Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаною вище заявою. В обгрунтування своїх вимог послався на те, що у 2016 році він звернувся до Тульчинської державної нотаріальної контори з приводу переоформлення спадщини після смерті свого батька [PERSON] Однак оформити спадщину він не зміг у зв'язку з відсутністю свідоцтва про смерть батька, яке необхідно було надати до нотконтори. Записи про смерть його батька у погосподарській книзі №4 Михайлівської сільської ради за 2001-2005 року, відсутні, свідоцтво про смерть не видавалось. З огляду на це інакше як в судовому порядку він не може встановити факт того, що його батько [PERSON], [INFO], помер 02.01.2004 року в с. Михайлівка Тульчинського району Вінницької області, через що змушений був звернутися до суду. У судовому засіданні заявник заяву підтримав, посилаючись на обставини, викладені у ній. Зазначив, що встановлення факту родинних відносин необхідне йому для оформлення своїх спадкових прав після смерті батька. Також зазначив, що свідоцтво про смерть батька не видавалось, оскільки після його смерті не був здійснений розтин його тіла, не видавалась довідка лікаря чи судово-медичного експерта про смерть та про її причини. .Через відсутність документів неможливо було зареєструвати смерть у органах РАЦС. Також зазначив, що його батько похоронений на кладовищі Михайлівської сільської ради. Це може підтвердити його дядько, який займався похоронами батька. Просив заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Тульчинської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового розгляду був повідомлений належним чином. Від нього до суду надійшла заява з проханням розглянути справу у його відсутність. В судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що покійний [PERSON], [INFO], був його рідним братом. Він дійсно помер 02.01.2004 року. Оскільки його смерть припала на новорічні свята, та у зв'язку з вихідними тіло його брата не було доставлено до медексперта для розтину, а тому не було отриманго довідки про причини смерті, що в свою чергу не дало можливості оформити його смерть в органах РАЦС. Також зазначив, що він особисто займався похоронами брата, так як племінник [PERSON] перебував тоді в армії, і його тіло поховане на кладовищі Михайлівської сільської ради. Свідок [PERSON] суду пояснила, що покійний [PERSON] був її сватом. Також вона за його життя разом з ним працювала на фермі Михайлівської сільської ради, була у дружніх з ним відносинах. Засвідчила. що дійсно [PERSON] помер 02.01.2004 року та похоронений на території кладовища Михайлівської сільської ради Тульчинського району. Вислухавши пояснення заявника, його представника, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження серії АМ № 200840, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Тульчинського управління 22 жовтня 2003 року, судом встановлено, що [PERSON] народився 17.03.1980 року, його матірю є [PERSON], батьком - [PERSON] (а.с. 6). Згідно відповіді Тульчинського районного відділу ДРАЦС Головного ТУЮ у Вінницьій області, наданої на запит суду, встановлено, що актовий запис про смерть на [PERSON], який помер в 2004 року відсутній. Перевірка проведена з 01.01.2001 року по 01.01.2007 року (а.с. 16). З довідки, виданої Михайлівською сільською радою Тульчинського району Вінницької області 31 жовтня 2016 року № 335, судом встановлено, що на території Михайлівської сільської ради є захоронення [PERSON], [INFO], який згідно з написом на надгробній таблиці та погосподарській книзі № 4, особовий рахунок №154, помер 02 січня 2004 року. Відповідно до п.8 ч.1\~ст.256 ЦПК України\~в судовому порядку може бути встановлений факт смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року визначено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Згідно п. 1 ст. 256 ЦПК України, суд, розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України, відповідно до ст. 60 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. З аналізу досліджених в судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог, оскільки факт, який просить встановити заявник, знайшов своє підтвердження в ході судового розгляду. Зокрема, він підтверджений показами свідків, довідкою виконкому Михайлівської сільської ради Тульчинського району Вінницької області від 31.10.2016 року. Приймаючи до уваги, що встановлення даного факту необхідне заявнику для оформлення спадкових прав, з огляду на те, що в інший спосіб підтвердити даний факт він не в змозі, суд вважає можливим задовольнити його заяву. Відповідно до ч. 7 ст. 235 ЦПК України при ухваленні судом рішення у справі окремого провадження судові витрати не відшкодовуються. На підставі\~ викладеного,

Outcome: approved