overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, з грудня 2015 року шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. Посилаючись на неможливість подальшого спільного проживання, позивач просить розірвати шлюб. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, при цьому 28.11.2016 подала до суду заяву, в якій повідомила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просила суд після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON], а також розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явився, при цьому 08.11.2016 також подав до суду заяву, в якій позов визнав, просив суд розглядати справу за його відсутності. Дослідивши в судовому засіданні письмові докази, суд дійшов такого. 20 квітня 2006 року сторони уклали шлюб. Під час шлюбу в подружжя народилися діти: дочка - [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Через розбіжності у поглядах на характер сімейних стосунків і життя в цілому сторони шлюбні стосунки фактично припинили з грудня 2015 року та проживають окремо. Спільне господарство ними не ведеться. Примирення та поновлення сімейних стосунків між сторонами не можливе, а подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі СК України ) позов про розірвання\~шлюбу\~може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на викладене шлюб підлягає розірванню. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з\~реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із заявою про визнання [PERSON], [INFO] недієздатним. Свої вимоги заявниця обґрунтовує тим, що [PERSON] доводиться її сином, являється інвалідом психоневрологічного захворювання першої підгрупи Б, довічно, знаходиться на державному утриманні Пуща-Водицького психоневрологічного інтернату. Через свою хворобу [PERSON] потребує стороннього догляду та опіки. В зв'язку з цим заявниця звернулась до суду та просила визнати [PERSON], [INFO] - недієздатним. В судовому засіданні заявниця та представник заінтересованої особи вимоги заяви підтримали. Суд, заслухавши заявницю, перевіривши матеріали справи встановив, що [PERSON] є сином заявниці, страждає на психічну хворобу, яка істотно впливає на його здатність усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, являється інвалідом дитинства психоневрологічного захворювання першої підгрупи Б, довічно, знаходиться на державному утриманні Пуща-Водицького психоневрологічного інтернату. Через свою хворобу [PERSON] має розумовий розлад, внаслідок якого не може розуміти значення своїх дій, керувати ними і тому потребує опіки. По справі була призначена судово - психіатрична експертиза стосовно [PERSON] При цьому, згідно висновку судово-психіатричного експерта №846 від 06.12.2016 року [PERSON] страждає на стійкий хронічний психічний розлад у вигляді помірної розумової відсталості з розладом поведінки та атиповим аутизмом і за своїм психічним станом на теперішній час не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над ним опіки. Відповідно до ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки [PERSON] страждає тяжкою психічною хворобою і за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, оцінюючи зібрані в справі докази, суд вважає їх достовірними та достатніми для визнання недієздатним останнього. При цьому, за відсутності необхідного пакету документів, суд вважає, дещо передчасним питання ініційоване заявником про призначення опікуна недієздатній особі. У зв'язку із вищевикладеним та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім»єю без реєстрації шлюбу, визнання об»єктом спільної сумісної власності подружжя квартири [ADDRESS] та визнання за позивачем права власності на ? частину вказаного помешкання. Разом із позовною заявою позивачем до суду подано заяву про відстрочення оплати судового збору з огляду на те, що її майновий стан не дозволяє сплатити повністю судовий збір, оскільки позивач знаходиться у відпустці по догляду за дитиною і отримує невелику матеріальну допомогу. Згідно ст. 82 ЦПК України, суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. У відповідності до Закону України «Про судовий збір» від 04.08.2011 року визначено правові засади справляння судового збору, платників, об»єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору. При цьому, Закон України «Про судовий збір» не містить пільг та виключень щодо сплати судового збору для осіб, що перебувають у відпустці по догляду за дитиною. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач з 13.09.2014 року неодноразово здійснювала подорожі за кордон, отримувала цінні подарунки та придбавала нерухомість. Таким чином, враховуючи обґрунтування позову та позовні вимоги, предмет спору, суд не знаходить підстав для задоволення заяви [PERSON] про відстрочення оплати обов'язкового судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 21 жовтня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 765. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з постійними сварками та втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 28 квітня 2012 року Виконавчим комітетом Новодачинської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 1. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у звязку з постійними сварками та втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сімя розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сімї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні зясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобовязаний утверджувати в сімї повагу до матері. Дружина зобовязана утверджувати в сімї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сімї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого звязку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 2010 року. Сумісне життя з [PERSON] не склалося, подружжя перестало розуміти один одного, мають різні погляди на життя та втратили взаємоповагу, не проживають разом тривалий час. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 23 вересня 2010 року у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 273. У судове засідання позивачка не зявилася. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, проти позову не заперечував. При розгляді справи судом встановлено, що 23 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у виконавчому комітеті Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 273. Сторони по справі спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин вони не підтримують, не проживають разом тривалий час. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. При розгляді справ суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе, тому шлюб між ними може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що з 28 лютого 2015 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Спільне життя у них не склалось через те, що під час спільного проживання відповідач вчиняв сварки, неодноразово застосовував до неї фізичну силу. Вони втратили взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на шлюб та сім'ю, ведення спільного господарства. З 12 вересня 2016 року відносини між ними припинені, шлюб існує формально, примирення неможливе. У судове засідання сторони не з'явилися, позивачка у позовній заяві просить слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач на адресу суду спрямував заяву, в якій просить проводити розгляд справу за його відсутності, позов визнав (а. с. 12). Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 23 лютого 2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом і після уточнення позовних вимог прохала встановити факт звільнення її з роботи в ФОП «[PERSON]» з червня 2012 року. Позовні вимоги мотивувала тим, що вона до червня 2012 року, після виходу на пенсію, тимчасово працювала у ФОП «[PERSON]» та звільнилася з роботи і в подальшому ніде не працювала і перебуває на пенсії. В Кременчуцькому об'єднаному управлінні пенсійного Фонду України в Полтавській області вона перебуває на обліку, як працюючий пенсіонер, тому отримує лише 85% пенсії. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі, посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник Кременчуцького об'єднаного управління Пенсійного фонду України в судове засідання не з'явився і звернувся до суду із заявою в якій прохав справу розглянути без його участі, не заперечує задоволенню позову в частині встановлення факту звільнення з роботи. Представник ФОП «[PERSON]» також в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи його повідомлено належним чином. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до ЦПК в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і що до яких у сторін виникає спір. Згідно ст. 21 КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою,за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою. Трудовий договір може бути таким,що укладається на час виконання певної роботи - п.3 ст.23 КЗпП України. Відповідно до п.2 ст.36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є закінчення строку (пункти 2 і 3 статті 23). Судом встановлено, що відповідно довідки ОК-5 наданої Кременчуцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України [PERSON] з березня по травень 2012 року працювала у ФОП «[PERSON]». Даний факт підтвердили в суді свідки [PERSON] та [PERSON] Кременчуцьким об'єднаним управлінням Пенсійного фонду України відмовлено [PERSON] від зняття її з обліку як працюючого пенсіонера. Суд приймає до уваги, що відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 16 ЗУ «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа зобов'язана, повідомляти територіальні органи Пенсійного фонду про зміну даних, що вноситься до її персональної облікової картки в системі персоніфікованого обліку та Державному реєстрі загальнообов'язкового державного соціального страхування, виїзд за межі держави та про обставини, що спричиняють зміну статусу застрахованої особи, протягом десяти днів з моменту їх виникнення. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з дійсною заявою, в якій зазначила, що у звязку із досягненням пенсійного віку вона отримала право на призначення пенсії та звернувся до Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області, але їй було відмовлено у прийнятті документів, оскільки виникли сумніви у приналежності саме її трудової книжки, так як при заповненні трудової книжки від 15.04.1978 року працівниками Сватівської районної машинно-обчислювальної станції на титульній сторінці трудової книжки її дошлюбне прізвище (на російській мові) Ялынич заповнено з виправленнями. Просила встановити факт приналежності саме її вищевказаної трудової книжки, оскільки встановлення даного факту їй необхідно для призначення пенсії. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, вимоги заяви підтримала у повному обсязі. Заінтересована особа Управління Пенсійного фонду України в Сватівському районі Луганської області, в судове засідання уповноваженого представника не направили, надали заяву про розгляд справи без участі представника управління. Суд, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, вважає вимоги заяви обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження 1ІІ-ЯР № 685847 від 05.01.1959 року, прізвище заявника на (російській мові )«Ялынич». (а.с. 9). Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серії І-ВЛ № 241229, яке повторно видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції у Луганській області 08.09.2016 року, громадянин України [PERSON], [INFO] та громадянка України [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 01.07.1978 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 83, прізвище після реєстрації шлюбу: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON] (а.с.10).\~ Трудова книжка від 15.04.1978 року видана на імя ( на російській мові) «[PERSON], [INFO]», в подальшому дошлюбне прізвище «Ялинич» було виправлено на «Буряк», про що зроблено відмітку в трудовій книжці. Згідно архівної довідки від 08.09.2016 року №06-06/525 КУ Нижньодуванської селищної ради «Трудовий архів територіальних громад Сватівського району» документи по «Сватовскому РИВС» на зберігання до трудового архіву не надходили. (а.с. 11). З урахуванням наведеного, оцінюючи всі зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що вищезазначені трудова книжка та архівні довідки належать заявнику, а різниця у викладені його ім'я обумовлена допущеною помилкою при заповненні трудової книжки.

Outcome: approved