Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-22 00:00:00

У вересні 2018 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Виклад обставин та зміст позовних вимог, з якими звертається позивач В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 27.04.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6 300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. За користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, зазначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування та викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 Договору. Також, Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено, що відповідач взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Однак, у порушення норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним Договором не виконав, тому станом на 20.06.2018 року заборгованість відповідача з урахуванням заборгованості за тілом кредиту, нарахованими відсотками за користування кредитом, пенею, та штрафами (фіксована частина та процентна складова), складає 58 381 (п`ятдесят вісім тисяч триста вісімдесят одна) грн. 96 коп. Представник позивача просить стягнути із відповідача зазначену суму заборгованості та судовий збір у розмірі 1 762 грн. Позиція відповідача щодо заявлених позовних вимог 07 березня 2019 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позову у повному обсязі. [PERSON] вважає позовні вимоги АТ КБ «Приватбанк» незаконними, безпідставними, необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають з огляду на наступне. На обґрунтування утвореної заборгованості за кредитним договором від 27.04.2012 р., укладеним між сторонами позивач надає та посилається на розрахунок заборгованості, копію анкети-заяви та витяг з «Умов та правил надання банківських послуг» та «Тарифів Банку». [PERSON] стверджує, що доданий до позову розрахунок заборгованості не може підтвердити факт існування боргу, так як в ньому не зазначено інформацію про те, по якій саме картці та по якому рахунку виникла заборгованість відповідача перед банком. У доданій анкеті-заяві відсутні будь-які умови, що є істотними для кредитного зобов`язання, зокрема, відсутня умова про обов`язок повернення тієї чи іншої суми, відсутній строк надання грошових коштів та строк повернення коштів, відсутні будь-які посилання на картку, з якої відповідач міг отримувати грошові кошти, відсутня умова про отримання картки відповідачем. Крім того, Умови та правила надання банківських послуг та правила користування платіжною карткою не підтверджують факт існування боргу, оскільки у них відсутній підпис відповідача та відомості, що останній ознайомився і погодився з такими умовами. Також, відповідач звертає увагу на те, що 16 вересня 2017 року в м. Одеса невідома особа проникла до автомобіля [PERSON] та викрала барсетку з документами, грошима та кредитною карткою АТ КБ «Приватбанк». Того ж дня, про факт крадіжки відповідач повідомив поліцію та зателефонував на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» з проханням заблокувати кредитну картку. За переконанням [PERSON] особа, яка викрала його кредитну картку, збільшила кредитний ліміт та зняла грошові кошти у розмірі 23 540,64 грн., у зв`язку з чим утворилась заборгованість. За таких обставин, відповідач стверджує, що кредитні грошові кошти за тілом кредиту в сумі 28 648,54 грн. він не отримував, а вказані кошти були отримані невстановленою особою шляхом таємного викрадення кредитної картки. Позиція позивача щодо відзиву відповідача 18 квітня 2019 року на адресу суду від представника позивача надійшла відповідь на відзив, де він зазначив, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із «Умовами та Правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», викладеними на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. На підтвердження існуючої заборгованості, позивачем надано до суду виписку по картковому рахунку, з якої можна встановити кредитний ліміт та розмір процентної ставки за користування кредитом. Також, із наданої виписки вбачається, що відповідач до певного часу належним чином виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором, і знову користувався кредитними коштами. Тож, виходячи з викладеного, [PERSON] був не тільки ознайомлений, а й прийняв та виконував взяті на себе зобов`язання, відповідно до кредитного договору. Щодо незаконного заволодіння карткою відповідача за зняття кредитних коштів третьою особою, позивач зазначає наступне. Умовами договору визначено, що Банк має право в будь-який момент збільшити, зменшити або анулювати кредитний ліміт. Згідно умов кредитного договору клієнт зобов`язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати Картки, Стікеру PayPass, ПІНу, сім-картки мобільного телефону або отримання повідомлення про її незаконне використання. Зазначені умови відповідач не виконав вчасно, а відповідно до вимог п. 1.1.5.5. Договору банк не несе відповідальності у випадку якщо інформація про рахунки Клієнта, Картки, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в СМС-повідомленні ПІН-коду ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBankin або проведених клієнтом операціях стане відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання клієнтом умов їхнього зберігання і використання та/або прослуховування або перехоплення інформації у каналах зв`язку під час використання цих каналів. У зв`язку з викладеним, звернення до суду позивача є правомірним, а позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 14 вересня 2018 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено її до судового розгляду для розгляду справи по суті (а.с. 40). У судове засідання представник позивача не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання направив клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Також, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні заперечували проти поданого позову та просили відмовити у його задоволенні. Обставини справи, що встановлені судом 27 квітня 2012 року [PERSON] (далі - Позичальник) звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, а саме грошових коштів, у зв`язку із чим підписав анкету-заяву № б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. З вищевказаної анкети-заяви видно, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Пам`яткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. На обґрунтування своїх вимог позивачем додано до позову Витяг з «Тарифів Банку» та Витяг із «Умов та Правил надання банківських послуг», розрахунок заборгованості та виписку по картковому рахунку. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 20 червня 2018 року у відповідача виникла заборгованість перед банком, що становить 58 381 (п`ятдесят вісім тисяч триста вісімдесят одна) грн. 96 коп., яка складається із: -28 648,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту; -11 235,95 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -15 241,19 грн. - заборгованість за пенею; -500 грн. - штраф (фіксована частина) -2 756,28 грн. - штраф (процентна складова). Із матеріалів кримінального провадження, заведених на підставі заяви [PERSON] від 10.10.2017 року зокрема, витягу з кримінального провадження № 120171110130004045, вбачається, що 16 вересня 2017 року приблизно о 13 год. 00 хв. невстановлена особа, перебуваючи в м. Одеса, шляхом обману, заволоділа грошовими коштами у сумі 23 500 гривень, належними [PERSON] (ЄО № 26564 від 10.10.17) Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] , яка є матір`ю відповідача, повідомила, що 17 вересня 2017 року о 4 годині ранку їй зателефонували й розповіли про те, що її син загубив документи, а люди хочуть їх повернути, тому просять назвати її дівоче прізвище, яке вона повідомила по телефону. Через деякий час свідку зателефонувала дружина сина й розповіла, що його обікрали. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 статті 628 ЦК України встановлено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Частиною 1 статті 638 ЦК України визначені умови за яких договір вважається укладеним, а саме договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про споживче кредитування» до укладення договору про споживчий кредит кредитодавець надає споживачу інформацію, необхідну для порівняння різних пропозицій кредитодавця з метою прийняття ним обґрунтованого рішення про укладення відповідного договору, в тому числі з урахуванням обрання певного типу кредиту. Пунктом 3, 4, 6, 8 та 9 частини 3 вищевказаної статті встановлено, що інформація, яка надається кредитодавцем споживачу, зазначена у частині другій цієї статті, має містити відомості про: суму кредиту, строк кредитування, мету отримання та спосіб надання кредиту; тип процентної ставки (фіксована, змінювана), порядок її обчислення, у тому числі порядок її зміни, а також індекси, що застосовуються для розрахунку змінюваної процентної ставки. Індекс, що застосовується для розрахунку змінюваної процентної ставки, повинен відповідати вимогам, встановленим Цивільним кодексом України; реальну річну процентну ставку та орієнтовну загальну вартість кредиту для споживача на дату надання інформації виходячи з обраних споживачем умов кредитування. Якщо кредитодавець пропонує різні способи надання кредиту, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що використання інших способів надання кредиту може мати наслідком застосування іншої реальної річної процентної ставки. Якщо платежі за послуги кредитодавця, пов`язані з отриманням, обслуговуванням і поверненням кредиту, є періодичними, надана споживачу інформація має містити застереження про те, що витрати на такі послуги можуть змінюватися протягом строку дії договору про споживчий кредит; порядок повернення кредиту та сплати процентів за користування споживчим кредитом, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, у вигляді графіка платежів (у разі кредитування у вигляді кредитування рахунку, кредитної лінії графік платежів може не надаватися); попередження про наслідки прострочення виконання зобов`язань зі сплати платежів, у тому числі розмір неустойки, процентної ставки, інших платежів, які застосовуються чи стягуються при невиконанні зобов`язання за договором про споживчий кредит. Відповідно до п. 2.1.1 Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку ці Умови використання кредитних карт ПАТ «КБ «Приватбанк», Пам`ятка Клієнта/Довідка про умови кредитування, Тарифи на випуск та обслуговування кредитних карт, а також Заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в Приватбанку, встановлюють правила випуску, обслуговування та використання кредитних карток Банку. Дані Умови регулюють відносини між банком та клієнтом з випуску та обслуговування карт. Банк випускає клієнту картку на підставі заяви, належним чином заповненої та підписаної клієнтом. Випуск карти та відкриття рахунку карти здійснюється в разі прийняття банком позитивного рішення про можливість випуску клієнту картки. Клієнт зобов`язується виконувати правила випуску, обслуговування та використання карт банку та при наявності додаткових карт забезпечити виконання правил власниками додаткових карт. Пунктом 2.1.1.2.1 вищевказаних Правил встановлено, що для надання послуг банк видає клієнту картку, її вид визначений у Пам`ятці клієнта/Довідці про умови кредитування і Заяві, підписанням якої клієнт і банк укладають договір про надання банківських послуг. Датою укладення договору є дата отримання карти, зазначена в заяві. Частиною першою статті 1068 ЦК України передбачено, що банк зобов`язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Згідно зі статтею 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. У пункті 14.16 статті 14 вказаного Закону передбачено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно зі статтею 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи. Відповідно до пунктів 7-9 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Так, матеріалами справи встановлено, що про пограбування автомобіля та викрадення кредитної картки АТ КБ «Приватбанк» відповідачу стало відомо близько 09 год. 30 хв. 16 вересня 2017 року. Заперечуючи проти позовних вимог [PERSON] стверджує, що того ж дня, 16 вересня 2017 року, в період із 14 до 15 годин, він повідомив Банк про втрату кредитної картки № [NUMBER] . Зволікання із повідомленням щодо вказаних обставин та блокування кредитної картки відповідач мотивує тим, що дозволений йому кредитний ліміт становив 2 500 грн., а баланс по картці був -1 980 грн. Проте, докази блокування відповідачем кредитної картки АТ КБ «Приватбанк» у матеріалах справи відсутні. Крім того, із повідомленням про вчинення кримінального правопорушення відповідач звернувся 10.10.2017 року. Враховуючи положення пункту 14.16 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», згідно якого, користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором, до моменту такого повідомлення ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач та положення частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача фактично отриманої суми кредитних коштів у розмірі 28 648 грн. 54 коп. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, у підписаній сторонами Анкеті-заяві, відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, строки повернення кредитних коштів. Витяг з Тарифів Банку та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті: https://privatbank.ua, які містяться в матеріалах даної справи не містять підпису відповідача, тому їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 27 квітня 2012 року шляхом підписання Анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Крім того, у даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої ст. 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ «КБ «ПриватБанк», тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді строк виконання договору, а також відповідальність у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення термінів виконання договірних зобов`язань, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь банку відсотків за користування кредитом, пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової). Щодо судових витрат Із матеріалів справи вбачається, що при подачі даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1 762 грн., що підтверджується платіжним дорученням № PROM6BOJHU від 16 серпня 2018 року. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню із відповідача на користь позивача підлягають судові витрати у розмірі 864,63 грн. На підставі викладеного, та

Outcome: partial