Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він з 07 вересня 2013 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачкою, від сумісного проживання дітей не мають. Сімейне життя не склалося через негідну поведінку відповідачки, яка допускала подружню зраду. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, та проживають окремо. Спільне життя та збереження сімї неможливе, суперечить його інтересам. Відповідачка відмовляється розірвати шлюб в органах ДРАЦС. Позивач подав до суду заяву, якою підтвердив намір розірвати шлюб за обставин, викладених в позовній заяві. Крім того, вказав, що не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка, яка у встановленому порядку повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причини неявки суду невідомі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 04 листопада 2016 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони 07 вересня 2013 року зареєстрували шлюб в Старокостянтинівському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 143, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 151311, виданого повторно Старокостянтинівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 20 вересня 2016 року. Від спільного сумісного проживання дітей не мають. Сімейне життя між сторонами не склалось, шлюб існує формально. Причиною розпаду сімї стала поведінка відповідачки, яка допускала подружню зраду. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, відновлювати які наміру не мають, проживають окремо, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть. На час розгляду справи про розірвання шлюбу майновий спір між сторонами відсутній. Відповідачка відмовилася розірвати шлюб через органи ДРАЦС. За змістом ст. 51 Конституції України, ст. 24, ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~ч. 2 ст. 112 СК України, п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що між сторонами тривалий час існують непорозуміння та суперечки, внаслідок чого склались неприязні відносини, подружні стосунки вони не підтримують, жити однією сімєю не бажають, суд прийшов до висновку, що подальше сімейне життя подружжя і збереження сімї стало неможливим та буде суперечити їхнім інтересам, а тому шлюб слід розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 3 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. При розподілі судових витрат суд виходить із положень ст. 88 ЦПК України, згідно яких, судові витрати присуджуються позивачці пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved