Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-22 00:00:00

У вересні 2017 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну способу стягнення аліментів на дитину, посилаючись на те, що з відповідачем перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17 серпня 2013 року. Проте, їхні подружні відносини погіршилися та фактично шлюб був припинений, а згодом розірваний 26 лютого 2015 року. Від спільного шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. Рішенням Новоселицького районного суду від 28 квітня 2016 року з відповідача на її користь було стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1/2 частки від його доходу але не менш як 30% від мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На даний час вона перебуває в декретній відпустці по догляду за дитиною [PERSON], [INFO], у зв'язку із чим її матеріальне становище значно погіршилося ніж була під час винесення вказаного судового рішення. Враховуючи, що на даний час відповідач працює неофіційно, має значні заробітки та може сплачувати аліменти в значно більшому розмірі, просила змінити спосіб стягнення аліментів на дитину та стягнути з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1426 гривень щомісяця. В судовому засіданні представник позивачки заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, однак від нього надійшли письмові заперечення та заява про розгляд справи у його відсутності. Відповідно до вказаних заперечень відповідач позов визнав частково в розмірі 500 гривень, посилаючись на те, що він на даний час не працевлаштований, його стан здоров'я не є задовільним, оскільки він постійно потребує проходження лікування шлункової виразки, має на утриманні своїх батьків, які є пенсіонерами та постійно потребують стороннього догляду. Вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки. Рішенням Новоселицького районного суду від 28 квітня 2016 року відповідачу присуджено до сплати аліментів на користь позивачки на утримання своєї дитини в розмірі 1/2 частки від його доходів але не менш як 30% від мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття починаючи з 03 березня 2016 року до повноліття. Відповідно до чч.1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2, 3 статті 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Згідно зі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стаття 192 СК України встановлює, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З системного аналізу зазначених норм права вбачається, що з урахуванням змін, внесених у них 08 липня 2017 року, законодавець розрізняє поняття спосіб стягнення аліментів та розмір аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначених рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів на підставі вимог ч. 3 ст. 181 СК України, а підстави для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду, встановлені ст. 192 СК України. Частина 3 ст. 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статті 181 СК України встановлено, що спосіб стягнення аліментів визначається за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із батьків у даному випадку жодного правового значення не мають. З вимог ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, встановлено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Судом встановлено, що відповідач офіційно не працює, отримує мінливий, нерегулярний дохід від тимчасових заробітків, має незадовільний стан здоров'я, на його утриманні перебувають батьки, які є пенсіонерами. Відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років з 1 травня відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2017 рік» становить 1426 гривень. Враховуючи наведене та матеріальне становище платника аліментів, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів на утримання сина [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі 713 гривень щомісячно. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 21 вересня 2017 року, а відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 75, 80, 84, 180-183, 191, 192 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial