Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «В-ІНД» (далі - відповідач) про стягнення коштів за договором посередництва. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11 травня 2016 року між ним та ТОВ «В-ІНД» було укладено договір №Т34/1105, відповідно до умов якого останній прийняв на себе зобов'язання надати послуги по сприянню з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном, послуги щодо пошуку потенційного роботодавця за кордоном, зі сприянням в оформленні документів, необхідних для отримання візи та сприянням в укладанні трудового договору між ним та роботодавцем у країні Фінляндії. На виконання п. 4.1. Договору, позивачем було внесено грошові кошти за надані послуги у розмірі 11520,00 грн., що підтверджується відповідним розрахунковим документом. Позивач виконав свої зобов'язання за даним Договором, між тим відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, допустивши істотне порушення умов договору. Позивач неодноразово звертався до представників ТОВ «В-ІНД» з проханням надати докази того, що ними вживаються дії по працевлаштуванню його на роботу, проте щоразу отримував відмову. Станом на день подання позовної заяви, термін дії договору закінчився, жодних дій стосовно працевлаштування відповідачем не вжито, в зв'язку з викладеним позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Тому позивач просив розірвати Договір №Т34/1105 від 11.05.2016 року, а також стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «В-ІНД» на свою користь сплачені грошові кошти у розмірі 11520,00 грн. та сплачені судові витрати. Позивач у судове засідання не з'явився, звернувшись до суду з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «В-ІНД» в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи, до суду не надходило. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи із наступного. Судом було встановлено, що 11 травня 2016 року між відповідачем та позивачем було укладено Договір №Т34/1105, відповідно до якого позивач доручає, а Посередник приймає на себе зобов'язання надати послуги по сприянню з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном, послуги щодо пошуку потенційного роботодавця за кордоном, зі сприяння в оформленні документів, необхідних для отримання в'їзної візи та сприяння Працівнику в укладанні трудового договору між ним та роботодавцем, а саме у країні Фінляндія (а.с. 7-8) Розділом 2 цього Договору передбачені обов'язки Посередника, до виконання яких, відповідно п. 2.1.8. останній зобов'язувався приступити в день підписання даного договору Працівником та надання повного переліку необхідних документів. Відповідно до п. 3.1.3. Договору, працівник зобов'язується сплатити Посереднику винагороду, за послуги, передбачені п. 1.1. даного Договору, згідно п. 4.1. даного Договору. Пунктом 4.1. Договору, Працівник приймає на себе зобов'язання сплатити Посереднику за послуги, передбачені даним Договором в розмірі 11520,00 грн., без ПДВ в день підписання даного Договору. Оплата Посередника за даним Договором здійснюється в національній валюті України на поточний рахунок Посередника. Відповідно до п. 8.5. Договору, Даний Договір набирає чинності у момент його підписання обома Сторонами та діє на протязі 4 місяців або до повного виконання Сторонами своїх зобов'язань, прийнятих на себе за даним Договором, зокрема, отримання Працівником комплексу документів для працевлаштування за кордоном згідно умов даного Договору та отримання Посередником повної оплати своїх послуг, передбаченої даним Договором. Як встановлено в судовому засіданні позивач виконав свої зобов'язання за Договором №Т34/1105 від 11.05.2016 року та сплатив грошові кошти за послуги у розмірі 11520,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера №6 від 11.05.2016 року (а.с. 9). Відповідно до ст. 526, 629 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Договір є обов'язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України, передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Звертаючись в суд з позовом, позивач стверджував, що відповідач не виконав зобов'язання за Договором №Т34/1105 від 11.05.2016 року за яким зобов'язувався надати послуги по сприянню з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном, тобто не виконав його істотні умови. За таких обставин вимога щодо розірвання укладеного сторонами Договору №Т34/1105 від 11.05.2016 року є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Частинами 1-3 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків. Відповідно до ч. 2 та 5 ст.653 ЦК України, у разі розірвання договору зобов'язання припиняються. Якщо договір змінений або розірваний у зв'язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Відповідно до п. 6.1. Договору, у випадку порушення своїх зобов'язань за цим Договором Сторони несуть відповідальність, визначену цим Договором та чинним в Україні законодавством. Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушення умов, визначених змістом зобов'язання. Розділом 8 цього Договору передбачені підстави розірвання договору та повернення коштів, в яких зазначено, що у разі не якісного виконання або не виконання послуг, які зазначені в даному договорі Посередник здійснює повне повернення коштів сплачених згідно з договором у п. 4.1. Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку, що відповідач порушив умови договору у зв'язку з його невиконанням, тому договір №Т34/1105 від 11.05.2016 року, укладений між відповідачем та позивачем підлягає розірванню, а з відповідача підлягають стягненню на користь позивача перераховані кошти в розмірі 11520,00 грн., тому суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1102,40 грн. З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 526, 625, 629, 651 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 57- 61, 73, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved