Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-12 00:00:00

У березні 2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, у якому просила встановити факт проживання її [PERSON] і [PERSON] в кв. [ADDRESS] однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 16.04.1998 р. по. [INFO], тобто до дня смерті останнього та визначити додатковий строк, в один місяць, для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилася [INFO] після смерті [PERSON] В обґрунтування заявлених вимог зазначала, що 23.10.1980 р. вона зареєструвала шлюб із [PERSON] і стала мешкати з ним за адресою: [ADDRESS]. 24.04.1990 р. з малозначних підстав розірвала з ним шлюб. Згодом, у 1987 р. вони помирилися і продовжили проживати у зазначеній вище квартирі однією сім'єю, вести спільний побут, мати взаємні права та обов'язки, але більше не зверталися до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацію шлюбу. 26.05.1989 р. ще під час її перебування з [PERSON] у шлюбі останній та її син від першого шлюбу - [PERSON] приватизували вищезазначене житлове приміщення на праві спільної сумісної власності. Вона не брала участі в приватизації, оскільки на момент приватизації і по теперішній час зареєстрована за адресою: [ADDRESS]. [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, в тому числі, на частину однокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. За життязаповітним не було складено. 19.03.2015 р. вона звернулася до 5 ХДНК із заявою про роз'яснення порядку оформлення спадщини, прийняття спадщини. На що їй повідомлено, що заведено спадкову справу, але відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки відсутні підстави закликати її як спадкоємця. Зазначає, що вона хворіла і не могла вийти з дому, а її заява про прийняття спадщини від 19.03.2015 р. розцінена як заява про роз'яснення порядку оформлення спадщини, з метою виключення правових непорозумінь при оформленні свідоцтва права на спадщину. У судовому засіданні представник позивача та позивач підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, надавши пояснення аналогічні вищевикладеним. Представник відповідача у судове засідання не з'явився повідомлявся належним чином про час та місце розгляду справи належним чином, заяв про відкладення справи розглядом або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, надав заперечення, у яких зазначив, що в обґрунтування вимог позивач не наводить жодного достовірного доказу на підтвердження того факту, що вона дійсно проживала з [PERSON] останні 5 років однією сім'єю. Також нею не надано жодного доказу, який би підтверджував поважність причини пропуску строку для звернення до нотаріальної контори. Представник третьої особи у судове засідання також не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив прийняти рішення на розсуд суду. Суд, вислухавши пояснення представника позивача,позивача, допитавши свідків [PERSON] та [PERSON], дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, який розірвано 24.04.1990 р. (а.с. 7). 26.05.1999 р. на ім'я [PERSON] та [PERSON]( сину позивача від першого шлюбу) видано свідоцтво про право власності на житло, відповідно до якого їм на праві спільної сумісної власності належить квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). [PERSON] помер [INFO] (а.с. 5). Із відповіді в.о. Головного лікаря КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 24» від 08.06.2015 р. вбачається, що амбулаторна картка на ім.,я [PERSON] зареєстрована в поліклініці за адресою: [ADDRESS] з 12.07.2004 р. (а.с. 45). Свідки [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що подружжя знають давно вони проживають багато років разом у квартирі. Свідок [PERSON] повідомила, що позивача та її чоловіка знає більше 20 років, весь час вони мешкають за цією адресою,часто спілкувалися за життя [PERSON] і до тепер. Проживали разом як одна родина, разом харчувалися сплачували комунальні послуги, вели спільне господарство. Свідок [PERSON] суду пояснила, що подружжя знала близько десяти років, останні 8 років допомагали господині поратися , прибирали у квартирі, допомагала готувати їжу. Завжди вважає їх подружжям, сумніву щодо цього не було. Вони піклувалися один за одним. Відповідно до ч.2 та ч.4 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки; сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно з положеннями ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші, ніж передбачені частиною 1 цієї норми, факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У відповідності до ст.259 ЦПК України, предметом доказування у цій категорії справ є відомості про факт, що має юридичне значення, а також мета встановлення такого факту. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що в судовому засіданні знайшли підтвердження ті фактичні обставини, на які позивач посилалась як на підставу своєї заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, а саме: факт її проживання однією сім'єю з померлим [PERSON]без реєстрації шлюбу з 16.04.1998 року по день його смерті. Стосовно вимог про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини за законом, то суд не вбачає підстав для їх задоволення, виходячи з наступного. Із відповіді 5 ХДНК від 19.03.2015 р. щодо реєстрації заяви та роз'яснення порядку оформлення спадщини вбачається, що в матеріалах спадкової справи наявна інформаційна довідка зі спадкового реєстру, згідно якої від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався. Також відсутні документи, які підтверджують наявність підстави закликання [PERSON] як спадкоємця за законом будь-якої черги після смерті [PERSON] Запропоновано звернутися до суду за місцем відкриття спадщини та за місцезнаходженням нерухомого майна, що включене до складу спадщини після померлого [PERSON] з позовом про встановлення факту родинних відносин (а.с. 6). Згідно ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1272 ЦК України передбачено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст.61 цього Кодексу. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд не може прийняти до уваги доводи позивача та його представника про те що, позивач пропустила строк на прийняття спадщини , оскільки вона юридично не освідчена особа та хворіла, оскільки доказів цього суду не надано. Як вбачається із відповіді 5 ХДНК із заявою про роз,яснення порядку оформлення спадкових прав представник [PERSON] звернувся лише 19 березня 2015 року майже через 3 місяці після сплину встановленого законодавцем строку для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Суду не надано належних та допустимих доказів, у розумінні положень ст.. 58,59 ЦПК України щодо поважності причин пропуску строку для звернення до суду. У зв,язку із чим суд відмовляє у цій частині у задоволенні позову за його недоведеністю. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial