Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовом, у якому просить встановити факт родинних відносин між ним та його матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , та визнати за ним право на земельну частку (пай) площею 2,35 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» с. Борисів Ізяславського району Хмельницької областів порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті залишилась спадщина, до складу якої входить право на отримання земельної частки (паю) площею 2,35 в умовних кадастрових гектарах у землях колишнього колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся» с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області. [PERSON] за життя сертифікат на право на земельну частку (пай) не отримувала у зв`язку зі смертю, однак була внесена до списку громадян - членів КСП «Полісся», який є додатком № 1 до Державного акту на право колективної власності на землю серії ХМ № 27 від 17 листопада 1995 року. Відповідно до Указу Президента України № 720/95 від 08 серпня 1995 року «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» [PERSON] мала право на земельну частку пай у КСП «Полісся» с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області, тому [PERSON] з метою оформлення спадкового майна звернувся з вказаним позовом до суду. Крім того, позивач просить встановити факт родинних відносин між ним та матір`ю [PERSON] , яка померла [INFO] , зазначає, що у виданому повторно на його ім`я свідоцтві про народження дата його народження помилково зазначена « [INFO] » замість правильної дати, яка вказана у паспорті « [INFO] ». Ухвалою судді від 18 березня 2021 року прийнято позову заяву [PERSON] до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче судове засідання у даній справі. Справу вирішено розглядати за правилами загального позовного провадження. Ухвалами суду від 14 та 28 квітня 2021 року задоволено клопотання представника позивача про проведення судового засідання в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою комплексу технічних засобів та програмного забезпечення «EASYCON». Ухвалою суду від 16 квітня 2021 року задоволено клопотання позивача та його представника адвоката Каруна В. П. про витребування доказів. Ухвалою суду від 13 травня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено дану справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Карун В. П. у судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, вказаних у позові та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області Мартинюк В. Г. у судове засідання не з`явився, надав суду письмові клопотання, у яких просив справу розглянути без його участі, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, перевіривши письмові матеріали справи, допитавши свідків, приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Так, згідно п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до свідоцтва про смерть, повторно виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Ізяславського районного управління юстиції 19 грудня 2003 року, встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Згідно з свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим Борисівською сільською радою у лютому 1950 року, [PERSON] являється матір`ю позивача. Відповідно до даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ізяславським РВ УМВС України в Хмельницькій області 06 вересня 2002 року, датою народження позивача значиться [INFO] . Водночас, датою народження [PERSON] у вищевказаному свідоцтві про народження вказано [INFO] , що в свою чергу не дає можливості [PERSON] у встановленому законом порядку оформити спадщину після смерті матері [PERSON] , оскільки через зазначені розбіжності він не може підтвердити родинні відносини з нею. Те, що [PERSON] являлася матір`ю [PERSON] , також підтвердили допитані в судовому засіданні в якості свідків жителі с. Борисів [PERSON] та [PERSON] . Суд вважає, що у матеріалах справи достатньо належних та допустимих доказів на підтвердження того факту, що [PERSON] , яка померла [INFO] , дійсно являлася рідною матір`ю [PERSON] . Факт, про встановлення якого просить позивач, має для нього юридичне значення, оскільки надає право на спадкування за законом, що передбачено ЦК України. Тому його позов у цій частині підлягає до задоволення. У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР 1963 року. Відповідно до ст. 524 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. За змістом ст.ст. 529, 548 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з ст. 549 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. За змістом довідки Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 05 лютого 2021 року № 02-20/1/100 після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та постійно проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] , фактично в управління спадковим майном вступив її син [PERSON] , який взяв спадкове майно під свою охорону і на день смерті проживав і був зареєстрований з матір`ю. Також у відповідності до повідомлення завідувача Ізяславської державної нотаріальної контори Хмельницької області Ефендієвої А. П. від 22 квітня 2021 року № 394/01-16 та копії спадкової справи, наданої завідувачем Хмельницьким обласним державним нотаріальним архівом Вальчук І. І., вбачається, що в Ізяславській державній нотаріальній конторі було заведено спадкову справу за № 181/2004 р. після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємця першої черги за законом - сина спадкодавиці [PERSON] 22 березня 2004 року останньому видано свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок з надвірними будівлями, належний померлій. Інших заяв не надходило. З даних архівної довідки архівного відділу Шепетівської районної державної адміністрації Хмельницької області від 05 травня 2021 року № 87/06-14 убачається, що в 1992 році згідно рішення загальних зборів колгоспників колгосп «Полісся» с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області реорганізовано в колективне сільськогосподарське підприємство «Полісся» с. Борисів (протокол від 29 вересня 1992 року № 2). У 2000 році згідно рішення загальних зборів членів КСП «Полісся» підприємство було реорганізовано в сільськогосподарський кооператив «Полісся» с. Борисів (протокол від 24 лютого 2000 року № 2). За рішенням зборів засновників 07 березня 2000 року було створено сільськогосподарське товариство з обмеженою відповідальністю «Вікторія» с. Борисів. У реєстраційній справі скасованих юридичних осіб управління економіки Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області є відомості про те, що правонаступником боргових зобов`язань КСП «Полісся» с. Борисів є ТОВ «Полісся» с. Борисів, правонаступником боргових і майнових зобов`язань є с/г кооператив «Полісся» с. Борисів. Також судом встановлено, що колективному сільськогосподарському підприємству «Полісся» с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області 17 листопада 1995 року видано Державний акт на право колективної власності на землю серії ХМ № 27 площею 2345,9 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. [PERSON] зазначена у списку громадян - членів колективного сільськогосподарського підприємства «Полісся», що додавався до вказаного Державного акта на право колективної власності на землю серії ХМ № 27 від 17 листопада 1995 року, за № 640. Ця обставина також підтверджується довідкою виконавчого комітету Плужненської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 05 лютого 2021 року за № 02-20/1/101. У той же час, [PERSON] за життя не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай) із земель КСП «Полісся», що підтверджується відомостями, наданими Відділом в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області за вих. № 97-22-0.25-201/161-21 від 02 березня 2021 року. Відповідно до розпорядження Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області від 25 квітня 2000 року № 64/2000-р затверджено розмір земельної частки (паю) по КСП «Полісся» с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області площею 2,35 в умовних кадастрових гектарах. Згідно з ч. 2 ст. 23 ЗК України 1990 року, чинного на час існування спірних правовідносин, визначено, що державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Згідно роз`яснень, викладених в п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що засвідчує таке право є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин ЗК України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. Як роз`яснено у пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства (далі - КСП), включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Невнесення до зазначеного вище списку особи, яка була членом КСП на час передачі у колективну власність землі, не може позбавити її права на земельну частку. Отже, член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта. В абзаці десятому пункту 9 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 Конституційний Суд України наголошував, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Частиною другою статті 14 Конституції України визначено, що право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Таким чином, суд вважає, що [PERSON] за життя набула право на земельну частку (пай) у землях КСП «Полісся» с. Борисів Ізяславського району Хмельницької області, оскільки вона перебувала в членах колективного сільськогосподарського підприємства на час паювання землі, отримання державного акта на право колективної власності на землю, і була включена до списку осіб, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв шляхом вступу в фактичне управління спадковим майном її син [PERSON] , який є позивачем по справі. Тому, враховуючи те, що [PERSON] являється спадкоємцем за законом першої черги після смерті [PERSON] , прийняв спадщину в установленому законом порядку, суд вважає, що з метою захисту його прав слід визнати за ним право на земельну частку (пай), яка належала матері та була ним успадкована. Отже, позов підлягає до задоволення у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved