Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

У вересні 2018р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів. Рішенням Тростянецького районного суду Вінницької області від 18 квітня 2019 року позов [PERSON] задоволено. 22 квітня 2019 року представник позивача адвокат Мишковська Т.М. звернулася до суду із клопотанням про долучення доказів на підтвердження витрат на правову допомогу та просила на підставі наданих доказів стягнути з відповідача витрати на правову допомогу, які понесла позивач. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій свої вимоги щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу підтримала та просила розгляд справи провести за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу визнав частково, а саме: в розмірі 1000грн., та просив провести розгляд справи у його відсутність. У зв'язку з цим, згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши клопотання, матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. За ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у звязку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом пяти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 246 ЦПК України, якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. У судовому засіданні, яке відбулося 18.04.2019р. по розгляду справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, адвокат Мишковська Т.М. зазначила, що докази на підтвердження витрат на правову допомогу будуть подані нею до суду протягом п'яти днів після ухвалення рішення. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу стороною позивача надано суду письмові докази, а саме: договір від 28 березня 2019 року, укладений між адвокатом Мишковською Т.М. та [PERSON] про надання правничої допомоги; Свідоцтво № 264 про право на заняття Мишковською Т.М. адвокатською діяльністю від 16.05.2018 року. У додатку № 1 від 18.04.2019 року до договору про надання правової допомоги визначено, що сторони домовилися, що розмір оплати (гонорару) за надання правової допомоги, яка обумовлена Договором складає 2000 грн. Адвокатом Мишковською Т.М. були виконані наступні роботи (надані послуги) з надання юридичної консультації по питанню стягнення аліментів на утримання дитини, написання адвокатських запитів, підготовки та участі у судовому засіданні, про що 18 квітня 2019 року складено акт здачі - приймання робіт (надання послуг). 18 квітня 2019 року [PERSON] на виконання умов договору сплачено адвокату Мишковській Т.М. 2000 гривень за надання правової допомоги, що підтверджується прибутковим касовим ордером. Відповідно до ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04). У рішенні ЄСПЛ у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються тільки витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи, кількість часу, який необхідно для складання та підготовки позовної заяви про стягнення аліментів, участі в судовому засіданні, надання консультації, а також те, що стягнення судових витрат з відповідача, який у подальшому буде сплачувати аліменти в розмірі 5000грн. щомісячно, становить надмірний тягар для останнього, що суперечить принципу розподілу витрат, приймаючи до уваги те, що [PERSON] визнав стягнення витрат частково у розмірі 1000 грн., суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 1000 грн. витрат на правничу допомогу в суді першої інстанції.

Outcome: approved