Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

У 2014 році [PERSON] звернулася до суду з позовом до ФОП [PERSON] про розірвання укладеного між ними договору про виготовлення столярних виробів №№ Ель 8/11, Ель 9/11, Ель 10/11, Ель 11/11, Ель 12/11від 25.11.2013 р., про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 76000,00 грн., про стягнення неустойки за час прострочення виконання зобов'язання за вказаним договором в розмірі 232596,30 грн., про стягнення моральної шкоди в сумі 7000,00 грн. та про зобов'язання повернути три ручки, завертку і накладку під замок (т.1 а.с.2-5, 44). Ухвалою суду від 28 жовтня 2015 року позовна заява позивача в частині вимог про стягнення неустойки та відшкодування моральної шкоди - залишена без розгляду (т.1 а.с.112). В червні 2017 року позивач подала уточнену позовну заяву, відповідно до якої остаточно просить розірвати укладений між нею ї відповідачем договір про виготовлення столярних виробів №№ Ель 8/11, Ель 9/11, Ель 10/11, Ель 11/11, Ель 12/11від 25.11.2013 р., стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 130109,50 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ на 19.06.2017 р. дорівнює 5000,00 дол. США, та стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 7000,00 грн. (т.1 а.с. 251-254). Обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач вказує, що 25.11.2013 року уклала з відповідачем договір на виготовлення столярних виробів №№ Ель 8/11, Ель 9/11, Ель 10/11, Ель 11/11, Ель 12/11, за умовами якого відповідач зобов'язався виготовити, доставити та установити столярні вироби - двері, але відповідач свої зобов'язання за цим договором не виконав належним чином та до цього часу не повернув їй сплачені нею гроші за цим договором. В судовому засіданні представник позивача - адвокат Євценко Р.І. підтримав позов, а представник відповідача - [PERSON] не визнав позов. Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що між [PERSON] (замовник) та ФОП [PERSON] (виконавець) було укладено договір на виготовлення дверей металевих протиударних № Ель4/09 від 04.09.2013 р., а також договір на виготовлення столярних виробів №№ Ель 8/11, Ель 9/11, Ель 10/11, Ель 11/11, Ель 12/11 від 25.11.2013 р., відповідно до п. 1 якого предметом цього договору є послуги виконавця замовнику по виготовленню, доставці та встановленню (монтажу) столярних виробів, найменування яких, розміри, колір, комплектуючі та інші характеристики, а також ціна та строки їх виготовлення визначались в замовленні-специфікаціях, які є невід'ємною частиною цього договору. При цьому, у замовленні-специфікаціях визначався строк виконання виконавцем замовлення, який складав 30 робочих днів, а саме 28.12.2013 р. На виконання п. 3.1.2. договору на виготовлення столярних виробів №№ Ель 8/11, Ель 9/11, Ель 10/11, Ель 11/11, Ель 12/11 від 25.11.2013 р., яким передбачено, що замовник зобов'язується своєчасно провести оплату послуг виконавця за виготовлення, доставку та монтаж столярних виробів у відповідності до цього договору, позивач [PERSON] 25.11.2013 р. здійснила повну оплату послуг ФОП [PERSON] за цим договором у розмірі 5000,00 дол. США, що підтверджується квитанціями до прибуткового касового ордеру №№ Ель 508, Ель 510, Ель 512, Ель 514, Ель 516 від 25.11.2013 р. Відповідно до п. 4.1.2. згаданого договору виконавець зобов'язався виконати роботи у відповідності до умов цього договору, замовленням-специфікацією, замірним листом, кресленням, зразком - свідком (при необхідності) і планом розташування дверей (при необхідності). Проте відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за цим договором, зокрема, столярні вироби не були встановлені у строк, визначений у замовленні-специфікаціях. Крім того, виготовлені відповідачем столярні вироби (двері) не відповідали умовам договору та замовленню-специфікаціям, у зв'язку з чим відповідач перероблював ці столярні вироби (двері), але після цього якість столярних виробів (дверей) було зіпсовано. У зв'язку з вищевказаними обставинами позивач неодноразово зверталася до відповідача з вимогою повернення сплачених нею грошових коштів за вищевказаним договором, але отримувала відмову відповідача. Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області, на підставі звернення позивача, було проведено відповідну перевірку, за результатами якої було складено акт № 002303 перевірки дотримання законодавства про захист прав споживачів та припис щодо усунення порушення прав споживача [PERSON] за договором на виготовлення столярних виробів №№ Ель 8/11, Ель 9/11, Ель 10/11, Ель 11/11, Ель 12/11 від 25.11.2013 р., після чого Інспекцією з питань захисту прав споживачів в Одеській області було винесено постанову про накладення стягнень, передбачених статтею 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 27.05.2014 р. № 169, згідно з якою ФОП [PERSON] визнано винним у порушенні умов договору на виготовлення столярних виробів №№ Ель 8/11, Ель 9/11, Ель 10/11, Ель 11/11, Ель 12/11 від 25.11.2013 р., яке полягає у незабезпеченні своєчасного виконання п.п. 4.1.4., 4.1.5. цього договору, а також у невиконанні припису посадових осіб Інспекції з питань захисту прав споживачів в Одеській області до акту перевірки від 13.05.2014 р. № 002303 про усунення порушень прав споживача [PERSON], в зв'язку з чим, на підставі п. 9 п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів», до ФОП [PERSON] було застосоване адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 40375,00 грн. Як вбачається з висновку комплексної судової будівельно-технічної експертизи № СЕ-2502-1-200.16 від 18.04.2017 р., складеного експертом ТОВ «Судова незалежна експертиза» [PERSON], по-перше, двері № Ель 4/09, замовлені на підставі укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] договору на виготовлення дверей металевих протиударних № Ель 4/09 від 04.09.2013 р., в частині дотримання кольору внутрішньої сторони дверного полотна, забезпечення структури деревини та зовнішній стороні дверного полотна - не відповідають договору; по-друге, за результатами обстеження столярних виробів (дверей) №№ Ель 8/11, Ель 9/11, Ель 10/11, Ель 11/11, Ель 12/11 встановлено, що вказані столярні вироби (двері) не відповідають договору та замовленню-специфікації в частині забезпечення структури деревини, покриття лаком, застосування деревини сосни, наявності скління, оздоблювальний шар столярних виробів занадто товстий, через що природна структура деревини не проглядається, зовнішній вигляд дверей погіршено; по-третє, досліджувані двері покриті оздоблюваними матеріалами неякісно, з порушенням технології виконання робіт, що є істотним недоліком; шпатлювання та фарбування зовнішньої поверхні дверних полотен виконане з порушенням стандартів, технології виконання робіт, у зв'язку з чим зовнішній вигляд дверей погіршено - природна структура деревини не проглядається через товстий шар оздоблення; на деяких виробах сучки є трухляві і недостатньо зашпакльовані, що неодмінно призведе до руйнування дверного полотна; загалом дверні полотна виготовлені з порушенням норм прийнятих у Україні та вимог замовника. Не заслуговують на увагу суду доводи представника відповідача щодо того, що вищевказаний експертний висновок є неналежним та недопустимим доказом по даній справі, оскільки, по-перше, згідно із п. 1.11 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої Міністерством юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 р.) (із змінами) (далі - Інструкція), якщо експерт здійснює судово-експертну діяльність у складі юридичної особи, що не є державною спеціалізованою установою, організаційне, матеріально-технічне забезпечення експертиз та контроль за своєчасним їх проведенням покладаються на її керівника; по-друге, згідно із п. 4.1. Інструкції, керівник експертної установи розглядає отримані матеріали і доручає відповідному структурному підрозділу експертної установи організувати проведення експертизи; по-третє, згідно із п. 4.2. Інструкції, у разі коли первинна, додаткова, повторна або комплексна експертиза за процесом дослідження чи наданими об'єктами не є такою по суті, керівник експертної установи організовує проведення відповідної експертизи, а у вступній частині висновку зазначаються мотиви зміни її процесуального визначення відповідно до законодавства; і, по-четверте, згідно із п. 4.3. Інструкції, якщо в одному документі про призначення експертизи (залучення експерта) є питання, що стосуються різних видів експертиз, не пов'язаних між собою, керівник установи визначає, які питання підлягають вирішенню у відповідному підрозділі та послідовність їх виконання. Отже, вид експертизи встановлюється керівником або судовим експертом після ознайомленні з наданими на дослідження матеріалами та виходячи зі змісту питань, поставлених в ухвалі про призначення експертизи, у відповідності до Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки і призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.1998 р. № 53/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України від 26.12.2012 р.) (із змінами), про що зазначається у вступній частині висновку експерта. При цьому, зазначення виду експертизи в документі про призначення експертизи не є обов'язковою умовою. Як слідує з вступної частині експертного висновку № СЕ-2502-1-200.16 від 18.04.2017 р., виходячи зі змісту питань, поставлених в ухвалі Приморського районного суду м. Одеси від 22.07.2016 р. про призначення експертизи у даній справі питання, поставлені у цій ухвалі, є питаннями будівельно-технічної експертизи. За приписами ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно із ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема : 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виробник, виконавець) зобов'язаний передати споживачеві продукцію належної якості, а також надати інформацію про цю продукцію. Відповідно до роз'яснень п/п. 2 п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 12.04.1996 р. «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» товаром неналежної якості слід вважати такий, що не відповідає вимогам нормативних документів, умовам договору або вимогам, які до нього пред'являються, наданій щодо нього виготівником чи продавцем інформації, а також проданий після закінчення строку його придатності чи фальсифікований. Таким чином, відповідач не виконав належним чином свої зобов'язання за договором на виготовлення столярних виробів №№ Ель 8/11, Ель 9/11, Ель 10/11, Ель 11/11, Ель 12/11 від 25.11.2013 р., в тому числі спочатку намагався частково усунути недоліки столярних виробів (дверей), допущені при виконанні замовлення, а потім взагалі зіпсував столярні вироби (двері), але відмовляється повертати [PERSON] сплачені нею грошові кошти за цим договором чи надати їй столярні вироби (двері) таких якості та виду, як це передбачено цим договором. Згідно із ч. 9 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за наявності у роботі (послузі) істотних недоліків споживач має право вимагати розірвання договору та відшкодування збитків. У відповідності до ч. 4 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, яки виникли з вини виробника товару (продавця, виконавця), або фальсифікації товару, підтверджених за необхідності висновком експертизи, споживач, в порядку та строки, що встановлені законодавством і на підставі обов'язкових для сторін правил чи договору, має право за своїм вибором вимагати від продавця або виробника : 1) розірвання договору та повернення сплаченої за товар грошової суми; 2) вимагати заміни товару на такий же товар або на аналогічний, з числа наявних у продавця (виробника), товар. З огляду на наведене, суд погоджується з доводами позивача стосовно того, що оскільки відповідач належним чином не виконав свої зобов'язання за укладеним між ними договором на виготовлення столярних виробів №№ Ель 8/11, Ель 9/11, Ель 10/11, Ель 11/11, Ель 12/11 від 25.11.2013 р. та зіпсував столярні вироби (двері), тому вона має право вимагати стягнення з відповідача сплачених нею за цим договором грошових коштів у розмірі 5000,00 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на 19.06.2017 р. становить 130109,50 грн. Вирішуючи позовні вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди, суд виходить з того, що відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» та п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1996 року № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при задоволені вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Проте задоволення такої вимоги за умови її пред'явлення можливе з урахуванням положень п. 5 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів», який передбачає право споживачів на відшкодування моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією (товар, робота чи послуга, що виготовляється, виконується чи надається для суспільних потреб), у випадках, передбачених законом. Також суд бере до уваги, що, по-перше, умови договору на виготовлення столярних виробів №№ Ель 8/11, Ель 9/11, Ель 10/11, Ель 11/11, Ель 12/11 від 25.11.2013 р. не передбачають відповідальність у вигляді відшкодування моральної шкоди за порушення зобов'язання; і, по-друге, положення глави 82 ЦК України, які врегульовують правила деліктної відповідальності, не можуть застосовуватись до правовідносин, що виникли з порушення договірного зобов'язання. Отже вимоги позивача в частині стягнення з відповідача моральної шкоди не підлягають задоволенню. Частково задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати у загальному розмірі 24780,00 грн. (з яких: витрати, пов'язані із сплатою судового збору, - 280,00 грн.; витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги, - 13500,00 грн.; витрати, пов'язані з проведенням експертного дослідження, - 11000,00 грн.), а також стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 1661,09 грн. (1301,09грн.+640,00грн.)-280,00грн.=1661,09грн.). На підставі викладеного і

Outcome: partial