Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

У березні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» розблокувати картковий рахунок № [NUMBER] , який належить [PERSON] , з наданням можливості безперешкодного користування ним. В обґрунтування позову зазначає, що 27.10.2017 року позивач відкрив в АТ КБ «Приватбанк» картковий рахунок № [NUMBER] шляхом приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг АТ КБ «Приватбанк». 21.01.2019 року позивачу зателефонував співробітник АТ КБ «Приватбанк» та повідомив про те, що зазначений рахунок було заблоковано. В усній розмові позивачу пояснили, що блокування рахунку сталося через повідомлення гр. [PERSON] про шахрайське заволодіння належними їй грошовими коштами, які вона нібито перерахувала на рахунок позивача. З цього приводу позивач вважає за необхідне пояснити, що наприкінці грудня 2018 року позивач розмістив на сервісі приватних оголошень ОЛХ інформацію про продаж свого майна (спортивний інвентар) на суму 1770 грн., яке йому було непотрібно. 21.01.2019 року йому зателефонував чоловік, який представився як [PERSON] , та виявив бажання придбати майно позивача з передплатою на картку АТ КБ «Приватбанк». Позивач надіслав [PERSON] смс-повідомлення з номером картки для переказу коштів та в цей же день о 14 год. 23 хв. позивачу на карту було відправлено 14 925 грн. від імені [PERSON] . Після цього йому одразу зателефонував [PERSON] та повідомив, що зазначений переказ був від нього, а [PERSON] є його бухгалтером. Також, він зазначив, що переказ був посилковим та попросив повернути надлишок коштів на картковий рахунок АТ «Ощадбанк» № [NUMBER] за вирахуванням 1 770 грн. та комісії банку за переказ. Того ж дня, позивач повернув надлишок коштів в сумі 13 155 грн. на вищевказаний картковий рахунок АТ «Ощадбанк», після чого відправив [PERSON] через ТОВ «Нова пошта» придбаний останнім спортивний інвентар. Позивач пояснив співробітнику банку цю ситуацію та вказав, що в його діях відсутнє будь-яке шахрайство, однак не дивлячись на це, йому було відмовлено у розблокуванні картки. 23.01.2019 року позивач звернувся до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення шахрайських дій щодо нього, але на теперішній час жодного процесуального рішення не прийнято. Вважає блокування відповідачем рахунку позивача незаконним та безпідставним. Жодних передбачених законом підстав для блокування рахунку позивача не існує, а тому дії Банку порушують права позивача як споживача банківських послуг та фактично містять ознаки привласнення його коштів. У зв`язку з викладеним, позивач вирішив звернутися до суду з даним позовом. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За клопотанням представника позивача [PERSON] - [PERSON] ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 травня 2019 року було витребувано у Акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк» та зобов`язано в строк до 20 червня 2019 року надати: належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких [PERSON] було відкрито картковий рахунок № [NUMBER] , а також інформацію про дату та підстави заблокування карткового рахунку № [NUMBER] . Копія вищевказаної ухвали суду від 30 травня 2019 року за допомогою засобів поштового зв`язку двічі направлялась на адресу Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» для виконання, однак станом на 22 липня 2019 року вказана ухвала Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» виконана так і не була, витребувані докази суду не надані, про причини їх неподання суду не повідомлено. За таких обставин, суд вважає, що витребувані судом докази не подані Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» без поважних причин. Відповідно до ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для з`ясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами, або, у разі неподання таких доказів позивачем, - також залишити позовну заяву без розгляду. Враховуючи значення витребуваних судом доказів, а також неповідомлення відповідачем про причини неподання витребуваних судом доказів, з урахуванням положень ч. 10 ст. 84 ЦПК Країни, суд вважає за необхідне визнати обставини, для з`ясування яких ухвалою суду від 30 травня 2019 року витребовувались докази. Так, суд вважає встановленим, що [PERSON] є клієнтом Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» та має відкритий картковий рахунок № [NUMBER] . Згідно з ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямованих на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти) визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору (ч. 1 ст. 634 ЦК України). У статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» наведено визначення терміну «платіжна картка» та зазначено, що це електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду картки, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Згідно зі статтею 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов`язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк має право використовувати грошові кошти на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. 21 січня 2019 року Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» було заблоковано картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] . Відповідно до вимог ст. 1068 ЦК України банк не має права визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші обмеження його права щодо розпорядження грошовими коштами, не передбачені законом, договором між банком і клієнтом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку. Банк зобов`язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов`язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Клієнт зобов`язаний сплатити плату за виконання банком операцій за рахунком клієнта, якщо це встановлено договором. Згідно п. 12 розділу VI Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент має право прийняти рішення про зупинення здійснення операцій з використанням певного електронного платіжного засобу, а також про вилучення електронного платіжного засобу за наявності обставин, що можуть свідчити про незаконне використання електронного платіжного засобу та/або його реквізитів, значно збільшеного ризику неспроможності платника виконати своє зобов`язання щодо сплати кредиту та процентів за ним, в інших випадках, установлених договором. Зупинення або припинення права користувача використовувати електронний платіжний засіб не припиняє зобов`язань користувача й емітента, що виникли до часу зупинення або припинення зазначеного права. Емітент зобов`язаний інформувати користувача про зупинення права використовувати електронний платіжний засіб та причини такого зупинення в спосіб, установлений договором, у разі можливості перед тим, як право використовувати електронний платіжний засіб буде зупинено, і негайно після цього, якщо надання такої інформації не скомпрометує об`єктивно виправданих заходів з безпеки або якщо це не заборонено законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом або умовами обтяження, предметом якого є майнові права на грошові кошти, що знаходяться на рахунку, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму та фінансуванням розповсюдження зброї масового знищення, передбачених законом. Таким чином, дії Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо зупинення фінансових операцій за рахунком клієнта мають відповідати усім вимогам законодавства України та, зокрема, вимога Закону України від 14 жовтня 2014 року №1702-VII «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Відповідно до положень п. 1 ч. 2 ст. 5 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» банки є суб`єктами первинного фінансового моніторингу. Як визначено у ч. 1, 3 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» суб`єкт первинного фінансового моніторингу має право зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), яка (які) містить (містять) ознаки, передбачені статтями 15 та/або 16 цього Закону, та/або фінансові операції із зарахування чи списання коштів, що відбувається в результаті дій, які містять ознаки вчинення злочину, визначеного Кримінальним кодексом України, та зобов`язаний зупинити здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), якщо її учасником або вигодоодержувачем за ними є особа, яку включено до переліку осіб, пов`язаних з провадженням терористичної діяльності або щодо яких застосовано міжнародні санкції (якщо види та умови застосування санкцій передбачають зупинення або заборону фінансових операцій), і в день зупинення повідомити спеціально уповноваженому органу в установленому законодавством порядку про таку (такі) фінансову (фінансові) операцію (операції), її (їх) учасників та про залишок коштів на рахунку (рахунках) клієнта, відкритому (відкритих) суб`єктом первинного фінансового моніторингу, який зупинив здійснення фінансової (фінансових) операції (операцій), та у разі зарахування коштів на транзитні рахунки суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Таке зупинення фінансових операцій здійснюється на два робочих дні з дня зупинення (включно). Спеціально уповноважений орган у разі виникнення підозр може прийняти рішення про зупинення видаткових фінансових операцій на строк до п`яти робочих днів, про що зобов`язаний негайно повідомити суб`єкту первинного фінансового моніторингу, а також правоохоронним органам, уповноваженим приймати рішення відповідно до Кримінального процесуального кодексу України. У такому разі суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний в день отримання, але не пізніше 11 години наступного робочого дня після отримання відповідного рішення повідомити спеціально уповноваженому органу про залишок коштів на рахунку клієнта, фінансові операції (кошти) за яким були зупинені, та у разі зупинення фінансових операцій на транзитних рахунках суб`єкта первинного фінансового моніторингу - про залишок коштів на таких рахунках в межах зарахованих сум. Строки зупинення фінансової (фінансових) операції (операцій) суб`єктами первинного фінансового моніторингу та спеціально уповноваженим органом, зазначені у частинах першій - п`ятій цієї статті, є остаточними та продовженню не підлягають (ч. 6 ст. 17 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»). При цьому, відповідно до пункту 91 Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року № 417, банк зобов`язаний інформувати визначені законодавством України правоохоронні органи за місцем розташування банку про фінансові операції, стосовно яких є підстави підозрювати, що вони пов`язані, стосуються або призначені для фінансування тероризму чи фінансування розповсюдження зброї масового знищення, та їх учасників у день виявлення, але не пізніше наступного робочого дня з дня реєстрації таких фінансових операцій. Отже, правомірність блокування карткового рахунку є можливою лише у випадку подальшого вчинення банком дій, визначених Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», а також за умови дотримання строків зупинення фінансових операції та блокування картки. Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 30 січня 2019 року по справі № 235/5583/16-ц. Умовами та Правилами надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» https://privatbank.ua/terms, а саме у пункті 1.1.3.2.19 визначено, що банк має право відмовитися від здійснення видаткових операцій за рахунком клієнта у випадку виникнення вмотивованих підозр щодо використання Банку для проведення незаконних операцій. Однак, матеріали справи не містять доказів дотримання банком зазначених вище вимог, порядку та строків блокування картки користувача, а також належних та допустимих доказів на підтвердження обґрунтованості підозри здійснення позивачем незаконних операцій, на підставі яких було заблоковано картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я позивача. Суд наголошує, що Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» належним чином не обґрунтувало правомірність блокування карткового рахунку, відкритого на ім`я позивача, не надало доказів звернення із заявою до правоохоронних органів про незаконні, на думку банку, дії клієнта, не довело порушення позивачем вимог законодавства, за наслідками порушення яких було заблоковано його картковий рахунок, порушило строки зупинення фінансових операцій, передбачені Законом України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення». Судом таких доказів також не отримано. При цьому, згідно відповіді Генеральної прокуратури України № 27/1-311вих-19 від 12 квітня 2019 року згідно даних Реєстру кримінальних проваджень, відомостей про притягнення [PERSON] , [INFO] , до кримінальної відповідальності в якості підозрюваного, обвинуваченого, не встановлено. Навпаки, судом встановлено, що саме позивач [PERSON] 23 січня 2019 року звертався до Шевченківського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області з заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій повідомляв, що з 21 січня 2019 року невідома особа через співробітників Приватбанку вимагає від нього грошові кошти в сумі 14 925 грн., які начебто були перераховані на його банківську карту шахрайським шляхом, що підтверджується протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 23 січня 2019 року, а також талоном-повідомленням № 93 про прийняття заяви, яка була зареєстрована в Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події за № 3247. У своїх письмових поясненнях в Шевченківському ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 23 січня 2019 року [PERSON] повідомляв, що 21.01.2019 року йому надійшов дзвінок з номеру [NUMBER] від чоловіка, який представився як [PERSON] , та який виявив бажання придбати майно позивача з його приватного оголошення на ОЛХ, у зв`язку з чим позивач повідомив йому номер своєї карти Приватбанку - № [NUMBER] для перерахування вартості товару - 1770 грн. Після розмови 21 січня 2019 року о 14 год. 23 хв. на його карту було зараховано 14 925 грн. від імені [PERSON] . Після цього йому одразу зателефонував [PERSON] та повідомив, що зазначений переказ був від нього, а [PERSON] є його бухгалтером. Також, він зазначив, що переказ був посилковим та попросив повернути надлишок коштів, що він і зробив, а після цього направив оплачений товар Новою поштою. Згодом йому надійшов дзвінок від Приватбанку та повідомлено, що його рахунок заблоковано та відносно нього написано заяву у поліцію за фактом заволодіння грошовими коштами [PERSON] , а також необхідно повернути кошти [PERSON] . У зв`язку з цим просив розірбатись з фактом шахрайських дій щодо нього зі сторони [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, під час розгляду справи судом встановлено неправомірність дій відповідача - Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» щодо блокування карткового рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я позивача [PERSON] , що стало наслідком обмеження позивача в можливості користуватись та розпоряджатись картковим рахунком та коштами на ньому, у зв`язку з чим суд приходить до переконливого висновку, про необхідність зобов`язати Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» розблокувати картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий на ім`я [PERSON] та надати можливість користуватись ним. За таких обставин, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі ст.ст. 15, 16, 626, 628, 629, 634, 1066, 1068, 1074 ЦК України, Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення», Положення про здійснення банками фінансового моніторингу, затвердженого Постановою Правління Національного банку України від 26 червня 2015 року № 417, та

Outcome: approved