Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

У вересні 2016 року Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» (далі - ПАТ «ВіЕйБй Банк») [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15.06.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], а саме квартиру [ADDRESS], що в цілому складається з двох житлових кімнат та підсобних приміщень, житловою площею 26,7 кв.м., загальною площею 46,8 кв.м., що належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотарільного округу [PERSON] за р. № 1877, а також на предмет іпотеки за іпотечним договором від 15.06.2007 р., посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р., а саме нежиле приміщення підвалу загальною площею 48,4 кв.м., що розташоване в будинку № 31 по вул. Ольгіївській в м. Одесі та належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 1879, - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 173/07ф від 15.06.2007 р. у загальному розмірі 323521,63 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (25,442357грн. за 1 дол.США) на 29.08.2016 р. становить 8380226,25 грн. (з яких : заборгованість за кредитом 141493,11 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 3599918,22 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитними коштами 182028,52 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 4631234,59 грн.; штраф згідно п. 4.3. кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту 149073,44 грн.), - шляхом продажу цих предметів іпотеки ПАТ «ВіЕйБі Банк» від свого імені будь-якій особі-покупцю за початковою ціною, виначеною на рівні не ніжчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної субєктом оціночної діяльності під час їх реалізації у порядку, передбаченому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», з наданням ПАТ «ВіЕйБі Банк» всіх прав продавця, у тому числі, але не виключно: укладати договори купівлі-продажу, отримувати дублікати правовстановлюючих документі на вказані предмети іпотеки в органах БТІ, органах нотаріату та інших органах державнох влади, місцевого самоврядування та у будь-яких установах незалежно від форм власності; отримувати всі необхідні документи та довідки (в тому числі витяги з державного реєстру речових прав на нерухоме майо про реєстрацію права власності) для продажу вищевказаних предметів іпотеки у Державній реєстраційній службі України та всіх підпорядкованих структурних підрозділах, в органах нотаріату або у інших органах, які будуть здійснювати будь-які платежі у якості продавця в процесі укладання договорів купівлі-продажу предметів іпотеки; звертатися до субєктів оціночної діяльності із заявами про проведення експертної оцінки предметів іпотеки, а також ставити підписи від свого імені за одержання експертної оцінки; отримувати довідки та документи, які необхідні для укладання та нотаріального посвідчення договорів купівлі-продажу предметів іпотеки; з наданням приватному нотаріусу права відкрити розділи на предмети іпотеки. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилається на невиконання відповідачем своїх грошових зобовязань за кредитним договором № 173/07і від 15.06.2007 р. щодо повернення наданого кредиту та внесення плати за кредит у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором. Позивач веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], яка просила розглянути справу за відсутності представника банку та задовольнити позов, про що електронною поштою направила на адресу суду своє письмове клопотання, яке приєднано судом до матеріалів справи. Наліслана судом судова повістка відповідачу [PERSON], на останню відому судові адресу її місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку, в черговий раз була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не зявляється на пошту для отримання судової повістки за залишеним для неї повідомленням пошти, що, на думку суду, свідчить про те, що відповідач зловживає своїми процесуальними правами та обовязками й ухиляється від явки до суду, чим створює штучну тяганину у справі. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти ; за ч.2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. У відповідності до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Судом установлено, що згідно кредитного договору № 173/07ф від 15.06.2007 р. ВАТ «ВіЕйБі Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВіЕйБі Банк», надало [PERSON] кредит у розмірі 150000,00 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату укладання цього договору становить 757500,00 грн., із спатою процентів за користування кредитними коштами за процентною ставкою у розмір 13% річних, з погашенням кредиту та внесенням плати за користування кредитними коштами шляхом внесення щомісячних платежів у терміни, розмірі та на умовах, що встановлені цим договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним 14.06.2032 р. 15.06.2007 р. сторони уклали додаткову угду № 01 до кредитного договору № 173/07ф від 15.06.2007 р., відповідно до умов якої сторони домовилися, що позичальник здійснює повернення кредиту згідно з графіком, наведеним у Додатку 1. 20.12.2007 р. сторони уклали додаткову угоду № 02 до кредитного договору № 173/07ф від 15.06.2007 р., відповідно до умов якої строни домовилися, що за користваня кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 12,5 % річних, а при умові невиконання позичальником/майновим поручителем п. 2.7.1.2. та п. 2.7.1.3. цього договору плата за користування кредитними коштами встановлюється в розмірі 25% річних. 23.10.2008 р. строни уклали додаткову угоду № 03 до кредитного договору № 173/07ф від 15.06.2007 р., відповідно до умов якої : строни домовилися, що за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 15 % річних; сторони домовилися доповнити розділ 1 договору пунктом 1.7.; а також сторони зобовязалися протягом двох робочих днів з дати підписання цього договору забезпечити внесення відповідних змін до договору іпотеки від 15.06.2007 р. за р. № 5049, договору іпотеки від 15.06.2007 р. за р. № 5049 та договору поруки б/н від 15.06.2007 р. 28.11.2007 р. строни уклали додаткову угоду № 04 до кредитного договору № 173/07ф від 28.11.2008 р., за умовами якої : строни домовилися, що за користування кредитними коштами встановл.ється плата в розмірі 16,5 % річних; строни зобовязалися протягом двох робочих днів з дати підписання цієї угоди забезпечити внесення відповідних змін до іпотечного договору від 15.06.2007 р. за р. № 1884, до іпотечного договору від 15.06.2007 р. за р. № 1878 та договору поруки б/н від 15.06.2007 р.; строни домовилися викласти п. 3.3.8.1. кредитного договору у новій редакції. В забезпечення виконання позичальником усіх грошових зобовязань за кредитним договором № 173/07ф від 15.06.2007 р., 15.06.2007 р. між ВАТ «ВіЕйБі Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк») та [PERSON] було укладено два іпотечні договори, посвідчені приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], за умовами яких предметами іпотеки є : 1) квартира [ADDRESS], що в цілому складається з двох житлових кімтан та підсобних приміщень, житловою площею 26,7 кв.м., загальною площею 46,8 кв.м., що належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотарільного округу [PERSON] за р. № 1877, заставною вартістю 611176,00 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ на дату укладання цього договору дрівнює 121025,00 дол. США; 2) нежиле приміщення підвалу загальною площею 48,4 кв.м., що розташоване в будинку № 31 по вул. Ольгіївській в м. Одесі та належить іпотекодавцю [PERSON] на праві приватної власності на підставі договору купівлі-продажу від 15.06.2007 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] за р. № 1879, заставною вартістю 24259,00 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ на дату укладання цього договору дорівнює 56289,00 дол. США. Пунктом п. 4.3. згаданого кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, та за несвоєчасну повну чи часткову сплату плати за обслуговування кредиту та за несвоєчасну сплату комісій передбачених п. 2.6.3. цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 20 % від суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів, плати за обслуговування кредиту, але не менше еквівалента 50,0 грн. Через неналежне виконання умов цього кредитного договору, станом на 29.08.2016 р. у відповідача [PERSON] виникла заборгованість за цим договором у загальному розмірі 323521,63 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (25,442357грн. за 1 дол.США) на 29.08.2016 р. становить 8380226,25 грн. (з яких : заборгованість за кредитом 141493,11 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 3599918,22 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитними коштами 182028,52 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 4631234,59 грн.; штраф згідно п. 4.3. кредитного договору за несвоєчасне погашення кредиту 149073,44 грн.). Відповідно до п. 2.7., 2.7.1., 2.7.1.1. цього кредитного договору, незважаючи на іші положення цього договору, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому, або у визначеній частині у випадку невиконання позичальником/майновим поручителем та/або поручителем своїх боргових та інших зобовязань за цим договором та/або умов іпотечного договору. Відповідно до п. п. 4.2., 4.2.9. вищевказаних двох іпотечних договір від 15.06.2007 р., у випадку не виконання чи неналежного виконання боржником умов кредитного договору, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання боржником зобовязання, забезпеченого іпотекою за цими договорами або звернути стягнення на предмети іпотеки відповідно до чинного законодавства України та цих договорів. Пунктами 7.1., 7.2, 7.3., 7.3.2. цих іпотечних договорів передачено, що у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобовязань за кредитним договором (в тому числі у випадку прострочення чергових платежів) іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, зокрема шляхом продажу іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівіл-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку» та умовами цих договорів. Іпотекодаржатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах, передбачених п. 7.2. цих договорів. Задоволення вимог іпотекодержателя може здійснюватися в позасудовому порядку, згідно з цим застереженням, яке являє собою договір про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до наведених у цих договорах умов. У випадку набуття іпотекодержателем права звернення на предмет іпотеки іпотекодержатель набуває право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу з дотриманням умов, визначених в Законі України «Про іпотеку». При цьому ціна продажу предмета іпотеки встановлюється зі згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Іпотекодержатель має право на свій розсуд укласти договір купівлі-продажу предмета іпотеки на підставі здійсненої на його замовлення експертної оцінки предмета іпотеки та/або на підставі зафіксованих в цих договорах оцінок предметів іпотеки стронами. Згідно зі ст. 575 ЦК України іпотека є окремим видом застави. Статтею 589 ЦК України та статю 20 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржиком основного зобовязаня заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі якщо в момент настання терміну виконання зобовязання, забезпеченого заставою, воно не буле виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Відповідно до ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 33 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду. Статтею 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосовувати встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Відповідно до умов згаданих двох іпотечних договорів від 15.06.2007 р., строни погодились, що умови розділу «Застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до ст. 36 Закону України «Про іпотеку» є застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя та вважаються повним укладеним договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до вимог ст. 39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішення суду зазначаєься, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону, яка передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-які особі-покупцеві. Також суд враховує, що відповідно до п. 37 Постанови Пленуму Віщого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішення спорів, що виникають із кредитних правовідносин», невиконання вимог частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» про надіслання іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відміннім від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушення зобовязання не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутися у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду (на відміну від інших способів звернення стягнення (частина третя статті 33 цього Закону), оскільки іпотекодавець у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог іпотекодержателя, що відповідає положенням статті 124 Конституції України. 07 червня 2014р. набрав чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 статті 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із\~статтею 4 Закону України «Про заставу»\~та/або предметом іпотеки згідно із\~статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м. для квартири та 250 кв.м. для житлового будинку. В матеріалах справи відсутні відомості стосовно того, що у відповідача [PERSON] у власності знаходиться будь-яке інше нерухоме житлове майно окрім квартири № 9, загальною площею 46,8 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., що розташована у будинку № 31 по вул. Ольгіївській в м. Одесі. За змістом\~статті 58 Конституції України\~закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують юридичну відповідальність особи. У\~рішенні Конституційного Суду України від 9 лютого 1999р. №1-рп/99\~у справі про зворотну дію в часі законів та інших нормативно-правових актів наголошується на тому, що до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 3 Закону № 1304-VII передбачено, що зазначений Закон набирає чинності з дня його опублікування та втрачає чинність з дня набрання чинності законом, який врегульовує питання особливостей погашення основної суми заборгованості, вираженої в іноземній валюті, порядок погашення (урахування) курсової різниці, що виникає в бухгалтерському та (або) податковому обліку кредиторів та позичальників, а також порядок списання пені та штрафів, які нараховуються (були нараховані) на таку основну суму заборгованості. В цивільному законодавстві мораторій визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої\~статті 263 ЦК України). Отже, мораторій не звільняє від виконання зобов'язання, а є відстроченням виконання певних обов'язків, відкладення певних дій на визначений чи невизначений період на підставі спеціального акта. Встановлений Законом № 1304-VII мораторій на стягнення нерухомого житлового майна громадян України, наданого як забезпечення зобов'язань за кредитами в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Така правова позиція викладена у\~постанові Верховного\~Суду України від 15 квітня 2015р. у справі за №6-46цс15. Отже, чинність вказаного Закону на час ухвалення рішення є підставою, у разі задоволення позову за наявності для цього підстав, для визначення порядку його виконання. Вирішуючи дану справу, суд бере до уваги, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є процесуальним, оскільки встановлює порядок вирішення спорів щодо примусового звернення стягнення на предмети застави та іпотеки, а саме, визначає, що за певних умов та протягом певного проміжку часу таке стягнення не проводиться. Оскільки Законом не призупиняється дія будь-яких нормативних актів в сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення у судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог. Таким чином, враховуючи наявність в справі підстав для задоволення вимог позивача про звернення стягнення на предмети іпотеки, судове рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки квартиру № 9, загальною площею 46,8 кв.м., житловою площею 26,7 кв.м., що розташована у будинку № 31 по вул. Ольгіївській в м. Одесі, не підлягає виконанню протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Така правова позиція викладена у\~постанові Верховного\~Суду України від 25 березня 2015р. у справі № 44цс15. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 13431,53 грн., повязані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved