що строки звернення до суду ним не пропущені, а заява представника відповідача про застосування строків звернення до суду задоволенню не підлягає. Позовних вимог про встановлення періоду роботи позивача, який виконував роботу без укладення трудового договору у справі не заявлялось. Таким чином, позовні вимоги про зобовязання відповідача не пізніше наступного дня після набрання сили судовим рішенням видати наказ про прийом [PERSON] на роботу із 23.11.15 року та зобовязання підприємства протягом 10 днів після набуття чинності судовим рішенням перерахувати суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за період роботи із 23.11.15 року по 5.07.16 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За змістом ч.6 ст.235 КЗпП України при винесенні рішення про оформлення трудових відносин з працівником, який виконував роботу без укладення трудового договору, та встановлення періоду такої роботи чи роботи на умовах неповного робочого часу, у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, в установі, організації, орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про нарахування та виплату такому працівникові заробітної плати у розмірі не нижче середньої заробітної плати за відповідним видом економічної діяльності у регіоні у відповідному періоді без урахування фактично виплаченої заробітної плати, про нарахування та сплату відповідно до законодавства податку на доходи фізичних осіб та суми єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування за встановлений період роботи незалежно від заявлених вимог, тому зазначені суми також мають бути нараховані та стягнуті. Проте, доводи апелянта про укладання цивільно-правової угоди щодо здійснення пуско-налагоджувальних робіт на деревообробних верстатах під впливом омани з боку відповідача не знайшли підтвердження у матеріалах справи. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 230 ЦПК України, якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Згідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного ведення іншої сторони у оману щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї із сторін правочину. Наявність умислу у діях відповідача, істотність значення обставин щодо яких особу введено в оману і сам факт омани повинна довести та сторона, яка діяла під впливом обману. За таких обставин рішення місцевого суду підлягає скасуванню з ухваленням нового по суті заявлених вимог. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує положення статті 88 ЦПК, тому стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві - пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. \~

Outcome: partial