Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-08 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON], КП «Житлосервіс-9» Дніпропетровської міської ради, про визначення порядку користування квартирою, розподіл особового рахунку на оплату житлово-комунальних послуг, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], треті особи: Комунальне підприємство «Житлосервіс 9» Дніпропетровської міської ради, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, Петренко Катерина Володимирівна, управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання правочину недійсним, витребування з чужого незаконного володіння. В обґрунтування позову первісний позивач зазначив, що він є власником ? частини квартири [ADDRESS], яку придбав за договором дарування у [PERSON]. Іншим співвласником квартири є [PERSON], з якою позивач не може дійти згоди щодо порядку володіння та користування квартирою. Позивач зазначає, що разом із співвласником, [PERSON] вони сплачують за комунальні послуги, проте виконання обов'язку щодо оплати комунальних послуг ускладнюється через наявність лише одного особового рахунку та відсутністю взаєморозуміння між співвласниками. Зважаючи на викладене вище, з урахуванням уточнених позовних вимог позивач просить визначити порядок користування квартирою [ADDRESS] відповідно до висновку судової будівельно-технічної експертизи від 17.03.2017 року, виділивши йому в користування : приміщення 4 ( вбудована шафа); приміщення 5( частина житлової кімнати); балкон, разом 18, 4 кв м; виділити в користування [PERSON]: приміщення 6 (житлова кімната); приміщення 7 (житлова кімната); разом: 18, 4 кв.м; залишити в загальному користуванні приміщення 1 - коридор; приміщення 2 - вбиральня ( суміщена); приміщення 3 ґ9 кухня); приміщення 5 ( частина житлової кімнати 5); зобов'язати [PERSON] виконати спільно з [PERSON] переобладнання квартири [ADDRESS] згідно висновку експерта № 4373/4374/-16, складеного 17.03. 2017 року за результатами судової будівельно-технічної експертизи, а саме: - в приміщенні 5 (21, 3) встановити перегородки з дверним прорізом для влаштування 2-х приміщень: транзитного коридору площею 4, 4 кв.м та приміщення житлової кімнати площею 16, 9 кв.м; перенести двірний проріз в приміщення 7 в сторони; демонтувати перегородку між приміщеннями 6 і 7 для влаштування житлової кімнати 18. 4 кв м; закласти двірний проріз між приміщеннями 5 та 6 відповідно до Додатку №1 висновку експерта № 4373/4374/16, складеного 17.03. 2017 року за результатами судової будівельно-технічної експертизи у справі № 199/1535/16-ц; - Зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у користуванні виділених йому кімнат та приміщеннями загального користування в квартирі [ADDRESS]; зобов'язати Комунальне підприємство «Житлосервіс -5» Дніпропетровської міської ради розподілити особові рахунки на оплату житлово-комунальних послуг, що надаються в квартиру. В судовому засіданні представник [PERSON] просив задовольнити позовні вимоги. [PERSON] просила відмовити у задоволенні позову, на переобладнання квартири не погодилася. [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Комунальне підприємство «Житлосервіс 9» Дніпропетровської міської ради, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, Петренко Катерина Володимирівна, управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання правочину недійсним, витребування з чужого незаконного володіння. В обґрунтування зустрічного позову зазначила, що вона та її брат, [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], по ? частині кожний на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 03.08.2008 року. Позивачу стало відомо, що на підставі договору дарування від 21.10.2015 року ? частина квартири [ADDRESS] перейшла у власність [PERSON] без згоди співвласника - [PERSON] Зустрічний позивач вважає, що договір дарування є недійсним, оскільки [PERSON] згоду на вчинення правочину не надавала, він вчинений з порушенням вимог ч.1 ст.215 ЦК України, а саме: недодержання сторонами вимог, встановлених частинами першою, третьою-п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Зважаючи на викладене вище, зустрічний позивач просить визнати недійсним договір дарування 1/2 частини квартири [ADDRESS], укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В. за реєстровим № 2028, витребувати з незаконного володіння [PERSON] оригінал свідоцтва про право власності на квартиру. В судовому засіданні зустрічний позивач позов підтримав, просив задовольнити. Представник зустрічного відповідача позов не визнав, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. [PERSON] та представники третіх осіб в судове засідання не з»явилися, про день та час розгляду справи були належним чином повідомлені. Заслухавши думку учасників судового процесу, дослідивши письмові докази. суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності належала квартира [ADDRESS], по ? частині кожному на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 03.08.2008 року. На підставі договору дарування, укладеного між [PERSON] та [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Петренко К.В. за реєстровим № 2028. до [PERSON] перейшло право власності на ? частину спірної квартири. Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їхнього порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Стаття 12 ЦК України передбачає, що особа вільно, на власний розсуд має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способи захисту прав та інтересів визначені ч.2 цієї статті. Частинами 1, 2 ст. 358 ЦК України визначено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відомості про те, що позивач ( [PERSON].) звертався до відповідача ( [PERSON].) з пропозицією домовитися про порядок володіння та користування квартирою відсутні. Оскільки кімната 5 є прохідною до кімнат 6, 7 , які [PERSON] просить передати в користування відповідача та вхід до кімнат можливий через встановлення перегородок та влаштування дверного прорізу, зважаючи, що проти перенесення існуючого дверного прорізу та демонтажу перегородок між приміщеннями [PERSON] заперечує, суд вважає, що такий порядок користування приміщеннями, порушує права відповідача, як співвласника квартири, а тому позовні вимоги в частині визначення порядку користування квартирою, зобов'язання [PERSON] виконати спільно з [PERSON] переобладнання квартири [ADDRESS] згідно висновку експерта № 4373/4374/-16, складеного 17.03. 2017 року за результатами судової будівельно-технічної експертизи задоволенню не підлягають. Крім того, позивач не надав доказів того, що [PERSON] будь-яким чином перешкоджає [PERSON] володінню та користуванню квартирою. [PERSON] має ключі від спірної квартири та вільний доступ до неї. За таких підстав позовні вимоги в частині усунення перешкод у користуванні квартирою також задоволенню не підлягають. Суд приходить до висновку, що позовні вимоги зустрічного позивача- [PERSON]. до [PERSON], [PERSON], треті особи: Комунальне підприємство «Житлосервіс 9» Дніпропетровської міської ради, приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу, Петренко Катерина Володимирівна, управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, про визнання договору дарування недійсним, як вчиненого без згоди співвласника, витребування з чужого незаконного володіння задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Частина 2 ст. 355 ЦК України передбачає, що майно може належати особам на праві спільної часткової власності. При спільній частковій власності кожному із співвласників налужить частка на праві спільної часткової або сумісної власності. При спільній частковій власності кожному із співвласників належить частка в праві власності на спільний об»єкт в цілому. Частиною 4 ст. 355 ЦК України встановлено, що спільна часткова власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Частки у праві спільної власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю сторін або законом. Кожен співвласник має право самостійно розпоряджатися своєю частковою в майні. яке перебуває у спільній частковій власності шляхом укладення договорів купівлі-продажу, дарування, міни. довічного утримання тощо. Набувачами такої частки можуть бути сторонні особи або інші співвласники. Зокрема, стаття 362 ЦУ України встановлює, що у разі продажу частки у спільній частковій власності, співвласник має переважне право перед іншими особами на її купівлю за ціною, оголошеною для продажу, та на інших рівних умовах. крім випадку продажу з прилюдних торгів. З матеріалів справи убачається, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір дарування ? частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до статті 717 ЦК України за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Виходячи зі змісту статей 203, 717 ЦК України договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Оскільки [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування ? частини спірної квартири, зважаючи , що при укладенні договору дарування чинний ЦК України не передбачає обов»язкове повідомлення другого співвласника про відчуження за договором дарування частки квартири, суд вважає, що оспорюваний договір був вчинений з дотриманням вимог ст. 203, ч.1 ст.215 ЦК України , а отже в зустрічному позові про визнання недійсним договору дарування ? частини квартири та в частині витребування з незаконного володіння оригіналу свідоцтва про право власності на квартиру слід відмовити.

Outcome: dismissed