Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

у березні 2018 року позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON], у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 05 грудня 1991 року та зареєстрований відділом запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, актовий запис за № 4216. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя між сторонами не склалось. За час шлюбних відносин у сторін виникали непорозумінні, образи, приниження, сварки, скандали без видимих причин. Спроби зберегти сімю не дали жодного результату. Відповідач двічі на тиждень ночує вдома. Шлюбні відносини не ґрунтуються на взаємоповазі, любові та дружбі. Не ведуть спільного господарства та спільного побуту. Припинити шлюб шляхом його розірвання за спільною заявою подружжя органом державної реєстрації актів цивільного стану неможливо, оскільки відповідач не дає на це згоди. Від шлюбних відносин мають двох повнолітніх дітей. Відтак, між сторонами виник спір про право, а тому просить у відповідності до ст. ст. 112, 113 Сімейного кодексу України задовольнити позовні вимоги повністю. 22 березня 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче провадження. 21 травня 2018 року за результатами підготовчого засідання суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначеного справу до судового розгляду по суті на 14.06.2018. Судове засідання через перебування судді у відрядженні було відкладено на 11.07.2018. 16 червня 2018 року позивачем подано клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. У судове засідання відповідач повторно не зявився, хоча належним чином повідомлявся про дату час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи; від нього не надійшов відзив, а тому суд, враховуючи думку позивача щодо розгляду справи, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст.281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, зясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. \~ \~ \~ \~Суд установив, [PERSON] та [PERSON] 05 грудня 1991 року зареєстрували шлюб у приміщенні відділу запису актів громадського стану виконавчого комітету Львівської міської ради народних депутатів, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 4216. Ця обставина підтверджена оригіналом свідоцтвом про шлюб від 05.12.1991 серії ІІ-СГ № 495678. У звязку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім'ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у звязку із чим такі фактично припинились. Спільного господарства не ведуть. Також, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачкою у позові, в останньої відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту, шляхом задоволення позову повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України та на які вірно посилалась позивачка [PERSON] у поданому позові. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою [PERSON] при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією від 06.03.2018, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved