Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-02 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить визнати за ним право приватної власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 60,7 кв.м. На обгрунтування позову послався на те, що, перебуваючи у шлюбі з відповідачем, остання за його згодою придбала у власність спірну квартиру, тому така на підставі статті 368 ЦК України є спільною сумісною власністю подружжя. У судовому засіданні позивач вимоги підтримав та пояснив, що на даний час немає де жити, проживає тимчасово на дачі. Визнав, що він був у нотаріуса, де підписав заяву, згідно з якою підтвердив, що гроші, за які його дружина купує спірну квартиру, належать їй на праві спільної сумісної власності, проте в обмін на придбання відповідачем йому іншої квартири. Проте відповідач свого обов'язку не виконала. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що позивач підписав у нотаріуса заяву, згідно з якою спірна квартира придбана за власні кошти відповідача, а тому така не є спільною сумісною власністю подружжя. Просить у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з огляду на таке. Установлено, що шлюб між сторонами у справі був зареєстрований 06.10.1974 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-СГ № 162185 (а.с. 5). З копії заяви [PERSON], посвідченої 21.11.2011 року приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу, видно, що [PERSON] цією заявою підтвердив, що гроші, за які його дружина [PERSON] купляє квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] не є предметом спільної сумісної власності подружжя, а є її особистою власністю, та вказана квартира також буде її особистою власністю, оскільки вона буде куплена за її особисті кошти (а.с. 19). Відповідно до копії нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 22.11.2011 року, [PERSON] придбала у [PERSON] квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). Згідно з витягом про державну реєстрацію прав КП ЛОР «Червоноградське МБТІ» від 24.02.2012 року, квартира [ADDRESS] є приватною власністю [PERSON] Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 21.05.2012 року шлюб між сторонами у справі розірвано (а.с. 6). За загальними правилами, установленими у ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Водночас відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Як свідчать матеріали справи, відповідач набула у власність спірну квартиру за час шлюбу за кошти, які належали їй особисто, у зв'язку з чим суд дійшов висновку про належність цієї квартири відповідачеві на праві особистої приватної власності, що виключає поширення щодо цієї квартири режиму спільної сумісної власності подружжя, а тому позов задоволенню не підлягає. Твердження позивача про невиконання відповідачем перед ним свого зобов'язання щодо придбання йому житла в обмін на визнання ним належності відповідачеві на праві особистої власності коштів для придбання квартири не беруться судом до уваги, оскільки не стосуються предмета спору.

Outcome: dismissed