Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із даним позовом у своїх інтересах та в інтересах своїх неповнолініх дітей [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO], до відповідача [PERSON], уточнивши який у судовому засіданні вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем починаючи з 12.08.2005 року. Після реєстрації шлюбу сторони проживали у належному відповідачеві житловому будинку за адресою: м. Миколаїв, вул. Рибна 20. Починаючи з листопада 2014 року сімейні відносини між сторонами погіршилися, і відповідач почав створювати різні перешкоди позивачці та їх спільним дітям в проживанні у вказаному будинку. Внаслідок дій відповідача, позивачка та їх спільні діти позбавлені можливості проживати у будинку, в якому вони зареєстровані в установленому законом порядку. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд зобов'язати відповідача не чинити перешкод їй та неповнолітнім дітям в користуванні житловим будинком по вул. Рибній 20 у м. Миколаєві шляхом та вселити їх до житлового приміщення за даною адресою. У судове засідання позивачка не з'явилася, її представник у судовому засіданні підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, його представник заперечував проти позову з тих підстав, що відповідач не чинив жодних перешкод позивачці та дітям у проживанні та користуванні зазначеним житловим приміщенням. Крім цього, представник відповідача пред'явив зустрічний позов до позивачки [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України. В обґрунтування зустрічного позову відповідач вказав, що після реєстрації шлюбі сторони проживали у житловому будинку по вул. Ленінградській 67 в м. Миколаєві, який належить його матері [PERSON] Однак у вересні 2015 року позивачка самостійно виселилась з цього будинку, забравши усі свої речі та деякі речі, що належать власниці цього будинку. При цьому, у спірному житловому будинку по вул. Рибній 20, позивачка не проживає без поважних причин з 2005 року, і будь-яких перешкод для проживання у цьому будинку відповідач їй не створював. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 10.02.2016 року зустрічний позов був прийнятий та обєднаний із первісним позовом для їх спільного розгляду. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору Служби у справах дітей адміністрації Корабельного району Миколаївської міськради у судове засідання не з'явився та подав заяву про слухання справи у його відсутність, підтримав вимоги первісного позову в частині інтересів неповнолітніх [PERSON] [INFO], та [PERSON] [INFO] Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судове засідання не з'явилася, її представник у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову та підтримав вимоги зустрічного позову підстав, що викладені у ньому. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що житловий будинок по вул. Рибній 20 у м. Миколаєві належить відповідачу по даній справі [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 05.04.2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON] Із копії свідоцтва про шлюб серії 1-ФП, виданого Міським відділом РАЦСу Миколаївського МУЮ, вбачається, що сторони по даній справі [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 12.08.2005 р. Від цього шлюбі вони мають спільних малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Із довідки № 4576 від 16.09.2015 р., виданої КП ДЄЗ «Океан», вбачається, що у вказаному житловому будинку зареєстровані: сторони, їх діти та третя особа по даній справі [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина третя статті 10 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає спір в межах заявлених вимог. Межі заявлених вимог складають предмет та підстави позову. Як вбачається зі змісту первісного позову, позивачка посилалась на неможливість проживати у спірному житловому приміщенні через те, що відповідач чинить їй та дітям перешкоди у проживанні. На підтвердження цього позивачка надала суду акти про не проживання від 27.11.2014 р., 15.01.2015 р., 10.04.2015 р., які були складені [PERSON], [PERSON] Однак допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] не підтвердила викладені в акті обставини та пояснила, що влітку 2015 року позивачка попросила її підписати чотрири акти без дати, з метою підтвердження факту її не проживання у будинку. При цьому свідок вказала, що позивачка ніколи фактично не проживала у [INFO], лише інколи приходила туди в гості до батьків відповідача, які проживали у цьому будинку, і відповідач не чинив будь-яких перешкод у проживанні. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] також не підтвердила доводи, викладені у вищевказаних актах, та пояснила, що вона на прохання позивачки підписала чотири акти, їх змісту не бачила. Також свідок вказала, що позивачка ніколи не проживала у вищевказаному житловому будинку, лише інколи приходила та допомагала по господарству матері відповідача, і перешкод їй у проживанні відповідач не чинив. За таких обставин суд сприймає критично зазначені акти та бере їх до уваги. Наданий позивачкою лист з Корабельного РВ УМВС України в Миколаївській області № 15967 від 01.10.2015 р., на думку суду, жодним чином не доводить факту неможливості проживання позивачки разом із дітьми через перешкоди відповідача. Інших належних та допустимих доказів, які б підтверджували доводи позивачки, судовим розглядом не було здобуто, тому суд знаходить її позові вимоги необґрунтованими і такими, що не підлягають задоволенню. Разом із цим, суд знаходить обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню зустрічний позов [PERSON] виходячи із такого. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із наявної у матеріалах справи відповіді з Корабельного РВ УМВС від 02.10.2015 р. за № 16116 вбачається, що за наслідкам проведеної перевірки було встановлено, що позивачка [PERSON] ніколи не проживала у спірному житловому приміщенні по вул. Рибній 20. Такі висновки також підтверджуються наявними у справі письмовими доказами поясненнями [PERSON], [PERSON], актами від 08.02.2016 р., від 09.02.2016 р., та показами допитаних у судовому засіданні свідків - [PERSON], [PERSON], [PERSON] Усі вищенаведені докази у своїй сукупності дають суду обґрунтовані підстави вважати обґрунтованими доводи зустрічного позову [PERSON], а відтак такі позовні вимоги суд вважає можливим задовольнити. На підставі ст. 88 ЦПК України позивачці не відшкодовуються понесені нею судові витрати через те, що суд відмовив їй у задоволенні позову, а відповідачу відшкодовується сплачений ним за подання зустрічного позову судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved