Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-07 00:00:00

У вересні\~2018\~року позивачі звернулись\~в Вінницький\~міський суд\~Вінницької області\~з зазначеним\~позовом до Міністерства оборони України про стягнення коштів. Посилались на те, що 13 грудня 2016 року під час проходження військової служби у зоні проведення АТО загинув [PERSON] 14 серпня 2017 року вони звернулись до [INFO] із заявою про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей». 21 серпня 2017 року вони звернулись до [INFO] із заявою повторно. 15 вересня 2017 року комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум протоколом № 94 прийняла рішення про відмову у призначенні та виплаті позивачам одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю [PERSON] .\~ Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 94 від 15 вересня 2017 року, зобов`язано Міністерств оборони України виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] одноразову грошову допомогу відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму доходів громадян у рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Постановою Верховного Суду України від 11 квітня 2018 року постанову Вінницького окружного\~адміністративного суду\~від 23\~листопада 2017\~року та\~постанову Вінницького\~апеляційного адміністративного\~суду від\~17\~січня 2018\~року залишено\~без змін.\~ Постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року набрала законної сили 17 січня 2018 року. Разом з тим, кошти в сумі 1200000 гривень були виплачені позивачам лише 13 липня 2018 року. Просять суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на їх користь інфляційні втрати у розмірі 82800 гривень та три проценти річних у розмірі 29687 гривень 67 копійок за період прострочення виплати одноразової грошової допомоги з 15 вересня 2017 року по 13 липня 2018 року. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24 вересня 2018 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Вінницького міського суду Вінницької області від 17 жовтня 2018 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 28 січня 2019 року справу передано за підсудністю до Солом`янського районного\~суду м.\~Києва. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 серпня 2020 року закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду по суті. Представник позивачів у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та викладене у відповіді на відзив (а.с. 199-202), просив їх задовольнити. Пояснив, що спір виник у зв`язку з простроченням виконання зобов`язання Міністерства оборони України виплатити одноразову грошову допомогу позивачам внаслідок прийняття неправомірного рішення комісією, а не у зв`язку з виплаченою не в повному обсязі одноразової грошової допомоги, чи невиконанням рішення суду. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, підтримав викладене у відзиві на позовну заяву (а.с. 163-165). Зазначив, що спір між сторонами виник у зв`язку з виплаченою не в повному обсязі одноразової грошової допомоги, зокрема, без врахування встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних. Спеціальна норма, що регулює відносини виплати одноразової грошової допомоги закріплена у Законі України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та постанові КМУ від 25 грудня 2013 року № 975. У зазначеному законі та постанові виплата індексу інфляції та трьох процентів річних при виплаті одноразової грошової допомоги не передбачено, а ст. 625 ЦК України до спірних правовідносин не застосовується. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 13 грудня 2016 року під час проходження військової служби у зоні проведення АТО загинув [PERSON] 14 серпня 2017 року позивачі звернулись до [INFO] із заявами про призначення одноразової грошової допомоги відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у зв`язку із загибеллю [PERSON] (а.с. 12-15). 21 серпня 2017 року позивачі повторно звернулись до Вінницького об`єднаного міського військового комісаріату із відповідними заявами (а.с. 8-11). 15 вересня 2017 року комісія Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум протоколом № 94 прийняла рішення про відмову у призначенні та виплаті позивачам одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю [PERSON] \~(а.с.\~6-7).\~ Постановою Вінницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року скасовано рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум, оформлене протоколом № 94 від 15 вересня 2017 року, зобов`язано Міністерств оборони України виплатити членам сім`ї загиблого військовослужбовця [PERSON] одноразову грошову допомогу відповідно до ст. 16 Закону України «Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у розмірі 750-кратного розміру прожиткового мінімуму доходів громадян у рівних частках [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 34-41). Постановою Верховного Суду України від 11 квітня 2018 року постанову Вінницького окружного\~адміністративного суду\~від 23\~листопада 2017\~року та\~постанову Вінницького\~апеляційного адміністративного\~суду від\~17\~січня 2018\~року залишено\~без змін\~(а.с.\~42-49).\~ З позову вбачається, що постанова Вінницького окружного адміністративного суду від 23 листопада 2017 року набрала законної сили 17 січня 2018 року. Разом з тим, кошти в сумі 1200000 гривень були виплачені позивачам лише 13 липня 2018 року. Суд вважає, що вимоги позивачів ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частин першої та другої\~статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до статті 625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 ЦК України розміщена у розділі І «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу І книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року в справі №\~686/21962/15-ц. Грошове зобов`язання виникло з моменту прийняття комісією Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням та виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум рішення про відмову у призначенні та виплаті позивачам одноразової грошової допомоги у зв`язку із загибеллю [PERSON] [INFO] . За таких обставин, період прострочення виплати одноразової грошової допомоги становить з 15 вересня 2017 року по 13 липня 2018 року, оскільки виплата коштів в сумі 1200000 гривень відбулась 13 липня 2018 року, що підтверджується виписками по карткових рахунках (а.с. 139-141). Сукупний індекс інфляції за період прострочення з 15 вересня 2017 року по 13 липня 2018 року становить 1,09789832; інфляційне збільшення суми боргу за цей період становить 117477 гривень 98 копійок. Позивачі також просять стягнути з відповідача три відсотки річних від простроченої суми. Термін прострочення за виплатою одноразової грошової\~допомоги за\~період з\~15\~вересня 2017\~року по\~13\~липня 2018\~року складає 302 дні. Отже, сума трьох процентів річних складає 29786 гривень 30 копійок (1200000 х 0,03 = 36000 : 365 = 98,63 х 302 = 29786,30). Позивачі просять стягнути з відповідача інфляційні втрати у розмірі 82800 гривень та три проценти річних у розмірі 29687 гривень 67 копійок. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивачів підлягають інфляційні втрати у розмірі 82800 гривень та три проценти річних у розмірі 29687 гривень 67 копійок, на кожного позивача по 20700 гривень інфляційних втрат та по 7421 гривні 91 копійки трьох процентів річних. З огляду на наведене, позовні вимоги підлягають задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь держави також підлягає судовий збір в розмірі 1124 гривні 87 копійок.

Outcome: approved