Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, у якому просив суд стягнути на свою користь суму у розмірі 179155,72 грн., що становить заборгованість за надані комунальні послуги за період з 20.09.2010 по 27.06.2014, внаслідок несплати відповідачем за їх споживання. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та просив суд задовольнити у повному обсязі. Відповідач, будучи присутньою у судовому засіданні, заперечувала проти задоволення позову у цілому, посилаючись на те, що послуг від позивача не отримувала, та подала заяву про застосування строків позовної давності щодо стягнення заборгованості за період з 20.09.2010 по 03.09.2012 зокрема /а. с. 198-199/. Представник третьої особи ПАТ «АК «Київводоканал» у судовому засіданні поклалася на розсуд суду при вирішенні спору. Від третьої особи ПАТ «Київенерго» представник не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив, заяви або клопотання про розгляд без участі представника не було подано. Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача та заперечення відповідача, думку представника третьої особи, допитавши свідка, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Відповідач [PERSON] є власником нежилого приміщення у будинку [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна від 04.08.2008 /а. с. 19/. Забезпечення надання комунальних послуг у вказаному нежилому приміщенні здійснюється позивачем, відповідно до статуту підприємства та укладених договорів із постачальниками послуг /а. с. 6-10, 203-206, 207-212/. 14.11.2003 між АЕК «Київенерго» та КП УЖГ Шевченківського району м. Києва, яке було перейменовано в КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району», згідно з рішенням Київської міської ради від 22.09.2011 № 24/6240 «Про питання діяльності комунальних підприємств, що належать до комунальної власності територіальної громади міста Києва» /а. с. 6-10/, укладено договір № 32-0074 на постачання теплової енергії у гарячій воді на межу балансової належності для потреб опалення та для гарячого водопостачання /а. с. 22-23/. Встановлено, що до 30.09.2010 облік, нарахування та збір платежів від власників (орендарів) нежитлових приміщень від імені КП УЖГ Шевченківського району м. Києва проводилися житлово-експлуатаційними конторами, що діяли на підставі договорів доручення. Та на виконання Окремого доручення Першого заступника голови Шевченківської районної в м. Києві державної адміністрації Пахальчука Г. Д. від 13.09.2010 № 905, КП «ЖЕК «Центральна» було складено акт звіряння взаєморозрахунків про заборгованість по споживачу передано до КП УЖГ (виконавця) заборгованість по даному споживачу за комунальні послуги в сумі 20898,41 грн. станом на 30.09.2010. Представник позивача стверджувала, що у період з 20.09.2010 по 27.06.2014 відбувалось фактичне споживання комунальних послуг відповідачем, відповідно до табуляграм наданих постачальниками послуг по факту надання комунальних послуг позивачеві, проте, відповідно до розрахунку заборгованості та акту звіряння наданому позивачем, оплати за комунальні послуги не надходили /а. с. 26-34/. Відповідно до акту від 10.03.2010, складеного комісією майстрів т/д [PERSON] та [PERSON], сл. сантехніка [PERSON], затвердженого директором КБ «ЖБК «Центральна» [PERSON], нежитлове приміщення в будинку [ADDRESS], на звернення відповідача [PERSON], було обстежено та виявлено, що у приміщенні демонтовані батареї, труби подачі опалення - термоізольовані /а. с. 168/. Заперечуючи проти задоволення позову, відповідач вказала, що у лютому 2010 року було здійснено видимий розрив труби гарячого водопостачання, демонтовано опалювальні прибори системи центрального опалення, виконано теплоізоляцію магістральних труб центрального опалення та повністю припинено надання послуг центрального опалення та гарячого водопостачання, про що неодноразово повідомлявся позивач заявами відповідача про відмову від послуг централізованого опалення та пропозицією укласти новий договір про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що відповідає змісту Типового договору, затвердженого Постановою КМУ від 20.05.2009 /а. с. 177-180/. Відповідно до ухвали Печерського районного суду м. Києва від 13.03.2015 (справа № 757/1423/15-ц) 23.02.2015 відповідач звернулася до суду із заявою про скасування судового наказу, виданого Печерським районним судом м. Києва 06.02.2015 про стягнення з неї на користь КП «Центр обслуговування споживачів Шевченківського району» заборгованості за житлово-комунальні послуги. Вказаною ухвалою суду від 13.03.2015 судовий наказ, виданий 06.02.2015, скасовано /а. с. 13/. Як вбачається з акту № 11/02-06-05 від 06.11.2015 обстеження технічного стану системи теплозбереження, складеного представником СВП «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» інженером [PERSON], нежитлове приміщення у будинку [ADDRESS] від'єднано від загальної будинкової системи централізованого опалення, згідно акту прихованих робіт, а транзитні стояки системи централізованого опалення - заізольовані /а. с. 181/. Допитаний у якості свідка [PERSON] показав суду, що він відповідав за технічний стан приміщення за дорученням власника [PERSON], відповідач зверталася в ЖЕК з тим, щоб вони підтвердили, що приміщення відключено від теплозабезпечення та гарячої води у лютому 2010 року. ЖЕК був повідомлений про відключення. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. В свою чергу відповідно до частини 1 статті 1 зазначеного Закону, споживачем - є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Відповідно до пункту 5 частини 3 статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 18 Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. З Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, котрі затверджені постановою КМУ від 21.07.2005 № 630 випливає, що споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань ЖКХ. Відключення споживача можливо при наявності затвердження проектної документації, а також норм проектування, реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Витрати, пов'язані з відключенням від мережі централізованого опалення відшкодовуються споживачами відповідно до калькуляції, складеної виконавцем. (п.п. 24, 25, 26, 27 Правил). Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, споживачі можуть відмовитися від отримання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води. Відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється у порядку, що затверджується центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється. У разі наміру споживача припинити надання послуг з централізованого теплопостачання, останній не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мереж теплопостачання. Таким чином, самовільне відключення (таке, що проведено поза передбаченою процедурою) від мереж централізованого опалення не є підставою для звільнення від оплати за послуги теплопостачання, що узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом України (справа № 6-1192цс15). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідач прострочив виконання грошового зобов'язання, не сплативши вчасно платежі за надані комунальні послуги, виходячи із суми основного боргу, суд вважає позовні вимоги про стягнення суми 3 % річних та інфляційних витрат обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до встановлених судом обставин, відповідач в порушення вимог чинного законодавства в період 20.09.2010 по 27.06.2014 не сплачував за надану теплову енергію, у зв'язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем за цей період у розмірі 150770,92 грн., нараховано суму інфляційних витрат у розмірі 19532,48 грн. та суму 3 % річних - 8852,32 грн., що становить загальну суму у розмірі 179155,72 грн. Разом з тим, враховуючи заяву відповідача про застосування строків позовної давності, у стягненні суми заборгованості, що нарахована за частину спірного періоду, а саме з 20.09.2010 по 03.09.2012, судом відмовляється. Позов у стягненні суми заборгованості на користь позивача, котра була нарахована після 03.09.2012 до 27.06.2014, підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 79, ч. 1 ст. 88 ЦПК України, у зв'язку із задоволенням позову з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати, а саме сплачена сума судового збору у розмірі 1791,56 грн. На підставі вищевикладеного та,

Outcome: partial