Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У березні 2016 року заступник керівника Менської місцевої прокуратури звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з [PERSON] на користь Олександрівської сільської ради Семенівського району шкоду заподіяну незаконною порубкою дерев. Свої вимоги позивач обгрунтовував тим, що 30.12.2016 року мешканець с. Олександрівка [PERSON] здійснив незаконну рубку 3-х сироростущих дерев сосни в кв.5 вид.5 Костобобрівського лісництва ДП «Семенівський лісгосп». Розмір заподіяної шкоди навколишньому природному середовищу відповідно до Такс обчислення розміру шкоди становить 23 867,34 грн, яку прокурор просив стягнути з відповідача. Рішенням Семенівського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2017 року позов задоволено частково; стягнуто з [PERSON] на користь Олександрівської сільської ради Семенівського району Чернігівської області грошове відшкодування шкоди, завданої порубкою одного дерева, у розмірі 5191 грн 62 коп.; в решті позову відмовлено. В апеляційній скарзі заступник прокурора Чернігівської області просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог та провести розподіл судових витрат у відповідності до ЦПК України. Особа, яка подає апеляційну скаргу, вказує, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки доказам, що маються в матеріалах справи та проігноровано вимоги ст. 88 ЦПК України та ст. 1 Закону України « Про судовий збір». Заслухавши доповідача, представника прокуратури, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд приходить до наступного висновку. По справі встановлено, що 29 грудня 2016 року лісничим Костобобрівського лісництва було виявлено незаконну рубку 3-х сироростущих дерев сосни в кв. 5 вид.5 Костобобрівського лісництва, про що складено [PERSON] огляду місця вчинення правопорушення лісового законодавства (а.с.6). Згідно пояснень наданих [PERSON] у протоколі про адміністративне правопорушення від 30 грудня 2016 року він незаконно спиляв одне дерево сосни, забравши до дому чотири соснових відрізи по 4 м (а.с.7). Постановою ДП «Семенівський лісгосп» від 4 січня 2017 року про накладення адміністративного стягнення визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 65 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 170 грн. При цьому встановлено, що [PERSON] вчинив правопорушення тим, що незаконно зрубав три сироростучих деревини сосни в кв 5 вид 5 Костобобрівського лісництва, діаметр зрубаних пнів 38, 46, 58 см в корі, у результаті чого порушенням заподіяно шкоду лісовому господарству на суму 23 867,34 грн (а.с.8). Також відповідачу роз'яснено порядок і строк оскарження вказаної постанови. Копію постанови відповідач отримав 4 січня 2017 року, що підтверджується його підписом. Згідно квитанції від 05 січня 2017 року [PERSON] було сплачено штраф у розмірі 170 грн (а.с.9). Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки відповідачем позов визнано частково, в частині вчинення незаконної порубки одного дерева на суму 5191 грн 62 коп., допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дали покази, зміст яких зводиться до відсутності в останніх прямих однозначних доказів вчинення незаконної порубки саме трьох дерев, то позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на суму 5191 грн 62 коп.Також суд не вбачав підстав для стягнення з відповідача судового збору, оскільки він сплачений не стороною (безпосереднім позивачем Олександрівською сільською радою Семенівського району), а прокуратурою Чернігівської області. Проте, з такими висновками не може погодитись колегія суддів апеляційного суду з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Частиною 4 статті 61 ЦПК України встановлено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Як вбачається, [PERSON] було вчинено адімністративне правопорушення, про що ДП «Семенівський лісгосп» було складено протокол про адміністративне правопорушення та постанову про накладення адміністративного стягнення. Згідно постанови про накладення адміністративного стягнення відповідач вчинив правопорушення тим, що незаконно зрубав три сироростучих дерева сосни в кв 5 вид 5 Костобобрівського лісництва, у результаті чого порушенням заподіяно шкоду лісовому господарству на суму 23 867,34 грн. Вказану постанову відповідачем оскаржено не було та сплачено штраф у визначеному розмірі. Таким чином, оскільки в даній справі заявлено вимоги щодо цивільно-правових наслідків дій особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, то постанова про накладення адміністративного стягнення від 4 січня 2017 року є обовязковою для суду. Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи, що постановою про накладення адміністративного стягнення встановлено, що [PERSON] незаконно зрубав три дерева, а не одне, як він вказував, то суд першої інстанції дійшов помилкового висновку щодо визначення розміру шкоди лише за одне з дерев, в звязку з чим рішення суду підлягає скасуванню з постановленням нового рішення про задоволення позову в повному обсязі. Крім того, висновок суду першої інстанції щодо відсутності підстав для стягнення на користь прокуратури Чернігівської області не відповідає вимогам процесуального права. Так, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Частиною 1 статті 79 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Відповідно до ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Згідно ч.1 ст.46 ЦПК України органи та інші особи, які відповідно до сатті 45 цього Кодексу звернулися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах, мають процесуальні права і обовязки особи, в інтересах якої вони діють, за винятком права укладати мирову угоду. Відповідно до розяснень, викладених у пункті 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», ухвалюючи рішення у справі, провадження в якій відкрито за заявою прокурора, суд у разі повного або часткового задоволення позову (скарги) стягує судовий збір із відповідача (повністю або пропорційно до задоволених вимог), якщо він не звільнений від сплати судового збору. Як вбачається з позовної заяви, заступник керівника Менської місцевої прокуратури подав позов в інтересах держави в особі Олександрівської сільської ради Семенівського району, зазначаючи, що до теперішнього часу Олександрівською сільською радою не подано позову про стягнення шкоди, задавної адміністративним правопорушенням, яким завдано шкоди лісовому господарству. При цьому прокуратурою Чернігівської області сплачено судовий збір у розмірі 1600 грн (а.с.1). Враховуючи, що орган прокуратури звернувся до суду з позовом на захист інтересів держави в інтересах сільської ради і набув процесуальні права і обовязки особи, в інтересах якої він діє, а також сплатив судовий збір при зверненні до суду, то в даному випадку в звязку із задоволенням позову підлягає стягненню з відповідача на користь прокуратури Чернігівської області 1600 грн судового збору за розгляд справи судом першої інстанції та 1760 грн судового збору за апеляційний розгляд справи в звязку із задоволенням апеляційної скарги.

Outcome: approved