Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

У вересні 2018 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що одруження із відповідачем виявилося невдалим, з кінця 2017 року сторони не підтримують подружніх відносин. За таких обставин, шлюб носить формальний характер та його збереження є недоцільним, оскільки суперечитиме інтересам позивача. Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO]. З огляду на викладені обставини, позивач просить розірвати шлюб, зареєстрований між ним та відповідачем 06 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 348. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з'явився, про місце, час та дату його проведення повідомлялася належним чином. До початку підготовчого засідання його представник [PERSON] надав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання також не з'явилася, про місце, час та дату його проведення повідомлялася належним чином. До початку підготовчого засідання її представник [PERSON] надав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Згідно із ч.ч. 3 та 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із оригіналу свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 06 липня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ялтинського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини - [PERSON] (а.с. 5). Від спільного подружнього життя у сторін 30 листопада 2011 року народився син - [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого 13 грудня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 6). У матеріалах справи знаходиться нотаріально засвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Теуту Є.П. заява [PERSON] від 29 серпня 2018 року, в якій остання враховуючи її тривале перебування за кордоном, просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Наслідки задоволення позову їй відомі та роз'яснені (а.с. 7). Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. З урахуванням того, що жоден з подружжя не бажає примиритися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити їх інтересам. Як передбачено ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевказану норму чинного законодавства, та враховуючи те, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, розмір якого відповідно до квитанції № 3 від 07.09.2018 р. (оригінал квитанції знаходиться у матеріалах справи) становить 704,80 грн. На підставі ст. ст. 24, 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved