Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У березні 2021 [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу, в обґрунтування якого зазначив, що у листопаді 2020 року відповідач позичив у нього 9000 доларів США, що еквівалентно 256500 грн, та обіцяв повернути до кінця року. Після того як строк повернення боргу пройшов, відповідач почав відкладати зустрічі та повідомив, що в нього почалися фінансові проблеми. 11 січня 2021 року позивач попросив відповідача написати розписку, проти чого той не заперечував. Під час підписання зазначеної розписки була присутня дружина позивача [PERSON] . Враховуючи те, що боржник перестав виходити на зв`язок з позивачем та почав переховуватися, [PERSON] вважає, що боржник ухиляється від виконання зобов`язання. Позивач зазначає, що оскільки відповідач відповідно до договору позики та розписки мав повернути позичені грошові кошти до 28 лютого 2021 року, але не повернув їх, зобов`язання вважається порушеним з 28 лютого 2021 року. На підставі викладеного [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) 256500 гривні 00 коп. боргу та вирішити питання про стягнення судового збору. Відповідач відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи належним чином і в установленому законом порядку відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечував. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено обставини про те, що 11 січня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики грошових коштів на суму 9000 доларів США, що складає еквівалент 256500 грн, оформлений у письмовій формі у вигляді власноручної розписки позичальника. За умовами договору [PERSON] позичив у [PERSON] суму 9000 (дев`ять тисяч) доларів США, що складає еквівалент 256500 (двісті п`ятдесят шість тисяч п`ятсот) грн та зобов`язувався повернути борг до 28 лютого 2021 року. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (стаття 526 ЦК України). Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України визначено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлений договором. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, і може не збігатися з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передання коштів у борг. Статтею 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до статті 545 ЦК України, прийнявши виконання зобов`язання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному обсязі. Якщо боржник видав кредиторові борговий документ, кредитор, приймаючи виконання зобов`язання, повинен повернути його боржникові. У разі неможливості повернення боргового документа кредитор повинен вказати про це у розписці, яку він видає. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обов`язку. Відповідач свої зобов`язання за договором позики перед позивачем не виконав і суму боргу в розмірі 9000 доларів США або в еквівалентному розмірі в національній валюті України в строк до 28 лютого 2021 року не повернув. Вказаний висновок суду підтверджується змістом оригіналу розписки від 11 січня 2021 року, на якій відсутні відмітки про виконання свого обов`язку відповідачем та оригінал якої зберігається у позивача. У зв`язку із викладеним суд вважає, що відповідач неналежним чином виконує взяті на себе перед позивачем зобов`язання, а отже заборгованість відповідача перед позивачем становить суму в розмірі 256500 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесені позивачем судові витрати підтверджуються квитанцією № ПН2345 від 18 березня 2021 року про сплату судового збору у сумі 2565,00 грн. У зв`язку із задоволенням позовних вимог у повному обсязі суд стягує з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 2565 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved