Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» звернулось до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за договором №60200048618 від 21.08.2019 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше у розмірі 15 668,45 грн., яка складається з наступного: суми заборгованості за основним зобов`язанням (з оплати вартості отриманого товару) у розмірі 9 469 грн. 86 коп. та штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 договору у розмірі 6 198 грн. 59 коп., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2102 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.08.2019 між ФОП [PERSON] та [PERSON] було в електронній формі укладено договір № 60200048618 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше (далі - Договір). Відповідачу було передано в оренду на умовах лізингу «Ноутбук Apple MacBook Pro 15» Retina (ME293) 2013 i72 ГГц|8ГБ|SSD 256 (Intel Core i7|16384Mb|512Gb| NVIDIA GeForce GT 750M|15/4) встановленою вартістю 27 545,88 грн., у договорі адресою експлуатації товару визначено [ADDRESS] . Відповідачем в якості оплати товару було сплачено 21.08.2019 суму у розмірі 4 590,98 грн. Станом на 03.07.2020 року відповідач не виконав прийнятих на себе зобов`язань щодо своєчасної, повної та належної плати вартості отриманого товару, в зв`язку із чим має заборгованість у розмірі 15 668,45 грн., яка складається з суми заборгованості за основним зобов`язанням з оплати вартості отриманого товару у розмірі 9 469,86 грн. та штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 договору у розмірі 6 198,59 грн. Вказані суми представник позивача на підставі п. 8.1 Договору просив стягнути з відповідача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп», а також просив стягнути суму сплаченого судового збору у розмірі 2102,00 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, у позовній заяві просив розгляд справи здійснювати за відсутності представника позивача, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відзиву на позов відповідач не подавав, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи у судове засідання двічі не з`явився, причини неявки суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи не подавав. Ухвалою суду від 15.07.2020 справу прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, призначено судове засідання на 05.08.2020, яке було відкладено на 16.09.2020 через першу неяку у судове засідання відповідача. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причини, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні в ній докази у сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 21.08.2019 між ФОП [PERSON] (Постачальник) та [PERSON] (Клієнт) було укладено договір № 60200048618 про отримання товарів в системі ПлатиПізніше з використанням електроного підпису. Розрахункова загальна сума платежів складає 27 545,88 грн., вид договору: прямий лізинг, процесинг-центр: ТОВ «ФК «ФАНГАРАНТ ГРУП», перехід права власності на товари до Клієнта: виплата всіх зобов`язань за договором (а.с. 6). Згідно п. 8.1. Договору, Клієнт отримує товари (послуги) у Постачальника на умовах цього Договору та згідно обраного Клієнтом пакету фінансування, а постачальник забезпечує надання товарів (посуг) Клієнту. В момент підписання цього Договору всі існуючі і майбутні права Постачальника за цим Договором відступаються на користь Процесинг-центра. Відповідно до п. 9.1. Договору, якщо за умовами Пакету фінансування не вказано інше, надання Клієнту товарів (послуг) відбувається в момент підписання цього Договору Клієнтом та Постачальником. Підпис Клієнта на цьому Договорі та/або накладній (акт) свідчить про отримання товарів (послуг) в належній якості, кількості та комплектації. Як вбачається з п. 13.7. Договору, Клієнт ознайомився з Правилами отримання товарів (послуг) в системі ПлатиПізніше в редакції згідно Наказу № 05/02-18 від 05.02.2018 (а.с. 7-13), зміст Правил є зрозумілим для Клієнта, і він погоджується їх дотримуватись та виконувати. Відповідно до копії договору № 2018071906 про участь постачальника в системі плати пізніше (факторингу) від 19.07.2018, між Постачальником ФОП [PERSON] та ТОВ «Фінансова компанія «Фангарант Груп» було укладено договір про участь постачальника в системі ПлатиПізніше (факторингу). Згідно п.п. 1.1., 1.3. договору № 2018071906 про участь постачальника в системі плати пізніше (факторингу), Постачальник постачає товари клієнтам (надає послуги) та відступає Процесинг-центру права вимоги платежів та право власності на товари в якості забезпечення грошових вимог за Договорами з Клієнтами, а Процесинг-центр здійснює факторингове фінансування відступлених Постачальником Процесинг-центру прав разом з усіма правами вимоги до клієнтів, що випливають з умов на яких було здійснено постачання клієнтам товарів та надання послуг. Сторони домовляються при цьому діяти відповідно до Правил участі постачальника в системі ПлатиПізніше, які затверджуються Процесинг-центром та є невід`ємною частиною цього Договору. Права вимоги до клієнта, що випливають з умов на яких було здійснено постачання клієнтам товарів (послуг) та право власності на поставлені клієнтам товари відступаються Постачальником на користь Процесинг-центра в момент підписання відповідного Договору з Клієнтом. Відповідно до розрахунку суми заборгованості згідно договору № 60200048618 від 21.08.2019 станом на 03.07.2020 заборгованість складає 15 668,45 грн., з яких: місячний платіж - 9 469,86 грн., неустойка - 6 198,59 грн. В той же час, станом на дату розгляду даної цивільної справи докази виконання відповідачем вимоги позивача відсутні. Відповідно до ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 3 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Частиною 6 ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» передбачено, що відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Відповідно до положень ст.ст. 509, 526, 530 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію, у тому числі сплатити гроші, а кредитор має право вимагати від боржника виконання обов`язку. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно з приписами ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до приписів ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку (ст. 207 ЦК України). Положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов`язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов`язання забезпечується, зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в Законі або договорі. За змістом ст. ст. 610, 611, 612, 623, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, у тому числі і відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). В той же час, відповідно до змісту ст.ст. 1077, 1078 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Так судом було встановлено, що відповідач своє зобов`язання щодо сплати платежів, передбачених Пакетом фінансування та договором своєчасно та у повному обсязі не виконав, відтак має заборгованість у розмірі 15 668,45 грн., яка складається з наступного: суми заборгованості за основним зобов`язанням (з оплати вартості отриманого товару) у розмірі 9 469,86 грн. та штрафних санкцій, нарахованих відповідно до положень п. 12.2-12.3 договору у розмірі 6 198,59 грн., яку станом на дату розгляду справи не сплатив. Згідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги, що відповідач в порушення умов договору свої зобов`язання щодо своєчасної, повної та належної оплати товару не виконав, відтак у позивача виникло право стягнення заборгованості у примусовому порядку, суд вважає, що звернення позивача з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором обґрунтоване, та таке, що відповідає характеру та змісту цивільно-правових відносин, а позов є таким, що підлягає задоволенню повністю. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2 102,00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду. На підставі викладеного та

Outcome: approved