Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-04 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом до Одеської міської ради, в якому просив суд стягнути з відповідача 1 570 376, 46 грн. матеріальної шкоди, завданої ДТП. При цьому посилався на те, що йому на праві власності належить автомобіль марки BMW X 6, д/н [NUMBER] , керуючи яким 17 грудня 2017 року вночі о 23.55 в м. Одесі по французькому бульвару він потрапив у ДТП, яка сталась внаслідок незабезпечення відповідачем як власником дороги безпечних умов дорожнього руху. 19 вересня 2018 року відкрите провадження у справі про відшкодування шкоди, призначено ї до розгляду у підготовчому судовому засіданні за правилами загального позовного провадження. Одеська міська рада звернулася до суду з апеляційною скаргою на ухвалу суду про відкриття провадження в частині підвідомчості. Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 13.11.2018 року повернуто до Приморського районного суду м. Одеси для вирішення цього питання відповідно до п.п. 15.11 Перехідних положень ЦПК України. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 03 грудня 2018 року апеляційну скаргу Одеської міської ради на ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 19 вересня 2018 року про прийняття до розгляду та відкриття провадження по справі повернуто Одеській міській раді. 09.03.2019 року до суду надійшла заява позивача про зміну предмету позову, в якій він уточнив позовні вимоги, пред`явивши вимогу про солідарне стягнення суми завданої шкоди з Одеської міської ради, Департаменту Муніципальної безпеки Одеської Міської ради; Департаменту Транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, ТОВ «Жилстройсервис-2», та в клопотанні просив залучити Департамент Муніципальної безпеки Одеської Міської ради; Департамент Транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, ТОВ «Жилстройсервис-2» до участі у справі в якості співвідповідачів. Уточнену позовну заяву прийнято судом до провадження, Департамент Муніципальної безпеки Одеської Міської ради; Департамент Транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, ТОВ «Жилстройсервис-2» залучено до участі у справі в якості співвідповідачів. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 01 квітня 2019 року підготовче провадження закрите, а справу призначено до розгляду по суті. 01.04.2019 року Департамент Муніципальної безпеки Одеської міської ради надав відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає, вважає, себе неналежним відповідачем, оскільки на момент дорожньо-транспортної пригоди 17.12.2017 року, діяло Положення про департамент муніципальної безпеки Одеської міської ради, від 14.12.2017р. № 2728-V-II яке не передбачало жодних функцій та завдань департаменту з питань забезпечення безпеки дорожнього руху території міста Одеси. Департамент не є уповноваженим органом у сфері організації дорожнього руху та дозвіл по встановленню роздільників не видавав, у зв`язку з цим вважає позовні вимоги такими що не підлягають задоволенню (т. 1, а.с. 166-168). 03.04.2019 року до суду надійшов відзив від ТОВ «Жилстройсервис-2», в якому відповідач висловив заперечення про те, шо він не є неналежним відповідачем щодо заподіяної позивачу матеріальної шкоди, оскільки ТОВ «Жилстройсервіс-2» не здійснювало дій, які могли стати причиною нанесення Позивачу матеріальної шкоди. ТОВ «Жилстройсервіс-2» дійсно отримало погоджену схему розміщення роздільників дорожнього руху, але ТОВ «Жилстройсервіс-2» не звертався до компетентних органів за отриманням дозволу на отримання дозволу на проведення робіт по встановленню роздільників дорожнього руху та не проводило таких робіт. Спираючись на відсутність в позовній заяві жодних обставин або доказів які б говорили про завдання матеріальної шкоди Позивачу діями Товариства, Товариство «Жилстройсервіс-2» не визнає позовну заяву та просить у її задоволенні відмовити (т.1 а.с. 199-200). 25.04.2019 року Одеська міська рада подала суду відзив на позовну заяву в якому не визнає позовні вимоги, з посиланням на те, що подання позивачем позовної заяви у даній справі, як і сама подія заподіяння позивачу майнової шкоди зумовлені не станом автомобільних доріг, а зовсім іншою обставиною-наявністю встановлених бетонних півсфер, з однією з яких і відбулося зіткнення транспортного засобу позивача. Одеська міська рада не приймала жодних рішень, виконання яких могло б завдати майнової шкоди позивачу у даній справі та не вчиняла будь-яких інших дій (бездіяльності), які б могли мати такий самий результат, в порядку адміністративного судочинства бездіяльність Одеської міської ради протиправною не визнавалась. На думку Одеської міської ради відповідати має саме та особа, яка встановила бетонні напівсфери і на переконання Одеської міської ради цією особою є ТОВ «Жилстройсервис-2». Самі бетонні напівсфери встановлені нею самовільно, без дозволу, хоча на певному етапі і були погоджені створеним Одеською міською радою органом - Департаментом транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху, на який і покладено виконання повноважень органів місцевого самоврядування, визначених Законом України «Про автомобільні дороги» та «Про дорожній рух». Крім того посилається також на те, що груба необережність позивача, який не був уважний не стежив за дорожньою обстановкою та допустив значне перевищення швидкості та виїзд та середину проїжджої частини стала причиною завдання йому шкоди. 10.06.2019 року Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху надав до суду відзив на позовну заяву (т 2, а.с. 1-5), в якому вказав, що позов вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі з посиланням на те, що в позовній заяві взагалі не визначено, якими саме незаконними рішеннями або діями/бездіяльністю позивачу завдано шкоди. Ніяких рішень які могли призвести до заподіяння майнової шкоди позивачу Департамент не приймав. Будь-яких доказів на підтвердження протиправної бездіяльності Департаментом позивачем також не надано. Посилаючись на ст.1173 ЦК України відповідач зазначає що для за задоволення позовних вимог необхідна наявність усіх умов встановлених законом. Відповідач наголошує на відсутності протиправного діяння (дії, бездіяльності), якими заподіяно майнову шкоду позивачу та на відсутності причинного зв`язку між діяннями та заподіяною шкодою.Відповідно, відсутність однієї з вказаних умов є підставою для відмови у задоволені вимоги про відшкодування шкоди. Суд, дослідивши матеріли справи, надані докази, вважає за можливе позов задовольнити з наступних підстав: Спірні правовідносини виникли у зв`язку із завданням позивачу шкоди та регулюються главою 82 ЦК України. Для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків, за змістом статті 1166 ЦК України, необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки (дії або бездіяльності), наявності збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Таким чином, до обставин, які підлягають встановленню у даній справі відносяться: наявність збитків, наявність чи відсутність протиправної поведінки (дій чи бездіяльності) кожного з відповідачів, наявність вини кожного з відповідачів (якщо вони не є органом державної влади або місцевого самоврядування) та причинно-наслідковий зв`язок між діянням та завданою шкодою. Судом на підставі досліджених доказів встановлені наступні фактичні обставини: [PERSON] [INFO] на праві приватної власності належить автомобіль BMW X 6 державний номер [NUMBER] згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданий Центром 5142 (т1 а.с. 12, 13). 17 грудня 2017 року, вночі приблизно о 23 годині 55 хвилин, рухаючись по вул. Французький бульвар в м. Одесі на своєму автомобілі, [PERSON] потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, наїхавши на бетонні півсфери для розділювання руху, які були розташовані на проїжджій частині. Відповідно до схеми ДТП (т.1 а.с. 17) дорожня обстановка на момент дорожньо-транспортної пригоди була наступною: темна пора доби, мокре дорожнє покриття, горизонтальна розмітка проїжджої частини відсутня, зовнішнє освітлення проїжджої частини та тротуару відсутнє, відсутні знаки регулювання дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобіль, належний позивачу зазнав ушкоджень. Згідно зі звітом № 180117 від 25.01.2018 року про оцінку шкоди, розмір матеріальної шкоди, завданий власнику автомобіля BMW X 6 державний номер [NUMBER] складає 1 553 971, 96 грн (т.1, а.с. 56-92). Таким чином, судом встановлено, що позивачу завдано збитків внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, що є одним з елементом складу цивільного правопорушення. Постановою Апеляційного суду Одеської області від 16.05.2018 року (т.1, а.с. 72) була скасована Постанова Приморського районного суду м. Одеси від 20.02.2018 року (т.1. а.с.71), якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП у зв`язку з відсутністю у діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, та було закрите провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Згідно з висновком експертного дослідження № 2-А від 05.02.2018 року здійсненого Одеським Науково-Дослідним експертно-криміналістичним центром щодо визначення швидкості руху автомобіля BMW X 6, д/н [NUMBER] в момент ДТП, що сталась 17 грудня 2017 року експертним шляхом не надається можливим (т. 1 а.с. 51). Таким чином, суд встановив, що об`єктивних даних, які б вказували на будь-які форми вини позивача (умисел або необережність) у спричиненні збитків його автомобілю відсутні. Суд відкидає посилання відповідача на необережність, неуважність позивача, перевищення ним швидкості та його власну вину у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, оскільки такі посилання носять характер припущення, та спростовуються встановленим судом обставинами настання дорожньо-транспортної пригоди у темну пору доби, на мокрому дорожньому покритті, за відсутності розмітки та освітлення проїжджої частини а також тротуару та будь-яких попереджувальних знаків чи знаків регулювання дорожнього руху та з урахуванням наданих позивачем доказів неможливості встановити експертним шляхом швидкість з якою він рухався. Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради в листі від 02.01.2018 року № 01-14/01 у відповідь на адвокатський запит зазначив, що до Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради заяв відносно встановлення бетонних напівсфер по вказаній адресі (в районі будинку № 54 по Французькому бульвару в м . Одесі) від фізичних або юридичних осіб не надходило, та дане питання департаментом не розглядалось (т. 1 а.с. 24). Департамент Муніципальної Безпеки Одеської міської Ради в листі від 11.01.201 року № 1.1-16/2095(17) у відповідь на адвокатський запит зазначив, що Департаментом погоджувалась схема встановлення роздільників дорожніх потоків та дорожніх знаків 3.34 по Французькому бульвару в районі будинку № 54 (т. 1 а.с. 26), яка запропонована для погодження за зверненням ТОВ «Жилстройсервис-2», але дозволи на проведення робіт по їх встановленню не видавались (т.1 а.с. 25). Судом досліджено схему встановлення роздільників дорожніх потоків та дорожніх знаків 3.34 по Французькому бульвару в районі будинку № 54 поданою на погодження ТОВ «Житлобудсервис-2» (т. 1 а.с. 26), з якої вбачається, що вона погоджена Департаментом транспорту зв`язку та організації Дорожнього руху Одеської міської ради, Департаментом муніципальної безпеки Одеської міської ради та управлінням превентивної діяльності ГУНП в Одеській Області. Зі схеми вбачається, що по вул. Французький бульвар в м. Одесі навпроти дому № 54 ТОВ «Жилстройсервис-2» має намір встановити розділювач дорожніх потоків та дорожні знаки 3.34. На схемі розділювач позначений як окремі точки, розташовані послідовно посередині проїжджої частини Французького бульвару. З листа Управління Патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції від 26.01.2018 року № 18а/у/31/13/01-18 вбачається, що ТОВ «Жилстройсервис-2» чи інша організація до Управління не зверталась з метою отримання дозволів на установку бетонних блоків за адресою, вказаною у запиті, та в Управлінні відсутня інформація про погодження схеми організації дорожнього руху та встановлення бетонних блоків за вказаною адресою, Управління даної схеми не погоджувало (т.1, а.с. 28-29). З листа № 01-16/2095/18 від 11.01.2018 року Департаменту Муніципальної безпеки Одеської міської ради вбачається, що ним була погоджена схема встановлення роздільних дорожніх потоків та дорожніх знаків 3.34 по Французькому бульвару в районі будинку № 54 за зверненням ТОВ «Жилстройсервис-2». При цьому видачу дозволів на проведення робіт по їх встановленню не здійснював (т. 1, а.с. 25). Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради в листі № 01-41/582 від 14.03.2018 року зазначив, шо департаментом розглядалась заява ТОВ «Жилстройсервис» від 24.07.2017 року № Т1-83524-ю/л, що надійшла з центру надання адміністративних послуг Одеської міської ради, відносно погодження схеми № 144 встановлення розподільників дорожніх потоків на проїжджій частині навпроти будівлі № 54 к.3. При розгляді даної заяви співробітники Департамента керувались ст. 27 ЗУ «Про дорожній рух» в частині розгляду наданої схеми, котра була погоджена управлінням превентивної діяльності ГУ НП в Одеській області, а також Державним Стандартом України ДСТУ 2735-94. В наданих документах ініціатором ніде не вказані розподілювачі, виконані у вигляді бетонних напівсфер, які не передбачені Правилами дорожнього руху, у зв`язку з чим, Департаментом погоджувалась схема № 144 встановлення дорожніх огороджень (розподілювач потоків автотранспорту) у відповідності з вимогами ДСТУ 2735-94. Заява про погодження схеми облаштування бетонних напівсфер навпроти будинку № 54/3 до Департаменту не надходило та схема не погоджувалась. Даних про осіб, які встановили бетонні напівсфери на проїжджій частині Французького бульвару в місці, передбаченому для облаштування розділювачів дорожніх потоків автотранспорту, в Департаменті відсутні (т.1 а.с. 31). Листом Управління превентивної діяльності ГУ НП в Одеській області № 3/1-2001 вх від 21.07.2017 року зазначено про те, що за наслідками розгляду заяви ТОВ «Жилстройсервис-2» відносно погодження схеми встановлення роздільників дорожніх потоків і дорожніх знаків 3.34 «Зупинку заборонено» та 4.7 «Об`їзд перешкоди з правого боку» по вул. Французький бульвар біля будинку № 54/3 у м. Одесі та повідомлено, шо надана схема узгоджується за умов виконання ДСТУ 4100-2014 «знаки дорожні» та 2587-2010 «Розмітка Дорожня». Відповідно до погодженої схеми встановлення подільників дорожніх потоків і дорожніх знаків 3.34 по Французькому бульвару в районі будинку 54, безпосередньо перед подільниками, встановлення яких погоджувалось, з обох боків мали бути встановлені дорожні знаки 4.7 «об`їзд перешкоди з правого боку» (т. 1, а.с. 32.) Проте, судом встановлено та вбачається зі схеми ДТП, що будь-які дорожні знаки, поряд з бетонними напівсферами відсутні. Відповідно до пункту 9.1 (12) «Правил благоустрою території міста Одеси», затверджених рішенням від 23.12.2011 року № 1631-VI Одеської міської ради, на об`єкті благоустрою забороняється встановлювати, демонтувати технічні засоби регулювання дорожнього руху без погодження Національної поліції України та Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради. Діючим на момент виникнення підстав позову [PERSON] в Україні державним стандартом, який регулював вимоги до дорожніх огороджень був ДСТУ 2735-94 «Огородження дорожні і напрямні пристрої. Правила використання. Вимоги безпеки дорожнього руху» (далі - ДСТУ 2735-94). Розділом 1 ДСТУ встановлені загальні вимоги до дорожніх огороджувальних пристроїв, зокрема: 1.2. Зорове сприйняття установлених дорожніх огороджень і напрямних пристроїв на прямолінійних ділянках доріг повинно забезпечуватись на відстані не менш ніж 100 м. 1.3. Установлення дорожніх огороджень і напрямних пристроїв, а також відповідальність за їх правильне розміщення та експлуатацію покладається на власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ними органів у сфері дорожнього руху або на організацію, яка виконує роботи на дорогах і вулицях. 1.5. Дорожні огородження і напрямні пристрої допускається встановлювати у випадках, які не передбачені цим стандартом, якщо необхідність їх використання обґрунтована конкретними умовами дорожнього руху. 1.6. Дорожні огородження поділяють на дві групи: Перша група - огородження бар`єрного та парапетного типів, призначені для запобігання вимушеним з`їздам транспортних засобів із земляного полотна дороги, проїзної частини мостів, шляхопроводів, естакад, зіткненню із зустрічними транспортними засобами, наїздам на масивні предмети та споруди, які розташовані у смузі відведення дороги. Висота огородження - 0,75-0,8 м; Друга група - сітки, конструкції поручневого типу і т.ін., призначені для упорядкування руху пішоходів та запобігання виходу на проїзну частину диких і свійських тварин. Висота огородження - 0,8-1,5 м. 1.7. Напрямні пристрої поділяють на напрямні стовпчики, тумби, із штучним освітленням або світлоповертальною поверхнею, напрямні острівці. Напрямні стовпчики і тумби призначені для забезпечення видимості зовнішнього краю узбіч і небезпечних перешкод у темну пору доби та за несприятливих метеорологічних умов. Висота напрямних стовпчиків і сигнальних тумб - 0,75-0,8 м. Напрямні острівці призначені для розділювання руху транспортних потоків за напрямками. Підняті над проїзною частиною острівці повинні бути заввишки 0,1-0,15 м. Розділом 2 ДСТУ встановлені вимоги до встановлення огороджувальних пристроїв, зокрема: 2.1 Огородження першої групи, зокрема, можуть бути установлені: на центральній розділювальній смузі міських вулиць і доріг; на розділювальній смузі віднесених лівих поворотів; на узбіччях, тротуарах та розділювальних смугах, коли інші технічні рішення щодо забезпечення безпеки руху неможливо здійснити. 2.2. Огородження першої групи повинні бути розташовані: із зовнішнього боку запобіжної смуги мостів, шляхопроводів, естакад на відстані не менш ніж 1 м від краю проїзної частини; у разі відсутності перешкод - на осі розділювальної смуги; на відстані 0,5 м від лицьової поверхні бордюру; за наявності на розділювальній смузі опор шляхопроводів, освітлення, консольних або рамних опор інформаційно-вказівних дорожніх знаків - паралельно осі розділювальної смуги, на відстані не менш ніж 1 м від крайка проїзної частини. Розташування огороджень показано в додатку 1 (кресл.1) і табл.1; на узбіччі - огородження бар`єрного типу - на відстані 1 м від краю земляного полотна, а огородження парапетного - н відстані 0,5 м. Розташування таких огороджень показано в додатку 1 (кресл.2). за наявності на узбіччі опор шляхопроводу та освітлення, інформаційно-вказівних дорожніх знаків, огородження бар`єрного типу - на відстані менш ніж 1 м від краю проїзної частини і не ближче 1 м від перешкоди, а огородження парапетного типу - відповідно на відстанях 1 м і 0,5 м (додаток 1 кресл. 3). Розділом 4 передбачені вимоги безпеки, а саме: 4.1. Застосування дорожніх огороджень і напрямних пристроїв повинно поліпшувати орієнтацію учасників дорожнього руху, особливо в умовах недостатньої видимості і у темну пору доби. 4.2. У разі проведення відновлення огородження не повинна утворюватись небезпека для руху транспортного потоку. 4.3. Огородження повинні знаходитись у належному експлуатаційному стані. На них повинні бути відсутні елементи, що різко виступають, та розриви. Початок і кінець огороджень повинен бути закруглений убік від проїзної частини або плавно спрямований до рівня узбіччя, тротуару чи розділювальної смуги. 4.4. Очищення і фарбування огороджень слід виконувати за необхідністю, але не рідше одного разу на рік. Огляд огороджень повинен провадитись не рідше одного разу на місяць. Пошкоджені елементи огороджень слід відновлювати не пізніше ніж через 24 години після їх виявлення. 4.5. Дорожні огородження та напрямні стовпчики повинні бути обладнані світлоповертальними елементами, відповідно до ДСТУ 2587. 4.6. Конструкція напрямних стовпчиків та тумб повинна бути розрахована на їх руйнування у разі наїзду транспортного засобу без завдання йому значних пошкоджень. Таким чином, суд приходить до висновку, що використання бетонних напівсфер для регулювання чи впорядкування дорожнього руху взагалі не передбачено вимогами державних стандартів України, більше того, судом не було встановлено, що бетонні напівсфери були обладнані світлоповертальними елементами, відповідно до ДСТУ 2587, або дорожніми знаками, які б сповіщали про наявність перешкод. Бетонні напівсфери призначені для обмеження руху транспортних засобів та є зупиняючими пристроями. Розміщення на проїжджій частині дороги з метою розподілення руху огороджувальних конструкцій, які не передбачені для цього, а передбачені для обмеження руху, при відсутності будь-яких знаків та світловідбиваючих елементів на таких конструкціях створює серйозну загрозу всім учасникам руху, особливо вночі. Таким чином, суд приходить до висновку, що невідповідність проїжджої частини в м. Одесі по Французькому бульвару навпроти дому № 54 вимогам безпеки руху, наявність на ній бетонних перешкод у вигляді бетонних напівсфер, не обладнаних попереджувальними знаками або елементами, які покращують їх зорове сприйняття, відсутність огороджуючих елементів - є прямою причинною дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої автомобіль позивача здійснив наїзд на такі бетонні перешкоди та отримав механічні пошкодження. Таким чином, враховуючи, що у діях позивача відсутня будь-яка форма вини, суд приходить до висновку, що шкода, завдана позивачу внаслідок пошкодження належного йому автомобіля, сталась внаслідок перебування на проїжджій частині дороги загального користування не передбачених діючими державними стандартами України бетонних напівсфер не обладнаних світлоповертальними елементами, без будь-яких попереджувальних знаків. Визначаючи коло осіб, відповідальних за завдану позивачеві шкоду, суд виходить з наступного: ТОВ «Жилстройсервис-2» мало намір встановити роздільник дорожніх потоків навпроти будинку № 54 по Французькому бульварі в м. Одесі, та вживало заходів для погодження такої схеми - зверталось за її погодженням до органів державної влади та місцевого самоврядування (Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, Департаменту безпеки Одеської міської ради, Управління превентивної діяльності в ГУНП м. Одеси). Співставляючи схему, надану для погодження відповідачем ТОВ «Жилстройсервис-2» (т. 1 а.с. 26) зі схемою ДТП, яка є додатком до протоколу (т. 1 а.с. 16,17) суд доходить висновку про те, що на них відображені одні і ті ж самі бетонні напівсфери, розташовані в одному і тому самому місці навпроти будинку № 54 по Французькому бульварі в м. Одесі. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази, які б вказували на те, шо бетонні напівсфери встановлені саме відповідачем ТОВ «Жилстройсервис-2», який цей факт заперечує з огляду на те, що не отримав всі необхідні дозволи. Таким чином, у задоволенні позову про відшкодування шкоди до відповідач Товариства з обмеженою відповідальністю «Жилстройсервис-2» слід відмовити. Разом з тим, окрім ТОВ «Жилстройсервис-2» позивач визначив відповідачами органи місцевого самоврядування, а саме - Одеську міську раду, Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради а також Департамент безпеки Одеської міської ради. Розглядаючи питання покладення на зазначених відповідачів майнової відповідальності, суд виходить з наступного: Підставою відповідальності за завдану шкоду відповідачів Одеської міської ради та Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради позивач зазначив неналежне виконання своїх обов`язків з утримання доріг та забезпечення безпеки дорожнього руху, які покладені на органи місцевого самоврядування чинним законодавством. Заперечуючи проти позовних вимог, як Департаменту транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, так і Одеська міська рада у відзиві посилались на те, що при визначенні відповідальної за завдану позивачу шкоди слід виходити з того, хто саме встановив бетонні напівсфери по вул. Французький бульвар, і що саме ця особа повинна бути відповідальною за завдану шкоду, проте, посилання відповідачів на це є необґрунтованим з огляду на наступне: За загальним правилом, відповідно до частин першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Проте, спеціальною нормою статті 1173 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Таким чином, встановлення вини органу державної влади у завданні збитків внаслідок бездіяльності не вимагається, достатньо встановити лише факт протиправної бездіяльності при реалізації своїх повноважень та причинно-наслідковий зв`язок між невиконанням/неналежним виконанням своїх повноважень та завданими позивачу збитками. Оцінюючи позовні вимоги позивача до органів місцевого самоврядування суд виходить з наступного: Частиною першою статті 24 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи, несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні. Відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про дорожній рух» організація дорожнього руху здійснюється спеціалізованими службами, що створюються відповідними органами: на автомобільних дорогах, що перебувають у власності територіальних громад, - органами місцевого самоврядування; на інших автомобільних дорогах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері дорожнього господарства та управління автомобільними дорогами; на залізничних переїздах - центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпеки на залізничному транспорті. У п. 11 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30 березня 1994 року № 198 встановлено, що власники дорожніх об`єктів зобов`язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об`єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому руху, тощо. Відповідно до частини третьої статті 14, частини першої статті 16 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Згідно із статтею 9 Закону України «Про дорожній рух» до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить: компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; вирішення питань експлуатації автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів у надзвичайних ситуаціях; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. Відповідно до вимог статі 17 Закону України «Про автомобільні дороги», управління функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів здійснюється відповідними органами місцевого самоврядування, у віданні яких вони знаходяться. Відповідно до вимог статі 18 Закону України «Про автомобільні дороги», складовими вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: проїзна частина вулиць і доріг, трамвайне полотно, дорожнє покриття, штучні споруди, споруди дорожнього водовідводу, технічні засоби організації дорожнього руху, зупинки міського транспорту, тротуари, пішохідні та велосипедні доріжки, зелені насадження, наземні та підземні мережі. Відповідно до вимог статі 19 Закону України «Про автомобільні дороги», основними обов`язками органів місцевого самоврядування у частині управління функціонуванням і розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів є: 1) забезпечення безперервних, безпечних, економічних та зручних умов руху транспортних засобів і пішоходів вулицями і дорогами міст та інших населених пунктів; Відповідно до вимог статі 21 Закону України «Про автомобільні дороги», органи місцевого самоврядування, що управляють функціонуванням та розвитком вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, відповідають за: 1) стан вулиць і доріг міст та інших населених пунктів відповідно до діючих норм, у тому числі щодо безпеки руху транспортних засобів і пішоходів; 4) відшкодування збитків користувачам вулиць і доріг міст та інших населених пунктів, що виникли через їх незадовільний стан, у порядку, визначеному законом. Положенням про Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28.08.2011 року № 384-VI встановлені наступні повноваження Департаменту: Пункт 8.18. відповідно до законодавства організує і контролює роботу пов`язану з безпекою руху транспортних засобів. Пункт 8.21. здійснює реалізацію прав та обов`язків, віднесених Законами України «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги» до компетенції органів місцевого самоврядування». Пункт 8.22. здійснює контроль за обладнанням доріг та вулиць технічними засобами регулювання дорожнього руху. Таким чином, вищенаведені положення чинного законодавства покладають на органи місцевого самоврядування відповідальність за належне утримання, безпечність та належний стан доріг, які перебувають у віданні органів місцевого самоврядування. Зазначене включає в себе постійний контроль за безпечністю станом дорожнього покриття вулиць, оперативне усунення будь-яких перешкод дорожнього руху, які є небезпечними для його учасників, незалежно від того, чи такі перешкоди виникли внаслідок подій, природнього зносу чи дій третіх осіб, а у випадку неможливості такого оперативного усунення - до обов`язків органів місцевого самоврядування віднесено оперативне облаштування таких перешкод засобами попередження, покращення їх видимості з метою своєчасного виявлення таких перешкод учасниками дорожнього руху. Суд приходить до висновку, що визначені позивачем як відповідачі органи місцевого самоврядування, а саме: Одеська міська рада як власник дороги місцевого значення та Департамент транспорту, зв`язку та організації дорожнього руху Одеської міської ради як уповноважений орган місцевого самоврядування, неналежним чином виконали свої обов`язки, віднесені вищенаведеним нормами Законами України «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги» до компетенції органів місцевого самоврядування», та допустили бездіяльність, яка полягає в наступному: у незадовільному експлуатаційному утриманні автомобільної дороги, що стало причиною дорожньо-транспортної пригоди; у незабезпеченні безпечних та комфортних умов дорожнього руху; а також у несвоєчасному виявленні перешкод дорожньому руху; у неусуненні перешкод дорожньому руху а також у незабезпеченні учасників дорожнього руху інформацією щодо наявності перешкод дорожнього руху та позначенні дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; у неналежній організації виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху. З викладеного, суд робить висновок, що зазначена бездіяльність відповідачів знаходиться у прямому-причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою. Суд не приймає до уваги посилання Одеської міської ради на необхідність отримання рішення адміністративного суду про визнання бездіяльності органів місцевого самоврядування протиправною, оскільки визначення елементів складу цивільного правопорушення входить до предмету доказування у цивільних справах і суді загальної юрисдикції вправі робити відповідні висновки на підставі доказів, наданих сторонами. зазначений висновок підтверджено Великою Палатою у Постанові від 12 березня 2019 року у справі № 920/715/17. Суд приймає до уваги доводи відповідача Департаменту Муніципальної безпеки про те, що він не є належним відповідачем у спірних правовідносинах, оскільки станом на день виникнення дорожньо-транспортної пригоди він не мав повноважень із забезпечення безпеки дорожнього руху на міських дорогах, чи контролю за станом доріг. Відповідно до ст. 1190 ЦК України, особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим. Таким чином, встановивши, що завдані позивачу збитки були заподіяні внаслідок спільної бездіяльності органів місцевого самоврядування, які не виконали покладених на них завдань, визначених Законами України «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги», суд вважає, що зазначені особи повинні нести солідарну відповідальність перед позивачем. При цьому, суд встановивши, що відповідачі органи місцевого самоврядування допустили протизаконну бездіяльність, внаслідок якої сталась ДТП, бере також до уваги положення ст. 1173 ЦК України про покладення на них відповідальності за шкоду незалежно від їх вини. Суд вважає доведеним та обґрунтованим розмір збитків, які зазнав позивач, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у сумі 1 570 376,46 грн., а саме: Прямих збитків від пошкодження автомобіля у розмірі 1 553 971,96 грн., розмір яких підтверджено звітом автотоварознавчого дослідження № 180117 від 25.01.2018 року; Витрат, пов`язаних з усуненням наслідків завдання збитків, а саме - витрат на евакуацію, огляд, попередню оцінку, першочергові ремонтні роботи - 16404,5 грн., що підтверджено актами про евакуацію № 106 від 06.01.2018 року, актом № 19 від 17.01.2018 року та актом № 118 від 18.01.2018 року; замовленням № 627180 від 06.01.2018 року; актом виконаних робіт з оцінки шкоди від 17.01.2018 року; квитанціями про сплату рахунку-фактури № 630130 від 17.01.2018 року; замовленням-нарядом № 2018000295 від 17.01.2018 року; квитанціями № ПН2560 від 18.01.2018 року та № ПН 2483 від 18.01.2018 року, витрат позивача на проведення автотоварознавчого дослідження н суму 1460 грн., що підтверджується квитанцією № 180117 від 25.01.2018 року (т.1, а.с. 39-40,42-44, 49, 52, 57).

Outcome: partial