Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

У вересні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» предявив позов до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості згідно кредитного договору. Свої вимоги мотивував тим, що 6 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № MKSWGA00000099 на суму 106 900 доларів США строком до 6 березня 2018 року. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки від 6 березня 2008 року, за умовами якого поручитель зобовязався відповідати перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Своїх зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима позичальник [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 28.08.2015 року у нього утворилася заборгованість по кредиту в розмірі 319\~888, 92 доларів США. З них: -91\~494, 55 доларів США заборгованість по кредиту; -46\~873, 62 доларів США заборгованість по відсотках; -1757, 59 доларів США заборгованість по комісії; -164519, 54 доларів США пеня; -11, 36 доларів США фіксована частина штрафу; -15\~232, 27 доларів США процентна складова штрафу. У звязку з цим позивач просив стягнути з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь банку заборгованість у розмірі 319\~888, 92 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2015 року становить 7\~040 755, 21 грн. (Т.1, а.с.2-3). В жовтні 2016 року [PERSON] предявив зустрічний позов до ПАТ КБ «Приватбанк» про визнання кредитного договору № MKSWGA00000099 від 6 березня 2008 року недійсним мотивуючи його тим, що умови кредитного договору є несправедливими. Зокрема, споживачу не було надано у повному обсязі інформацію про сукупну вартість кредиту, переваги тих чи інших типів погашення кредиту, переваги та недоліки плаваючої відсоткової ставки над фіксованою відсотковою ставкою, можливість погашення кредиту ануїтентними платежами. Крім того, кредитний договір містить несправедливі умови щодо резервування фінансового інструменту, нарахування додаткових, а також прихованих відсотків. Реальна відсоткова ставка є втричі вища за визначену в договорі. Також договір містить несправедливі умови щодо збільшеної відсоткової ставки при порушенні строків погашення кредиту і дозволяє кредитору зловживати правами. Умови кредитного договору суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків на погіршення становища споживача. Закріпивши принцип свободи договору, законодавець разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства (Т. 1, а.с.188-194). Рішенням Свалявського районного суду від 5 грудня 2016 року в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за період з 26.04.2012 року по 15.06.2016 року відмовлено за недоведеністю позовних вимог. В задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за період з 26.04.2012 року по 15.06.2016 року відмовлено виходячи з вимог статті 559 ЦК України. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» відмовлено (Т.1, а.с.214-215). На це рішення ПАТ КБ «Приватбанк» подав апеляційну скаргу. Вказує на те, що висновки місцевого суду про недоведеність позову є безпідставними, не ґрунтуються на матеріалах справи. Розмір заборгованості повністю підтверджується наданими розрахунками. Апелянт вважає рішення місцевого суду незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального та процесуального права. Просить рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні первісного позову скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову. В решті рішення просить залишити без змін (Т.1, а.с.220-223). В судовому засіданні в суді апеляційної інстанції представник банку скаргу підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] зявився в судове засідання, яке було призначено на 20 квітня 2017 року, та повідомив, що він не отримував копію апеляційної скарги, в звязку з чим по справі було оголошено перерву до 11 травня 2017 року, а представнику надано копію відповідної апеляційної скарги (Т.2, а.с.5-6). 11 травня 2017 року [PERSON] подав заяву про відкладення розгляду справи, при цьому був повідомлений про час та місце розгляду справи належним чином, знову вказавши, що зі змістом апеляційної скарги він не знайомий. Заслухавши пояснення представника апелянта, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. В даному випадку предметом оскарження є рішення суду першої інстанції щодо первісних позовних вимог ПАТ КБ «Приватбанк». Відмовляючи в задоволенні первісного позову ПАТ КБ «Приватбанк» до позичальника [PERSON] суд першої інстанції вказав, що наданий розрахунок є некоректним, а позовні вимоги недоведені. При цьому, вимоги до поручителя було відхилено у звязку із припиненням договору поруки. Такі висновки місцевого суду не відповідають фактичним обставинам справи та не узгоджуються з нормами матеріального права. Вказане є підставою для скасування рішення суду першої інстанції в частині первісного позову та ухвалення у цій частині нового рішення по суті позовних вимог (п.3, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України). Згідно статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до статті 610 ЦПК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст. 1054 ЦК України). Відповідно до п. 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року N 5 зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. З матеріалів справи слідує, що 6 березня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № MKSWGA00000099 на суму 106 900 доларів США строком до 6 березня 2018 року. Своїх зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитними грошима позичальник належним чином не виконав, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість по кредиту. Рішенням Апеляційного суду Закарпатської області від 2 грудня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № MKSWGA00000099 від 6 березня 2008 року в сумі 126\~211, 93 доларів США (1008809, 55 грн.), яка складається з тіла кредиту 89 349, 17 доларів США (714 167, 91 грн.), процентів за користування кредитом 22 685,64 доларів США (181 326, 32 грн.), пені 14\~145, 82 доларів США (113\~067, 54 грн.) та штрафу 31 долар США (247, 78 грн.). В суді апеляційної інстанції представник ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON] надала довідку-розрахунок заборгованості [PERSON] по кредитній угоді № MKSWGA00000099 від 6 березня 2008 року за період з 20.01.2012 року по 18.08.2015 року, тобто за період після ухвалення рішення Апеляційного суду Закарпатської області від 2 грудня 2014 року. Сума заборгованості основного боргу за період з 20.01.2012 року по 18.08.2015 року становить 500, 90 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2015 року становить 11\~024, 81 грн. Сума заборгованості по нарахованим та простроченим відсоткам за період з 20.01.2012 року по 18.08.2015 року становить 16 424, 06 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2015 року становить 361\~493, 56 грн. Сума заборгованості по комісії за період з 20.01.2012 року по 18.08.2015 року становить 117, 44 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2015 року становить 18\~155, 39 грн. Сума заборгованості по пені за період з 20.01.2012 року по 18.08.2015 року становить 135 489, 68 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2015 року становить 2 982\~127, 86 грн. Загальна сума заборгованості по кредитній угоді № MKSWGA00000099 від 6 березня 2008 року за період з 20.01.2012 року по 18.08.2015 року складає 153\~239, 51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2015 року становить 3 372\~801, 62 грн. На переконання колегії у цій частині вимоги про стягнення заборгованості підлягають до задоволення. Що стосується вимог заявлених до поручителя, колегія констатує, що згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України). З матеріалів справи слідує, що в якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки від 6 березня 2008 року. За умовами договору поруки поручитель зобовязався відповідати перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. В п. 12 договору поруки передбачено, що порука припиняється після закінчення пяти років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. В даному випадку банк звернувся з позовом до суду про повернення кредиту достроково в лютому 2012 року, рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 2 грудня 2014 року такий позов задоволено. Отже саме з цього моменту слід відраховувати термін дії договору поруки і цей термін не пропущено. За цих обставин первісний позов ПАТ КБ «Приватбанк» слід задовольнити та стягнути солідарно з боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] на користь банку заборгованість по кредитному договору № MKSWGA00000099 від 6 березня 2008 року за період з 20.01.2012 року по 18.08.2015 року, яка складає 153\~239, 51 доларів США, що за курсом НБУ станом на 18.08.2015 року становить 3 372\~801, 62 грн. В решті рішення сторонами не оскаржено, його слід залишити без змін. Враховуючи викладене,

Outcome: partial