Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У березні місяці 2015 року прокурор Хмельницького району в інтересах Державної інспекції сільського господарства звернувся з позовом до [PERSON]П, який обґрунтовує тим, що розпорядженням голови Хмельницької районної державної адміністрації за № 267/2014-р від 22.05.2014 року відповідачу [PERSON] затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 2, 5353 га (кадастровий номер 6825087300:03:002:0004) в порядку зміни цільового призначення із категорії земель сільськогосподарського призначення (рілля) до категорії земель громадської забудови (будівництво та обслуговування обєктів торгівлі). Водночас цим розпорядженням було затверджено розмір втрат сільськогосподарського виробництва означеної земельної ділянки площею 2. 5353 га на загальну суму 254,12 грн. Проте до цього часу вказана сума відповідачем не сплачена. Відповідно до Порядку визначення втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва, які підлягають відшкодуванню, затвердженого постановою КМ України від 17.11.1997 року №1279 спричинених вилученням сільськогосподарських угідь для цілей, не повязаних із веденням сільського і лісового господарства, проводиться юридичними і фізичними особами в двомісячний термін після затвердження в установленому порядку проекту відведення їм земельних ділянок. Просить стягнути з відповідача втрати сільгоспвиробництва та судові витрати. Прокурор Хмельницького району позовні вимоги заявлені в інтересах інспекції сільського господарства у Хмельницькій області в судовому засіданні уточнив та просить стягнути із відповідача втрат сільського господарського виробництва на розподільчий рахунок № 33213848700521, що належить Ружичанській сільській раді до бюджету обласної ради 38 118,0 грн., 63 530,0 грн. до бюджету Хмельницької районної ради та 152 472,0 грн. до бюджету Ружичансьської сільської Ради Хмельницького району, просить їх задоволити. Суду пояснив, що відповідно до вимог земельного законодавства та Порядку визначення втрат сільськогосподарського виробництва позов підлягає задоволенню. Представник відповідача заявленого позову не визнав, однак вважає, що слід було б розстрочити його сплату у зв»язку із важким матеріальним станом. Однак суду пояснив, що позов задоволеним бути не може, позаяк прокурором порушений процесуальний порядок звернення до суду із означеним позовом. Права та охоронювані законом інтереси Ружичанської сільської ради є порушеними, оскільки вона не отримала кошти у зв»язку із зміною цільового призначення земельної ділянки. При цьому Державна інспекція наділена лише повноваженнями щодо контролю за надходженням коштів до бюджетів відповідних рад, а позов в інтересах Ружичанської сільської ради Хмельницького району не заявлявся, та такого позову Ружичанська сільська рада не заявляла. Представник Ружичанської сільської ради Хмельницького району в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Подав заяву про розгляд справи за відсутності повноважного представника. Суд, вислухавши доводи прокурора та представника Державної інспекції сільського господарства у Хмельницькій області та представника відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що розпорядженням Хмельницької районної державної адміністрації за № 267/2014-р від 22.05.2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] у звязку із зміною цільового призначення, змінивши категорію земель із «землі сільськогосподарського призначення» на «землі громадської забудови будівництво та обслуговування будівель торгівлі» площею 2,5353 га (кадастровий номер 6825087300:03:002:0004) на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку ЯБ № 576432, зарахувавши її до земель громадської забудови. Згідно із пунктом 3 означеного розпорядження [PERSON] зобовязано сплатити втрати сільськогосподарського виробництва вказаної земельної ділянки на суму 254, 12 грн. Згідно із частиною 1 статті 20 Земельного кодексу України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Відповідно до частини 3 статті 23 Земельного кодексу України для будівництва промислових підприємств, обєктів житлово-комунального господарства надаються переважно несільськогосподарські угіддя або сільськогосподарські угіддя або угіддя гіршої якості. Із розрахунків розміру втрат сільськогосподарського виробництва, спричинених вилученням сільськогосподарських угідь, які надані [PERSON] для використання їх у цілях, не повязаних з веденням сільськогосподарського виробництва за межами населеного пункту Ружичанської сільської ради втрата становить 254,12 грн. За статтею 20 ЗК України зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Земельні ділянки сільськогосподарського призначення використовуються їх власниками або користувачами виключно в межах вимог щодо користування землями певного виду використання, встановлених статтями 31, 33 - 37 цього Кодексу. Статтею 23 ЗК України закріплено пріоритетність земель сільськогосподарського призначення. Відповідно до частини першої статті 207 ЗК України втрати сільськогосподарського і лісогосподарського виробництва включають втрати сільськогосподарських угідь, лісових земель та чагарників, а також втрати, завдані обмеженням у землекористуванні та погіршенням якості земель. Під втратами сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва слід розуміти зміну цільового призначення сільськогосподарських угідь, лісових земель та ділянок під чагарниками в зв'язку з необхідністю їх використання для несільськогосподарських потреб, а також неможливість використання земельної ділянки в повному обсязі у зв'язку із встановленням обмежень у землекористуванні та погіршенням якості земель. Закріплені в ЗК України норми щодо відшкодування втрат сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва спрямовані на забезпечення раціонального використання і охорони особливо цінних земель сільськогосподарського призначення та земель лісового фонду з метою збереження їх кількісного і якісного стану. Відшкодування втрат передбачає компенсацію суспільству негативних наслідків соціально-економічного, екологічного характеру, що наступають внаслідок переведення особливо цінних земель сільськогосподарського призначення та лісового фонду в інші категорії земель, а також у разі обмеження землекористування чи погіршення якості земель як національного надбання, що перебуває під особливою охороною держави. Відшкодування втрат сільськогосподарського й лісогосподарського виробництва здійснюється незалежно від того, в якій власності перебувають зазначені угіддя. Важливим є те, що рілля, багаторічні насадження, перелоги, сінокоси, пасовища, лісові землі та землі під чагарниками втрачають свою функцію головного засобу виробництва в сільському й лісовому господарстві та вибувають з господарського обороту, або ж погіршується їхня якість чи встановлюється обмежений режим їхнього використання за цільовим призначенням. Порядок визначення втрат, які розраховуються на основі затверджених нормативів, регулюється Постановою Кабінету Міністрів України від 17 листопада 1997 року № 1279. Статтею 208 ЗК передбачено вичерпний перелік випадків, коли особа звільняється від відшкодування втрат сільськогосподарського виробництва. Наведений у цій статті перелік функціонального використання земельних ділянок є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Відповідач не підлягає звільненню від відшкодування втрат за цією нормою. Суд не приймає до уваги посилань представника відповідача стосовно розстрочення платежів, оскільки такі рішення можуть прийматись на стадії його виконання. Вбачається, що цільове та системне тлумачення вказує на те, що втрати слід відшкодовувати у всіх випадках зміни цільового призначення, що передбачає виведення земель зі складу сільськогосподарських та лісогосподарських угідь, крім випадків передбачених статтею 208 Земельного кодексу України. Однак такі вимоги задоволеними бути не можуть за таких обставин. Прокурор Хмельницького району звернувся із позовом в інтересах держави в особі Державної інспекції сільського господарства у Хмельницькій області та просив стягнути такі втрати сільгоспвиробництва на користь спочатку Ружичанської сільської ради, в ході судового розгляду уточнив про стягнення таких коштів на розподільчий рахунок № 33213848700521, який належить Ружичанській сільській раді з яких до бюджету обласної ради 38 118,0 грн., 63 530,0 грн. до бюджету Хмельницької районної ради та 152 472,0 грн. до бюджету Ружичанської сільської Ради Хмельницького району. Відповідно до Положення про Державну інспекцію сільського господарства України Держсільгоспінспекція України відповідно до покладених на неї завдань: - інспекція організовує та здійснює державний нагляд (контроль)за дотриманням порядку визначення та відшкодування втрат сільськогосподарського та лісогосподарського виробництва. Суд вважає, що права та охоронювані законом інтереси Державної інспекції сільського господарства України у Хмельницькій області є не порушеними, а відповідно Ружичанська сільська рада Хмельницького району на користь якої слід стягнути кошти прокурором до участі у справі притягнута лише в якості третьої особи, самостійно із такими позовними вимогами не зверталась, до суду подала заяву про розгляд справи за відсутності повноважного представника. Відповідно до статті 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Тому за таких обставин, суд позбавлений процесуальної можливості задоволити позов та стягнути кошти на користь юридичної особи, котра участі у справі як сторона не бере. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed