Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-05 00:00:00

У березні 2019 р. Фірми «Т. М. М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю (далі по тексту - позивач, Фірма «Т.М.М.» ТОВ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за фактичне користування послугою з утримання підземної автостоянки в загальному розмірі 21 827,56 грн. Позов обґрунтований такими обставинами. [PERSON] відповідно до договору купівлі - продажу машиномісця від 28.12.2009 року є власником машиномісця № 107 , яке розташоване в підземному паркінгу (крита автостоянка) за адресою: [ADDRESS] , обслуговування якої здійснює Фірми «Т. М. М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю. Відповідач ухиляється від підписання договору з позивачем про надання послуг з утримання паркомісця. Розмір щомісячної плати за надання послуг за одне машиномісце з жовтня 2015 по жовтень 2016 становить 465 грн., а з листопада 2016 по вересень 2018 становить 475 грн. Відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання, у зв`язку з чим станом на 24.09.2018 виникла заборгованість в загальному розмірі 21 827,56 грн., яка складається із основного боргу в сумі 16 495 грн., інфляційної складової в сумі 2 299,19 грн., трьох відсотків річних - 704,84 грн., пені - 2328,53 грн. Ухвалою від 22.03.2019 суд відкрив провадження у справі та вирішив розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідача про розгляд справи, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини. З позовної заяви вбачається, що відповідач [PERSON] відповідно до договору купівлі - продажу машиномісця від 28.12.2009 року є власником машиномісця № 107 , яке розташоване в підземному паркінгу (крита автостоянка) за адресою: [ADDRESS] Машиномісце № 107 , яке належть відповідачу не є відокремленим, а знаходиться у підземному паркінгу на 247 машиномісць, який має місця загального користування та на утримання якого (охорона, прибирання, водопостачання, електропостачання, тощо) позивачем сплачуються кошти суб`єктам господарювання, які ці послуги надають. Витрати з утримання авто паркінгу розраховуються виходячи із фактичних витрат на утримання за попередній період та ділиться на загальну кількість машиномісць. Відповідач не підписав з позивачем договору про надання послуг з утримання паркомісця, у зв`язку з чим станом на 24.09.2018 виникла заборгованість в загальному розмірі 21 827,56 грн., яка складається із основного боргу в сумі 16 495 грн., інфляційної складової в сумі 2 299,19 грн., трьох відсотків річних - 704,84 грн., пені - 2328,53 грн. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 611, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. За приписом частини 2 статті 1050 ЦК України прострочення позичальником повернення чергової частини позики (кредиту) кореспондує праву позикодавця (кредитодавця) вимагати дострокового повернення частини позики (кредиту), що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до частини 1 статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частини 1 статті 530 цього Кодексу якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (частина 1 статті 903 ЦК України). За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції). Отже на підставі викладених позивачем аргументів і оцінки наданих ним доказів суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог Фірми «Т. М. М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю та задовольняє їх у повному обсязі. Зважаючи на результат розгляду справи, суд відповідно до положень статті 141 ЦПК України покладає на відповідача сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved