Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася з вищевказаним позовом до суду. На доведеність своїх вимог зазначила, що її батьки [PERSON] та [PERSON] з 1991 року по 2005 рік перебували у зареєстрованому шлюбі. Після розлучення батьків вона проживає разом з матірю і знаходиться на її утриманні, оскільки на теперішній час навчається на 1 курсі Дзержинського професійного гірничого ліцею денної форми навчання і не має самостійного заробітку. На теперішній час позивач продовжує навчання, будь-якого самостійного заробітку не має, мати не в змозі самостійно утримувати її, а відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, яку в добровільному порядку надавати відмовляється. Просить стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі ? частини від всіх видів доходу, щомісячно, до закінчення навчання. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити, виходячи із наступних підстав. Згідно з ч.1 ст. 199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати таку допомогу, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У п. 20 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розяснено, що Обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] навчається на 1 курсі Дзержинського професійного гірничого ліцею денної форми навчання та продовжуватиме навчання до 30.06.2019 року, власних доходів вона не має, стипендію отримує у невеликому розмірі 311 грн., тому потребує матеріальної допомоги батька, оскільки мати не в змозі повноцінно забезпечити її матеріально усім необхідним для навчання. Згідно зі ч. 1 ст. 200 СК України \~суд\~визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище позивача, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних членів сімї, батьків, дітей. Відповідно до п. 4 ч. 3\~ст. 129 Конституції України\~однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеність перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, позовні вимоги [PERSON]є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі ст.ст.191, 198-201 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved