Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-04 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «ІНЖИНІРІНГ ТЕХ БУД», треті особи: приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська Владислава Олександрівна, [PERSON] про визнання довіреностей недійсними, визнання довідки недійсною, визнання договору купівлі-продажу недійсним. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що за договором купівлі-продажу від 11 вересня 2017 року, який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольської Владислави Олександрівни відповідачі [PERSON] , [PERSON] здійснили відчуження земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , на користь свого сина [PERSON] . Про зазначений договір позивач дізнався від приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Владислави Олександрівни 26.12.2017 року та в цей же день подав заяву про скасування довіреності від 07.03.2017 року. 07 березня 2017 року на підставі укладеного з повіреним усного договору доручення, позивачем була видана генеральна довіреність відповідачеві [PERSON] в тому числі на право продажу ним від імені [PERSON] та в його інтересах належних останньому на праві приватної власності земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Вказана довіреність була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською Владиславою Олександрівною 07 березня 2017 року та зареєстрована в реєстрі за № 21. 13.04.2017 року на підставі укладеного доручення від 07 березня 2017 року відповідач [PERSON] без згоди та повідомлення позивача видав відповідачу [PERSON] доручення в порядку передоручення. Згоди на вчинення передоручення повноважень на ім`я [PERSON] позивач не надавав, і не міг надати, оскільки у нього є недовіра до [PERSON] . З довірителями питання відчуження та ціни відчуження належної йому земельної ділянки не узгоджував, коштів від прдажу земельної ділянки не отримував. Крім того, позивач наголошував на тому, що під час укладення доручення від 07 березня 2017 року, та передоручення від 13 квітня 2017 року, приватним нотаріусом не дотримано вимог Правил ведення нотаріального діловодства, «Порядку» щодо посвідчувального надпису, ЗУ «Про нотаріат» оскільки вказані доручення посвідчувалися різними нотаріусами. 11 вересня 2017 року [PERSON] в інтересах позивача, як продавця, уклала договір, згідно з яким покупцем належної позивачеві земельної ділянки став син повірених [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] про що зазначено в договорі купівлі-продажу. Таким чином, відповідачі, будучи повіреними позивача за довіреністю, уклали договір зі своїм сином від імені позивача в своїх особистих інтересах, оскільки їх син став власником вищевказаної спірної земельної ділянки. Крім того, позивач не отримував гроші від повірених, а ні від покупця за договором купівлі-продажу від 11.09.2017 року, ані від його представників, отримав та не був заінтересований у відчуженні у будь-який спосіб вказаної земельної ділянки, що спонукало 26 грудня 2018 року позивача до скасування довіреності. Ніякої внутрішньої волі, направленої на укладення договору з відчуження земельної ділянки не мав, тому вказаний договір не відповідає його внутрішній волі, та не відповідає п. 7.2 договору купівлі-продажу. Про заяву своєї дружини яка надавала згоду на відчуження земельної ділянки йому не було відомо, питання продажу земельної ділянки між подружжям не обговорювалося, чому та за яких обставин була написана заява йому не відомо. Згода дружини на відчуження земельної ділянки не потрібна, оскільки в розумінні частини 5 статті 57 СК України земельна ділянка є особистою власністю чоловіка, так як набув її шляхом приватизації . При укладенні договору купівлі-продажу відповідач [PERSON] , яка діяла від імені позивача на підставі довіреності від 13 квітня 2017 року, реєстровий номер № 83 надала нотаріусу недостовірні данні про відсутність на земельній ділянці самовільного будівництва немає, що спростовується документами інвентаризації за 2005, 2013 роки, Витягом з Державного кадастру з додатком відповідно до яких на відчуженій земельній ділянці розташований житловий будинок. Надана приватному нотаріусу Одеського міського нотаріального округу Запольській Владиславі Олександрівні відповідачем [PERSON] довідка від 05 вересня 2017 року, видана ТОВ «ІНЖИНІРІНГ ТЕХ БУД» про відсутність будівель та споруд на земельній ділянці. В довідці є посилання на дані технічної інвентаризації від 05.09.2017 року, однак технічного паспорту, який складається після проведення технічної інвентаризації в матеріалах наданих приватним нотаріусом за запитом суду відсутній. Наявність житлової будівлі на відчуженій земельній ділянці спростовується тривалим проживанням відповідачів у житловому будинку, навчання [PERSON] , (покупця) у загальноосвітній школі, що підтверджується довідкою загальноосвітньої школи та учнівськими щоденниками, де адреса проживання вказана [ADDRESS] . Своїми заявами від 11 вересня 2017 року адресованими на ім`я приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Запольської Владислави Олександрівни відповідачі [PERSON] та [PERSON] неправдиво свідчили, що надані документи для відчуження земельної ділянки є єдиними дійсними документами, нерухоме майно, що є об`єктом продажу, покупцем оглянуто до підписання договору,самовільного будівництва, перетворень не виявлено. Крім того, вони свідчили про те, що їм відомо про відповідальність про надання нотаріусу неправдивої інформації щодо будь-якого питання, пов`язаного із вчиненням нотаріальної дії, подала недійсні та /або підроблені документи. Позивач та його представник просили суд визнати недійсними довіреність посвідчену 07.03.2017р. приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Запольською Владиславою Олександрівною за реєстровим номером №21 від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] , довіреність посвідчену 13.04.2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу, Запольською Владиславою Олександрівною за реєстровим номером №83 від імені [PERSON] на ім`я [PERSON] ; визнати недійсним договір купівлі-продажу земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] укладений 11.09.2017 року між [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Запольською Владиславою Олександрівною, Одеського нотаріального округу за реєстровим номером 22263501; визнати недійсною довідку про відсутність будівель та споруд від 05.09.2017р. видану головним інженером [PERSON] та стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати. Представник позивача в судове засідання з`явився, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] у поясненнях та у ході судового засідання проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що 07 березня 2017 року позивач видав відповідачеві генеральну довіреність, якою зокрема уповноважив його продати належну йому на праві власності земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS], з правом визначати умови і ціну договору купівлі-продажу нерухомого майна. Виконуючи доручення, повірений 13 квітня 2017 року здійснив передоручення відповідачу [PERSON] , яка 11 вересня 2017 року уклала договір купівлі-продажу нерухомого майна з фізичною особою, сином, [PERSON] , який вчинений за ціною 74 263(сімдесят чотири тисячі двісті шістдесят три ) гривень, 00 копійок, що підтверджується звітом про оцінку майна. Земельна ділянка придбана за власні кошти [PERSON] . На час укладання договору довіреність на ім`я [PERSON] була чинною та не була скасована. На момент розгляду справи шлюб між відповідачами [PERSON] та [PERSON] розірвано. В судовому засіданні представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] просив у задоволенні позовних вимог позивачу відмовити у повному обсязі. Відповідач ТОВ «ІНЖИНІРІНГ ТЕХ БУД» у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 04 квітня 2018 року подав до суду заяву про визнання позову та розгляду справи у його відсутності, 05.04.2019 року надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Третя особа, [PERSON] у судове засідання не зявилась, про час та дату судового засідання повідомлена належним чином, надала суду заяву про підтримання позовних вимог та просила розгляд справи провести без її участі. Третя особа приватний нотаріус Одеського міського нотаріального округу Запольська Владислава Олександрівна, у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтями 77, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази надаються сторонами та іншими учасниками справи, а предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Судом встановлено, що 03.12.1987р. рішенням виконавчого комітету Великодолинської сільської ради народних депутатів Овідіопольського району Одеської області № 17 [PERSON] виділено земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , с. Великодолинське, Овідіопольського району , а також про видачу паспорта забудовника (а.с. 16). 28.01.92р. Виконавчим комітетом Великодолинської селищної Ради народних депутатів Овідіопольського району на ім`я [PERSON] видана довідка № 119, згідно якої позивач є забудовником (а.с. 14 ). На протязі з 1988 по 1991 роки позивачем на земельній ділянці збудовано житловий будинок, однак не прийнятий до експлуатації. 09.10.2013р. позивач отримав Свідоцтво про право власності на нерухоме майно, земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] , яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.85-86). У 2017 році до позивача звернувся відповідач [PERSON] , який запропонував йому допомогти зібрати, оформити замовлення на виготовлення всіх необхідних документів по введенню житлового будинку за адресою: [ADDRESS] до експлуатації , реєстрації права власності на будинок на ім`я позивача. Просив позивача надати йому довіреність. Між позивачем та відповідачем обумовлено, що позивач надає довіреність тільки на виготовлення всіх необхідних документів на введення вищевказаного будинку до експлуатації та реєстрації права власн ості на його ім`я. 07 березня 2017 року позивач на імя [PERSON] видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською Владиславою Олександрівною, та зареєстровану в реєстрі за № 21, якою було уповноважено [PERSON] зокрема продати належну [PERSON] на праві приватної власності земельну ділянку кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] . Довіреність було видано з правом передовіреності строком на три роки. (а.с. 109). 13 квітня 2017 року [PERSON] здійснив передоручення на ім`я своєї колишньої дружини, [PERSON] , яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською Владиславою Олександрівною, та зареєстрована в реєстрі за № 83. (а.с. 105-107.). 11 вересня 2017 року між [PERSON] , яка діяла від імені [PERSON] , на підставі довіреності, яка була посвідчена нотаріально 13 квітня 2017 року, та сином, [PERSON] було укладено договір-купівлі-продажу земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , який було посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською Владиславою Олександрівною і зареєстровано в реєстрі за № 409 (а.с. 81-82). Згідно з п. 2.1., 2.2. договору купівлі-продажу, продаж земельної ділянки здійснено за 74 263 (сімдесят чотири тисячі двісті шістдесят три) гривні, 00 копійок, та проведено розрахунок повністю, будь-яких претензій у жодної із сторін немає (а.с. 81). 11 вересня 2017 року покупець заявою, посвідченою приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською Владиславою Олександрівною та зареєстрованою в реєстрі за № 409, засвідчив, що грошові кошти, що витрачаються покупцем на придбання земельної ділянки кадастровий номер [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , є його особистою власністю (а.с. 83). Відповідно до п. 4.5. договору купівлі-продажу, його було укладено представником продавця за згодою другого з подружжя [PERSON] , яка підтвердила це заявою, підпис на якій засвідчено 02 вересня 2017 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Алєксєєвою О.О. [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що не заперечувалося сторонами по справі. 26 грудня 2018 року довіреність від 07 березня 2017 року, яка була посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Запольською Владиславою Олександрівною та зареєстрована в реєстрі за № 21, була скасована позивачем (а.с. 12). Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення або оспорювання. У відповідності до цивільного законодавства особа, яка вважає, що її речові права порушено, має право звернутися до суду як з позовом про визнання відповідної угоди недійсною ( ст. ст. 215-235 ЦК України), так і з позовом про витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. ст. 330, 338 ЦК України). За змістом ст. ст. 215, 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненим правочином. Згідно із ч. 2 ст. 16, ст. 215 ЦК України одним із способів захиступорушеного права є визнання недійсним правочину, укладеного з недодержанням вимог, встановлених ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу. Частиною 5.2. Глави 4 розділу ІІ Правил вчинення нотаріальних дій нотаріус при посвідченні довіреності в порядку передоручення роз`яснює представнику довірителя вимоги статті 240 Цивільного кодексу України. Згідно частини 1 статті 240 ЦК України представник зобов`язаний вчиняти правочин за наданими йому повноваженнями особисто. Він може передати своє повноваження частково або в повному обсязі іншій особі, якщо це встановлено договором або законом між особою, яку представляють, і представником, або якщо представник був вимушений до цього з метою охорони інтересів особи, яку він представляє. Частиною 2 ст. 240 ЦК України передбачено, що представник, який передав своє повноваження іншій особі, повинен повідомити про це особу, яку він представляє, та надати їй необхідні відомості про особу, якій передані відповідні повноваження (замісника). Невиконання цього обов`язку покладає на особу, яка передала повноваження, відповідальність за дії замісника як за свої власні. Таким чином, на представника [PERSON] , який здійснив передоручення, покладається додатковий обов`язок повідомлення довірителя про передачу повноважень, а його невиконання ведуть до відповідальності за дії замісника як за свої власні. В матеріалах справи відсутні докази про повідомлення позивача про передачу повноважень заміснику та обґрунтування такої необхідності, та відомості про особу, котрій передано повноваження (замісника), що є порушенням частини 2 статті 240 ЦК України. Згідно пункту 5.7. Глави 4 Розділ ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» на основній довіреності робиться відмітка про передоручення, копія основної довіреності додається до примірника довіреності, що залишається у матеріалах нотаріальної справи. В матеріалах нотаріальної справи на основній довіреності від 07.03.2017р. відсутня відмітка про передоручення, що є порушенням «Правил» щодо посвідчення пере довіреності (а.с. 109-110). Згідно із ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. На підставі ч. 1 ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Статтею 239 ЦК України встановлено, що правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє. Згідно до частини першої статті 241 ЦК України правочин, вчинений представником з перевищенням повноважень, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов`язки особи, яку він представляє, лише у разі наступного схвалення правочину цією особою. Правочин вважається схваленим зокрема у разі, якщо особа, яку він представляє, вчинила дії, що свідчать про прийняття його до виконання. Таким чином вчинення юридичних дій, які чітко не визначені в договорі доручення, навіть, якщо вони спрямовані на досягнення кінцевої мети, задля якої укладено такий договір, і не охоплюються змістом договору доручення, можуть створювати, змінювати, припиняти цивільні права та обов`язки довірителя тільки за умови їх схвалення останнім. Виходячи з тексту довіреності, виданої позивачем на ім`я [PERSON] , останній надав право подавати необхідні заяви, отримувати довідки та документи, розписуватися за довірителя, підписувати будь-які угоди та договори, пов`язані з приватизацією та отриманням на ім`я довірителя державного акта на право приватної власності на земельну ділянку, підписати договір купівлі-продажу, отримати належні довірителю гроші, а також виконувати всі інші дії, пов`язані з цією довіреністю. На підставі цієї довіреності [PERSON] уклала договір купівлі-продажу земельної ділянки. Проте наступного схвалення позивачем дій відповідачів щодо продажу земельної ділянки, ціни продажу не відбулося.таким чином, правочин не був схвалений позивачем по справі. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно доположень ч.ч. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин,повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Однією з підстав визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки від 11 вересня 2017 року недійсним позивач зазначає відсутність його волевиявлення на здійснення продажу земельної ділянки, непогодження ціни продажу, неотримання ним від відповідачів (продавця та покупця) грошових коштів внаслідок укладання цього правочину, майно за договором купівлі-продажу продавцем не передано, а покупцем не прийнято, надання відповідачами довідки з недостовірним даними про відсутність житлового будинку на відчуженій земельній ділянці. Спірною земельною ділянкою та розташованим на ній житловим будинком позивач продовжує проживати та користуватися. Разом з тим, п. 2.2. спірного договору встановлено, що розрахунок за продану земельну ділянку проведений повністю, будь яких претензій у жодної із сторін немає, а в пункті 2.1. договору зазначено, що продаж земельної ділянки здійснено за ціною 74263,00 гривень. З змісту договору купівлі-продажу не зрозуміло кому та коли покупець передав грошові кошти. Позивач стверджував, що грошові кошти від продажу земельної ділянки він від продавців та покупця не отримував. В матеріалах справи відсутні докази про отримання позивачем суми коштів від продажу нерухомого майна, представник відповідача (покупця) не зміг пояснити суду з яких доходів покупець у віці 18 років придбав земельну ділянку вартістю 74263,00 грн., кому та коли були передані грошові кошти від продажу земельної ділянки. Таким чином, при укладанні спірного договору не були дотримані вимоги ст. 655 ЦК України: [PERSON] , яка діяла на підставі довіреності в інтересах позивача на момент вчинення відчуження 11 вересня 2017 року не погодила з ним питання продажу земельної ділянки на момент, її ціну, кошти від продажу продавцем не отримані, майно продавцем не передано, а покупцем не прийнято, а тому з цих підстав договір не може ввадатися укладеним. Згідно пункту 5 частини 1 ст. 57 СК України передбачено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Оскільки спірна земельна ділянка набута позивачем за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, тому у розумінні частини 5 статт1 57 СК України є особистою приватною власністю позивача, а тому згода дружини на її продаж не є необхідною. В судовому засіданні був допитаний в якості свідка відповідач [PERSON] , син позивача по справі, який в своїх показах стверджував, що здійснити передоручення його змушувала дружина, влаштовувала сварки, провокувала його. Він надав передоручення на імя дружини тільки для виготовлення документів для введення в експлуатацію житлового будинку, питання продажу земельної ділянки не погоджувалося ні з позивачем ні з довірителем [PERSON] , про те що земельна діялка продана йому стало відомо від його сина та батька, позивача по справі. Таким чином, заявлені позивачем вимоги знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги задоволені, судовий збір у загальному розмірі становить 2 114гривень 40 коп. ( 1409 гривні 60 коп. - сплата судового сбору за подачу позовної заяви + 352 гривні 40 коп. - сплата за забезпечення позову 352 гривні 40 коп. + сплата за забезпечення позову(допит свідка) = 2 114,40) слід стягнути з відповідачів. З матеріалів справи убачається, що представником позивача подано до суду рахунок № Н8/2019 від 21 лютого 2019 року, в якому зазначено обсяг виконаних адвокатом робіт, наведено відповідні розрахунки за надані послуги та визначено суму гонорару станом на 21 лютого 2019 року в розмірі 7 000,00 грн. Матеріалами справи встановлено, що 28 лютого 2018 року між позивачем [PERSON] та «ЮРИДИЧНОЮ АГЕНЦІЄЮ «ЗАКОН ТА ПРАВО» в особі директора [PERSON] укладено договір № Н-001 від 28 лютого 2018 року про надання правничої допомоги (далі Договір). Предметом і метою Договору є надання за плату юридичною агенцією клієнту юридичних (у тому числі адвокатських) послуг щодо захисту прав та інтересів клієнта в порядку та на умовах, що визначаються договором (частина 1 Договору). Пунктом 2.1 Договору визначена ціна юридичних послуг, які складають предмет цього договору, та становлять 500 грн. /годину, всього сплачено 7 000,0 грн. частинами , 4 000,00 грн під час підписання договору, 3000,00 грн. 30.03.2018 року. Відповідно до детального опису робіт (наданих адвокатом послуг) розмір витрат на оплату послуг адвоката є спів мірним із складністю справи, витраченим часом та обсягом наданих адвокактом послуг відповідає сплаченому розміру у сумі 7 000,00 грн.. Відповідно до статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved