Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-20 00:00:00

У березні 2019 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітніх дітей. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що із [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя із відповідачем не склалося. З липня 2017 року подружні стосунки між сторонами погіршились, а з жовтня 2017 року сторони остаточно припинили своє існування як сім`я. З моменту припинення шлюбних відносин і станом на час подачі позову сторони проживають окремо. Після припинення шлюбних відносин сторони фактично, але не юридично, визначили між собою місце проживання малолітніх дітей. Так, [PERSON] залишилась проживати з позивачем, а [PERSON] - з відповідачем. Позивач переконаний, що таке визначення місця їх проживання повною мірою відповідає інтересам дітей. Діти знаходяться на утриманні обох батьків, які належним чином виконують свої обов`язки по їх утриманню. Позивач вважає, що шлюб носить формальний характер та суперечить його інтересам, тому просить його розірвати та одночасно визначити місце проживання спільних дітей, [PERSON] - з батьком, а [PERSON] - з матір`ю. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, про місце, час та дату його проведення повідомлявся належним чином. До початку підготовчого засідання його представник - адвокат Поліщук С.Ю. подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Також, просила здійснювати розгляд справи за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про місце, час та дату його проведення повідомлялася належним чином. 31 травня 2019 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла заява від відповідача [PERSON] про визнання позову, в якій остання зазначає наступне. З [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Проте, з жовтня 2017 року подружні стосунки з позивачем припинилися, вони проживають окремо, шлюб існує лише на папері. Тому відповідач повною мірою визнає вимогу [PERSON] про розірвання шлюбу, так як вважає, що збереження сім`ї не можливе. Також зазначає, що після припинення шлюбних відносин з позивачем сторони вирішили, що старша донька - [PERSON] буде проживати з батьком, а молодша з нею. Діти ходять в різні дитячі садки, обліковуються у різних медичних закладах, проте систематично зустрічаються. Тому вона також визнає позовну вимогу про визначення місця проживання спільних дітей в повному обсязі, так як вважає, що такий порядок місця проживання відповідає інтересам дітей. Крім того, справу просила розглядати за її відсутності. Представник третьої особи у підготовче засідання також не з`явився, про місце, час та дату його проведення повідомлявся належним чином. До початку підготовчого засідання подав заяву, в якій просив прийняти рішення за наявними в матеріалах справи доказами та розглядати справу без його участі. Обставини справи, що встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що 14 лютого 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Конотопу реєстраційної служби Конотопського міськрайонного управління юстиції у Сумській області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с. 22). Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с. 23-24). Із довідки № 17 виданої 18 лютого 2019 року Комунальним дошкільним навчальним закладом (ясла-садок) «Лісова пісня» вбачається, що [PERSON] рахується у списку і відвідує Комунальний дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) «Лісова пісня», що знаходиться за адресою: вул. Соборна, 3, с. Погреби Броварського району Київської області (а.с. 25). З довідки Конотопського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «№ 7 «Золотий ключик» № 25 від 18 лютого 2019 року видно, що [PERSON] , [INFO] , з 14 вересня 2018 року відвідує І молодшу групу А «Зайчик» Конотопського дошкільного навчального закладу (ясла-садок) «№ 7 «Золотий ключик» (а.с. 27). Позивач [PERSON] працює в ТОВ «ЮРІВКА» на посаді заступника директора з 20 вересня 2017 року з посадовим окладом 12450,00 (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят) грн., що підтверджується довідкою № ЮР00000009 від 18.02.2019 року виданою ТОВ «ЮРІВКА» (а.с. 29). Із характеристики, виданої на [PERSON] директором ТОВ «ЮРІВКА», вбачається, що позивач працює у вказаному товаристві з 01 вересня 2015 року, за місцем роботи характеризується позитивно (а.с. 30). 17 липня 2019 року Броварською районною державною адміністрацією Київської області як Органом опіки та піклування надано до суду висновок про доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком - [PERSON] , та малолітньої [PERSON] , [INFO] з матір`ю - [PERSON] (а.с. 63-64). Зі змісту позовної заяви встановлено, що ведення спільного господарства та шлюбні стосунки між сторонами припинені з жовтня 2017 року. Проти зазначеного відповідач не заперечувала, оскільки подала заяву про визнання позову. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно із ч.ч. 3 та 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Як передбачено ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З урахуванням того, що жоден із подружжя не бажає примиритися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнала у повному обсязі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині розірвання шлюбу підлягають задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити їх інтересам. Згідно ч. ч. 8, 9 ст. 7 Сімейного кодексу України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею153 СК України передбачено, мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Ч. 1 ст.161 СК України передбачено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Ч.4 ст.29 ЦК України визначено, що місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Як роз`яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Відповідно до ст. 9 Конвенції про права дитини (яка набула чинності для України з 27 вересня1991 року), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст.18 Конвенції про права дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. З огляду на вищевикладене, та враховуючи те, що позивач вказує про добровільність визначення місця проживання спільних дітей та відповідач не заперечує проти зазначеного та визнає позов у цій частині, а органом опіки та піклування надано до суду висновок про доцільність визначення місця проживання [PERSON] - з батьком, а [PERSON] - з матір`ю, суд приходить до висновку про задоволення позову і в цій частині. Щодо судових витрат З матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2 305,20 грн., що підтверджується квитанціями за № 24102, 24113, 24124 від 06 березня 2019 року (оригінали квитанцій знаходяться у матеріалах справи). Як передбачено ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на вищевикладене, враховуючи норми ст. 142 ЦПК України, а також те, що відповідач визнала позов до початку розгляду справи по суті, суд приходить до висновку про необхідність повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, розмір якого становить 1152,60 грн. На підставі ст.ст. 7, 24, 104, 105, 110, 112, 160, 161 СК України,

Outcome: approved