Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-30 00:00:00

У березні 2019 року Басейнове управління водних ресурсів річки Південний Буг звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення вихідної допомоги. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 02.07.2018 року [PERSON] звільнено з посади заступника начальника Вінницького РУВР у зв`язку зі скороченням штату, та на виконання вимог статті 44 Кодексу законів про працю України (надалі КЗпП України) йому виплачено вихідну допомогу в розмірі 5965,82 грн. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 21.09.2018 року звільнення [PERSON] визнано незаконним та поновлено його на посаді. Позивач вважає, що підстава, на якій [PERSON] набув 5965,82 грн, відпала, зазначені кошти зберігаються у відповідача без достатньої правової підстави. Вимогу БУВР Південного Бугу про повернення безпідставно набутих коштів відповідач проігнорував, а тому позивач просив стягнути з [PERSON] надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 5965,82 грн. Ухвалою суду від 25.03.2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. 09.04.2019 року [PERSON] подав до суду відзив відповідно до якого просив відмовити в задоволенні позову з наступних підстав. Вихідна допомога, яка є предметом спору виплачена відповідно до ст. 44 КЗпП, тобто виплата вихідної допомоги здійснена позивачем згідно чинного законодавства України, тому підпадає під дію ст. 1215 ЦК України. Стаття 1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню допомога, яка виплачена за відсутності розрахункової помилки і недодобросовісності набувача. Таким чином оскільки при виплаті допомоги розрахункової помилки і недобросовісних дій відповідача не було, підстав для повернення коштів не має. Крім того позивач не оскаржував рішення Вінницького міського суду в частині повернення вихідної допомоги, тобто погодився з ухваленим рішенням щодо виплаченої допомоги. 15.04.2019 року БУВР Південного Бугу подало до суду відповідь на відзив згідно якого вважає викладені у відзиві заперечення такими, що не відповідають обставинам справи та наполягає на задоволенні позовних вимог посилаючись на наступне. Відповідно до позиції Верховного Суду України викладеній у постанові від 01.02.2017 року у справі № 6-2711, отримана відповідачем сума вихідної допомоги підлягає поверненню так як відпала підстава на якій вона була отримана. Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд у постанові від 04.04.2018 року вирішуючи питання повернення матеріальної допомоги виплаченої працівнику у зв`язку із її звільненням. 18.04.2019 року [PERSON] подав до суду заперечення на відповідь на відзив. Порівняння позивачем наданої Постанови Верховного Суду від 04.04.2018 року із позовними вимогами БУВР Південного Бугу не дає підстав для висновку про наявність у цих справах тотожного предмета спору, підстав позову та аналогічних обставин. Оскільки підстави для нарахування та виплати матеріальної допомоги та вихідної допомоги є річними, визначеними різними нормативними документами. Ухвалою суду від 10.06.2019 року справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судовому засіданні підтримала позов з підстав викладених у позову та відповіді на відзив та просила суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні заперечив проти позову з мотивів викладених у відзиві і запереченнях та просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог. Судом встановлено, що наказом Вінницького регіонального управління водних ресурсів № 40-К від 02.07.2018 року [PERSON] звільнено з посади заступника начальника Вінницького РУВР з 02.07.2018 року у зв`язку зі скороченням штату працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 КЗпП України (а.с. 5). На виконання наказу [PERSON] виплачено вихідну допомогу в розмірі 7410 грн, яка після відповідних відрахувань становила 5965,82 грн (а.с. 7). 06.11.2018 року Вінницьке регіональне управління водних ресурсів змінило назву на Басейнове управління водних ресурсів річки Південний Буг. Наказом Вінницького регіонального управління водних ресурсів № 66-К від 02.10.2018 року [PERSON] поновлено на посаді заступника начальника (а.с. 11). Спір між сторонами виник з трудових правовідносин. Відповідно до пункту 1 статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадках змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Згідно з вимогами статті 44 КЗпП України при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку. Згідно з частиною першою статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Тобто зобов`язання з повернення безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна; б) набуття або збереження за рахунок іншої особи; в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна. Вiдсутнiсть правової підстави це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Разом з тим у статті 1215 ЦК України передбачено загальне правило, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Згідно з частиною першою зазначеної статті не підлягає поверненню заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Суд вважає, що у постанові Верховного Суду України від 01 лютого 2017 року у справі № 6 2711цс16 зроблено протилежний висновок, тому ухвалою від 12 вересня 2018 року справу передано на новий розгляд. Верховний Суд України скасував рішення судів попередніх інстанцій із передачею справи на новий розгляд з підстав порушення норм процесуального права, а саме перевірки, чи був недобросовісним набувач. При цьому Верховний Суд України лише процитував статтю 1215 ЦК України і вказав, що застосування зазначеної норми залежить від того, чи доведено недобросовісність набувача. Верховний Суд України не вказав на ознаки недобросовісності позивача, а лише звернув увагу на необхідність їх встановлення. У статті 1215 ЦК України передбачені загальні випадки, за яких набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Її тлумачення свідчить, що законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі недобросовісності набувача такої виплати. При цьому правильність здійснених розрахунків, за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються, і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Доказів про набуття відповідачем 5965,82 грн у результаті рахункової помилки позивача або недобросовісних дій набувача матеріали справи не містять. Незважаючи на те, що після поновлення [PERSON] на роботі підстава для виплати вихідної допомоги відпала (наказ, на підставі якого було здійснено виплату вихідної допомоги, скасований рішенням суду), в силу вимог статті 1215 ЦК України ці кошти поверненню не підлягають. Такі висновки щодо застосування норм права викладені Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 року у справі № 753/15556/15-ц, які відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України суд враховує при виборі правової норми, що підлягає до застосування до спірних правовідносин. Враховуючи, що виплата вихідної допомоги була проведена позивачем добровільно, на законних підставах, за відсутності рахункової помилки з його боку та недобросовісність з боку відповідача не встановлена, передбачені цивільним законодавством підстави для повернення грошових коштів на підставі вимог статті 1212 ЦК України відсутні, тому в задоволенні позовних вимог належить відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати залишити за позивачем. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed