Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-21 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису від 01 листопада 2017 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 115\~874 грн. 32 коп. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказує, що даний виконавчий напис був вчинений без дотримання вимог чинного законодавства, оскільки розмір заборгованості не відповідав дійсному, а також не був безспірним. Крім того, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня вимоги минуло не більше трьох років. У даному випадку строк, за який провадиться стягнення становить 3699 днів, а саме з 16.07.2007 року по 31.08.2017 року, що є, на думку позивача, порушенням норм чинного законодавства України. Позивачка у судове засідання не зявилася, але від неї надійшла заява про розгляд справи за її відмітності, позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, просила задовольнити позовні вимоги. Представник позивача адвокат [PERSON] у судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник відповідача - АТ КБ «Приватбанк» - у судове засідання не зявився, надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги не визнає в повному обсязі. Позивач 16.07.2007 уклав з банком договір, який має змішаний характер, містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Договір укладений у формі приєднання. Укладання договору саме в такій формі передбачено ст.634 ЦК України. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. 03.10.2017 року відповідач надіслав позивачу письмову вимогу від 06.10.2017 року про усунення порушень за кредитним договором від 16.07.2007, в якій було зазначено, якщо порушення не будуть усунені, банк почне примусове стягнення заборгованості. Витрати за вчинення виконавчого напису, сума виконавчого збору, витрати на проведення експертної оцінки, авансування виконавчих дій і суми комісійної винагороди підприємства, що буде здійснювати реалізацію заставленого майна на публічних торгах будуть покладені на позивача. Позивачу наданий пятиденний строк на усунення порушень договору від 16.07.2007 року. Облік строку починається з дня відправлення вимоги - 03.10.2017 року. Доказів того, що заборгованість, зазначена у виконавчому написі, є спірною позивач суду не надає. Нотаріусу надавалася виписка-розрахунок, яка містить розрахунок боргу за кожний період із зазначенням: суми кредиту, яка списана позивачем з рахунку; суми платежу позивача за кожний період; черговості розподілу коштів, що надійшли від позивача на сплату кредиту, процентів, неустойки; розмір процентів, які нараховані за кожний місяць та сума неустойки за кожний місяць. Щодо порушення трирічного строку вчинення виконавчого напису, представник відповідача пояснив, що грошове зобов'язання позивач припинив сплачувати з березня 2015 року, тобто початком перебігу трирічного строку позовної давності в даному випадку є 06.03.2015 року, коли позивач не сплатив свій черговий платіж. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих причин, але надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності на підставі наявних матеріалів справи, а також надав копії документів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №18329 від 01.11.2017 року. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи та всебічно проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним у справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, обєктивному та всебічному зясуванні обставин справи, дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до положень ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлені наступні обставини: 16.07.2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договір № б/н. 01.11.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] був вчинений виконавчий напис про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» суми заборгованості за кредитним договором б/н від 16.07.2007 року за період з 16.07.2007 року по 31.08.2017 року у розмірі 115874 грн. 32 коп. у тому числі: заборгованість за тілом кредиту 8143 грн. 84 коп.; заборгованість за відсотками 98736 грн. 46 коп.; заборгованість за пенею та комісією 3000 грн. 00 коп.; заборгованість по штрафам (фіксована частина) 500 грн.; заборгованість по штрафам (відсоток від суми заборгованості) 5494 грн. 02 коп. Витрати за вчинення виконавчого напису у сумі 1800 грн. 00 коп. /а.с.11/. На підставі вказаного виконавчого напису заступником начальника Мелітопольського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Запорізькій області 16.01.2018 року винесено постанову ВП № 55537511 про відкриття виконавчого провадження /а.с.10/. Оцінюючи доводи позивача на підтвердження своїх позовних вимог, а також заперечення представника відповідача, суд виходить з наступного. Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Статтями 87,88 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Таким чином, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом, перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється КМУ (ст.18 ЦК України,ст.87 Закону України «Про нотаріат»). Згідно положень глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, що затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 року, виконавчий напис може бути вчинений на кредитному договорі, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. Отже, безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999р, а тому при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному переліку. Таким чином, за змістом п.1 вказаного Переліку, а також Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, та ст.ст. 87 та 88ЗУ «Про нотаріат» заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені наведеним вище Переліком документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів та підтверджують безспірність заборгованості. При цьому, дії нотаріуса при вчиненні виконавчого напису мають бути спрямовані на перевірку безспірності заборгованості. Враховуючи, що за своєю суттю виконавчий напис є розпорядженням нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов'язання боржника, тобто в основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника, тому вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов'язань боржника. На адресу суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було надіслано копії документів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис №18329 від 01.11.2017 року. Аналізуючи надані нотаріусом копії вказаних документів, суд приходить до висновку, що стягувачем для вчинення виконавчого напису були надані всі документи, зазначені в п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У відповідності до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому суд враховує, що позивачем не надано жодного доказу або власного розрахунку, який би спростував безспірність заборгованості, що є її процесуальним обов'язком. Доказів того, що на момент вчинення виконавчого напису позивач ставила під сумнів безспірність вимог ПАТ «Приватбанк» останньою не надано. Позивачкою не надано жодних доказів про направлення нею будь-яких заперечень з приводу правомірності чи неправомірності розрахунку боргових зобовязань щодо штрафу, пені чи інших платежів, доказів оскарження кредитного договору, а тому її посилання на те, що заборгованість є спірною, суд вважає необґрунтованими та безпідставними. Посилання позивачки в обґрунтування своїх вимог на те, що нотаріусом було допущено порушення Порядку вчинення нотаріальних дій, а саме виконавчий напис вчинений з пропуском встановленого трирічного строку, суд вважає безпідставними, виходячи з наступного. Відповідно до п.3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Згідно ч.1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до вимог ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Згідно зі статтею 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частиною другою статті 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч.5ст. 261 ЦК України перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Відповідно до ч.1, ч.3ст. 264 ЦК України строк позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново, час, що минув до переривання, до нового строку не зараховується. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно копії розрахунку заборгованості боржника, доданою до матеріалів справи, позивачка періодично сплачувала заборгованість за договором від 16.07.2007 року, але з 06.03.2015 року перестала сплачувати грошові кошти в рахунок погашення заборгованості. Останній платіж, згідно вказаного розрахунку, здійснений саме 06.03.2015 року. Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає посилання позивачки та її представника на те, що з моменту виникнення права вимоги минуло більше трьох років безпідставними, оскільки право вимоги виникло у банку після 06.03.2015 року, а виконавчий напис вчинено 01.11.2017 року, тому банком не було пропущено строк позовної давності, а нотаріусом при вчиненні виконавчого напису не було допущено порушення Порядку вчинення нотаріальних дій. У відповідності до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказів того, що банком пропущено строк позовної давності, зокрема, підтвердження того, коли саме був здійснений останній платіж за договором, позивачкою не надано. Таким чином, на підставі вищезазначеного, судом встановлено, що при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] були дотримані вимоги ЦК України, Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. Встановивши, що банком нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості, наявність доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень, а також те, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, суд приходить до висновку про необґрунтованість та безпідставність позовних вимог [PERSON], а відтак відсутні правові підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed