Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] предявила в суд позов до квартирно експлуатаційного відділу м. Львова (далі - КЕВ м. Львова), в якому просить постановити рішення, яким зобовязати відповідача належно оформити та подати до Львівської міської ради клопотання про виключення з числа службових квартири [ADDRESS]. В обгрунтування позовних вимог зазначала про те, що вона з 26 лютого 2003 року працює в сфері квартирно експлуатаційних органів Міністерства оборони України. Бажаючи скористатись правом на отримання житла як безквартирна особа, вона 06 березня 2008 року стала на квартирний облік у Львівській міській раді як безквартирна особа складом сімї дві особи, а саме, вона та її донька [PERSON]. 11 листопада 2011 року її було переведено на посаду двірника Будинкоуправління №4 КЕВ м. Львова та 03 січня 2012 року за нею було закріплено службову однокімнатну квартиру [ADDRESS]. 14 травня 2012 року їй було видано ордер на службове жиле приміщення №000411 з правом вселення у вищевказану квартиру, житловою площею 17,8кв.м. З того часу вона проживає та зареєстрована у вищевказаній квартирі. 22 серпня 2012 року її було звільнено з посади двірника Будинкоуправління №4 на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України, а з 23 серпня 2012 року вона продовжила свою трудову діяльність в КЕВ м. Львові, де працює на посаді бухгалтера по даний час. Її безперервний трудовий стаж, як працівника Збройних Сил України, становить понад тринадцять років та відповідно до ст. 125 ЖК України її не може бути виселено із займаного службового житла без надання іншого. В серпні 2016 року вона звернулася до керівника КЕВ м. Львова з проханням розглянути питання зняття статусу службової із займаної нею квартири. Згодом вона отримала лист № 4085 від 01 вересня 2016 року за підписом ТВО начальника КЕВ м. Львова, згідно якого їй відмовлено у задоволенні даного питання. Вважає дану відмову протиправною, зважаючи на те, що вона в законному порядку отримала це службове житло та проживає у ньому понад пять років з відома відповідача, оплачує всі нараховані платежі, у тому числі і комунальні. При цьому перебуває на черзі для поліпшення житлових умов, однак у звязку із скрутною ситуацією, що склалася в Україні сподіватися на отримання іншого житла вона не може, у звязку з чим бажає реалізувати своє право на забезпечення житлом один раз. В судове засідання 27 жовтня 2016 року позивач [PERSON] не зявилася, однак подала до суду заяву, з якої вбачається, що вона підтримує позовні вимоги та просить розглядати справу за її відсутності. Представник відповідача квартирно експлуатаційного відділу м. Львова [PERSON] у судове засідання 27 жовтня 2016 року не зявився та подав до суду заяву, з якої вбачається, що він не визнає позовні вимоги та просить розглядати справу за його відсутності. У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання 27 жовтня 2016 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. З копії наказу №207 від 29 грудня 2011 року начальника КЕВ м. Львова «Про закріплення службової жилої площі та її виділення працівникові будинкоуправління №4» вбачається, що начальнику житлової групи слід забезпечити включення встановленим порядком квартири №76 в будинку по вул. Плуговій,14 у м. Львові в число службових квартирно експлуатаційного відділу м. Львова (а.с.19). Як вбачається з копії ордеру на службове жиле приміщення №000411, такий виданий [PERSON] на квартиру [ADDRESS] на підставі наказу директора департаменту житлового господарства та інфраструктури ЛМР №189 від 10 травня 2012 року (а.с.2). Відповідно до копії наказу №1 від 03.01.2012 року начальника Будинкоуправління №4 КЕВ м. Львова «Про закріплення службової квартири за працівником Будинкоуправління №4 КЕВ м. Львова» квартира №76, житловою площею 17,8кв.м. в житловому будинку по вул. Плуговій,14 закріплена за [PERSON] (а.с.18). [PERSON] зареєстрована у даній квартирі, що підтверджується довідкою №2830 від 01 вересня 2016 року, яка видана ЛКП «Північне 411» та копією паспорта (а.с.3 зворот, а.с. 15-16). Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] працювала в КЕВ м. Львова з 26 лютого 2003 року на різних посадах(а.с.13-14). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] працює в КЕВ м. Львова на посаді бухгалтера з 23 серпня 2012 року по даний час. що підтверджується копіює довідки №85 від 31 серпня 2016 року, яка видана КЕВ м. Львова (а.с.3). Як вбачається з довідок №2501/111 та №2501/110 від 05 квітня 2013 року [PERSON] та її донька [PERSON] перебувають на квартирному обліку з 06 березня 2008 року за №22434 (а.с.17). У судовому засіданні встановлено, що в серпні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до керівництва КЕВ м. Львова з проханням розглянути питання стосовно виключення квартири [ADDRESS] з числа службових. Однак отримала відповідь №4085 від 01 вересня 2016 року за підписом ТВО начальника КЕВ м. Львова [PERSON] про відмову у задоволенні клопотання. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1 ст. 122 ЖК України на підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення. Частиною 1 ст. 118 ЖК України передбачено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у звязку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті [PERSON] народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири. Згідно з ст. 123 ЖК України порядок користування службовими жилими приміщеннями встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства України. До користування службовими жилими приміщеннями застосовуються правила про договір найму жилого приміщення, крім правил, передбачених статтями 73 - 76, 79 - 83, 85, 90, частиною шостою статті 101, статтями 103 - 106 цього Кодексу. Відповідно до п.6 «Положення про порядок надання жилих приміщень і користування ними в Українській РСР», затвердженого постановою [PERSON] Міністрів УРСР №37 від 04 лютого 1988 року, яке є чинним і на даний час, жиле приміщення виключається з числа службових, якщо відпала потреба в такому його використанні, а також у випадках, коли в установленому порядку воно виключене з числа жилих. Виключення житла з числа службових проводиться на підставі клопотання підприємства, установи, організації, виконавчим комітетом ради. Як вбачається з листа №4085 від 01 вересня 2016 року ТВО начальника КЕВ м. Львова [PERSON] на заяву [PERSON], останній повідомлено, що рішенням ТВО Міністра оборони України №6927/з від 11 листопада 2009 року з метою збереження фонду службового житла призупинено виключення квартир із числа службових та надання їх для постійного користування працівникам Збройних Сил України. Відповідно до п.2 ч.1 ст. 125 ЖК України осіб, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації, що надали їм службове жиле приміщення, не менш як десять років, не може бути виселено із займаної службової квартири без надання іншого. В судовому засіданні встановлено що позивач [PERSON] працює в системі КЕВ м. Львова з 26 лютого 2003 року. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved