Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-11 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради Покровського району Донецької області про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 13 січня 2015 року померла [PERSON], [INFO], яка останній час проживала та померла у Білицькому будинку перестарілих, розташованому на території Новоолександрівської сільської ради Покровського району Донецької області. За життя [PERSON] був складений заповіт, яким вона заповіла їй, [PERSON], належний їй сертифікат на право на земельний пай. Зазначений заповіт посвідчений державним нотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори Донецької області, за реєстром № 2003. Вказаний заповіт разом із Державним актом на право власності на земельну ділянку, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Покровського району Донецької області, виданий 20.01.2008р. на імя [PERSON] були видані їй адміністрацію будинку перестарілих після смерті [PERSON] Інших документів, зокрема, сертифіката на право на земельну частку (пай) серед переданих їй документів не було. За її заявою приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу [PERSON] була відкрита спадкова справа № 156/2016, однак постановою від 13.03.2017р. постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 228/02-32 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, так як в у заповіті не зазначені розмір земельної ділянки, територія, на якій ця земельна ділянка розташована, земля якого КСП підлягає розпайовці. Для зясування ситуації вона звернулась до Красноармійської районної державної адміністрації з проханням видати копії розпоряджень, на підставі яких [PERSON] була видана у власність земельна ділянка. З наданої їй копії розпорядження вбачається, що спадкодавцю була передана земельна ділянка як власнику сертифіката на право на земельну ділянку (пай) КСП імені Шевченка на території Новоолександрівської сільської ради розміром 14,9388 га, кадастровий номер 1422783600:06:000:0151. [PERSON] скористалась своїм правом на отримання державного акту на право приватної власності на землю на підставі Закону України «Про порядок виділення в натурі земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2016 року їй було надано додатковий строк для подачі заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. У звязку з відмовою у видачі їй нотаріусом свідоцтва про право на спадщину за заповітом вона вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності на земельну ділянку розміром 14,9388 га, розташовану на території Ноолександрівської сільської ради Покровського району, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлої 13 січня 2015 року. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позові вимоги, просили позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглянути за його відсутності. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. Судом встановлена такі обставини та відповідні ним правовідносини. 13 січня 2015 року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 6 жовтня 2016 року Новогродівським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.7). За життя [PERSON] на випадок своєї смерті зробила розпорядження, яким належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай), власником якого вона є, заповіла [PERSON]. Заповіт було посвідчено держнотаріусом Новогродівської державної нотаріальної контори [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 2003 (а.с.8). На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] вона була власником земельної ділянки площею 14,9388 га, яка розташована на території Новоолександрівської сільської ради Покровського (колишнього Красноармійського) району Донецької області, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 125164, виданого 30 січня 2008 року на підставі розпоряджень Красноармійської райдержадміністрації від 23.01.2007р. № 16, від 25.05.2007р. № 307 (а.с.11, 13-15). 7 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Добропільського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] за заявою [PERSON] була заведена спадкова справа № у реєстрі 59618257, № у нотаріуса 156/2016, після смерті 13 січня 2015 року [PERSON] (а.с.9). Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 24 листопада 2016 року [PERSON] визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини після смерті [PERSON], яка померла 13 січня 2015 року, у три місяці з дня набрання рішенням законної сили (а.с.12). Постановою приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу [PERSON] про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 13.03.2017р. № 228/02-31 у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 14,9388 га, кадастровий номер 1422783600:06:000:0151, яку надано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради, [PERSON] відмовлено у звязку з тим, що заповіт спадкодавця складений на сертифікат на право на земельну ділянку (пай), без зазначення будь-яких реквізитів земельного паю або земельної ділянки (не зазначено розмір умовних гектарів, місце розташування землі, землі якого КСП підлягали розпаюванню). У звязку з тим, що нотаріусу для оформлення спадщини надано Державний акт на право власності на земельну ділянку розміром 14,9388 га, виданий 30 січня 2008 року Красноармійською райдержадміністрацією Донецької області на імя спадкодавця [PERSON], - у нотаріуса відсутня можливість правильно тлумачити зміст заповіту та ідентифікації спадкового майна (а.с.32). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Добропільського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] від 18.04.217р. № 303/02-14 спадкова справа після померлої [PERSON], 1924р.н., відкрита нею 7 жовтня 2016 року (спадкова справа № 156/2016) за заявою [PERSON], 1967р.н., про прийняття спадщини. Свідоцтва про право на спадщину не видавались. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину, немає (а.с.57-60). Під спадкуванням ст.1216 ЦК України визначає перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Як зазначено у ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч.1 ст.1221 ЦК України передбачено, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Положеннями ст.1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті (ст.1233 ЦК України). Організаційні та правові засади виділення власникам земельних часток (паїв) земельних ділянок у натурі (на місцевості) із земель, що належали колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам на праві колективної власності, а також порядок обміну цими земельними ділянками, регулюються Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003р. № 899-1У зі змінами та доповненнями (далі Закон № 899). Згідно ст.1 Закону № 899 право на земельну частку (пай) мають, зокрема, громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Ст.2 Закону № 899 передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. Відповідно до ст.3 Закону № 899 підставами для виділення земельних ділянок у натурі (на місцевості) власникам земельних часток (паїв) є рішення відповідної сільської, селищної, міської ради чи районної державної адміністрації. Положннями ч.1 ст.12 Закону № 899 передбачено, що оформлення державних актів на право власності на земельну ділянку власникам земельних часток (паїв) здійснюється землевпорядною організацією, яка виконала землевпорядні роботи щодо виділення земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості). З розяснень Верховного Суду України, що містяться у постанові Пленуму від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим документом (п.10). При вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай) (п.11 зазначеної постанови). З тексту заповіту [PERSON] вбачається, що вона заповіла належний їй сертифікат на право на земельну частку (пай), власником якого вона є, [PERSON], не зазначивши реквізитів земельного паю, тобто заповіла право на земельну частку (пай). Разом з тим, в ході розгляду справи було встановлено, що за життя спадкодавець [PERSON] скористалась своїм правом на виділення їй земельної частки (паю) в натурі (на місцевості), оформивши таким чином своє право приватної власності на земельну ділянку площею 14,9388 га, кадастровий номер 1422783600:06:000:0151, яку надано для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Новоолександрівської сільської ради Покровського району Донецької області, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯД № 125164, виданого 30 січня 2008 року. Тобто, з часу набрання спадкодавцем права власності на спірну земельну ділянку, вона втратила право на земельну частку (пай), скориставшись процедурою передачі її у власність, яка передбачена Законом України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)». Таким чином, на момент відкриття спадщини після смерті [PERSON] їй належить право власності на земельну ділянку і не належить право на земельну частку (пай), яке вона заповідала у 2001 році [PERSON] Отже, суд приходить до висновку про те, що спірна земельна ділянка не входить до складу спадкової маси, а позивачка не є спадкоємцем за заповітом зазначеної земельної ділянки після смерті [PERSON], яка померла 13 січня 2015 року. За таких обставин у задоволенні позову позивачці необхідно відмовити. Суд не приймає визнання відповідачем позову, оскільки таке визнання суперечить нормам матеріального права, а саме положенням про спадкове законодавство. Згідно ст.88 ЦПК України у звязку з відмовою в задоволенні позов понесені позивачкою судові витрати по сплаті судового збору відшкодуванню не підлягають. Відповідно до ст.ст.1216-1218, 1220, 1221, 1223, 1225, 1233 ЦК України,

Outcome: dismissed