Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-23 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернулася з позовом до Голосіївського районного суду м. Києва про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачу на підставі договору купівлі - продажу від 22.12.2014 року на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідач - [PERSON] батько позивачки, переїжджаючи на постійне місце проживання в Чернігівську область 20.11.2014 року посвідчив у нотаріуса заяву про згоду на зняття його з реєстраційного обліку в зв'язку з переїздом. Термін протягом якого повинне було здійснено зняття з реєстраційного обліку в заяві вказано до 01.06.2015 року. Але зняття з реєстраційного обліку відповідача не було здійснено із за відсутності нагальної потреби у здійсненні такої дії. Проте на даний час така потреба виникла у зв'язку із необхідністю продажу квартири, але запис терміну зняття з реєстраційного обліку не дає можливості вчинити таку дію у відповідному органі. Відповідач в квартирі з листопада 2014 року не проживає, в квартирі відсутні його особисті речі та предмети побутового користування, пошту на адресу реєстрації не отримує, тобто реєстрація в квартирі його формальна. Просить усунути перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON], таким, що втратив право користування житловим приміщенням за вказаною адресою. Позивач через канцелярію суду надала заяву, в якій вказала про підтримання позовних вимог, просила розгляд справи проводити у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не з'явилися про день, час та місце судового засідання повідомлявся судом у встановленому ст.ст. 74, 76 ЦПК України порядку. Судова повістка повернулася до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є единим власником квартири [ADDRESS], на підставі договору купівлі-продажу від 22.12.2014 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфін Б.М., та зареєстрованим в реєстрі під № 3328. (а.с. 4-5). У квартирі [ADDRESS] згідно довідки форми № 3 від 17.09.2016 року виданої комунальним концерном «Центр комунального сервісу» за вх. № 4378 зареєстрований відповідач - [PERSON], батько власника. Позивач - [PERSON] - власник особистого рахунку, в квартирі не зареєстрована. (а.с. 7). У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Заявою відповідача [PERSON], посвідченою приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області, Дідок С.І., дана згода, щодо зняття його з реєстраційної адреси: [ADDRESS] в зв'язку з переїздом в Чернігівську область в термін до 01.06.2015 року. (а.с. 8). З актів про не проживання відповідача [PERSON], складених майстром технічної дільниці ЖЕД-107 та підписаних мешканцями сусідніх квартир [ADDRESS] від 26.02.2016 року акт №23, від 18.03.2016 року акт №31, від 15.04.2016 року акт №42, від 15.06.2016 року акт №62/1, від 29.06.2016 року акт №69, від 08.08.2016 року акт №84, від 20.03.2017 року акт №37, вбачається, що відповідач [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS]. (а.с.9-14). Власник майна згідно зі ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 «суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України. Оскільки, інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом». За таких обставин, суд вважає, позов обґрунтованим, з матеріалів справи встановлено, що відповідач більше одного року відсутній за місцем своєї реєстрації за адресою: [ADDRESS] витрати по житлово-комунальним послугам не несе, значиться зареєстрованим у помешканні формально, поточного ремонту та інших витрат по квартирі не несе. Отже, відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, відповідач є особою, що втратив право користування вказаним житловим приміщенням, з цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: approved