Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-27 00:00:00

У вересні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що їм на праві приватної власності належить будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Куйбишева, буд.176. У вказаному будинку зареєстрований відповідач, який за зазначеною адресою не проживає, проте у добровільному порядку не змінив місце реєстрації проживання. У звязку з тим, що відповідач зареєстрований у будинку, позивачі не мають можливості розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Тому просять визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним будинком. У судове засідання позивачі не з'явилися, надали заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують, просять позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що позивачам на праві спільної часткової приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Куйбишева, буд.176, по 1/3 частці кожному, на підставі договору купівлі-продажу від 21 червня 2007 року /а.с. 7/. Назву вулиці змінено на [PERSON]. Крім позивача у квартирі за вказаною адресою з 07 серпня 2009 року також зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. Як вбачається з акту, складеного 25 серпня 2016 року квартальним комітетом за участю сусідів, [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з серпня 2009 року /а.с.9/. Зазначене свідчить про те, що відповідач вибув на інше постійне місце проживання з будинку, який належить позивачам. Правилами ч.2 ст.167 ЖК України встановлено, що у разі вибуття наймача та членів його сім'ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. В звязку з тим, що відповідач зареєстрований у спірному будинку, позивачі не мають можливості реалізувати право на розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. До суду надійшла заява відповідача, в якій [PERSON] визнає позовні вимоги та просить їх задовольнити, оскільки проживає в Російській Федерації. Факт проживання відповідача в Російській Федерації підтверджується копією паспорта відповідача із зазначенням місця реєстрації: Московська область, міський округ Домодедово, д. Гальченко, бульвар 60 річчя СРСР, 10/51. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку за вищезазначеною адресою. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачами сплачено судовий збір, тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача користь позивачів.

Outcome: approved