Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У березні 2014 року позивач заступник прокурора Ленінського району м.Полтави в інтересах держави в особі Департаменту фінансів Полтавської ОДА звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. У судовому засіданні прокурор позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Департаменту фінансів Полтавської ОДА в судове засідання не з»явився, але на адресу суду надійшла заява, в якій просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, враховуючи думку прокурора, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних обставин. Судом встановлено, що статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави. Представництво інтересів громадянина або держави здійснюється прокурором також на підставі заподіяння громадянину або державі шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення чи іншого суспільно небезпечного діяння, передбаченого законом про кримінальну відповідальність. За наявності підстав, з метою представництва громадянина або держави прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом звертатися до суду з позовами (заявами, поданнями). Відповідно до рішення Конституційного суду України від 08.04.1999 прокурор або його заступник самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, в чому полягає порушення інтересів чи в чому існує загроза інтересам держави. Поняття «інтереси держави» є оціночним у кожному конкретному випадку, прокурор самостійно визначає, в чому саме відбулося або може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві (заяві) самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у ньогс повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі прокурор набуває статусу позивача. Прокурором Ленінського району м. Полтави пред'являється дана позовна заява в інтересах Департаменту фінансів Полтавської обласне державної адміністрації з наступних підстав. Відповідно до п. З Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину та судових витрат» №11 від 07.07.1995 (далі - Постанова), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 (далі - Порядок). Зокрема, як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров'я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Відповідно до ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від злочину. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Установлено, що 21.05.2012 близько 18 год. 45 хв. в приміщенні магазину «Фотка», який розташований за адресою: м. Полтава, вул. Леніна між продавцем-консультантом [PERSON] та [PERSON] на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків виникла сварка, в результаті якої [PERSON] були завдані тілесні ушкодження у вигляді: перелому правої верхньощелепної пазухи, закритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку, обширної гематоми м'яких тканин обличчя справа, підшкірної гематоми та рани м'яких тканин потиличної ділянки голови, синця лівого ліктєвого суглобу, які згідно з висновком судово-медичної експертизи № 1295 від 27.06.2012 кваліфікуються як ушкодження середнього ступеню тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров'я. Потерпілий [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Полтавській обласній клінічній лікарні ім. М.В. Скліфосовського у відділенні щелепно-лицьової хірургії з 21.05.2012 по 29.05.2012. Згідно із довідкою Полтавської обласної клінічної лікарні ім. М.В. Скліфосовського загальна вартість лікування склала 3028,64 грн. Органами досудового розслідування дії [PERSON] кваліфіковано за ознаками злочину, передбаченого ч.І ст. 122 КК України. Вину [PERSON] у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст. 122 КЗ України визнав повністю та доведена органами досудового розслідуванні що підтверджується матеріалами кримінальної справи №123220124. Постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 02.11.2012 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 10 КК України у зв'язку з передачею на поруки трудовому колективу ПП «Полтава Офіс Сервіс». Цивільний позов прокурора залишено без розгляду. На підставі вищевикладеного ,

Outcome: approved