Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-16 00:00:00

У березні 2021 року до Малиновського районного суду м. Одеси звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в якому просив стягнути з відповідача 126 786 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди та витрати пов`язані з виконанням експертного дослідження у сумі 2 500 грн. В подальшому у 21.07.2021 року позивачем подано заяву про зменшення позовних вимог, в якій позивач просив стягнути 27733,03 грн. в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог, зазначено про те, 10.06.2020 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д/н [NUMBER] , рухаючись у місті Одесі по вулиці Інглезі 17, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем HYUNDAI AVANTE д/н [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Згідно постанови Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2020 року по справі № 521/10598/20, винним у вказаній ДТП визнаний [PERSON] , постанова набрала законної сили. Власником автомобілю, марки HYUNDAI AVANTE д/н [NUMBER] є [PERSON] . Згідно висновку експерта № 16778 від 12.07.2020 року вартість матеріального збитку становить 126 786 грн. Позивач зазначив, що на момент дорожньо-транспортної пригоди, цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована, тому позивач звернувся з позовом до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 17.03.2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 19.04.2021 року позивачем [PERSON] подана заява про розгляд справи без його участі (вх. № ЕП- 8209). 16.07.2021 року відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому він заперечував проти позову, у зв`язку з необґрунтованості вимог, зазначає, що його транспортний засіб був застрахований ще попереднім власником. Страховик був повідомлений про ДТП належним чином. 28.09.2020 року був складений страховий акт № 1669/20 ГО та був встановлений розрахунок страхового відшкодування на суму 99053 грн. 25 коп. Вказані кошти були перераховані позивачу. Позивач не надав страховику документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 21.07.2021 року підготовче провадження по цивільній справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, був повідомлений про час та місце судового засідання належним чином. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав з урахуванням уточненої редакції від 21.07.2021 року, просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Зазначив, що позивачем після ДТП автомобіль HYUNDAI AVANTE д/н [NUMBER] було продано за зниженою ціною, оскільки автомобіль втратив товарну вартість, яку страховка не покрила. Крім того зазначив, що якби позивач став ремонтувати автомобіль то страховка також не покрила б суму ПДВ на запчастини та ремонт, а тому вважає що зазначені суми також віднесені до збитку який слід стягнути з відповідача. Відповідач, в судовому засіданні позов не визнав, просив суд відмовити в задоволенні позову. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. 10.06.2020 року водій [PERSON] , керуючи автомобілем VOLKSWAGEN PASSAT д/н [NUMBER] , рухаючись у місті Одесі по вулиці Інглезі 17, не дотримався безпечної дистанції та скоїв зіткнення з автомобілем HYUNDAI AVANTE д/н [NUMBER] , що призвело до пошкодження транспортних засобів. Транспортний засіб марки HYUNDAI AVANTE державний номер [NUMBER] , на момент ДТП було зареєстровано на праві власності за позивачем, що підтверджується даними свідоцтва серії [NUMBER] . Вказана вище дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , що встановлено постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2020 року, якою [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за\~ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення. На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу марки VOLKSWAGEN PASSAT д/н [NUMBER] було застраховано ПрАТ «СК АСКО ДС» згідно полісу серії АО/2679080, з лімітом відшкодування шкоди, заподіяної майну, 130 000 грн., франшиза дорівнює нулю. Згідно висновку експерта № 16778 від 12.07.2020 року вартість матеріального збитку становить 126 786 грн. з яких: 119\~661, 67 грн. - вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, 7124,61 грн. - величина втрати товарної вартості. Витрати пов`язані з виконанням експертного дослідження сплачені [PERSON] у сумі 2 500 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 72 від 10.07.2020 року. Сторони в\~судовому засіданні\~визнали,\~що вказану\~вище ДТП\~було визнано\~страховим випадком,ПрАТ «СК\~АСКО ДС»\~ здійснено\~виплату [PERSON] страхового відшкодування у розмірі 99053, 25 грн. Після ДТП [PERSON] продав свій транспортний засіб марки HYUNDAI AVANTE державний номер [NUMBER] у невідремонтованому стані. У частині першій статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, заподіяна майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо - і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1192 ЦК України передбачено, що якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожнього-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Таким чином, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів також є відповідальною особою за завдані збитки. Водночас, на відміну від особи, яка завдала шкоди, обсяг відповідальності страховика за договором страхування відповідальності обмежений нормами Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Зокрема, правила відшкодування шкоди, заподіяної третій особі, встановлені у статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з пунктом 22.1 якої у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує в установленому цим законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Отже, страховик за договором страхування цивільно-правової відповідальності відшкодовує лише шкоду, яка визначена та оцінена в порядку, встановленому цим законом. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно зі статтями 29, 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу, страховик не відшкодовує. Згідно з пунктом 2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24.11.2003№ 142/5/2092 (далі - Методика), вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі - КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Відповідно до пункту 8.3 Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Пунктом 1.6 Методики визначено, що величина втрати товарної вартості - це умовна величина зниження ринкової вартості КТЗ, відновленого за нормативними вимогами після пошкодження, порівняно з ринковою вартістю подібного непошкодженого КТЗ. Пунктом 8.6 Методики передбачено два випадки, коли в разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту виникає фізичний знос, яким характеризується величина втрати товарної вартості: 1) унаслідок передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду; 2) унаслідок зниження міцності чи довговічності окремих елементів складових частин, захисних властивостей покриттів або застосування для ремонту складових частин, які були в ужитку чи в ремонті. Отже, показник передчасного погіршення товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією зі складових показника величини втрати товарної вартості транспортного засобу. Втрата товарної вартості транспортного засобу розглядається в Методиці як економічне поняття, що охоплює, серед іншого, і втрату товарного (зовнішнього) вигляду. Враховуючи зміст викладеного, втрату товарної вартості можна визначити як зменшення вартості транспортного засобу, викликане передчасним погіршенням товарного (зовнішнього) вигляду автомобіля та (або) його експлуатаційних якостей у результаті зниження міцності чи довговічності окремих деталей, вузлів й агрегатів, з`єднань і захисних властивостей покриттів унаслідок ДТП і подальшого ремонту. Передчасні зміни геометричних параметрів, фізико-хімічних властивостей, конструктивних матеріалів і характеристик інших процесів транспортного засобу, які є результатом проведення окремих видів ремонтних робіт, призводять до погіршення зовнішнього (товарного) вигляду, функціональних та експлуатаційних характеристик і зниження безвідмовності й довговічності транспортного засобу. Втрата товарного (зовнішнього) вигляду транспортного засобу є однією з причин фізичного зносу (у разі пошкодження КТЗ і відповідного ремонту), яким характеризується величина втрати товарної вартості. Економічна характеристика втрати товарного вигляду дозволяє віднести витрати на його відновлення до конкретних виявів реальних збитків. Відповідно до пункту 8.6.1 Методики величина втрати товарної вартості нараховується у разі потреби проведення ремонтних робіт з відновлення пошкоджених складових частин усіх типів КТЗ. Відновлювальний ремонт (або ремонт) - це комплекс операцій щодо відновлення справності або роботоздатності КТЗ чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Складова частина КТЗ (складник) - деталь, складова одиниця чи комплектувальний виріб, які відповідають вимогам конструкторської документації (пункт 1.6 Методики). Тобто величина втрати товарної вартості нараховується в разі потреби проведення ремонтних робіт, що здійснюються як методами відновлення, так і методами заміни пошкодженої: деталі, складової одиниці чи комплектувального виробу, які відповідають вимогам конструкторської документації, усіх типів КТЗ. Пунктом 8.6.2 Методики визначено вичерпний перелік випадків, коли величина втрати товарної вартості КТЗ не нараховується, зокрема в разі заміни окремих складників, що не потребують фарбування та не погіршують зовнішній вигляд КТЗ (скло, фари, бампери, декоративні накладки, пневматичні шини, зовнішня і внутрішня фурнітура тощо) (підпункт «е»). Таким чином, нарахування втрати товарної вартості передбачено, коли проводиться ремонт окремих деталей, вузлів і агрегатів, а також у разі заміни деталей, якщо це впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості транспортного засобу. Втрата товарної вартості не нараховується у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів, що не потребують фарбування, за умови, що це не впливає на зовнішній вигляд й експлуатаційні якості автомобіля (заміна двигуна на новий, заміна фар, ліхтарів, скла, шин тощо). Якщо ж у разі заміни деталей, вузлів і агрегатів буде потрібне фарбування, то за умови, що це впливає на зовнішній вигляд транспортного засобу, втрата товарної вартості нараховується. Системний аналіз пункту 32.7 частини першої статті 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті22, абзацу третього пункту 3 частини першої статті988, статей1166,1187,1194 ЦК України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики дає можливість дійти висновків, що власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування майнової шкоди у вигляді величини втрати товарної вартості. Звернувшись з даним позовом до суду позивач просив стягнути з відповідача як особи, яка завдала шкоду, суму майнової шкоди згідно висновку експерта № 16778 від 12.07.2020 року за яким вартість матеріального збитку становить 126 786 грн. з яких: 119 661, 67 грн. - вартість відновлювального ремонту колісного транспортного засобу, 7124,61 грн. - величина втрати товарної вартості. Суд приймає\~до уваги\~доводи відповідача\~про недоведеність\~позивачем розміру\~понесених витрат\~на відновлювальний\~ремонт колісного\~транспортного засобу,\~оскільки позивачем\~до суду\~не наданодоказів на підтвердження понесених витрат на відновлювальний ремонт, хоча згідно вимог частини третьої статті 12, частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, представник позивача в судовому засіданні визнав, що після ДТП [PERSON] продав свій транспортний засіб марки HYUNDAI AVANTE державний номер [NUMBER] у невідремонтованому стані, тобто відновлювальний ремонт не здійснював. Шкоду, пов`язану з утратою товарної вартості транспортного засобу відшкодовує особа, яка її завдала, а тому доводи відповідача про те, що ліміт страхової виплати за шкоду становить 130 000,00 грн. в саме страхова компанія має сплатити позивачу вказану шкоду є помилковими. Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 01.07.2020 року № 420/998/18. Отже, у цій справі, завдана позивачу майнова шкода в вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу підлягає стягненню заме з відповідача як особи, винної у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Витрати пов`язані з виконанням експертного дослідження сплачені [PERSON] у сумі 2 500 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру № 72 від 10.07.2020 року. Оцінюючи належність,\~допустимість,\~достовірність кожного\~доказу окремо,\~а також\~достатність і\~взаємний зв`язок\~доказів у\~їх сукупності,\~суд приходить\~до висновку,\~що позов\~піддягає задоволенню\~частково з\~підстав,\~викладених у\~рішення суду\~у зв`язку\~з його\~доведеністю по\~суті,\~і з\~ [PERSON] на\~користь позивача\~підлягає стягненню\~7124,\~61\~грн.\~на відшкодування\~шкоди,\~пов`язаної\~з втратою\~товарної вартості\~транспортного засобута витрати пов`язані з виконанням експертного дослідження у сумі 2 500 грн., які підтверджені відповідною квитанцією. Відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційна до частини задоволених позовних вимог. Згідно ст.141 ЦПК України, пропорційно задоволеним позовним вимогам з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 368,30 грн. (27733,03 грн. х 100 : 7124, 61 грн. = 29%; 1270,00 грн. х 29% : 100).

Outcome: partial