Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-10 00:00:00

У вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 24.02.2012 року відповідач [PERSON] отримав кредит у розмірі 3500 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту накартковий рахунокзі сплатою відсотків за користування кредитомта погодився із тим, що банк має право у будь який час збільшити чи зменшити кредитний ліміт. У зв'язку з порушеннями зобовязань за кредитним договором, відповідач станом на 21.06.2018 року має заборгованість у сумі 12541 грн. 57 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 3763 грн. 56 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1564 грн. 60 коп., пені в сумі 6140 грн., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 573 грн. 41 коп. Позивач просить стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1762 грн. Ухвалою від 20.09.2018 року відкрито спрощене позовне провадження у цивільній справі за даним позовом з викликом сторін у судове засідання. Представник позивача в судове засідання не прибув, до суду подано заяву про розгляд справи у його відсутності, просить позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином. Через канцелярію суду надав заяву про часткове визнання позовних вимог, а саме про визнання позову в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентів, клопотання про зменшення суми пені до розміру тіла кредиту та просив відмовити в задоволенні позовних вимог в частині стягнення штрафів. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідача на підставі матеріалів, які містяться у справі. У звязку з неявкою у судове засідання сторін на підставі ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За змістом ст.3,6,627\~ЦК України в Україні діє принцип свободи договору, відповідно до якого сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ст.629\~ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.\~526\~ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст.\~530\~ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст.\~610\~ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Згідно ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення цього кодексу, що регулюють договір позики. Так, згідно з ст.1049\~ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Суд встановив, що 24.02.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, який є договором приєднання і складається із Анкети-заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Відповідно до умов кредитного договору банк надав, а відповідач отримавпочатковий кредитний ліміт у розмірі 300 грн. на платіжну картку із базовою процентною ставкою по кредиту у розмірі 30,0% річних (2,5% у місяць), з 01.09.2014 року - 34,8 % річних (2,9% у місяць), а з 01.04.2015 року на 43,2% річних(3,6% у місяць)на залишок заборгованості та погодився із тим, що банк має право у будь який час збільшити чи зменшити кредитний ліміт. Відповідач, підписавши Анкету-заяву, прийняв на себе зобовязанняза вказаним кредитним договором здійснювати погашення кредитуобовязковими щомісячними платежами в розмірі 7% від заборгованості (але не менше 50 грн. та не більше залишку заборгованості), з 01.04.2014 року - 5% від заборгованості (але не менше 100 грн. та не більше залишку заборгованості), сплачувати пеню за прострочення сплати кредиту в розмірі 0,24% від суми загальної заборгованості (нараховується за кожен день прострочення кредиту)+100 грн. щоразу, коли виникає прострочення за кредитом або процентами на суму від 100 грн. другий місяць поспіль і більше, та штраф в розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Згідно розрахунку, наданого позивачем, заборгованість відповідача перед банком за вищевказаним кредитним договором станом 21.06.2018 року становить 12541 грн. 57 коп., яка складається з: заборгованості по тілу кредиту в сумі 3763 грн. 56 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1564 грн. 60 коп., пені в сумі 6140 грн. 00 коп., штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн., штрафу (процентна складова) в сумі 573 грн. 41 коп. Зясувавши обставини справи, оцінивши надані докази, суд вважає встановленим та доведеним, що сторони, діючи вільно, на власний розсуд, уклали кредитний договір. При цьому, суд враховує, що правомірність укладеного між сторонами кредитного договору як правочину ким-небудь із сторін не оспорена, тому він є чинним і обовязковим для виконання. Банк надав відповідачу кредитні кошти, які останній повинен був повертати шляхом внесення щомісячних платежів. Однак, як встановлено судом, відповідач порушив умови укладеного кредитного договору, оскільки належним чином не виконував свого зобовязання щодо сплати в рахунок повернення кредиту щомісячних платежів, у звязку з чим утворилась заборгованість, стягнення якої позивач має право вимагати в судовому порядку. Розмір заборгованості за кредитним договором в частині заборгованості по тілу кредиту та процентами за користування кредитними коштами підтверджується розрахунком, наданим позивачем, який є повним, чітким, узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачемвизнається, тому суд вважає його належним та допустимим доказом і бере за основу при винесенні цього рішення. На підставі вищевикладеного, позов в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту в сумі 3763 грн. 56 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом в сумі 1564 грн. 60 коп., слід задовольнити. Що стосується позовних вимог про стягнення пені в сумі 6140 грн.., то суд також враховує, що її розрахунок підтверджується позивачем належним чином, є повним та узгоджується з умовами кредитного договору, відповідачемне спростовується, тому суд вважає його належним та допустимим доказом. При цьому, у відповідності до ч. 3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини по справі, положення ст.3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ст.10, ч.5 ст.12 ЦПК України щодо обовязку суду керуватися принципом верховенства права та сприяти учасникам судового процесу у реалізації ними прав, враховуючи, що розмір пені значно перевищує розмір складових заборгованості, бездіяльність самого позивача протягом тривалого строку свідчить про те, що він не вживав заходів щодо стягнення сум заборгованості, сприяючи збільшенню штрафних санкцій за зобовязаннями,

Outcome: partial