Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У вересні 2017 року Банк звернулось до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з [PERSON] 7352,44 грн кредитної заборгованості та судові витрати у розмірі 1600 грн. На обґрунтування позову позивач зазначив, що 12.03.2014 між АТ «Ощадбанк» та [PERSON] укладено договір № 496725 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки. 15 липня 2013 року додатковим договором № 1 Банк встановив відповідачу кредит у сумі 4700 грн, строк дії кредиту встановлюється на відповідний період дії платіжної картки, процентна ставка встановлюється в розмірі 24% річних і сплачується щомісячно. Відповідач отримав кредитні кошти та використав їх, однак в порушення норм закону та умов кредитного договору, свої зобов'язання не виконав, допустивши утворення заборгованості, яка станом на 16 червня 2017 року становить загальною сумою 7352,44 грн, з якої: 4690,51 грн - заборгованість за кредитом; 1477,10 грн по відсотках за кредитом; 389,64 грн за пенею, 49,35 грн - 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту; 79,74 грн - 3 % річних за несвоєчасне повернення відсотків;417,88 грн- індекс інфляції за несвоєчасну сплату відсотків; 239,22 грн- індекс інфляції за несвоєчасну сплату кредиту; 9,00 грн - прострочена заборгованість за обслуговування картки, і у добровільному порядку сума заборгованості не погашена. В судове засідання представник позивача не зявився, повідомлений належним чином, згідно поданої заяві просив справу розглянути без участі представника Банку, заявлені вимоги підтримує і не заперечує проти заочного розгляду справи /ас 35 /. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином в порядку, передбаченому частиною пятою статті 74 Цивільного процесуального кодексу України / далі - ЦПК України, ас 40,43/, причину неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи за його відсутності та клопотань про відкладення розгляду справи не надійшло. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб на підставі наявних у ній доказів та зі згоди позивача ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 158, 169, 197,224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 19 грудня 2012 рокуміж Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Харківське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір № 496725 про відкриття та обслуговування рахунку, випуск і надання платіжної картки ( ас 10-14). За умовами п.1.1. Договору, Банк, на підставі наданих Клієнтом, відповідно до вимог чинного законодавства України документів, відкриває Клієнту Рахунок за тарифним пакетом . Згідно п.п. 1.1.1. Клієнту відкривається поточний рахунок №26258501053918 в гривні України (надалі - Рахунок) на умовах тарифного пакету «Зарплатний», Тарифів за користування платіжною карткою, розміщених на сайті Банку та на інформаційних стендах, що знаходяться у приміщеннях установ Банку. Згідно п.п.1.1.2. Банк надає Клієнту Платіжну картку типу Masterо та ПІН-конверт до неї. Згідно п.1.2. Договору, Банк зобов'язується приймати і зараховувати на Рахунок грошові кошти, які надходять Клієнту, та забезпечує проведення розрахунків за операціями, в т.ч. здійсненими з використанням Платіжної картки, в межах Витратного ліміту. Згідно п.1.3. Клієнт зобов'язується здійснювати оплату послуг Банку за проведення операцій за рахунком у розмірі, встановленому Тарифами. 15 липня 2013 року сторонами було укладено додатковий договір до Договору про відкриття та обслуговування рахунку, випуск та надання платіжної картки , яким сторони домовилися додатковим договором внести до основного договору наступні зміни. (ас 18). Згідно п.1.1.4. додаткового договору, Банк встановлює Клієнту Кредит у сумі 4700 грн. 00 коп. Строк дії Кредиту встановлюється на відповідний період дії Платіжної картки. При випуску Платіжної картки на новий термін Кредит подовжується на строк дії Платіжної картки. Процентна ставка за Кредитом є фіксованою і складає 24 процентів річних і сплачується щомісячно. Процентна ставка за Несанкціонованим овердрафтом складає 35 процентів річних. З розрахунку заборгованості вбачається, що відповідач взяті на себе зобовязання належним чином не виконував, не погашав заборгованість за договором № 496725від 19 грудня 2012 року, у зв'язку з чим, має заборгованість яка становить загальною сумою 7352,44 грн, з якої: 4690,51 грн - заборгованість за кредитом; 1477,10 грн по відсотках за кредитом; 389,64 грн за пенею, 49,35 грн - 3 % річних за несвоєчасне повернення кредиту; 79,74 грн - 3 % річних за несвоєчасне повернення відсотків;417,88 грн- індекс інфляції за несвоєчасну сплату відсотків; 239,22 грн- індекс інфляції за несвоєчасну сплату кредиту, 9,00 грн- прострочена заборгованість за обслуговування картки (ас 6-9). У зв'язку з невиконанням відповідачем зобов'язань за Договором, позивачем на адресу відповідача, був надісланий лист-вимога №118.20-12-453 від 16.06.2017, яким боржника повідомлялось про наявну заборгованість, та про те, що банк вимагає у тридцяти денний строк погасити заборгованість по картрахунку (ас 22). На даний час відповідач свої обов'язки за договором не виконав. Згідно статті 526 Цивільного кодексу України /далі - ЦК України/ зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до статті 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Згідно частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. З аналізу практики застосування статті 625 ЦК України в цивільному судочинстві (лист Верховного Суду України від 01.07.2014 року) вбачається, що одночасне стягнення процентів, передбачених ст. 536 ЦК та іншими статтями, і відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених статтею 625 ЦК, є правомірним (за умов, що такі вимоги заявлені кредитором). Згідно частини першої статті 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частинами першою та другою статті 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає справу у відповідності до вимог статті 11 ЦПК України в межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами у відповідності до вимог статей 60, 137 ЦПК України. Згідно з частиною третьою статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач порушила грошове зобовязання, і відповідно до укладеного між сторонами договору зобов'язана повернути кредит, сплатити проценти.пеню, інфляційні витрати та 3 % річних. Суд погоджується з розрахунком позивача і вважає за можливе покласти його в основу судового рішення, оскільки відповідач не надав суду належних і допустимих доказів у спростування позовних вимог, чим не виконав вимоги статей 10, 58-59 ЦПК України. Судом таких доказів не встановлено і при розгляді справи. Підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобовязання відповідно до статті 617 ЦК України судом не встановлено, тому суд вважає позов обґрунтованим, порушене право позивача підлягає захисту, а позов задоволенню у повному обсязі. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України Про судовий збір , що діяв на час подачі позову, тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 1600 грн судових витрат .

Outcome: approved