Jurisdiction: civil
Date: 2020-03-01 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач) про визнання права особистої власності на придбаний у шлюбі транспортний засіб - автомобіль марки Ford, д.н.з. [NUMBER] . Ухвалою від 27.03.2019 суд відкрив провадження у справі та призначив її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадженнябез повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Після відкриття провадження у справі з`ясувалося, що провадження у справі відкрито за заявою, поданою без додержання вимог викладених у ст. 175, 177 ЦПК України, що виразилось у незазначені та ненаданні доказів, на яких ґрунтуються позовні вимоги (придбання автомобіля за особисті кошти позивача), у зв`язку з чим 01.08.2019 суд постановив ухвалу про залишення позову без руху. Водночас 13.09.2019 представники сторін [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду зі спільною заявою про затвердження мирової угоди та закриття провадження у справі. Ухвалою від 19.09.2019 суд відмовив у затвердженні мирової угоди та зобов`язав сторони у двадцятиденний строк з моменту отримання копії ухвали надати суду докази, необхідні для вирішення спору, зокрема, докази придбання автомобіля за особисті кошти позивача, докази відсутності між відповідачем і третіми особами будь-яких майнових спорів, в тому числі і з приводу спірного автомобіля, та письмові підтвердження про те, що визнання за позивачем права особистої власності на автомобіль не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. На виконання вимог даної ухвали сторони подали заяви, у яких зазначили про те, що визнання за позивачем права особистої власності на автомобіль не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб, водночас жодних доказів, необхідних для вирішення спору, зокрема, доказів придбання автомобіля за особисті кошти позивача та доказів відсутності між відповідачем і третіми особами майнових спорів з приводу автомобіля (відомостей з Державного реєстру обтяжень рухомого майна) суду не надали. Зважаючи на вищевикладене суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін, у зв`язку з чим призначив судове засідання на 02.03.2020. В судове засідання, в яке з`явилися представники сторін, представник відповідача заявив клопотання про повне визнання позову. Заслухавши учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Так, відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Набуття майна за час шлюбу створює презумпцію права спільної сумісної власності подружжя, яка знайшла своє вираження у статті 60 Сімейного кодексу України, відповідно до положень якої майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 3 статті 61 Сімейного кодексу України визначено, що якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно…, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Випадки, коли набуте за час шлюбу майно є особистою приватною власністю дружини чи чоловіка, встановлені статтею 57 цього Кодексу. Відповідно до пунктів 2, 3 частини 1 зазначеної норми особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Представник відповідача визнає той факт, що автомобіль марки Ford, д.н.з. [NUMBER] , набутий у шлюбі, але за особисті кошти позивача [PERSON] , і не заперечує проти визнання за позивачем права особистої власності на цей автомобіль. Дослідженням документів, що підтверджують повноваження представника відповідача, встановлено, що він не обмежений у праві визнавати позов. Представники сторін запевнили суд, що задоволення даного позову не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Під забороною чи арештом спірний автомобіль не перебуває, що підтверджується витягом з Державного реєстру обтяжень рухомого майна від 26.02.2020 та довідкою Головного сервісного центру МВС від 27.02.2020. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved