Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 526 кв.м. для ведення садівництва в садівничому кооперативі ім. Симиренка в м. Червонограді Львівської області в порядку спадкування після смерті її чоловіка - [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що на підставі рішення Виконкому Червоноградської міської ради від 28.11.1996 року № 465 її чоловіку [PERSON] було передано безоплатно у приватну власність земельну ділянку [NUMBER] для ведення садівництва площею 526 кв.м. в садівничому кооперативі ім. Симиренка. [INFO] чоловік позивача помер. За життя [PERSON] не встиг здійснити державну реєстрацію права власності на вищевказану земельну ділянку та виготовити державний акт на право власності на земельну ділянку. З метою успадкування земельної ділянки позивач звернулась в нотаріальну контору, однак у такому їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на неї. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав, вказаних у позовній заяві. Просить позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнала та пояснила, що не можна визнавати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування, оскільки її чоловік не був власником цієї ділянки. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Судом установлено, що 03.01.1959 року між позивачем та [PERSON] було зареєстровано шлюб (а.с. 6). Відповідно до виписки з рішення Виконавчого комітету Червоноградської міської Ради народних депутатів Львівської області від 28.11.1996 року № 465 члену садівничого кооперативу ім. Симиренка - [PERSON] передано у приватну власність для ведення садівництва земельну ділянку [NUMBER] площею 526 кв.м. (а.с. 4). [PERSON] помер [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с. 6). Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 1 статті 22 Земельного кодексу України (1990 року), в редакції, чинній на час виникнення спірних відносин, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право. Згідно з частинами 1, 3 статті 23 цього Кодексу право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Форми державних актів затверджуються Верховною Радою України. Дію статті 23 зупинено щодо власників земельних ділянок, визначених статтею 1 Декрету № 15-92 від 26.12.92 згідно з Декретом № 15-92. Відповідно до частини 1 статті 1, статті 3 Декрету Кабінету Міністрів України «Про приватизацію земельних ділянок» від 26.12.1992 року № 15-92 постановлено сільським, селищним, міським Радам народних депутатів забезпечити передачу протягом 1993 року громадянам України у приватну власність земельних ділянок, наданих їм для ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, у межах норм, установлених Земельним кодексом України. Право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених статтею 1 цього Декрету, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. Проте позивачем не подано суду доказів встановлення землевпорядними організаціями меж спірної земельної ділянки в натурі (на місцевості), як і не доведено посвідчення Червоноградською міською Радою народних депутатів права приватної власності [PERSON] на зазначену земельну ділянку, здійснення відповідного запису у земельно-кадастрових документах з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю. За таких обставин відсутні підстави вважати, що [PERSON] набув право власності на спірну земельну ділянку, що виключає входження цієї земельної ділянки до складу спадкової маси після його смерті згідно зі статтею 1218 ЦК України. Наведене є підставою для відмови у задоволенні позову.

Outcome: dismissed