Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-29 00:00:00

У березні 2020 року ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 20117,59 грн. та понесені судові витрати. Як на підставу позовних вимог вказано, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР») та відповідачем укладено кредитний договір №291551612 від 22.05.2014. 30.07.2018 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» було укладено договір відступлення права вимоги № 20180730, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаними вище кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами (додаток № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 20180730 від 30.07.2018) ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача в сумі 20117,59 грн., яка складається із 20117,59 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу. На виконання пункту 6.6. договору відступлення права вимоги, на адресу відповідача, зазначену в кредитних договорах, ТОВ «ФК «ЦФР» направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ». Так як відповідач заборгованість не погасив, позивач звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 23.03.2020 справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомленням учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Відзиву на позовну заяву відповідачем не надано. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи встановлено, що 22.05.2014 між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 291551612, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит на споживчі цілі в розмірі 47597,59 грн. зі сплатою 0,01 процентів річних за користування кредитом на строк 36 місяців та пенею за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань в розмірі 0,3 % від суми прострочення за кожний день прострочення (пункт 4 договору). 30.07.2018 між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено договір відступлення права вимоги № 20180730, відповідно до умов якого позивач набув право грошової вимоги до відповідача за вказаними вище кредитними договорами. Відповідно до Реєстру боржників за кредитними договорами (додаток № 1 до Договору про відступлення права вимоги № 20180730 від 30.07.2018) ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до відповідача в сумі 20117,59 грн., яка складається із 20117,59 грн. суми заборгованості за основною сумою боргу. Надання відповідачу кредиту в розмірі 47597,59 грн. та його часткове погашення позивач підтвердив, крім наведених вище доказів, довідкою ТОВ «ФК «ЦФР» від 31.10.2018 № 2697358-SG. Саме наведену вище заборгованість і просить стягнути позивач, як новий кредитор. Матеріалами справи також підтверджується, що 07.08.2018 на адресу відповідача ТОВ «ФК «ЄАПБ» було направлено повідомлення про відступлення права вимоги за кредитним договором № 291551612 від 22.05.2014 з вимогою погасити борг в розмірі 20117,59 грн. із зазначенням платіжних реквізитів нового кредитора. Із позовної заяви та розрахунку позивача слідує, що після набуття прави вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося нарахування штрафних санкцій. При вирішенні спору суд виходить з наступного правого регулювання. За правилами статей 526, 530, 610 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (статі 611 ЦК України). Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з пунктом 1 частиною першою статті 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (частина перша статті 514 ЦК України). Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Частиною другою статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права нового кредитора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти його вимог. Така правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.09.2015 у справі № 6-979цс15 та постанові Верховного Суду від 18.06.2020 у справі № 681/44/15-ц. Як встановлено судом, відповідач повідомлявся про зміну кредитора в зобов`язанні та порядок погашення заборгованості новому кредитору, але погашення заборгованості не здійснив. Враховуючи встановлені обставини та наведені норми матеріального права, факт порушення відповідачем грошових зобов`язань, а також те, що відсутність грошових коштів в боржника не є підставою для звільнення від відповідальності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2102,00 грн.

Outcome: approved