Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить: - визнати його батьком дитини [PERSON], [INFO] року; - виключити із актового запису № 3411 від 30 жовтня 2013 року про народження [PERSON] відомостей про те, що батьком її є [PERSON]; - внести зміни до актового запису № 3411 від 30 жовтня 2013 року про народження [PERSON], а саме вказати її батьком [PERSON], змінити прізвище із [PERSON] на [PERSON] та змінити по-батькові з [PERSON] на [PERSON]. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що із жовтня 2011 року почав спільно проживати із [PERSON] без реєстрації шлюбу та вести спільне господарство. У період із 12 серпня 2006 року по 16 березня 2010 року [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], який був розірваний рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2010 року. [INFO] року у позивача із [PERSON] народилася дочка [PERSON] Про своє батьківство [PERSON] дізнався у середині вересня 2013 року, оскільки з квітня 2013 року не проживав із [PERSON] через вимушені сімейні обставини і про вагітність останньої не знав. Сумнівів щодо свого батьківства у відношенні дитини у нього не має. [PERSON] рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2010 року про розірвання шлюбу до органу державної реєстрації актів цивільного стану подала лише в жовтні 2013 року, і тому у свідоцтві про розірвання шлюбу вказано, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 18 жовтня 2013 року. Оскільки на день народження дитини [PERSON] формально перебувала у шлюбі із [PERSON], відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві видано свідоцтво про народження дитини із даними про батька її саме [PERSON] Позивач [PERSON] є біологічним батьком дитини, яку забирав із полового будинку, виконував та виконує всі батьківські обов'язки по утриманню дитини і бажає реалізувати свої батьківські права, які порушені тим, що в актовому записі про народження дитини та свідоцтві про народження батьком [PERSON] записана інша людина. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав й просив його задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав повністю, про що надав письму заяву. Підтвердив той факт, що не має кровної спорідненості із дитиною [PERSON], [INFO], хоча і записаний у її свідоцтві про народження як батько. Проти задоволення позову не заперечував. Відповідач відділ державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання представника не направив. До суду надійшов лист від начальника відділу Л.М.Гараміта про розгляд справи без участі їх представника й просив ухвалити рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні просила суд позов задовольнити. Підтвердила той факт, що біологічним батьком дитини є [PERSON] Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного. Відповідно до вимог частини першої статті 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини. Частиною третьою статті 122 СК України визначено, що подружжя, а також жінка та чоловік шлюб між якими припинено, у разі народження дитини до спливу десяти місяців після припинення їх шлюбу, мають право подати до органу державної реєстрації актів цивільного стану спільну заяву про невизнання чоловіка (колишнього чоловіка) батьком дитини. Така вимога може бути задоволена лише у разі подання іншою особою та матір'ю дитини заяви про визнання батьківства. Згідно із частиною третьою статті 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Статтею 129 СК України передбачено, що особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред'явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до пункту 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатися одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Судом встановлено, що 12 серпня 2006 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюбі, про що свідчить свідоцтво про шлюб (а.с.13). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 березня 2010 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 12 серпня 2006 року, розірвано. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18 жовтня 2013 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано 18 жовтня 2013 року (а.с.15). [PERSON] народилася [INFO] року в місті Києві про що 30 жовтня 2013 року зроблений відповідний актовий запис № 3411. Батько - [PERSON]. Мати - [PERSON] (свідоцтво про народження, видане 30 жовтня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві) (а.с.8). У судовому засіданні встановлено, що пропозицію в добровільному порядку звернутися до органу державної реєстрації цивільного стану із заявою про невизнання батьківства [PERSON] проігнорував, чим позбавив право [PERSON] на визнання батьківства відносно дитини [PERSON], [INFO]. Із жовтня 2011 року [PERSON] почала спільно проживати із [PERSON] до квітня 2013 року. Про вагітність [PERSON] позивач дізнався лише в середині вересня 2013 року. Відповідно до вимог частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить правам та інтересам сторін по даній справі. Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із урахуванням визнання позову відповідачем [PERSON], доведеності обставин відсутності кровного споріднення між ним та [PERSON], [INFO].

Outcome: approved