Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до прокуратури Одеської області, Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом звільнення майна з-під арешту. на обґрунтування позову вказав, що він на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 13 квітня 2006 року на праві приватної власності володіє автомобілем марки MERCEDES-BENZ модель 260Е реєстраційний номер [NUMBER]. При зверненні у 2014 році до Управління ДАІ ГУ МВС України в Полтавській області позивачу було повідомлено, що його автомобіль перебуває під арештом, а саме: накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій постановою слідчого прокуратури Одеської області Киричок О.Г. № 06/-5603-07 від 15.10.2017 року. 07 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до департаменту ДАІ Національної поліції України з проханням зняти арешт з автомобіля та 30.06.2016 року отримав відповідь про необхідність звернення до суду з цього питання. Накладений арешт на автомобіль позивача перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Виходячи з цього позивач просить усунути перешкоди у праві власності та зняти арешт з автомобіля. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Представник прокуратури Одеської області заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову. Представник Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області у судове засідання не з'явився, просив суд розглядати справу без його участі. Вислухавши учасників процесу, дослідивши докази по справі суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель 260Е реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 13 квітня 2006 року. У 2014 року [PERSON] стало відомо, що на даний автомобіль на підставі постанови слідчого прокуратури Одеської області № 06/-5603-07 від 15.10.2017 року накладено арешт, а саме: накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій. Відповідно до повідомлення прокуратури одеської області від 31.07.2014 року кримінальну справу стосовно працівника Любашівського МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області закрито до вступу у силу діючого кримінального процесуального кодексу України та винести окрему постанову про зняття арешту з належного позивачу автомобіля у теперішній час не можливо. 07 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до департаменту ДАІ Національної поліції України з проханням зняти арешт з автомобіля та 30.06.2016 року отримав відповідь з Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області про те, що для зняття арешту з транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель 260Е реєстраційний номер [NUMBER] необхідно звернутися до суду. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, в силу ч. 1 ст. 319 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Арешт майна створює для позивача, як власника, першкоди щодо розпорядження автомобілем на власний розсуд, що порушує право власності. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач на законних підставах володіє даним автомобілем, а наявність арешту його автомобіля обмежує право власника розпорядитись цим майном, а законних підстав для збереження указаного арешту нічим не мотивоване. Доводи представника прокуратури Одеської області стосовного того, що кримінальне провадження в межах якого було накладено арешт на автомобіль закрите, а питання щодо звільнення майна з під арешту повинне вирішуватися відповідно до норм КПК України є безпідставними, оскільки вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту в порядку, передбаченому ЦПК України, а в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна. Ураховуючи вищевикладене суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved