Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-22 00:00:00

ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , у якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № R53700523422В від 06.02.2014 року у розмірі 37039,83 грн., яка складається з: часткової суми заборгованості за період з 28.03.2016 р. по 06.02.2018 р. за тілом кредиту у розмірі 27945,52 грн.; за процентами за користування кредитом у розмірі 3609,14 грн.; індексу інфляції та 3% річних, що станом на 08.06.2021 року становлять 5485,17 грн., на користь позивача, а також витрати на правничу допомогу та судовий збір в сумі 2270 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що внаслідок неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань за ним рахується заборгованість у розмірі 37039,83 грн., право вимоги на яку перейшло до позивача за договором факторингу № 080715нв від 08.07.2015 року, укладеного ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», та договором факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, укладеного ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс», відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за вищезазначеним кредитним договором № R53700523422В від 06.02.2014 року, про що відповідача було повідомлено 18.02.2019 року. Направлена 18.02.2019 року на адресу відповідача вимога про погашення заборгованості, яка залишена останнім без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Крім того, до позовної заяви позивачем долучено клопотання про поновлення строку (Вих. № 5360 від 23.06.2021 р.) для звернення заборгованості з 18.03.2019 року, яке обґрунтоване тим, що позивач дізнався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань лише з моменту переходу права вимоги до вказаної компанії, тобто з моменту укладення договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 та передачі всієї документації до нового кредитора, а тому, на думку позивача, необхідно обраховувати строк позовної давності з 18.03.2019 року, тобто, з моменту закінчення тридцяти денного строку, наданого відповідачу для добровільного виконання зобов`язання по вимозі позивача від 18.02.2019 року. Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 19.07.2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник відповідача у заяві від 27.07.2021 р. заперечував обставини, викладені в позовній заяві, посилаючись, що позивачем не надано кредитну справу, оригінали кредитного договору та договорів вістпулення прав вимоги. Вважає, що необхідно перевірити перепустку права вимоги, оскільки на другу перепустку потріба згода ради банку, а з договору укладеного між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» від 08.07.2015 р. не вбачається такої згоди, тоюто вважає такий правович є недійсним. Строк дії кредитного договору, укладеного між відповідачем та ПАТ «ВТБ Банк», закінчився 06.02.2018р. Перепустка права вимоги між ТОВ «ФК «Довіра та Гаратія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» здійснена 29.01.2019 р., тому позивач мав право на протязі більше ніж 2 роки звернутися до суду з позовною заявою про стягнення суми боргу. Крім того, позивач з 03.07.2020 р. між позивачем та відповідачем тривали судові спори щодо предмету спору, а саме щодо нотаріального виконавчого напису про стягнення з відповідача на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованості в сумі 34505,55 грн. Вважає, що позивач не надав поважних аргументів та підстав для визнання судом поважними причинами для поновлення строку звернення до суду, строк звернення до суду закінчився 06.02.2021 р. Просить застосувати строк позовної давності. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України. У судове засідання відповідач та його представник не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені відповідно до ст. ст. 128, 129 ЦПК України, останній надав заяву про розгляд справи у його відсутність, заперечував проти позовних вимог посилаючись на заяву від 27.07.2021 р. про застосування строку позовної давності. \~ \~ \~ \~З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 06.02.2014 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R53700523422В\~(далі - Кредитний договір), у відповідності до якого, останній отримав кредитні кошти у розмірі 50000,00 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних строком до 06.02.2018 р. (а.с.6-7). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Також, згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається з наявних матеріалів справи, ПАТ «ВТБ Банк» належним чином виконало свої договірні зобов`язання, та надало відповідачу кредитні кошти в сумі 50000грн., що підтверджується меморіальним ордером № 12279 від 06.02.2014 року (а.с.12) та не заперечується відповідачем. Проте, відповідач належним чином свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом в порядку і строки, визначені кредитним договором, не виконав, у зв`язку з чим, у відповідача виникла заборгованість за кредитним договором. 08 липня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 080715нв від 08.07.2015 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором № R53700523422В\~від 06.02.2014 року (а.с.13-17), про що [PERSON] було поінформовано повідомленням про відступлення прав вимог від 08.07.2015 року (а.с.18). Відповідно до зазначеного договору до ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшло право вимоги на загальну суму у розмірі 34163,91 грн., яка складається із суми простроченого тіла кредиту у розмірі 28547,66 грн. та суми нарахованих прострочених відсотків по кредиту у розмірі 5616,11 грн., суми прострочений процентів 0,14 грн. (а.с.16). Вподальшому, 29 січня 2019 року ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» укладено Договір факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача Кредитним договором № R53700523422В\~від 06.02.2014 року (а.с.19-21), про що [PERSON] також було поінформовано повідомленням про відступлення прав вимог від 18.02.2019 року (а.с.24). Відповідно до зазначеного договору до ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» перейшло право вимоги на загальну суму у розмірі 34163,91 грн., яка складається із суми простроченого тіла кредиту у розмірі 28547,66 грн. та суми нарахованих прострочених відсотків по кредиту у розмірі 5616,11 грн., суми прострочений процентів 0,14 грн. (а.с.22). 18.02.2019 року на адресу відповідача позивачем направлена вимога про погашення заборгованості в розмірі 34163,91 грн. протягом тридцяти календарних днів з моменту отримання вказаної вимоги, але не пізніше ніж до 18.03.2019 року (а.с.25). Дана вимога залишена відповідачем без відповіді та задоволення, що і стало підставою для звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості у розмірі 37039,83 грн., яка складається з: часткової суми заборгованості за період з 28.03.2016 р. по 06.02.2018 р. за тілом кредиту у розмірі 27945,52 грн.; за процентами за користування кредитом у розмірі 3609,14 грн.; індексу інфляції та 3% річних, що станом на 08.06.2021 року становлять 5485,17 грн. Таким чином, матеріалами справи підтверджено, що відповідач належним чином не виконав зобов`язання за Кредитним договором № R53700523422В\~від 06.02.2014 року з повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом, право вимоги за яким згідно договору про відступлення права вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 080715нв від 08.07.2015 року та договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року належить позивачу ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс». За таких обставин, право позивача на отримання належного виконання відповідачем кредитних зобов`язань є порушеним та підлягає захисту. Разом з цим, представник відповідача у письмовій заяві (а.с.54) зазначає, що позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, а відтак вимагає застосування передбачених законом наслідків спливу позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Суд зазначає, що ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Відповідно до ст.253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається ст.261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч.1 ст.261 ЦК України). Однак, за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України). Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги, (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Як було встановлено вище, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора до відповідача за Кредитним договором № R53700523422В\~від 06.02.2014 року. При цьому, додатком до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019 року є Витяг з реєстру боржників, в якому міститься дані про наявність заборгованості боржника [PERSON] за Кредитним договором № R53700523422В\~від 06.02.2014 року в розмірі 34163,91 грн. Додатково суд звертає увагу на той факт, що у вказаному реєстрі боржників визначено дату закінчення договору - 06.02.2018 року (а.с.22). Отже, станом на момент укладення договору факторингу № 29/01/19-1 від 29.01.2019, позивач був обізнаний про наявність заборгованості відповідача за Кредитним договором № R53700523422В\~від 06.02.2014 року та терміном виконання зобов`язань за кредитним договором. Згідно Кредитного договору № R53700523422В\~від 06.02.2014 року, строк дії договору закінчився 06.02.2018 року. Докази пролонгації кредитного договору чи докази зупинення перебігу позовної давності в матеріалах справи відсутні. Таким чином, перебіг строку позовної давності закінчився 06.02.2021 року. Однак, як вбачається з дати направлення позовної заяви на адресу суду, згідно поштового штемпеля на конверті, позивач звернувся за захистом свого порушеного права до суду з даним позовом лише 24.06.2021 р., тобто поза межами трирічного строку, протягом якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права. При цьому, клопотання позивача про поновлення пропущеного строку позовної давності є безпідставним та не заслуговує на увагу у зв`язку з тим, що позивачем не надано доказів поважності причини пропуску або інших наявних у нього перешкод для своєчасного звернення до суду за даним позовом у період з 29.01.2019 р. (з моменту переходу до позивача права вимоги до відповідача за даним кредитним договором) по 06.02.2021 р. Таким чином, станом на дату подання позову строк позовної давності щодо вимог про стягнення заборгованості за кредитом закінчився. Оскільки, позовна давність до основної вимоги спливла до звернення позивача до суду, то позовна давність спливла і до вимог про стягнення з відповідача процентів за користування кредитом та інфляційних втрат і 3% річних, оскільки такі нараховані на суму заборгованості за вимогами, щодо яких позовна давність пропущена. Аналогічні висновки викладені у постановах КЦС ВС по справі №336/2166/17 від 15.02.2019 та по справі №501/1571/15-ц від 08.11.2019 р. Враховуючи, що ТОВ «Фінансова компанія «Прайм Альянс» подало позов, який є обґрунтованим, із пропуском строку, передбаченого статтею 257 ЦК України, а його клопотання про його поновлення є безпідставним, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову на підставі статті 267 ЦК України. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України, а саме у зв`язку з відмовою в задоволенні позову, судові витрати залишаються за позивачем.

Outcome: dismissed