Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

У вересні 2017 року позивач Моторне (транспортне) страхове бюро України (надалі МТСБУ) звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування, мотивуючи тим, що 14 травня 2015 року рухаючись в м. Києві транспортним засобом Деу д.н.з. [NUMBER], повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора не надав перевагу у русі іншому транспортному засобу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ д.н.з. [NUMBER], що призвело до їх пошкодження, чим порушив ст. 124 КУпАП. Постановою Солом'янського районного суду м. Києві від 02.07.20115 та 30.07.2015 відповідача визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті зазначеної ДПТ був пошкоджений автомобіль ВАЗ д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON]. Відповідно до звіту №11632 розмір збитків завданих власнику транспортного засобу ВАЗ, державний номер [NUMBER] становить 8886,54 грн., на підставі якого Моторно (транспортним) страховим бюро України СПД [PERSON], що здійснювала ремонт пошкодженого транспортного засобу, було виплачено 7404,45 грн. страхового відшкодування. Тому, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь кошти в порядку регресу в розмірі виплаченого страхового відшкодування 7404,45 грн. та 520 грн. за послуги аварійного комісара. Ухвалою судді від 11.10.2017 у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд на 29.11.2017 об 11:10. 20.10.2017 на адреси учасників справи направлено повідомлення про розгляд справи (а.с. 38). Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність в разі його неявки в судове засідання. Щодо заочного розгляду справи не заперечував. Засвідчена належним чином копія ухвали про відкриття провадження у справі від 11 жовтня 2017 р. та копія позовної заяви з додатками надсилалася судом на адресу відповідача (а.с. 38). Згідно відміток поштових відділень судові повістки повернулися на адресу суду з неврученням за закінченням терміну зберігання. В розумінні ч. 1 ст. 131 ЦПК України судова повістка на ім'я відповідача [PERSON] вважається доставленою. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. Згідно ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. При цьому, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 14.05.2015 [PERSON] в м. Києві рухаючись транспортним засобом Деу д.н.з. [NUMBER], повертаючи ліворуч при зеленому сигналі світлофора не надав перевагу у русі іншому транспортному засобу, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем ВАЗ д.н.з. [NUMBER], що призвело до їх пошкодження, чим порушив ст. 124 КУпАП. Вина відповідача [PERSON] в цій дорожньо-транспортній пригоді доводиться постановою Солом'янського районного суду м. Києві від 02 липня 2015 року, що відповідно до ст. 82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню. На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. В результаті зазначеної ДПТ був пошкоджений автомобіль ВАЗ д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON]. Відповідно до звіту №11632 розмір збитків завданих власнику транспортного засобу ВАЗ, державний номер [NUMBER] становить 8886,54 грн. Зазначена шкода особисто відповідачем потерпілій не відшкодована. Цивільно-правова відповідальність відповідача власника транспортного засобу Деу д.н.з. [NUMBER], - [PERSON] відповідно до Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» на момент настання страхової події не була застрахована, в зв'язку з чим Моторно (транспортним) страховим бюро України відповідно до норм вказаного закону [PERSON], що здійснювала ремонт пошкодженого транспортного засобу, було виплачено 7 405,45 грн. страхового відшкодування на підставі звіту №11632 від 29.05.2015 року, наказу, довідки про розмір шкоди, платіжного доручення та в межах ліміту відповідальності, передбаченого пп. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 11-30). Крім того, позивачем понесені витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 520 грн. відповідно до платіжного доручення (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України встановлено, що шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду та який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Оскільки МТСБУ відшкодувало власнику автомобіля «ВАЗ, державний номер [NUMBER], [PERSON] завдану [PERSON] внаслідок дорожньо-транспортної пригоди шкоду в розмірі 7405,45 грн. та витрати, пов'язані із залученням аварійного комісара, в розмірі 520,00 грн., тому у нього виникло право регресної вимоги до [PERSON] Таким чином, позовні вимоги щодо стягнення в порядку регресу з [PERSON] на користь МТСБУ понесених витрат в сумі 7405,45 грн. та витрат за послуги аварійного комісара в розмірі 520,00 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. В зв'язку з задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1600,00 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на Відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved