Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-02 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Служба у справах дітей апарату виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, про визначення місця проживання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що з грудня 2013 року по серпень 2020 року спільно проживала з відповідачем [PERSON] без укладення шлюбу. [INFO] у них народилася донька [PERSON] . Після припинення сімейних відносин вона з дочкою проживала окремо. Судовим наказом Кобеляцького районного суду Полтавської області від 04.11.2020 з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дочки. З часу припинення відносин та окремого проживання вона не чинила відповідачу перешкод у спілкуванні з дитиною. Будь яких вимог щодо зміни місця проживання дитини відповідач не заявляв та не сплачував аліменти. 06.03.2021 при черговому побаченні з дитиною відповідач викрав її та перевіз на проживання у м. Полтава. Вважає, що така поведінка відповідача негативно вплинула на розвиток та самопочуття доньки, оскільки вона постійно проживала разом з нею, відвідувала дитячий садок у м. Кобеляки, де в неї є друзі. Позивач має постійну роботу, дохід, належні умови для проживання. Їй невідомо чи має відповідач постійний дохід та які його умови проживання. Зазначає, що відповідач зловживає алкоголем та грає в азартні ігри. Після викрадення дитини відповідач неодноразово погрожував їй, що вона ніколи не побачить доньку, якщо вона не продовжить з ним спільне проживання та що він вивезе її за кордон. Прохає визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом з нею, негайно відібрати дитину у її батька [PERSON] та повернути її за попереднім місцем проживання. Заперечуючи проти позову в квітні 2021 року [PERSON] звернувся із зустрічним позовом до [PERSON] , треті особи, що не заявляють вимог на предмет спору - Служба у справах дітей апарату виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради про визначення місця проживання дитини з батьком. Свої вимоги обґрунтовує тим, що після припинення спільного проживання з [PERSON] він постійно бачився з дитиною, продовжував піклуватися про неї, забирав до себе на кожні вихідні. Про наявність судового наказу про стягнення з нього аліментів він дізнався 10.04.2021 лише після отримання ухвали Кобеляцького районного суду від 30.03.2021 та копії позову та доданих до нього документів за цією справою та звернувся із заявою до державного виконавця про надання реквізитів для погашення заборгованості зі сплати аліментів. Вважає, що [PERSON] надала недостовірну інформацію, оскільки він дитину не викрадав, а приїхав на прохання самої доньки, щоб захистити її від небезпеки, оскільки дитина була налякана тим, що її мати знаходиться в стані алкогольного сп`яніння та зателефонувала йому у нічний час і просила забрати її з будинку матері. Він відразу ж зателефонував на гарячу лінію поліції, щоб повідомити про цю ситуацію та приїхав і забрав налякану дитину з небезпеки. Він не грає в азартні ігри, не зловживає алкогольними напоями та ніколи не погрожував [PERSON] фізичною розправою. Матір погано піклується про дитину, не приділяє їй належної уваги, поряд з матір`ю дитина була недоглянута і голодна. Крім того постійні п`яні вечірки негативно впливали на нервову систему дитини, коли вона знаходилася поряд з матір`ю. Зазначив, що офіційно працевлаштований, працює в ТОВ «Електронбуд-Сервіс» водієм, отримує достатню заробітну плату. В даний час повністю опікується інтересами і потребами дитини, займається її вихованням, слідкує за розвитком та здоров`ям. Мати дитини не має бажання виховувати та піклуватися про дочку. Він ніколи не перешкоджав і не має жодного наміру перешкоджати у спілкуванні дитини з матір`ю. Мати не має бажання навіть відвідувати доньку. [PERSON] часто вживає спиртні напої, перебуває в нетверезому стані в присутності дитини. За весь час проживання дитини з ним вона прив`язалася до нього і не хоче повертатися до матері. Оскільки проживання дитини з матір`ю є небезпечним для дочки, у нього створені найкращі умови для дитини, прохає визначити місце проживання доньки [PERSON] з ним за місцем його проживання. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] не визнала, оскільки викладені ним обставини не відповідають дійсності, є надуманими і не підтвердженими будь-якими доказами. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 30.03.2021 відкрито провадження у справі. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.05.2021 прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи- Служба у справах дітей апарату виконавчого комітету Кобеляцької міської ради та Служба у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у місті Полтаві ради, про визначення місця проживання дитини з батьком до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа- Служба у справах дітей апарату виконавчого комітету Кобеляцької міської ради, про визнання місця проживання дитини і повернення її за попереднім місцем проживання. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 02.06.2021 залучено до участі у справі як третіх осіб, що не заявляють самостійних вимог на предмет спору - орган опіки та піклування Подільської районної у м. Полтаві ради та орган опіки та піклування Кобеляцької міської ради. Ухвалою Кобеляцького районного суду Полтавської області 18.10.2021 закрито підготовче провадження та справу призначено до судового розгляду. Виконавчий комітет Полтавської районної у м. Полтаві ради надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника органу опіки та піклування Подільської районної у м. Полтава рад (т.1 а.с.110). В судовому засіданні [PERSON] пояснила суду, що разом з [PERSON] мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . В серпні 2020 року приїхала в Україну разом з донькою з Польщі, а [PERSON] залишився там. Коли проживали в Польщі, то стосунки між ними погіршилися, між ними виникали сварки, [PERSON] застосував до неї фізичну силу, що і стало підставою для її повернення в Україну. Проживала вона разом з донькою у будинку, який належить її батькові. В жовтні 2020 року повернувся в Україну [PERSON] . Приблизно через місяць після чого переїхав проживати у м. Полтава. Питання щодо місця проживання дочки між ними не виникало. Дочка проживала з нею, відвідувала дитячий садок. [PERSON] спілкувався з дитиною, брав її до себе на вихідні дні. 4 березня 2021 року [PERSON] забрав дитину на кілька днів, однак 6 березня 2021 року її не повернув. Вона звернулася в поліцію із відповідною заявою. З цього часу донька проживає з [PERSON] . Відповідач чинить перешкоди у спілкуванні з дочкою, не дає їй розмовляти з нею, бачитися. Погрожує фізичною розправою та тим, що вона ніколи не побачить дитину. Прохає суд визначити місце проживання дитини з нею та негайно відібрати її від батька, оскільки це якнайкраще відповідатиме інтересам дитини. [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що спочатку не заперечував проти того, щоб дитина проживала з матір`ю. Однак дитина почала йому регулярно телефонувати та скаржитися на маму, що в будинку сторонні люди, шумно. Кілька разів він приїжджав та бачив [PERSON] в нетверезому стані. В телефонних розмовах з нею він помічав що вона перебуває в стані алкогольного сп`яніння. В лютому 2021 року донька зателефонувала йому вночі та попрохала забрати, що він і зробив. Коли він приїхав, то [PERSON] перебувала в стані алкогольного сп`яніння. Тоді він забрав дитину. У матері дитині погано, там немає чого їсти. В нього всі належні умови для проживання, дитина щаслива з ним, відвідує дитячий садок, підготовчі заняття. Прохає суд визначити місце проживання дитини з ним. Допитані в судовому засіданні [PERSON] , [PERSON] , пояснили, що є працівниками служби у справах дітей Кобеляцької міської ради і вони здійснювали обстеження умов проживання [PERSON] . Під час обстеження було складено відповідний акт. В будинку було чисто, тепло. Є гаряча вода, пральна машина. Створені всі необхідні умови для проживання дитини. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , пояснила суду, що є хрещеною матір`ю [PERSON] . [PERSON] є гарною матір`ю та належно виконує свої материнські обов`язки. Спиртні напої не вживає. 21.09.2020 їй зателефонував [PERSON] , обізвав її, і того часу вони не спілкуються. З дитиною бачилася 6 січня 2021 року на святу вечерю. Їй відомо, що [PERSON] застосовував фізичну силу відносно [PERSON] . Свідок [PERSON] повідомила суду, що [PERSON] спиртні напої не вживає, відносини мами з дитиною дуже гарні. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив суду, що є працівником правоохоронних органів. Під час несення ним служби він двічі прибував за викликом [PERSON] з приводу неповернення [PERSON] їх спільної дитини. Вперше це було в січні 2021 року. З [PERSON] приїхали в будинок по [ADDRESS] . Дитина була в будинку. Як побачила маму, то почала плакати і сказала, що тата вночі не було вдома. [PERSON] пояснив, що звечора вживав спиртні напої. Десь через місяць було аналогічне звернення. Зателефонував [PERSON] із запитанням де заходиться він та дитина. У відповідь на це [PERSON] погрожував йому звільненням з правоохоронних органів та відмовлявся повідомити про своє місцезнаходження. Потім було з`ясовано, що [PERSON] знаходиться в м. Полтаві. Було дано відповідне доручення до правоохоронних органів в м. Полтаву, де останні виїхали на місце та засвідчили, що дитина перебуває разом з батьком в м. Полтава. Свідок [PERSON] повідомила, що є рідною сестрою [PERSON] . Мати з дитиною не спілкується, дитина про матір говорити не бажає. Дитині краще проживати з батьком, він піклується про неї, дуже любить. Вона як сестра допомагає йому у вихованні племінниці. Свідок [PERSON] повідомила, що є матір`ю [PERSON] . Дитина хоче проживати з батьком, їй там добре, він про неї гарно піклується. Коли сторони жили в Польщі, то [PERSON] дозволяла собі по кілька днів не приходити додому. Суд, заслухавши учасників, справи, свідків, дослідивши матеріали справи встановив наступне. Судом встановлено, що батьком [PERSON] , [INFO] є [PERSON] , а матір`ю [PERSON] (т.1 а.с.4). Постановою головного державного виконавця Подільського відділу ДВС у м. Полтава від 23.12.2020 відкрито виконавче провадження з виконання судового наказу №532/2002/20, виданого 04.11.2020 Кобеляцьким районним судом Полтавської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з 29.10.2020, дня подання цієї заяви, і до досягнення дитиною повноліття (т.1 а.с.5, 9). Малолітня [PERSON] до 06.03.2021 проживала разом з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] . Відповідно до акту обстеження умов проживання дитини [PERSON] за адресою [ADDRESS] вбачається, що будинок складається з 3 кімнат, знаходиться в хорошому стані, є всі необхідні меблі і побутова техніка. В приміщенні охайно, тепло, затишно. В будинку створені всі необхідні умови проживання неповнолітньої [PERSON] . Дитина проживає разом з матір`ю в просторій кімнаті. В будинку також проживає дід [PERSON] . В сім`ї теплі стосунки, виконання батьківських обов`язків здійснюється в повному обсязі (т.1 а.с.47). З інформації, наданої ГУ НП в Полтавській області вбачається, що [PERSON] 01.03.2021 о 21. 02 год. зверталася до органів поліції із заявою про те, що [PERSON] не віддає їй спільну дитину. В письмових поясненнях від 01.03.2021, даних [PERSON] по цьому факту останній зазначив, що перебуває в неприязних відносинах з [PERSON] через необхідність сплати ним аліментів на її користь. Дане спростовує твердження [PERSON] про те, що про необхідність сплати аліментів він дізнався лише 10.04.2021 при отриманні ухвали суду про відкриття провадження у справі та отримання копії позову та судового наказу. Також [PERSON] 06.03.2021 о 15 год. 26 хв. звернулася до правоохоронних органів із заявою про те, що [PERSON] взяв спільну дитину, [PERSON] , повіз її в невідомому напрямку та на телефонні дзвінки не відповідає. Також [PERSON] зверталася до органів поліції 09.03.2021. о 17 год. 38 хв. із заявою про те, що [PERSON] не віддає їй спільну дитину та 12.03.2021 о 14 год. 49 хв. про неправомірні дії [PERSON] , який не дає їй спілкуватися з дитиною (т.1 а.с.161-173). [PERSON] працює головним економістом ТВБВ №10016/042 з 2020 року та позитивно характеризується (т.1 а.с.6). Дохід [PERSON] за період з жовтня 2020 по березень 2021 становить 45270,33 грн. (т.1 а.с.46). Відповідно до довідки виконкому Кобеляцької міської ради від 13.04.2021 [PERSON] , [INFO] проживає разом з матір`ю [PERSON] за адресою [ADDRESS] та знаходиться на її утриманні (т.1 а.с.45). [PERSON] на обліку в лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т.1 а.с.43,44). Твердження [PERSON] про те, що дитина за час проживання з матір`ю була недоглянута, голодна, позбавлена материнського піклування, нагляду, знервована не підтверджується жодними доказами. Натомість з характеристики на вихованку Кобеляцького ЗДО №2 «Золотий півник» від 12.03.2021 вбачається, що дитина відвідує садочок з вересня 2020 року. Дитина здорова, середнього зросту. Фізичний розвиток відповідає віку. Дівчинка доброзичлива, спокійна, відкрита, активна, відповідальна. Проявила себе як добра, життєрадісна дитина. Проживає з мамою. Тато інколи бере дитину на вихідні до себе. Мама проявляє цікавість до навчання і виховання дитини у навчальному закладі. Регулярно відвідує батьківські збори. Матеріально-економічне становище вдома хороше (т.1 а.с.7). Доказів щодо випадків ухилення [PERSON] від виконання передбачених законом обов`язків щодо забезпечення необхідних умов життя, навчання та виховання дитини або вживання нею спиртних, наркотичних засобів, суду не надано. Судом також встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] (т.1 а.с.71-76). Відповідно до акту обстеження умов проживання [PERSON] , житло розміщене на 2 поверсі 9 поверхового будинку, складається з 1 кімнати, чисто, тепло, наявні необхідні меблі та електротехніка. Наявна комунікація: централізоване опалення, водовідведення, газопостачання. Умови проживання задовільні, відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Для дитини створені умови: окреме спальне місце, одяг по сезону, продукти харчування, засоби особистої гігієни, іграшки, канцтовари. За цією адресою проживає батько [PERSON] без реєстрації та донька [PERSON] без реєстрації. Стосунки у сім`ї дружні, добрі. Інформація записана зі слів [PERSON] (т.1 а.с.77). З довідки про доходи вбачається, що [PERSON] займає посаду водій автотранспортних засобів в ТОВ «Електронбуд-сервіс» та за період з листопада 2020 по лютий 2021 року отримав загальний дохід в розмірі 20260,62 грн. (т.1 а.с.78). За місцем роботи [PERSON] позитивно характеризується (т.1 а.с.79). Постановою Кобеляцького районного суду Полтавської області від 05.06.2021 [PERSON] на підставі ч.1 ст. 130 КУпАП піддано штрафу в розмірі однієї тисячі неоподаткованого мінімуму доходів громадян, що складає 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік (т.1 а.с.245). [PERSON] на обліку у лікаря-нарколога не перебуває (а.с.64). Твердження [PERSON] про те, що він забрав доньку 06.03.2021 вночі після телефонного дзвінка дитини, оскільки мати перебувала в нетверезому стані спростовується інформацією, наданою ГУНП в Полтавській області, згідно якої вбачається, що 06.03.2021 о 16 год. 26 хв. заявник [PERSON] прохає засвідчити факт, що він забрав спільну дитину у [PERSON] , оскільки остання перебуває у стані алкогольного сп`яніння. Це звернення [PERSON] відбулося вже після звернення [PERSON] в поліцію щодо неповернення ним дитини (т. 1 а.с.66-67). Також судом встановлено, що [PERSON] звертався до органів поліції із заявою від 26.03.2021 про те, що [PERSON] 01.03.2021 о 10 год. вчиняла неправомірні дії та 09.03.2021 о 17.40 год. про те, що остання намагалася забрати спільну дитину (т.1 а.с.68 - 69). З довідки Полтавського дошкільного навчального закладу №63 «Казка» від 21.04.2021 № 38 вбачається, що [PERSON] відвідує цей заклад з 24.03.2021 року. За цей час дитину приводив та забирав тато. Батько до дитини уважний, цікавиться про стан здоров`я та активність дитини протягом дня. Дитина охайна, доглянута, розвинена за віком, комунікабельна, соціально активна (т.1 а.с.80). З висновку органу опіки та піклування Кобеляцької міської ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Кобеляцької міської ради від 08.07.2021 №284, вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з мамою [PERSON] (т.1 а.с.178-180). З висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 17.08.2021 №137, вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з мамою [PERSON] (т.1 а.с.194-196). В судовому засіданні, в присутності психолога [PERSON] було опитано малолітню [PERSON] . Дитина пояснила, що їй добре живеться з татом у м. Полтава. Він відводить її до дитячого садка, грається з нею. На запитання про маму, дитина замикається і не бажає говорити. Про маму говорить те, що вона не дає їй дозвіл на виїзд до Польщі, а вона бажає жити там. Повідомила, що буде вдячна мамі за те, що дасть дозвіл на виїзд до Польщі. З татом про маму не говорять. Коли мама приходить до них додому, то зазвичай виникають сварки між мамою і татом. Вік і рівень розвитку дитини не дозволяють їй усвідомлено висловити свою думку стосовно питання визначення місця проживання, тому прямо це питання судом не ставилося. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (частина третя статті 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). У параграфі 54 рішення Європейського суду з прав людини «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року, заява N 31111/04, зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 лютого 2019 року в справі № 377/128/18 (провадження № 61-44680св18) вказано, що «тлумачення частини першої статті 161 СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку». У постанові Великої Палати Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 402/428/16-ц (провадження № 14-327цс18) зроблено висновок, що «Декларація прав дитини не є міжнародним договором у розумінні Віденської конвенції про право міжнародних договорів від 23 травня 1969 року та Закону № 1906-IV, а також не містить положень щодо набрання нею чинності. У зв`язку із цим Декларація прав дитини не потребує надання згоди на її обов`язковість Верховною Радою України і не є частиною національного законодавства України. Разом з тим положення Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, про те, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (стаття 3), узгоджуються з нормами Конституції України та законів України, тому саме її норми зобов`язані враховувати усі суди України, розглядаючи справи, які стосуються прав дітей». Отже, вирішуючи спір, суд має віддати перевагу тому з батьків, який може забезпечити більш сприятливі умови виховання дитини. Важливим критерієм є моральні якості матері та батька як вихователів. Моральними якостями, які можуть негативно вплинути на виховання дитини, є, зокрема, зловживання спиртними напоями, невиконання батьківських обов`язків, притягнення до судової чи адміністративної відповідальності. З досліджених в судовому засіданні аудіо записів телефонних розмов між [PERSON] та [PERSON] вбачається, що між ними склалися вкрай неприязні відносини. В усіх цих розмовах [PERSON] постійно погрожує [PERSON] фізичною розправою, забороняє спілкуватися з дочкою та приходити до дитячого садка. Все це висловлюється в агресивній формі із застосуванням нецензурної лексики. Також суд бере до уваги, що 05.06.2021 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за керування транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння та позбавлено права керування транспортними засобами на один рік. [PERSON] повідомив суд, що в зв`язку з цим він переведений на посаду помічника водія, однак доказів такого суду не надав. Дане ставить під сумнів наявність офіційного працевлаштування [PERSON] та наявність стабільного доходу. Аналізуючи факти звернення сторін до правоохоронних органі суд зазначає, що [PERSON] фактично звертався до органів поліції відразу ж після такого ж звернення [PERSON] . Так [PERSON] звертається до правоохоронних органів із заявою про неповернення [PERSON] малолітньої дочки та про перешкоди у їх спілкуванні 01.01.201 о 21 год 02 хв, 06.03.2021 о 15 год 25 хв, 09.03.2021 о 17 год 38 хв, 12.03.2021 о 14 год 49 хв. Відразу ж після цього ж [PERSON] також звертається до правоохоронних органів із заявою про неправомірні дії [PERSON] , а саме 01.03.2021 о 10 год, 06.03.2021 о 16 год 26 хв та о 16 год 32 хв, 09 03 2021 о 17 год 40 хв., тобто відразу ж після звернень [PERSON] . Судом встановлено, що в період часу, коли дитина проживала з матір`ю, позивач [PERSON] не чинила перешкод у спілкуванні [PERSON] з донькою, він регулярно спілкувався з дитиною, проводив з нею достатньо часу без присутності матері та за своїм місцем проживання. Однак з 6 березня 2021 року [PERSON] перешкоджає у спілкуванні дитини з матір`ю. За період розгляду справи в суді дитина жодного разу не була наодинці з матір`ю. Суд вважає, що конфлікті відносини між батьками впливають на малолітню дитину. Порушення позитивних взаємовідносин з матір`ю можуть мати негативний вплив на подальший особистісний та емоційний розвиток малолітньої дитини, наслідки якого можуть проявитись на будь-якому етапі розвитку, включаючи період дорослості. Посилання адвоката Шанько І. про наявність в матеріалах справи двох актів обстеження умов проживання [PERSON] від 14.04.2021, які мають розбіжності між собою, не ставить під сумнів достовірність інформації, яка зафіксована в актах. Дані акти різняться між собою лише в частині зазначення розшифровки кількості кімнат в будинку. Акт, складений сусідами в будинку [ADDRESS] від 26.04.2021 та письмові пояснення [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] суд не приймає до уваги та визнає їх недопустимими доказами, оскільки, відповідно до ст.ст. 213, 229 ЦПК України показання свідків суд досліджує безпосередньо в судовому засіданні. Доводи [PERSON] та його представника, адвоката Шанько І.О. про неможливість визначеня спільного проживання дитини з [PERSON] за адресою її фактичного проживання, оскільки цей будинок належить її батькові, суд не приймає до уваги, оскільки в цьому будинку зареєстрована [PERSON] та малолітня [PERSON] , і останні мають право на його користування. Суд вважає, що незначна перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків (в цьому випадку наявність у [PERSON] на праві власності однокімнатної квартири та наявність санвузла та ванної кімнати) не є вирішальною умовою для визначення місця проживання дитини з батьком. Судом встановлено, що у батька та матері приблизно рівні можливості щодо забезпечення належного утримання та виховання доньки, судом не встановлено обставин, які б категорично унеможливлювали проживання дитини з батьком чи з матір`ю. Виходячи з обставин справи та наведених норм закону суд, приймаючи до уваги те, що і батьком і матір`ю створено належні умови для виховання та розвитку дитини, обоє приділяють увагу, підтримку та люблять малолітню доньку, виходячи із найкращих інтересів дитини, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] разом з матір`ю за адресою її фактичного проживання, оскільки порушення позитивних взаємовідносин дитини з матір`ю можуть мати негативний вплив на подальший її розвиток. Судом встановлено, що при проживанні дитини разом з батьком її особисте спілкування з матір`ю носить нерегулярний характер, є короткостроковим та завжди в присутності батька і лише з його дозволу, тоді як [PERSON] не чинила перешкод у спілкуванні дочки з батьком. При вирішенні спору судом враховується, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин, враховано ставлення обох батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дитини, стан її здоров`я, турбота та піклування про неї, а також наявність у них роботи, доходу, забезпеченості житлом та інших соціальних факторів, які вказують про їхнє відношення до утримання і виховання сім`ї та дитини, наміри і можливості виховувати малолітню дитину як повноцінного члена громадянського суспільства. При цьому суд виходить із першочергового значення та оцінки саме найкращих інтересів дитини. Суд зазначає, що батько дітей, який безумовно відіграє важливу роль у її житті, має право та обов`язок піклуватися про здоров`я дочки, стан її розвитку, незалежно від того, з ким вона буде проживати. Разом з тим не підлягає до задоволення вимога щодо негайного відібрання дитини від батька враховуючи наступне. Відповідно до статті 162 СК України, якщо один із батьків або інша особа самочинно, без згоди другого з батьків чи інших осіб, з якими на підставі закону або рішення суду проживала малолітня дитина, змінить її місце проживання, у тому числі способом її викрадення, суд за позовом заінтересованої особи має право негайно постановити рішення і повернути її тому, з ким вона проживала. Однак позивачем [PERSON] не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] було визначено судом або органом опіки і піклування, спір про визначення місця проживання дитини між батьками вирішується у судовому порядку, а тому вимога про відібрання дитини є передчасною. Крім того суд бере до уваги, що дитина певний час мешкає з батьком, за місцем проживання відвідує дитячий садок, а негайне відібрання різко змінить її життя, що може негативно плинути на її психологічний стан. Враховуючи наведені норми закону та встановлені обставини по справі суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] та відмову в задоволені зустрічних позовних вимог [PERSON] .. Оскільки позов задоволено часткового, то в порядку ст. 141 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] необхідно стягнути понесені нею судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог в розмірі 454 грн.

Outcome: partial