Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У вересні 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому з урахуванням уточнених позовних вимог, посилався на те, що відповідач не виконує умови кредитного договору, внаслідок чого утворилась заборгованість. Свої позовні вимоги мотивував тим, що 01 червня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір на підставі якого останній отримав кошти у розмірі 5 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних, що нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення у межах строку дії картки. Як зазначає позивач у зв'язку із допущеними порушеннями по вказаному кредитному договору, у відповідача станом на 29.05.2015 року виникла заборгованість у розмірі 738,35 гривень, яка складається з штрафних санкцій, а саме, 500,00 грн. фіксованої та 283,35 грн. процентної складової, у зв'язку з чим позивач і звернувся до суду з вказаним позовом. Крім того, просив стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та заперечував проти його задоволення. При цьому зазначив, що її заборгованість перед банком погашено повністю. Заслухавши сторони, дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. З матеріалів справи вбачається, що 01 червня 2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір на підставі якого останній отримав кошти у розмірі 5 000,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних, що нараховуються на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення у межах строку дії картки. Відповідачем, в обґрунтування заперечень проти позову, було надано довідку за підписом головного бухгалтера філії «Київського головного регіонального відділення» ПАТ «Приватбанк» від 17 лютого 2015 року, з якої вбачається, що станом на 17 лютого 2015 року у [PERSON] відсутня заборгованість по карті. Крім того, відповідачем наданий суду лист від 25.05.2015 року №7031623 за підписом головного бухгалтера філії «Київського головного регіонального відділення» ПАТ «Приватбанк» за змістом якого заборгованість відповідача за картою [NUMBER] повністю погашено; карта та усі технічні рахунки, що використовуються для її роботи закрито. Викладене свідчить про те, що окрім відсутності основного боргу відповідача у справі з виплати кредиту і відсотків за його користування, у [PERSON] відсутня заборгованість і за пенею за вказаними платежами. Так, штрафні санкції нараховуються і обліковуються банком на відповідних технічних рахунках, пов'язаних із основним рахунком за кредитною картою, а тому факт їх закриття свідчить про відсутність будь-якої заборгованості відповідача, у тому числі і за пенею, яка могла на них обліковуватись. Крім того, банком не було надано належних і допустимих доказів боргу відповідача за пенею у розмірі 738,35 грн., оскільки таким доказом може бути виписка з особових рахунків боржника, або інші фінансові документи. Натомість, банком було надано суду лише складений банком розрахунок пені. Відповідно до ч. 1 ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України. Викладене свідчить про відсутність підстав для задоволення даного позову.

Outcome: dismissed