Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, виселення та вселення, посилаючись на те, що відповідно до рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 22 липня 2014 року він зареєстрував право власності на 3/5 частини житлового будинку з надвірними будівлями №44 по вул. Нариманівській в м. Полтаві, але відповідач, матері якого цей будинок належав раніше, не дивлячись на чисельні попередження про виселення відмовляється виселятися та перешкоджає користуватися цим приміщенням, тому просив суд задовольнити його позовні вимоги. У судовому засіданні позивач та його адвокат підтримали позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином був повідомлений про день і час розгляду справи через оголошення в газеті «Зоря Полтавщини». Заважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності відповідача з постановленням по справі заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача, його адвоката та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Відповідно до технічного паспорта ПП Полтавського БТІ «Інвентаризатор» від 09 жовтня 2009 року, власниками житлового будинку №44, що знаходиться за адресою: вул. Нариманівська в м. Полтаві, в частках 2/5 та 3/5 були [PERSON] та [PERSON] відповідно. Згідно з рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 22 липня 2014 року, на [PERSON] переведено права та обовязки покупця і визнано його покупцем 3/5 частин вищевказаного будинку за договором купівлі-продажу від 31 липня 1997 року, укладеного на Полтавській філії Товарної біржі «Українська Біржа Нерухомості». Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень №29409658 від 13 листопада 2014 року, власником 2/5 та 3/5 частин житлового будинку з надвірними будівлями буд. №44, вул. Нариманівська, м. Полтава, є [PERSON] Як вбачається з домової книги, [PERSON] 08 вересня 2015 року знято з реєстрації місця проживання за адресою: вул. Нариманівська, б. 44, м. Полтава. Відповідно до пояснень [PERSON] від 17 січня 2015 року, 29 травня 2015 року, даних ним Ленінському РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області, він займає частину помешкання за адресою м. Полтава, вул. Нариманівська, б. 44, та буде там проживати, не зважаючи на рішення суду та відмовляється його залишати, оскільки даний будинок придбала його мати. Відповідно до акту від 16 вересня 2015 року, засвідченого Головою селищного комітету с. Рогізна [PERSON] за №44, житловий будинок, який складається з коридору, кладової, двох кімнат, кухні, санвузла, тамбура, розташованому по вул. Нариманівській, 44 в м. Полтаві та яким користується [PERSON], замкнутий на замок, ключ від якого знаходиться у [PERSON] У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] суду пояснили, що [PERSON] замкнув частину будинку, якою користувався, та не віддає [PERSON] ключі. Отже, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] неправомірно займає будинок №44 по вул. Нариманівській в м. Полтаві, що йому не належить, та чинить перешкоди у користуванні даним будинком його власнику [PERSON] За змістом ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку, квартиру), користуються (ним) нею для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтями 317, 319 ЦК України встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved