Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-17 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що перебуває в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 09 вересня 2000 року у виконкомі Щербинівської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 16. Під час шлюбу [INFO] у сторін народився син - [PERSON]. Вказує, що спільне життя сторін не склалося, у зв'язку з різними поглядами на життя, тому з травня 2017 року шлюбні стосунки між ними припинено, спільне господарство не ведеться. Зазначає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, неухильно наполягає на задоволенні позовних вимог. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутністю, наполягала на розірванні шлюбу між нею та відповідачем. Зазначила, що після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання також не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутністю, вказав, що заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Відповідно до ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідив матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у шлюбі зареєстрованому 09 вересня 2000 року у виконкомі Щербинівської селищної ради м. Дзержинська Донецької області, за актовим записом № 16. Під час шлюбу [INFO] у сторін народився син - [PERSON]. На даний момент подружжя припинило шлюбні відносини, не підтримує їх, збереження шлюбу та примирення сторін неможливе. Згідно зі ст.24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного Кодексу України (далі за текстом СК України) позов про розірвання шлюбу може бути поданим одним з подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, що позивач після розірвання шлюбу просить залишити прізвище «[PERSON]» . Крім того, відповідно до вимог ч.1 ст. 82 ЦПК України об ставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо до стовірно сті цих об ставин або добровільно сті їх визнання. Об ставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх пред ставників. Встановив, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду з позовом було сплачено судовий збір в розмірі 704,86 грн.(а.с.2), тому суд вважає необхідним стягнути на користь позивача вказану суму судового збору з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved