Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-20 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до Червонопартизанської сільської ради Носівського району про визначення йому додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], яка померла 25 березня 2005 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що йому не було відомо про наявність заповіту матері лише 21 січня 2016 року, а також на те, що єдиним спадкоємцем, який прийняв спадщину після смерті матері був його брат [PERSON], котрий проживав разом з матірю, але він помер 14 грудня 2015 року і, відповідно, позивач не міг прийняти спадщину без письмової згоди спадкоємця, який прийняв спадщину, що на думку позивача і непереборною обставиною, яка перешкодила прийняттю спадщини. Рішенням Носівського районного суду Чернігівської області від 19 травня 2016 року у позові відмовлено за його недоведеністю. В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення місцевого суду і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог. На думку позивача, рішення суду першої інстанції є незаконним і несправедливим у звязку з тм, що суд не дослідив обставини, на які посилався позивач в обґрунтування своїх вимог, та не взяв до уваги різницю у процедурі прийняття спадщини за законом і за заповітом. Також позивач посилається на те, що він фактично вступив в управління і володіння частиною спадкового майна. У судовому засіданні позивач підтримав апеляційну скаргу. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Сільська рада подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника і згоду з рішенням суду першої інстанції. Вислухавши доповідь судді, пояснення позивача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові, але з інших підстав. З матеріалів справи, зокрема копії заповіту [PERSON], який посвідчено секретарем виконкому Червонопартизанської сільської ради 16 березня 1998 року, встановлено, що спадкодавець вчинила заповіт на користь семи осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] На час розгляду справи [PERSON] і [PERSON] померли. З пояснень позивача, у тому числі письмових (а.с. 29-31), вбачається, що [PERSON] прийняв спадщину після смерті матері відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України, а після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син [PERSON] Згідно з ч.2 ст. 1268 ЦК України прийняття спадщини з умовою чи із застереженням не допускається. Територіальна громада в особі органу місцевого самоврядування є належним відповідачем у справах про визначення додаткового строку для прийняття спадщини лише за відсутності інших спадкоємців. Отже, у цій справі сільська рада є неналежним відповідачем, а тому рішення підлягає скасуванню, позов не може бути задоволений як такий, що заявлений до неналежного відповідача. Підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини, заявлені позивачем, підлягають перевірці при розгляді позову до належних відповідачів з врахуванням вимог ЦК України, які регулюють правовідносини щодо прийняття спадщини, яка відкрилась після 01 січня 2004 року.

Outcome: partial