Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на свою користь безпідставно набуті кошти в сумі 12 171,08 грн та моральну шкоду в сумі 180 000 грн; крім того зобов`язати АТ КБ «Приватбанк» направити в бюро кредитних історій заяву з вимогою видалити інформацію по договору SAMDN08000037544851 відносно нього, а також стягнути судові витрати. В обґрунтування позову зазначив, що на його картковий рахунок, відкритий у Приватбанку у 2017 році третьою особою було нараховано суму у розмірі 9800 грн. При цьому інформація про таке надходження у виписці по картці/рахунку [NUMBER] відсутня, однак не зважаючи на це, на дану суму відповідачем було нараховано проценти, пеню, штраф та проводиться списання даних коштів з іншого соціального рахунку, призначеного для сплати допомоги по народженню дитини. За таких обставин вважає дії відповідача безпідставними, а списані кошти безпідставно набутим майном, в розумінні ст. 1212 ЦК України. Зауважує, що не звертався до відповідача із заявою про надання кредиту (овердрафту) та не підписував кредитних договорів. Вважає, що договір №б/н від 04.11.2010 року, на який посилається банк (при досудовій переписці) про надання банківських послуг не є договором про надання кредиту (овердрафту) та не може бути застосованим до відносин, що склалися, оскільки він не користується кредитними коштами жодного з банків України. На його неодноразові звернення відповідачем не було дано відповіді на питання з яких підстав списуються кошти з соціальної картки № [NUMBER] , оскільки він не надавав згоди (ні усної, ні письмової) на списання з нього коштів із соціального рахунку, однак банк продовжує щомісяця стягувати з нього кошти, які нараховуються державою для допомоги при народженні дитини. Не отримавши відповідей від відповідача щодо списання коштів та нарахування боргу він замовив довідку про кредитну історію відносно себе в Бюро кредитних історій задля встановлення підстав списання коштів. На підставі отриманої довідки про кредитну історію, 24.10.2019 року він у відділенні банку отримав електронну копію заяви-анкети про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку від 2014 р., де одночасно його було повідомлено, що договір SAMDN08000037544851 є публічною офертою. Позивач наголошує на тому, що ніяких кредитних договорів з відповідачем не підписував, грошових коштів не отримував, одночасно посилаючись на обов`язковість дотримання письмової форми кредитного договору, згідно із ст. 1055 ЦК України. Отже будь-які договори, на які посилається банк вважає нікчемними, оскільки він їх не підписував, а отже письмова форма додержана не була. Зауважуючи, що у переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання, його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При цьому, має бути зрозуміло і чітко встановлено, що саме витяг з Тарифів та витяг з Умов та правил надання банківських послуг, на які посилається банк у спорі розуміє клієнт та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг Приватбанку, а також те, що вказані документи на момент отримання споживачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів). Роздруківка із сайту банку належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). ВП ВС вважає, що також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті банку (www.privatbank.ua) неодноразово змінюються самим АТ КБ «Приватбанк», тобто кредитор може посилатися на Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі безпосередньо для останнього. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані споживачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із споживачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. В даному випадку жоден договір чи заява ним жодного разу взагалі підписана не була. А тому тим більше будь-які правила, тарифи та умови Приватбанку не можуть застосовуватись відносно нього. Правила надання банківських послуг Приватбанком, на які посилається відповідач, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ними нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені в анкеті-заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Крім того наголошує, що відповідач стягує вказані кошти та штрафні нарахування із соціальної картки, на яку проводиться нарахування грошової допомоги при народженні дитини. В результаті неправомірних дій відповідача завдано моральну та матеріальну шкоду інтересам малолітньої дитини, кошти на утримання якої безпідставно списувались банком. Отже, по факту заборгованості у нього перед банком немає, банківських та кредитних договорів між ним і відповідачем також немає. З чого випливає, що відповідач безпідставно проводить списання коштів із соціального рахунку в період з квітня 2017 по жовтень 2019. Враховуючи наведене, просив позов задовольнити та стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти та відшкодувати нанесену моральну шкоду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 12.03.2020 року відкрито провадження у справі та вирішено провести розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву. Відповідач скористався своїм правом, передбаченим ст. 178 ЦПК України та надав 29.07.2020 року відзив на позов, в якому заперечив вимоги позивача з викладених в ньому підстав. Зокрема зазначив, що позивач починаючи з 04.11.2010 року, та відповідно до анкети заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг від 10.11.2014 року, позивач є клієнтом AT КБ «Приватбанк», що ним не заперечується. Відповідно до умов договору держателю картки у користування надана платіжна картка «Універсальна Gold» № [NUMBER] , яка згідно з п.15.2. ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є власністю емітента (AT КБ «Приватбанк») і надається ним клієнту відповідно до умов договору. Заборгованість по картці «Універсальна Gold» № [NUMBER] виникла внаслідок проведення платежу від 13.04.2017 р. в розмірі 9800 грн, за рахунок овердрафту по картковому рахунку. Згідно з п. 1.1.1.63. Умов і правил надання банківських послуг, які є невід`ємною частиною договору про відкриття карткового рахунку, укладеного між [PERSON] та AT КБ «Приватбанк», овердрафт - короткостроковий кредит, який банк надає клієнту у разі, якщо сума операції за платіжною карткою перевищує суму залишку коштів на його рахунку, в розмірі ліміту кредитування. Використання клієнтом грошових коштів понад залишку на рахунку або встановлений Банком ліміт овердрафту є несанкціонованим овердрафтом. Згідно з п.2.1.1.3.4. Умов і правил надання банківських послуг сторони договору узгодили, що у разі виникнення за кредитною карткою несанкціонованого овердрафту, що є перевищенням суми операції, здійсненої за рахунком, над сумою встановленого банком кредитного ліміту, що обумовлений договором із банком і не є прогнозованим за розміром та часом виникнення, черговість, визначена абзацом 1 п.2.1.1.3.5. цього договору змінюється наступним чином: в першу чергу сплачуються відсотки за користування несанкціонованим овердрафтом, в другу чергу - тіло несанкціонованого овердрафту, далі-прострочені проценти за користування кредитом, далі-прострочена до повернення суми кредиту (тіла кредиту), далі-проценти до сплати по кредиту, далі-тіло кредиту до оплати, далі-проценти від суми не повернутого в строк кредиту згідно п.2.1.1.2.12. цього договору, далі - пеня згідно п. 2.1.1.8.1. цього договору. Відповідно до п. 1.1.2.1.9. Умов і правил надання банківських послуг держатель картки зобов`язаний стежити за витратою коштів у межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Згідно з п.1.1.2.1.8. Умов і правил надання банківських послуг у разі не виконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту й овердрафту), оплати винагороди банку. Натомість, у порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість, що викликало певні витрати та збитки з боку банку. У відповідності до п.2.1.1.12.6.1. Умов і правил надання банківських послуг у разі виникнення прострочених зобов`язань на суму від 100 грн клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується за карткою «Універсальна Gold» наступним чином: Пеня = 0,233% (нараховується за кожний день прострочення кредиту на суму загальної заборгованості)+50 грн. При кожному виникненні прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн Пеня = 0,233% (нараховується за кожний день прострочення кредиту на суму загальної заборгованості +100 грн. При кожному виникненні прострочення за кредитом або відсотками на суму від 100 грн другий місяць поспіль і більше. Згідно з п.1.1.3.2.12 Умов і правил надання банківських послуг банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта через невиконані зобов`язання перед банком. Банк при списанні заборгованості керується ЦК України (ст.. 1071 ЦК України), Інструкцією НБУ №22 «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» та договором про надання банківських послуг. Статті 598-609 ЦК України передбачають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Повернення кредиту є основним принципом кредитування. В зв`язку з тим, що механізм кредитування в банку тісно пов`язаний з іншими банківськими програмами (депозити та інш.), то не повернення наданого кредиту, відсотків та винагороди, може негативно відбитися на функціонуванні банка в цілому. Твердження позивача щодо неп підписування ним ніяких договорів з банком спростовуються доказами, які додані до відзиву (підписаними договорами, банківською випискою по карткам). Списання коштів здійснювалось в рахунок погашення виниклої заборгованості за договором № б/н від 04.11.2010 року, укладеного між AT КБ Приватбанк та позивачем, на підставі підписання заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг від 04.11.2010 року, а також продовжена перепідписанням від 25.06.2019 року. На підставі анкети-заяви позивач приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в Приватбанку на підставі якої було відкрито рахунок та видано банком і отримано клієнтом кредитну картку № [NUMBER] . Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua, які позичальник зобов`язався виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Умови та правила, Тарифи є доступними для усіх, в тому числі і для позивача. AT КБ «Приватбанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг» на сайті, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам, які отримують доступ до всіх без виключення послуг Банку. Позичальник жодного разу не звертався до банку з вимогами про необхідність отримання будь-якої інформації за укладеними договорами, їх розірвання чи припинення. Згідно із частинами 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст. 6, ч.1 ст. 626, ст. 627, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Так оскільки договір є таким, що збігається волевиявленням осіб, то і для його виникнення потрібно, принаймні, пропозиція (ініціатива) однієї сторони та погодження з цією пропозицією іншої сторони. Законодавець у ст. 638 ЦК визначає, що під поняттям укладення договору слід розуміти досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Причому договір вважається укладеним за умови збігу цих двох волевиявлень, яке опосередковується поняттям згода. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК). Тож укладення договору проходить дві основні стадії: оферта та акцепт. Оферта - пропозиція однієї сторони (оферента) укласти договір. Акцепт - прийняття цієї пропозиції іншою стороною (акцептантом). Акцепт повинен бути повним і безумовним, може бути вчинено лише у формі дії, якщо інше не передбачено законом. При цьому, особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. З моменту отримання акцепту договір вважається таким, що укладений, і відмову від нього в односторонньому порядку заборонено. Акцепт може бути відкликано лише у разі, якщо повідомлення про це одержала особа, яка подала пропозицію укласти договір до моменту або в момент одержання відповіді про її прийняття. Правовідносини у сфері функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, проведення переказу коштів у межах України, відповідальності суб`єктів переказу, а також загального порядку здійснення нагляду за платіжними системами регулюються Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно п. 1.38 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», договірне списання - списання банком з рахунків клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому у договорі, укладеному між ним і клієнтом. Відповідно до п. 26.1 ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Постановою НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 29.03.2004 року (п.1.4.) передбачено, що договірне списання це - списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. Відповідно до п. 2.1.1.3.1. Умов та правил надання послуг «Клієнт доручає здійснювати списання грошей з його рахунку, в тому числі за рахунок кредитного ліміту, в розмірі процентів, які підлягають сплаті за договором». Тобто списання коштів на погашення заборгованості передбачена умовами договору і є договірним списанням. Порядок погашення заборгованості за кредитом визначений у п 2.1.1.3.4 Умов та правил надання послуг. Згідно з п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 р. №22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, та право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Відповідач додатково зазначив, що відповідно заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг від 25.06.2019 року, яка підписана позивачем під час приєднання до публічної оферти для отримання карти для виплат зарахування заробітної плати, повернення кредиту здійснюється шляхом: договірного списання з рахунку клієнта. Отже право на списання коштів визначено, як в самій анкеті, підписаній позичальником так і Правилами і умовами. Отже списання коштів не є власними, одноособовими рішеннями/діями банку, а є уповноваженням позичальника банку на виконання невиконаного відповідачем зобов`язання на підставі умов договору, які погоджені сторонами та прийняті ними до виконання, що не протирічить законодавству та волі позичальника. За таких обставин, оскільки АТ КБ «Приватбанк» мав розпорядження позичальника на списання грошових коштів з рахунків клієнта при наявності на них необхідних коштів в межах сум, які підлягають сплаті банку (договірне списання), то дії банку щодо списання коштів з рахунків є законними та здійснені за розпорядженням відповідача, що виключає підстави для визнання дій банку неправомірними, та стягнення списаних коштів як безпідставно отриманих, оскільки банк мав право вчиняти такі дії. Невиконання позичальником своїх зобов`язань не спростовано позивачем, такі обставини підтверджуються кредитним договором, іншими документами що знаходяться в матеріалах справи, позивачем не доведено належне виконання своїх зобов`язань. Враховуючи необґрунтованість позовних вимог в частині стягнення безпідставно отриманих банком коштів, відповідно безпідставними є вимоги про стягнення моральної шкоди. Просить поновити строк на подання відзиву, посилаючись на поважність причин його пропуску, та у позові відмовити в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що відповідно до Анкет-заяв від 04.11.2010 р., 10.11.2014 р., 25.06.2019 р. [PERSON] приєднався до Умов та правил надання банківських послуг Приватбанку (а.с.21, 49-51). Згідно договору SAMDN08000037544851 позивачу 04.11.2010 року видано кредитну карту. Строк дії договору було оновлено 21.10.2019 р. (а.с. 24). Відповідно до наданої позивачем довідки «Финансовые обязательства СКИ» (а.с. 24-25) станом на 23.10.2019 р. за ним обліковується кредит за договором SAMDN08000037544851, дата видачі кредиту - 04.11.2010 р., дата строку дії поновлено - 21.10.2019 року. Згідно цієї ж довідки, поточна заборгованість складає 38 421,63 грн, поточна прострочення заборгованість складає 4 663,21 грн. Як вбачається з довідки (а.с. 55) [PERSON] активно користувався послугами банку починаючи з 04.11.2010 року. З довідки зокрема вбачається, що між АТ КБ «Приватбанк» та позивачем був підписаний кредитний договір б/н, за яким були надані такі кредитні картки: № [NUMBER] (термін дії з 04.11.2010 до 09/13), № [NUMBER] (термін дії з 30.01.2015 до 01/19), № [NUMBER] (термін дії з 23.12.2015 до 04/18), [NUMBER] (термін дії з 19.04.2016 до 04/18), [NUMBER] (термін дії з 13.04.2017 до 03/21), [NUMBER] (термін дії з 14.11.2019 до 09/23). З заяви про приєднання до Умов та правил надання послуг, вбачається, що [PERSON] погодився з умовами надання Приватбанком послуг, про що свідчить його власноручний підпис (а.с. 81-88). Відповідно до умов договору держателю картки у користування надана платіжна картка «Універсальна Gold» № [NUMBER] , яка згідно з п.15.2. ст.15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» є власністю емітента (AT КБ «Приватбанк») і надається ним клієнту відповідно до умов договору. Заборгованість по картці «Універсальна Gold» № [NUMBER] виникла в наслідок проведення платежу від 13.04.2017 р. в розмірі 9800 грн (а.с. 90), за рахунок овердрафту по картковому рахунку. Згідно з п. 1.1.1.63. Умов і правил надання банківських послуг (в ред.. від 01.04.2017 р.), які є невід`ємною частиною договору про відкриття карткового рахунку, укладеного між [PERSON] та AT КБ «Приватбанк», овердрафт - короткостроковий кредит, який банк надає клієнту у разі, якщо сума операції за платіжною карткою перевищує суму залишку коштів на його рахунку, в розмірі ліміту кредитування. Використання клієнтом грошових коштів понад залишку на рахунку або встановлений банком ліміт овердрафту є несанкціонованим овердрафтом. Згідно з п.2.1.1.3.4. Умов і правил надання банківських послуг (в ред.. 01.04.2017 р.) Зобов`язання Банку з надання кредитного ліміту згідно Заяви виникають з моменту надання платіжною системою операції до списання з відповідного картрахунку в рахунок кредитного ліміту. 2.1.1.3.5. Клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків Клієнта, відкритих у валюті кредитного ліміту, у межах сум, що підлягають сплаті банку за цим Договором, при настанні термінів платежів, списання грошових коштів з рахунків Клієнта, у разі настання термінів платежів по інших договорах клієнта в розмірах, визначених цими договорами, а також списання грошових коштів клієнта, у межах сум, що підлягають сплаті банку за зобов`язаннями третіх осіб, де клієнт є заставодавцем, якщо грошові кошти клієнта, майнові права на які знаходилися в заставі за зобов`язаннями третіх осіб, були зараховані на рахунок клієнта (договірне списання). Банк проводить списання коштів у грошовій одиниці України/іноземній валюті з будь-якого рахунку клієнта у розмірі, еквівалентному сумі заборгованості в іноземній валюті/ національній валюті України за договором, і купівлю/продаж іноземної валюти на Міжбанківському Валютному Ринку України. Списання коштів з будь-якого рахунку клієнта, відкритого банком, оформляється меморіальним ордером. Відповідно до 2.1.1.5.7. власник зобов`язаний стежити за витратою коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Згідно з п.1.1.2.1.8. Умов і правил надання банківських послуг у разі не виконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту й овердрафту), оплати винагороди банку. Натомість, у порушення зазначених норм закону та умов договору [PERSON] зобов`язання належним чином не виконував, внаслідок чого виникла прострочена заборгованості. Згідно з п.1.1.3.2.12 Умов і правил надання банківських послуг банк має право проводити договірне списання з усіх відкритих в банку рахунків клієнта в погашення кредитної заборгованості клієнта і третіх осіб за кредитами, в яких клієнт є поручителем, а також будь-якої іншої заборгованості, яка виникла у клієнта через невиконані зобов`язання перед банком. Статті 598-609 ЦК України передбачають, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Повернення кредиту є основним принципом кредитування. В зв`язку з тим, що механізм кредитування в банку тісно пов`язаний з іншими банківськими програмами (депозити та інш.), то не повернення наданого кредиту, відсотків та винагороди, може негативно відбитися на функціонуванні банка в цілому. Таким чином, враховуючи наведене вбачається, що твердження позивача щодо непідписування ним ніяких договорів з банком спростовуються наданими відповідачем доказами. Умови та правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті Приватбанку www.privatbank.ua, які позичальник зобов`язався виконувати та регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті Приватбанку www.privatbank.ua. Умови та правила, Тарифи є доступними для усіх, в тому числі і для позивача. AT КБ «Приватбанк» публічно пропонує невизначеному колу осіб можливість отримання банківських послуг, для чого публікує «Умови та правила надання банківських послуг» на сайті, які є публічною офертою, що містять умови та правила надання послуг банком його клієнтам, які отримують доступ до всіх без виключення послуг Банку. Згідно із частинами 1,2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до положень ст. 6, ч.1 ст. 626, ст. 627, ч.1 ст. 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Так, оскільки договір є таким, що збігається волевиявленням осіб, то і для його виникнення потрібно, принаймні, пропозиція (ініціатива) однієї сторони та погодження з цією пропозицією іншої сторони. Законодавець у ст. 638 ЦК визначає, що під поняттям укладення договору слід розуміти досягнення сторонами в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Причому договір вважається укладеним за умови збігу цих двох волевиявлень, яке опосередковується поняттям згода. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною (ч. 2 ст. 638 ЦК). Тож укладення договору проходить дві основні стадії: оферта та акцепт. Оферта - пропозиція однієї сторони (оферента) укласти договір. Акцепт - прийняття цієї пропозиції іншою стороною (акцептантом). Акцепт повинен бути повним і безумовним, може бути вчинено лише у формі дії, якщо інше не передбачено законом. При цьому, особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, то ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказано в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. З моменту отримання акцепту договір вважається таким, що укладений, і відмову від нього в односторонньому порядку заборонено. Акцепт може бути відкликано лише у разі, якщо повідомлення про це одержала особа, яка подала пропозицію укласти договір до моменту або в момент одержання відповіді про її прийняття. Правовідносини у сфері функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, проведення переказу коштів у межах України, відповідальності суб`єктів переказу, а також загального порядку здійснення нагляду за платіжними системами регулюються Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно п. 1.38 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», договірне списання - списання банком з рахунків клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому у договорі, укладеному між ним і клієнтом. Відповідно до п. 26.1 ст. 26 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні», платник при укладенні договорів із банком має право передбачити договірне списання грошей із своїх рахунків на користь банку платника та/або третіх осіб. Постановою НБУ «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» від 29.03.2004 року (п.1.4.) передбачено, що договірне списання це - списання банком з рахунку клієнта коштів без подання клієнтом платіжного доручення, що здійснюється банком у порядку, передбаченому в договорі, укладеному між ним і клієнтом. Відповідно до п. 3.5.1.55. Умов та правил у разі недостатності на рахунку для забезпечення розрахунків з використанням корпоративних міжнародних пластикових карток Клієнта грошових коштів для покриття поточних витрат по картках, банк в безакцептному порядку списує з поточного рахунку клієнта, відкритого в ПАТ КБ «Приватбанк», кошти в розмірі виниклої заборгованості. У разі, якщо на поточному рахунку Клієнта недостатньо коштів, позичальник доручає банку здійснити списання коштів на погашення заборгованості за рахунок кредитного ліміту, встановленого на його поточному рахунку (п. 3.2.2.) . Згідно з п. 6.5 Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затвердженої постановою НБУ від 21.01.2004 р. №22, якщо кредитором за договором є банк, що обслуговує платника, та право цього банку на здійснення договірного списання передбачається в договорі банківського рахунку або іншому договорі про надання банківських послуг. Договір може містити інформацію, яка потрібна банку для списання ним коштів з рахунку платника. Відповідно до п. 1.4. Умов та правил надання банківських послуг від 14.11.2019 року, яка підписана позивачем під час приєднання до публічної оферти повернення кредиту здійснюється шляхом: «…договірного списання з рахунку клієнта, у т.ч. за рахунок кредитного ліміту, у розмірі процентів, що підлягають сплаті за цим договором…» (а.с. 82). Невиконання позичальником своїх зобов`язань не спростовано позивачем, такі обставини підтверджуються кредитним договором, іншими документами що знаходяться в матеріалах справи, позивачем не доведено належне виконання своїх зобов`язань. Крім того, суд зауважує, що жодних доказів щодо існування «соціальної картки» № [NUMBER] , яка отримана позивачем у Приватбанку і з якої відповідач здійснює списання, позивач не надав. Резюмуючи наведене, суд дійшов висновку, що твердження позивача про не укладення ним договорів, в т.ч. кредитних, з відповідачем, не відповідають дійсності. Позивачем не доведено, що банком списуються грошові кошти з його соціального рахунку (в т.ч. не доведено існування такого рахунку). Питання щодо незаконності вимог банку до позивача про погашення неіснуючого боргу не є предметом даного спору. Таким чином, позовні вимоги щодо безпідставності набутих банком коштів є недоведеними та необґрунтованими, а тому суд відмовляє у їх задоволенні. Що стосується позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди, то вона також не підлягає задоволенню, як похідна від основної вимоги позивача про стягнення безпідставно набутих коштів. Відповідно до положень ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному окремо, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. У порядку ч. 2 ст. 141 ЦПК, з огляду на повну відмову у задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю. Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті. Жодна із перелічених в цій статті підстав не може бути застосована до позивача. Судовим розглядом встановлено, що його права порушено не було. До того ж позивачем не надано жодних належних доказів тому, що він належить до незахищених (малозабезпечених) верств населення, а сам по собі факт народження у позивача дитини, не є підставою для звільнення позивача від сплати судового збору. Отже враховуючи заявлену кількість позовних вимог немайнового характеру, з позивача належить стягнути на користь держави 2 522,40 грн. Згідно ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 2 102 грн. За подання до суду позовної заяви за вимоги немайнового характеру фізичною особою, належить сплатити 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. 2 102 х 0,4 х 3 = 2 522,40 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved