overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

У вересні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якій позивач вказала, що із 22.06.2013 р. сторони перебувають у шлюбі, внаслідок якого мають неповнолітніх дітей, [INFO] та [INFO] Посилаючись на ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 113 Сімейного кодексу України, позивач просить суд розірвати шлюб, оскільки причиною розпаду сімї стало зловживання чоловіком спиртними напоями в результаті чого чоловік перестав піклуватися про сімейні відносини на почуттях любові, дружби, відсутність погани та взаєморозуміння. Сімейні стосунки сторони припинили з лютого поточного року. У судовому засіданні позивач [PERSON] власні вимоги підтримала повністю, посилаючись на обставини, викладені в заяві, примиритися не бажає. Відповідач [PERSON] у суді визнав позов повністю, примиритися не бажає. Наслідки такої процесуальної дії, передбачені ст. ст. 130, 174 ЦПК України, тобто ухвалення рішення про задоволення позову, йому розяснені. Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: ознайомившись з письмовими доказами та іншими матеріалами справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов з таких підстав. Відповідно до положень ЦПК України: ч. 4 ст. 130 при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст. 174 зазначеного Кодексу; ч. 4 ст. 174 у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. У даному випадку суд вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У судовому засіданні безспірно зясовано, що сторони перестали підтримувати шлюбні стосунки з лютого 2016 р., спільне господарство не ведеться. Згідно свідоцтву про укладення шлюбу 22.06.2013 р. між ними було зареєстровано шлюб у встановленому законом порядку, внаслідок якого 29.09.2013 року та 20.03.2015 року народилися діти. Зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, беручи до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, суд безспірно встановив, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Суд вважає викладені мотиви розлучення дійсними, що відповідають фактичним взаєминам подружжя. Шлюб потрібно розірвати, оскільки судом встановлено, що дальше спільне життя подружжя і збереження сімї стали неможливими. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, захисту інтересів неповнолітніх дітей або одного з подружжя, які б не суперечили моральним засадам суспільства, немає. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 105 ч. 3, 110-112, 114 ч. 2 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-13 00:00:00

У вересні 2016 р. до суду надійшла вищезазначена цивільна справа із Апеляційного суду м. Києва за підсудністю, позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї, вважає неможливим та таким, що заважає його інтересам. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надіславши на адресу суду заяву в якій просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі (а.с. 25). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 20.02.2004 між сторонами було зареєстровано шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Гагарінського районного управління юстиції м. Севастополя, актовий запис №90 (а.с. 8). У сторін є спільний непонолітній син [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому за таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

У вересні 2016 р. до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області звернулася [PERSON] з вищезазначеним позовом. Позовні вимоги мотивовані фактичним припиненням шлюбних відносин, відсутністю спільного з відповідачем господарства, бюджету, почуттів любові, взаємоповаги та взаєморозуміння. Зазначає, що не має наміру відновлювати сім'ю, подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. У судове засідання сторони не з'явились. Позивач через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав повністю. Суд, враховуючи норму ст. 158 ЦПК України, вважає за можливе провести судовий розгляд за відсутності позивача та відповідача. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Відповідно до частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до пункту 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебувають між собою у зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина встановлена на підставі копії свідоцтва про шлюб, наявної в матеріалах справи. \~ \~ \~ З позовної заяви вбачається, що позивач та відповідач мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка народжена у зареєстрованому шлюбі. Ст. 24 СК України вказує, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно до ч. З ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. Відповідно до ч.2 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу не може бути пред'явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки злочину, щодо другого з подружжя або дитини. Суд приходить до висновку, що розірвання шлюбу, укладеного між сторонами у даній справі, не суперечить закону, зокрема нормі ч. 2 ст. 110 СК України та не порушує прав інших осіб. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У вересні 2016 р. заявники звернулися до суду із зазначеною заявою в порядку ст.109 СК України, просять суд розірвати шлюб зареєстрований 05.10.2007, посилаючись на ті підстави, що сімейне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть. На їх думку, збереження шлюбу неможливе і тому він має бути розірваний. Заявники у судовому засіданні заяву підтримали, просили задовольнити. Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05.10.2007 між заявниками у відділі реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 145 (а.с. 4). Від даного шлюбу у сторін є повнолітня дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Статтею 109 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей. З'ясувавши з матеріалів справи дійсні взаємини подружжя, причини подання заяви про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, перевіривши виконання умов, передбачених ч.1, 2 ст. 109 СК України, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам заявників і тому шлюб має бути розірваний. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У вересні 2016 р. заявники звернулися до суду із зазначеною заявою в порядку ст.109 СК України, просять суд розірвати шлюб зареєстрований 14.08.2009, посилаючись на ті підстави, що сімейне життя не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, спільного господарства не ведуть. На їх думку, збереження шлюбу неможливе і тому він має бути розірваний. Представник заявників у судовому засіданні заяву підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 14.08.2009 між заявниками у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, актовий запис № 825 (а.с. 4). Від даного шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Статтею 109 СК України визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за рішенням суду за спільною заявою подружжя, яке має дітей. З'ясувавши з матеріалів справи дійсні взаємини подружжя, причини подання заяви про розірвання шлюбу, беручи до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, перевіривши виконання умов, передбачених ч. 1, 2 ст. 109 СК України, судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам заявників і тому шлюб має бути розірваний. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися в суд з позовом до Спасівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області, просили ухвалити рішення, яким визначити їм додатковий строк для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, після [PERSON], який помер 22 червня 2015 року. Обґрунтовуючи вимоги, позивачі зазначили, що 22 червня 2012 року помер їх батько [PERSON], після його смерті відкрилася спадщина за законом. На звернення до нотаріальної контори за оформленням спадщини, їм було відмовлено у зв'язку з пропущенням строків прийняття спадщини. Причиною не оформлення спадщини являється те, що вони фактично проживали з батьком але не були зареєстровані і вважали, що прийняли спадщину. Враховуючи, те що пропущено строк прийняття спадщини вони змушені звертатися до суду. Сторони в судове засідання не з'явилися. Позивачі [PERSON], [PERSON] подали до суду заяви від 08.11.2016 року, якими підтримали позовні вимоги, просили розглянути справу без їхньої участі, не заперечували проти заочного розгляду справи. Представник відповідача - Спасівської сільської ради Здолбунівського району Рівненської області в судове засідання не зявився, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224, ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] є батьком позивачів [PERSON] та [PERSON] Згідно з копією свідоцтва про смерть [PERSON] помер 22 червня 2015 року в м. Рівне Рівненської області. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру, яка видана Здолбунівською державною нотаріальною конторою, щодо [PERSON], який помер 22 червня 2015 року спадкова справа не заводилась. Доводи позивачів [PERSON] та [PERSON] про поважність причини пропуску строку на подання заяви про прийняття спадщини, суд вважає такими, які заслуговують на увагу, а тому вважає необхідним визначити їм додатковий строк для подання заяви тривалістю 60 днів, після набрання рішенням законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Заводської сільської ради Ізюмського району Харківської області про встановлення факту, що має юридичне значення, про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом. Оформити в нотаріальній конторі свої спадкові права не може, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на житловий будинок та документи, які підтверджують родинні стосунки з померлою. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовільнити. Відповідач надав до суду заяву про розгляд справи без присутності представника сільської ради, проти позову не заперечували. 01.03.2010 року померла їхня мати - [PERSON]. На момент смерті мати мешкала в с. Співаківка (до перейменування згідно з Постановою Верховної [PERSON] України від 19:05.2016 року № 1377-У111 Про перейменування окремих населених пунктів та районів - [PERSON]) Ізюмського району Харківської області, вул. Підлісна, буд. № 16, про що свідчить довідка № 02.30/511 від 14.07.2016 року з Заводської [PERSON] Ізюмського району. (а.с.14,22). При житті померла склала заповіт від 01.10.1991 року в Заводській [PERSON] Раді Ізюмського району Харківської області та зареєстрований за № 21, котрим заповіла сину [PERSON] та доньці [PERSON] в рівних долях на випадок своєї смерті все своє майно, де б воно не було, з чого б воно не складалось. (а.с.15). В підтвердження родинних стосунків з померлою додаємо копії свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] та копію свідоцтва про одруження [PERSON] з [PERSON] від 07.09.1968 року. (а.с.10,11). В свідоцтвах про народження позивачів зазначено прізвище батьків - [PERSON] та [PERSON]. В свідоцтві про смерть матері вказане прізвище - [PERSON].(а.с.12). Місцезнаходження батька позивачам не відомо, шлюб між батьками розірвано. Після смерті їхньої матері [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, який розташовано за адресою: с. Співаківка Ізюмського району Харківської області, вул. Підлісна, буд № 16, загальною площею-50,4 кв. м, в тому числі житлова-20,3 кв.м. А саме: літня кухня Б-пл.7,9 кв.м.,сарай В-пл.11,4 кв.м., погріб Г-пл.14,4 кв.м., сарай Д-пл.6,2 кв.м.,убиральня Е-пл.1,1 кв.м., сарай Ж-пл.14,0 кв.м., паркан № 1-пл.21,5 кв.м.,ворота з хвірткою № 2-пл.5,94 кв.м. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти родинних відносин між фізичними особами. Позивачі згідно ст. 1268 ЦК України прийняли спадщину та є спадкоємцями першої черги. Частиною 1 ст. 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Таким чином, суд вважає, що позовна заява [PERSON], [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 9 лютого 2004 року він уклав шлюб з відповідачем. Від спільного з відповідачем шлюбу вони мають двох малолітніх дітей. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем. Поновлення шлюбно-сімейних стосунків та збереження сім'ї, на думку позивача, неможливе. У судове засідання позивач не з'явився, проте від нього до суду надійшла заява, у якій позивач просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явилась, проте від неї до суду надійшла у якій відповідач просить справу розглянути за її відсутності. Позовні вимоги визнає, згодна на розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 9 лютого 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження [NUMBER] (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін є двоє дітей син [PERSON], [INFO] та дочка [PERSON], [INFO], що вбачається зі свідоцтв про народження [NUMBER] та Серія [NUMBER] (а.с. 6, 7). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось через несумісність характерів, відсутність порозуміння, різні погляди на вирішення сімейних проблем. Збереження шлюбу та примирення між ними неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 15 лютого 2013 року шлюб із відповідачем існує формально. Сімейне життя з відповідачем не склалось, через різні погляди на життя та з втратою порозуміння. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, а тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних матеріалів за згодою позивача. Позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 15 лютого 2013 року у Солом'янському районному у м. Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 179 (а.с. 6). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved