Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Смичкова Лілія Борисівна, Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, Києво-Святошинська районна державна адміністрація, про встановлення факту батьківства посилаючись на те, що [INFO] р. від серцевого нападу раптово помер [PERSON], з яким [PERSON], проживала спільно однією сім'єю без шлюбу з 2007 р. до дня його смерті. У період спільного проживання Позивача з [PERSON] незадовго до його смерті було зачато дитину. Позивач також подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини та заяву в інтересах захисту прав зачатої але ще не народженої дитини з вимогою не видавати свідоцтв про право на спадщину до її народження. Листом №02-14/18 від 10 серпня 2017 р. нотаріус Смичкова Л. Б. вказала Позивачу на необхідність подачі нотаріусу свідоцтва про народження дитини для видачі свідоцтв про право на спадщину. Дитина ([PERSON]) народилась [INFO] р. При цьому запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було проведено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою, у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, про що зазначено у довідці, виданій органом реєстрації актів цивільного стану Таким чином, у свідоцтві про народження дитини батьком вказано [PERSON]. За таких обставин з виданого свідоцтва про народження нотаріус не може встановити, що народжена Позивачем дитина доводиться сином [PERSON] і має право на спадщину, що відкрилась після його смерті, разом з іншими спадкоємцями першої черги. Встановлення факту батьківства має юридичне значення, оскільки є необхідною передумовою для оформлення права власності [PERSON] на частку у спадщині, що відкрилася після смерті батька. Тому позивачка вирішила для встановлення юридичного факту батьківства померлого [PERSON] щодо народженої нею дитини звернутись до суду з заявою у порядку позовного провадження. Позивачка просила суд встановити факт батьківства [PERSON], народженого [INFO] р. у м. Києві, та померлого [INFO] р. відносно [PERSON], який народився [INFO]. Позивачка в судовому засіданні свій позов підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні не заперечували щодо задоволення позову. Від третьої особи приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Смичкової Лілії Борисівни надійшло клопотання про слухання справи у її відсутність. Від представника третьої особи головного територіального управління юстиції у місті Києві надійшли пояснення за позовом та клопотання про розгляд справи без їх участі. Представник третьої особи органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області надіслав клопотання про слухання справи у його відсутності. Дослідивши матеріали справи, заслухавши доводи сторінпроаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 12, розділом третім Сімейного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] з [PERSON] спільно проживали однією сім'єю без шлюбу з 2007 р. до дня смерті [PERSON] [INFO] Встановлено, що у період спільного проживання з [PERSON], незадовго до його смерті позивача завагітніла і [INFO] народила сина [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 23 від 23.02.2018. Зі змісту свідоцтва про народження дитини вбачається, що батьками малолітньої дитини є [PERSON] та [PERSON]. За таких обставин з виданого свідоцтва про народження нотаріус не може встановити, що народжена Позивачем дитина доводиться сином [PERSON] і має право на спадщину, що відкрилась після його смерті, разом з іншими спадкоємцями першої черги. Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень було проведено за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записано за її вказівкою, у відповідності до ч. 1 ст. 135 СК України, про що зазначено у довідці, виданій органом реєстрації актів цивільного стану [PERSON], [INFO] помер [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.07.2017, актовий запис № 10687. За заявою спадкоємців (дітей померлого - [PERSON] та [PERSON]) приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смичковою Лілією Борисівною було заведено спадкову справу до майна померлого [PERSON] за №03/2017. З заявою про прийняття спадщини до нотаріуса також звернулась сестра померлого - [PERSON], що підтверджується належним чином завіреною копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] Листом №02-14/18 від 10 серпня 2017 р. нотаріус Смичкова Л. Б. вказала Позивачу на необхідність подачі нотаріусу свідоцтва про народження дитини для видачі свідоцтв про право на спадщину. Згідно з ч. З ст. 128 СК позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Встановлення факту батьківства має юридичне значення, оскільки є необхідною передумовою для оформлення права власності [PERSON] на частку у спадщині, що відкрилася після смерті батька. Відповідно до положень ст. 293, 315 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 315 ЦПК України, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, залишає заяву без розгляду. В описаних вище правовідносинах вбачається спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження. Відповідно до ст.130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір'ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Статтею 128 СК України встановлено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою собою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Приймаючи до уваги, що батьківство це факт походження дитини від певного чоловіка (батька) і в спірних правовідносинах є природнім, а не юридичним (на відміну від усиновлення), а тому виникає відносно дитини з моменту її народження, а судове рішення лише підтверджує даний факт для його юридичного оформлення. Отже, суд вважає, що позивачка обґрунтовано звернулася до суду з даним позовом, оскільки позовні вимоги відповідають інтересам дитини. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги про встановлення факту батьківства підлягають задоволенню.

Outcome: approved