Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У вересні 2015 року ПАТ КБ «Порто-Франко» звернулось до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором № 1279 про надання в тимчасове користування індивідуального сейфу для зберігання цінностей від 21.10.2011 р. у загальному розмірі 23980,00 грн. (з яких : заборгованість за збереження цінностей клієнта у сейфі з 21.02.2012 р. по 14.04.2015 р. відповідно до п.5.1. договору 11490,00грн.; нарахована неустойка за період з 21.02.2012 р. по 14.04.2015 р. відповідно до п. 5.2. договору 11490,00 грн.; штраф за неповернення у встановлений договором строк ключа від сейфу відповідно до п. 5.3. договору 1000,00 грн.), посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобовязань за цим договором. Представник позивача [PERSON] просив розглянути справу за відсутності представника позивача та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за останньою відомою судові адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, в черговий раз була повернута судові з поміткою пошти про те, що він не зявляється на пошту для одержання судової повістки за залишеним для нього повідомлення пошти. Представник відповідача [PERSON] надала суду свої письмові заперечення на позовну заяву, які приєднані судом до матеріалів справи, але не повідомила суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце судового розгляду справи була повідомлена належним чином, про що свідчить зворотне поштове повідомлення про одержання судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Згідно з договором № 1279 про надання в тимчасове користування індивідуального сейфу для зберігання цінностей від 21.10.2011 р. АБ «Порто-Франко» надав [PERSON] в тимчасове платне користування індивідуальний сейф, що розташований в сховищі для індивідуальних сейфів приміщення АБ «Порто-Франко», з метою зберігання клієнтом цінностей та/або документів Пунктом 3.1. цього договору встановлено, що вартість послуг за цим договором складає 100,00 грн. на місяць, в т.ч. ПДВ у розмірі 16,66 грн. Відповідно до п.п. 2.3., 2.4.3., 2.4.5. цього договору клієнт зобовязаний належним чином зберігати колюч від індивідуального сейфу. У випадку втрати ключа від сейфу повідомити про це банк шляхом надання письмової заяви про втрату ключа, а також внести суму у розмірі 1000,00 грн., й не пізніше останнього дня строку користування сейфом повернути банку ключ від сейфу, що оформлюється відповідним актом, який є невідємною частиною цього договору та забрати цінності. В своїх письмових запереченнях на позов представник відповідача вказує, що нібито в наданому позивачем індивідуальному сейфі відповідачу за вищевказаним договором відсутні будь-які матеріальні цінності, що належать відповідачу, а також, що цей договір не був пролонгований, тому після спливу строку дії цього договору відповідач не здійснював оплату за користування індивідуальним сейфом, отже позивач пропустив строк звернення до суду з даним позовом, в звязку з чим позовні вимоги позивача не підлягають задоволенню. Однак відповідач та його представник не надали суду доказів на підтвердження виконання відповідачем умов вказаного договору щодо повернення ним банку ключа від сейфу у строк, встановлений п. 2.4.5. цього договору, а саме не надав суду відповідного акту, оформлення якого передбачене п. 2.4.5. цього договору, та який є невідємною частиною цього договору. Вирішуючи дану справу, суд також враховує, що відповідно до п. 1.3. згаданого договору, надання в користування клієнту сейфу за цим договором здійснюється відповідно до вимог цього договору та ст. 971 ЦК України. Згідно ст. 971 ЦК України до договору про надання особі банківського сейфа без відповідальності банку за вміст сейфа застосовуються положення цього Кодексу про майновий найм (оренду). Стаття 759 ЦК України встановлює поняття договору найму, а саме за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобовязується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Частиною 1 статті 760 ЦК України передбачено, що предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Відповідно до ч. 1 ст. 762 і ч. 1 ст. 763 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Договір найму укладається н строк, встановлений договором. Згідно ст. 764 ЦК України, якщо наймач продовжує користуватися майном після закінчення строку договору найму, то, за відсутності заперечень наймодавця протягом одного місяця, договір вважається поновленим на строк, який був раніше встановлений договором. Відповідно до п. 4.1., 4.2. договору № 1279 про надання в тимчасове користування індивідуального сейфу для зберігання цінностей від 21.10.2011 р., цей договір набуває чинності з моменту його підписання і сплати клієнтом суми, визначеної п. 3.2. цього договору та діє до 21.02.2012 р., а в частині розрахунків клієнта з банком до повної їх сплати. Після закінчення строку дії цього договору, якщо клієнт продовжує оплачувати користування індивідуальним сейфом, то договір пролонгується на термін, за який здійснена оплата. Проте починаючи з 21.02.2012 року відповідач не здійснює оплату за користування індивідуальним сейфом за вказаним договором, отже відповідно до п. 4.2. цього договору цей довір не був пролонгований. Пункти 5.1., 5.2., 5.3. цього договору передбачають, що за збереження цінностей клієнта у сейфі після закінчення терміну оплати, клієнт сплачує банку 10 грн. на добу. У разі незявлення клієнта для отримання цінностей після закінчення строку дії договору, клієнт сплачує на користь банка неустойку в розмірі 10 % вартості послуг, визначеної в п. 3.1. цього договору за кожен день незявлення. У разі втрати або неповернення клієнтом в строк, визначений цим договором, ключа від сейфу, клієнт повинен сплатити банку суму, визначену п. 2.4.3. договору. Згідно із ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку. Таким чином, за договором № 1279 про надання в тимчасове користування індивідуального сейфу для зберігання цінностей від 21.10.2011 р., що визначає кінцевий строк його дії, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо штрафних санкцій, передбачених розділом 5 цього договору, починається зі спливом встановленого цим договором кінцевого терміну його дії 21.02.2012 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Позивач звернувся з даним позовом до суду 08.09.2015 року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed