Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

ТОВ «Українська факторингова компанія» 15.02.2017 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: [NUMBER] . Позов обґрунтований посиланням на наступні обставини: 07.10.2008 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №22032131369, відповідно до умов якого Банк станом на 26.05.2016 року мав право вимоги до позичальника [PERSON] на суму його заборгованості у розмірі 8696600,70 грн., що утворилась через неналежне виконання останнім своїх зобов`язань за кредитним договором. На забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 07.10.2008 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] був укладений договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно: нежитлова будівля, бар-магазин, розташований за адресою: [ADDRESS] . 26.05.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення прав вимоги №114/19, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №22032131369 від 07.10.2008 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] перейшло до ПАТ «Вектор Банк». 26.05.2012 року між ПАТ «Вектор Банк» та позивачем - ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення права вимоги №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №22032131369 від 07.10.2008 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». 27.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Куксовою М.С. було посвідчено договір про відступлення прав за договорами іпотеки, укладений між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія», відповідно до умов якого позивач набув права нового іпотекодержателя стосовно предмету іпотеки: нежитлової будівлі, бару-магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що належав на праві власності відповідачеві [PERSON] . У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №22032131369 від 07.10.2008 року та відповідно до розділу 6 договору іпотеки від 07.10.2008 року новим іпотекодержателем - ТОВ «Українська факторингова компанія» було задоволено свої вимоги за рахунок предмету іпотеки та набуто право власності на нежитлову будівлю, бар-магазин, розташований за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов договору іпотеки передбачено, що земельна ділянка буде зареєстрована у встановленому порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності. Однак, як вбачається з витягу з Державного земельного кадастру України, право власності на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки, належить [PERSON] . Посилаючись на норми статей 120, 125 Земельного кодексу України, статті 6 Закону України «Про іпотеку» та статті 377 Цивільного кодексу України позивач просить суд визнати за ним право власності на земельну ділянку (кадастровий номер [NUMBER] ), що розташована за адресою: [ADDRESS] , стверджуючи, що разом з набуттям права власності на нежитлову будівлю бару-магазину до ТОВ «Українська факторингова компанія» перейшло право власності на земельну ділянку, на якій розташований вказаний об`єкт нерухомості. У судові засідання сторони не з`явились. Від представника позивача - директора ТОВ «Українська факторингова компанія» Пономарьової І.В. 16.05.2019 року до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника ТОВ «Українська факторингова компанія», у якому директор товариства одночасно зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] про дати, час та місце проведення судових засідань у даній справі повідомлялись неодноразово та належним чином шляхом направлення судових повісток засобами поштового зв`язку та шляхом публікації у пресі оголошення про виклик відповідачів. Відзиву чи будь-яких письмових заперечень на позовну заяву відповідачами до суду подано не було. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 07.10.2008 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та відповідач [PERSON] уклали кредитний договір №22032131369 та на забезпечення виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором 07.10.2008 року між ними був укладений також договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно: нежитлова будівля, бар-магазин, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 16-18). 26.05.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено договір відступлення прав вимоги №114/19, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №22032131369 від 07.10.2008 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] перейшло до ПАТ «Вектор Банк» (а.с. 5-8). 27.05.2012 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Вектор Банк» укладено посвідчений нотаріально договір про відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до якого первісний іпотекодержатель (ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») відступає та передає, а новий іпотекодержатель (ПАТ «Вектор Банк») приймає та набуває всіх прав, належних первісному іпотекодержателю за іпотечними договорами, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічені у додатку №1 до цього договору - у реєстрі іпотечних договорів, у тому числі за іпотечним договором, укладеним з іпотекодавцем [PERSON] (а.с. 9-10). 26.05.2012 року між ПАТ «Вектор Банк» та позивачем - ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено договір про відступлення права вимоги №2, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором №22032131369 від 07.10.2008 року, укладеним між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія» (а.с. 11-13). 27.05.2012 року між ПАТ «Вектор Банк» та ТОВ «Українська факторингова компанія» укладено посвідчений нотаріально договір про відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до якого первісний іпотекодержатель (ПАТ «Вектор Банк») відступає та передає, а новий іпотекодержатель (ТОВ «Українська факторингова компанія») приймає та набуває всіх прав, належних первісному іпотекодержателю за іпотечними договорами, які забезпечують виконання зобов`язань за кредитними договорами та перелічені у додатку №1 до цього договору - у реєстрі іпотечних договорів, у тому числі за іпотечним договором, укладеним з іпотекодавцем Котюжинським С.М. (а.с. 9-10) У зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором №22032131369 від 07.10.2008 року та відповідно до розділу 6 договору іпотеки від 07.10.2008 року новим іпотекодержателем - ТОВ «Українська факторингова компанія» було задоволено свої вимоги за рахунок предмету іпотеки та набуто право власності на нежитлову будівлю, бар-магазин, розташований за адресою: [ADDRESS] , про що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. 31.10.2016 року було внесено відповідний запис №17189004 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 19). Відповідно до пункту 1.3. договору іпотеки: «В разі звернення стягнення на предмет іпотеки, до набувача будівель та споруд переходить право користування земельною ділянкою, загальною площею 0,0642 га., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , згідно з умовами, погодженими з власником земельної ділянки чи на підставі положень законодавства, якщо це встановлено законодавством. У відповідності до ст.6 Закону України «Про іпотеку», іпотека за цим договором поширюється на земельну ділянку, на якій розташований предмет іпотеки. Земельна ділянка буде зареєстрована у встановленому законом порядку як окремий виділений у натурі об`єкт права власності. На використання іпотекодавцем земельної ділянки або її частини обмеження не встановлені». (а.с. 16). Як встановлено судом із доданого позивачем до позовної заяви письмового доказу - витягу з Державного земельного кадастру від 16.12.2016 року, відповідач [PERSON] з 12.12.2007 року є власником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] , що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21-22). Відповідно до ч.4 статті 6 Закону України «Про іпотеку» якщо будівля (споруда), що передається в іпотеку, розташована на земельній ділянці, яка належить іпотекодавцю на праві власності, така будівля (споруда) підлягає передачі в іпотеку разом із земельною ділянкою, на якій вона розташована. Якщо ця земельна ділянка належить іншій особі та була передана іпотекодавцю в оренду (користування), після звернення стягнення на будівлі (споруди) їх новий власник набуває права і обов`язки, які мав іпотекодавець за правочином, яким встановлено умови оренди цієї земельної ділянки (користування нею). Відповідно до частин 1, 2 статті 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до статті 377 ЦК України до особи, яка набула право власності на житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсягах та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Аналіз вказаних норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до позивача ТОВ «Українська факторингова компанія» одночасно із набуттям права власності на предмет іпотеки - нежитлову будівлю, бар-магазин, розташований за адресою: [ADDRESS] перейшло також і відповідне речове право на земельну ділянку, на якій розміщена дана будівля, в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього власника будівлі - [PERSON] Такий самий правовий висновок був зроблений Верховним Судом України у постанові, прийнятій 11.02.2015 року за результатами розгляду справи №6-2цс15, у якій, зокрема, зазначено: «Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості». Як встановлено судом з положень договору іпотеки від 07.10.2008 року, [PERSON] набув право власності на вказану нежитлову будівлю (предмет іпотеки) у день укладення договору іпотеки - 07.10.2008 року на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Чуднівського районного нотаріального округу Журбей К.В. 07.10.2008 року (номер у реєстрі 3970). Вказаний договір купівлі-продажу від 07.10.2008 року не був наданий суду ні позивачем, ні відповідачем [PERSON] , тому неможливо встановити обсяг прав щодо володіння, користування чи права власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , на якій розміщена будівля (предмет іпотеки), які перейшли до покупця за договором [PERSON] та які на даний час належать новому власнику будівлі - ТОВ «Українська факторингова компанія». Позивач, обґрунтовуючи у тексті позовної заяви своє право власності на земельну ділянку, на якій розміщений предмет іпотеки, не подав суду належних доказів на обгрунтування зазначених у позові обставин, зокрема, не надав витягу із Державного земельного кадастру про земельну ділянку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , з якого можливо було б однозначно встановити, яка особа на даний час є власником спірної земельної ділянки та яка має бути належним відповідачем за даним позовом. Натомість, без жодного правового та документального обгрунтування позивачем заявлено позовну вимогу про визнання за ним права власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , кадастровий номер: [NUMBER] , яка знаходиться у іншій частині міста, на відповідній правовій підставі належить законному власнику [PERSON] та ні територіально, ні юридично не пов`язана із предметом іпотеки - нежитловою будівлею, бар-магазином, розташованим за адресою: [ADDRESS] , власником якого з 31.10.2016 року є позивач. Отже, оцінивши усі надані докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими, відповідно задоволенню не підлягають. На підставі наведеного вище обгрунтування та

Outcome: dismissed