Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-06 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаною позовною заявою в якій просить суд: зобовязати [PERSON] усунути перешкоди АФГ «Світанок» у володінні та користуванні земельною ділянкою в контурі № 32/4, яка належить відповідачу на підставі державного акту та перебуває в оренді позивача; зобовязати [PERSON]Г усунути перешкоди володінню та користуванню орендованою земельною ділянкою АФГ «Світанок» шляхом заборони будь-яким особам, крім АФГ «Світанок» та його найманим працівникам, заходити на цю земельну ділянку, здійснювати технологічні операції щодо обробки ґрунту та сільськогосподарських культур на весь час дії договору оренди землі. В обґрунтування своїх вимог позивач вказав, що між сторонами укладено договір оренди земельної ділянки від 17.09.2008 року строком на 10 років, однак відповідач чинить перешкоди у користуванні нею, і зі згоди останнього земельну ділянку обробляє інша особа, яка не має не те відповідних підстав. В 2015 році між сторонами укладено мирову угоду згідно умов якої відповідач повинен був здійснити всі необхідні дії щодо розірвання договору, але необхідних дій виконано не було, тому вказаний вище договір оренди залишається в силі. Усні перемовини з відповідачем ні до чого не призвели, що стало причиною звернення до суду. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити на підставах викладених у позові. Пояснила, що між сторонами були вчиненні дії щодо розірвання договору оренди земельної ділянки, що відобразились в угоді про примирення затверджених ухвалою суду, однак, зважаючи на не виконання відповідачем умов останньої, фактично розірвання договору оренди не відбулось, а відтак і право користування позивача земельною ділянкою не припинено. Відповідач передавши спірну земельну ділянку у користування іншій особі, тим самим чинить АФГ «Світанок» перешкоди в користуванні належним майном. Дії, які свідчать про невиконання умов мирової угоди відповідачем полягають у тому, що останній не виділив в натурі земельну ділянку обумовлену в договорі оренди, внаслідок чого позивач не може визначити межі земельної ділянки, що підлягає поверненню. [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив проти їх задоволення, пославшись на відсутність у АФГ «Світанок» права користуватись належною йому на праві власності земельною ділянкою, а відтак і права вимагати усунути перешкоди у користуванні нею. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечив проти позову, просив у його задоволенні відмовити, вказавши на те, що договір оренди земельної ділянки укладений між сторонами розірвано, що піддано державній реєстрації, а відтак позивач втратив право користуватись спірною земельною ділянкою. З огляду на це, вимоги позивача щодо усунення перешкод земельною ділянкою є безпідставними. Розірвання договору відбулось у точній відповідності до вимог чинного законодавства, а посилання позивача на недотримання відповідачем умов мирової угоди щодо розірвання договору оренди, що полягало у не виділенні спірної земельної ділянки в натурі, спростовуються положеннями чинного законодавства, згідно яких земельна ділянка виділяється в натурі лише один раз, на підставі чого і видається державний акт. На даний час реєстрація розірвання договору оренди залишається чинною, а позивач всупереч вимог Закону України «Про оренди землі» та умов договору оренди не повертає за [PERSON] прийому-передачі належну відповідачу земельну ділянку. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши, оцінивши та проаналізувавши матеріали і докази по справі в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що між АФГ «Світанок» та [PERSON] було укладено договір оренди земельної ділянки від 17.09.2008 року (далі Договір), згідно умов якого останній надав, а АФГ «Світанок» прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 6,80 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, строком на 10 років. [PERSON] приймання передачі земельної ділянки від 29.01.2009 року АФГ «Світанок» на умовах оренди прийняла, а власник земельної ділянки передав земельну ділянкою, загальною площею 6,80 га на території Давидово-Брідської сільської ради Великоолександрівського району Херсонської області, згідно з план-схемою ділянки. Спірних питань у сторін не було. [PERSON] п. 38 Договору передбачена можливість розірвання договору за взаємною згодою сторін, що відповідає ч.3 ст. 31 Закону України «Про оренду землі» (далі Закону), ч.1 ст. 651 ЦК України. 01.12.2015 року Великоолександрівським районним судом Херсонської області постановлено ухвалу про закриття цивільної справи за позовом [PERSON] до АФГ «Світанок» про розірвання договору оренди земельної ділянки, якою визнано та затверджено мирову угоду згідно умов якої сторони погодились розірвати договір оренди земельної ділянки від 17.09.2008 року. Вказана ухвала суду стала підставою для внесення до Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно відмітки про припинення іншого речового права (оренди строком 10 років) на земельну ділянку 6,796 га (кадастровий номер: 6520982000:05:029:0004). Отже вищенаведене свідчить про те, що між сторонами розірвано Договір оренди земельної ділянки, оскільки ними дотримано умови щодо форми розірвання договору та його державної реєстрації. Так, ст. 654 ЦК України передбачено, що зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. [PERSON] ч.1 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. [PERSON] ч.1 ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. [PERSON] ч.2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов'язання сторін припиняються. Таким чином, зважаючи на те, що між сторонами у письмовій формі втіленій в мировій угоді, яка ухвалою суду затверджена, було досягнуто згоди щодо розірвання Договору та здійснено його державну реєстрацію суд приходить до висновку про розірвання Договору, а відтак припинення права користування спірною земельною ділянкою АФГ «Світанок» з 23.05.2016 року. Будь-яких додаткових дій з якими закон пов'язує момент розірвання договору оренди земельної ділянки нормами цивільного законодавства не передбачено. Інших підстав, які надають позивачу право користуватись спірною земельною ділянкою з 23.05.2016 року суду не наведено. Твердження представника позивача про те, що [PERSON] не мав права входити в правочин щодо передачі належної йому земельної ділянки для володіння і користування іншим особам, так як таке право ним передано позивачу за [PERSON] приймання-передачі земельної ділянки від 29.01.2009 року на підставі Договору, не може свідчити про не розірвання договору, оскільки як зазначено вище, законодавець не пов'язує факт підписання [PERSON] приймання-передачі (щодо повернення) земельної ділянки орендарем власнику із моментом розірвання договору оренди земельної ділянки. З цього приводу ст. 34 Закону України «Про оренду землі» визначає, що у разі припинення або розірвання договору оренди землі орендар зобов'язаний повернути орендодавцеві земельну ділянку на умовах, визначених договором. Орендар не має права утримувати земельну ділянку для задоволення своїх вимог до орендодавця. У разі невиконання орендарем обов'язку щодо умов повернення орендодавцеві земельної ділянки орендар зобов'язаний відшкодувати орендодавцю завдані збитки. З пояснень сторін вбачається, що фактично спірна земельна ділянка АФГ «Світанок» повернута у користування та розпорядження відповідачу, оскільки АФГ «Світанок» не чинить з цього приводу перешкоди, а земельну ділянку обробляє інша особа. Однак, в порушення умов мирової угоди та встановленого порядку представник позивача відмовляється підписати [PERSON] приймання-передачі земельної ділянки для юридичного підтвердження її повернення власнику. У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. [PERSON] ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Таким чином, зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що позивач втратив право користування спірною земельною ділянкою за власною волею, а відтак у нього відсутні підстави вимагати у відповідача усунути перешкоди в користуванні нею, а отже позов задоволенню не підлягає. За обставин встановлених судом після розірвання Договору між сторонами виникли відносини з приводу повернення земельної ділянки у відповідності до ст. 34 Закону України «Про оренду землі» та умов повернення земельної ділянки узгоджених в Договорі. Зважаючи на відмову в задоволенні позову судові витрати згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України відшкодуванню не підлягають.

Outcome: dismissed