Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, розташованого в [ADDRESS], який був збудований чоловіком померлої в період з 1958 року по 1990 рік. Позивач є єдиним спадкоємцем за законом першої черги, 17.02.2016 року він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, в чому постановою від 08.09.2016 року йому було відмовлено у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів про право власності на будинок. Зареєструвати об'єкт нерухомості [PERSON] за життя не встигла, у зв'язку з чим позивач вимушений звернутись до суду та просить визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Представник відповідача Кравченко О.О., яка діє на підставі довіреності, до судового засідання не з'явилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності, заперечень проти позовної заяви не має. Суд, дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється іншою особою або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Однією з таких підстав є спадкування майна, відповідно до ст.1217 ЦПК України. Судом встановлено, що матір'ю позивача відповідно до свідоцтва про народження, виданого 02.06.1952 року Вулканештським РАЦС Молдавської РСР, є [PERSON]. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, виданого 30.06.1977 року Палацом одруження м.Жданова Донецької області, мати позивача одружилась з [PERSON] та змінила прізвище на «[PERSON]». Відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 10.04.2000 року Іллічівським відділом реєстрації актів громадського стану м.Маріуполя Донецької області, [INFO] помер [PERSON] [INFO] померла мати позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №181. Після її смерті відкрилась спадщина на домоволодіння, розташоване в [ADDRESS]. У встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернувся син померлої [PERSON], який є єдиним спадкоємцем за законом першої черги. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2016 року державний нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщини за законом після смерті [PERSON], у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. В той же час, як убачається з витягу з рішення колегії Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 25.04.2001 року № 105, дозволено змінити прізвище власника в технічний документації на будинок [ADDRESS] замість померлого [PERSON] на ім'я жінки [PERSON] Згідно відповіді МКН «Маріупольське бюро технічної інвентаризації» від 19.08.2016 рокуправо власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Власником в технічній документації визнана [PERSON] В технічній документації на будинок [ADDRESS], власником будинку зазначена [PERSON] 05 серпня 1992 року постановою Кабінету Міністрів України №449 було затверджено «Порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення. Тобто до 05.08.1992 року не передбачалась процедура введення приватних будинків в експлуатацію при оформленні прав власності. Окрім того, як убачається з наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України №127 від 24.05.2001 року «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» не належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5серпня1992року.Абзац пункту 3.2 розділу 3 в редакції Наказу Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства N 404( z1538-12 ) від 09.08.2012 року. Згідно висновку експерта від 15.08.2016 року, складеного при дослідженні будинку [ADDRESS] технічний стан будівельних конструкцій малогабаритного жилого будинку «А-1», сіней «а-1», тамбуру «а1-1», літній кухні «Б-1», вбиральні «Г-1», сараю «Д-1», навісу «З-1», огорожі «№1», заміщення «І». За таких обставин відсутні передбачені законом підстави вважати вищевказаний жилий будинок самочинним будівництвом, в зв'язку з чим відсутні підстави для позбавлення спадкоємців права на отримання спадщини. Так, згідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст.1218 ЦК України, входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до cт.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ч.1 ст. 182 ЦК України встановлено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначає, що речові права на нерухоме майно, їх обтяжень та правочини щодо нерухомого майна підлягають обов'язковій державній реєстрації в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація речових прав на нерухоме майно офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно положень п.1.ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються права на житлові будинки, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення. Підтвердження в суді права власності на майно здійснюється шляхом підтвердження фактів, що свідчать про володіння спірним майном на праві власності або іншого речового права. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов'язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (ст.ст.1296, 1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст.1299 ЦК України). Тому, суд приходить до висновку, що позовна вимога [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування є правомірною та такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved