Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-25 00:00:00

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві (далі - відповідач), третя особа: [PERSON] про звільнення з-під арешту заставного майна. Позовні вимоги, які були уточнені позивачем в ході розгляду справи, обґрунтовані тим, що 26.10.2007 року між позивачем та третьою особою було укладено кредитний договір №98-05 П/2007 (далі - кредитний договір), за умовами якого позивачем було надано третій особі кредит на споживчі цілі в розмірі 200000,00 грн. В забезпечення зобов'язань за кредитним договором між позивачем та третьою особою 26.10.2007 року було укладено іпотечний договір №98-05П/2007-і, відповідно до умов якого в заставу позивача було передано квартиру [ADDRESS]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2012 року було стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредитному договору, а 28.04.2014 року відповідачем було відкрито виконавче провадження та 28.05.2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить третій особі. Позивач, як іпотеко держатель, не може скористатись своїм правом на задоволенні вимог по кредитному договору в позасудовому порядку, оскільки на предмет іпотеки по договору накладено арешт. Тому позивач просив суд зняти арешт із заставного майна, а саме квартиру [ADDRESS], накладений постановою відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві від 28.05.2014 року при здійсненні виконавчого провадження №43112574. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача та третя особа в судове засідання не з'явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися судом належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити виходячи із таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 13.02.2012 року задоволено позов ПАТ «Мегабанк» та стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором №98-05П/2007 від 26.10.2007 року в сумі 475513,37 грн.; стягнуто з [PERSON] на користь позивача нараховані штрафні санкції за неналежне виконання умов іпотечного договору №98-05П/2007 від 26.10.2007 року в сумі 157005,75 грн. та судові витрати. 28.04.2014 року відповідачем було відкрито виконавче провадження №43112574 за виконавчим листом №2-8243/11 виданим 19.03.2014 року Шевченківським районним судом м. Києва про стягнення з третьої особи на користь позивача боргу в розмірі 634339,12 грн. 28.05.2014 року відповідачем у даному виконавчому провадженні винесено постанову про накладення арешту на все майно третьої особи. 26.10.2007 року між позивачем та третьою особою також було укладено іпотечний договір №98-05П/2007-і на забезпечення виконання основного зобов'язання за кредитним договором №98-05П/2007 від 26.10.2007 року, предметом якого є квартира [ADDRESS]. Відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Також з майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. У разі наявності письмового висновку експерта, суб'єкта оціночної діяльності - суб'єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв'язку із значним ступенем його зносу, пошкодженням або в разі якщо витрати, пов'язані із зверненням на таке майно стягнення, перевищують грошову суму, за яку воно може бути реалізовано, арешт з майна боржника може бути знято за постановою державного виконавця, що затверджується начальником відділу, якому він безпосередньо підпорядкований. Таким чином, у позовному провадженні підлягає захисту порушене право власності у спосіб визнання права, передбачений п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України. Згідно ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (ч.3 ст.61 ЦПК України). Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини справи, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та зібраним по справі доказам, враховуючи, що позивач не є власником майна, на яке накладено арешт, а також позивачем не надано рішення суду, що набрало законної сили, в якому б було визнано, що дії державного виконавця при складанні акту опису й арешту майна у виконавчому провадженні №43112574 суперечать вимогам Закону України «Про виконавче провадження», суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та в їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed