Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що їй на праві приватної власності належить домоволодіння [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 01.07.1994 року. Крім позивача, у будинку зареєстровані її колишня невістка [PERSON] , син [PERSON] , внуки [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 22.01.2019 року №917. Відповідачі за зазначеним місцем реєстрації не проживають більше 10 років, вони виїхали з будинку, залишивши його без нагляду. Колишня невістка з внуками проживає за іншою адресою, створила собі іншу сім`ю, син також має іншу сім`ю. Вони ніколи не проживали та не проживають однією сім`єю, не вели та не ведуть спільне господарство. Проживати в даному будинку неможливо, оскільки він фактично руйнується через те, що його ніхто не доглядає та не опалює. У будинку відключено світло та газопостачання, наявні сліди зовнішньої та внутрішньої руйнації. Натомість позивач доглядати за будинком не має змоги через стан здоров`я та відсутність необхідних коштів. У зв`язку з реєстрацією відповідачів у будинку позивач не має можливості вільно володіти, користуватися та розпоряджатися будинком. Представник позивача звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені (з урахуванням п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України) про дату, час і місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили, відзиви на позов не подали, тому суд, за згодою представника позивача, відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити заочне рішення. Третя особа\~на стороні\~відповідачів,\~яка не\~заявляє самостійних\~вимог щодо\~предмета спору- орган опіки та піклування Старокостянтинівської міської ради надав суду висновок щодо визнання неповнолітньої дитини [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якому зазначає, що відповідачі за адресою реєстрації фактично не проживають, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Оскільки учасники справи в судове засідання не з`явилися, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази у справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору дарування від 01.07.1994 року належить житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . У зазначеному будинку зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які більше десяти років в ньому не проживають. Зазначені обставини підтверджуються: договором дарування від 01.07.1994 року, посвідченим державним нотаріусом Старокостянтинівської держнотконтори Почтальон М.І.; довідкою відділу з питань реєстрації місця проживання виконкому Старокостянтинівської міської ради від 22.01.2019 року №917; актом обстеження житлово-побутових умов від 21.02.2019 року, складеним депутатом Старокостянтинівської міської ради [PERSON] .; світлинами житлового будинку. Відповідно до ч.2 ст.405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, позов слід задовольнити та визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] .

Outcome: approved