Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 10.11.2000 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №1347. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилися доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.10.2014 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Позивач стверджувала, на даний час малолітні діти мешкають з нею та перебувають на повному її утриманні, [PERSON] достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, подала заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримала, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 10.11.2000 року між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за №1347 (а.с.5). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народилися доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] (а.с.7), та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.10.2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.6). Згадане рішення в апеляційному порядку не оскаржувалось та набрало законної сили. Як встановлено судом, на даний час [PERSON] та [PERSON] мешкають з матір'ю [PERSON] та перебувають на її утриманні. Відповідач достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто. Згідно з ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.183 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. За приписами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] є чоловіком працездатного віку, відомостей про незадовільний стан його здоров'я відповідачем суду не надано. Крім того, [PERSON] не надано доказів на підтвердження того, що у нього є інші діти, окрім [PERSON] та [PERSON], а також доказів на підтвердження того, що на його утриманні перебувають непрацездатні батьки. Враховуючи обставини, викладені у ч.1 ст.182 СК України, виходячи з принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, суд приходить до висновку про те, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання доньок [PERSON] та [PERSON], має становити 1/2 частину всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, оскільки, на думку суду, саме такий розмір щомісячного грошового забезпечення є необхідним та достатнім для забезпечення потреб дітей, їх фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Відповідно до норми ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позивачем пред'явлено позов 27.09.2016 року. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність позов [PERSON] про стягнення аліментів задовольнити, стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовом і до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача судовий збір у сумі 551,20 грн. в дохід держави. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 Цивільного процесуального кодексу України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.180, 182, 183 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved