Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-13 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 19 березня 2016 року в друкованій газеті «Всеукраїнська інформаційна газета ПРАВДАТУТ», в черговому випуску №8, на першій шпальті було розповсюджено таку недостовірну інформацію: «[PERSON] влаштував бійку під час виконання державного гімну». На четвертій сторінці зазначеної газети міститься стаття під назвою «Велика політика прийшла у Бровари: що треба знати про сесію міської ради». Відповідно до інформації, зазначеної на звороті, газету було надруковано накладом в 40 000 примірників. Позивач зазначає, що зазначене повідомлення безпосередньо стосується його особи та подій під час проведення сесії Броварської міської ради 15 березня 2016 року. Недостовірність відомостей поширених відповідачем підтверджується відеозаписом засідання Броварської міської ради від 15 березня 2016 року, з якого вбачається, що позивач не приймав участі у взаємному завдаванні ударів, побоїв. За таких обставин твердження про бійку влаштовану позивачем під час виконання державного гімну не відповідають дійсності. Негативний характер недостовірних відомостей випливає з їх змісту, оскільки позивача, на його думку, звинувачують у вчиненні порушення громадського порядку, що може кваліфікуватись, як злочин чи дрібне хуліганство, в залежності від обсягів завданої шкоди. 04 червня 2016 року в друкованій газеті «ПРАВДАТУТ», в черговому випуску №119. було опубліковано статтю «Пошуки офшорного життя нардепа від БПП призвели до тіньової прокуратури сина [PERSON]». Відповідно до інформації, зазначеної на звороті, газету було надруковано накладом в 40 000 примірників. 29 травня 2016 на телеканалі «ПРАВДАТУТ» через сервіс You Тube було поширено відеосюжет під назвою «За чий рахунок розкішно живе [PERSON]?». Згідно даних переглядів цей сюжет переглянуло більше тисячі осіб, на момент звернення з даним позовом. 30 травня 2016 року вказаний відеосюжет було також поширено в рубриці «Новини» на сайті «Правда Тут». Інформація поширена у вищезазначеному номері 19 друкованої газети, та відомості відображені у вказаному відеосюжеті - однакові за своїм змістом і, на думку позивача, містить недостовірні відомості, а інформація була викривлена автором. Позивач вважає, що поширена відповідачем недостовірна інформація безпосередньо стосується його, оскільки в статтях згадується його прізвище та ім'я, а також міститься фото позивача. При цьому, інформація поширена відповідачем є негативною, оскільки звинувачення у приховуванні майна від декларування, ухилення від сплати податків, напад на депутата під час виконання державного гімну - безперечно створює негативне враження про позивача, у звязку з чим, поширення вищезазначеної інформації порушує особисті немайнові права на повагу до честі та ділової репутації позивача. Просив суд, визнати недостовірними, такими, що не відповідають дійсності, порушують права, свободи, ганьблять честь та ділову репутацію, відомості поширені відповідачем, а саме: - «[PERSON] влаштував бійку під час виконання державного гімну», яка була опублікована 19 березня 2016 року в друкованій газеті «Всеукраїнська інформаційна газета «ПРАВДАТУТ», в черговому випуску №8; - [PERSON] та члени його сім'ї, разом отримують щомісячний дохід в розмірі, що перевищує 100 000 грн.; [PERSON] пов'язаний зі своїм вітчимом [PERSON] фінансовими офшорними схемами; в декларації [PERSON] за 2014 рік відсутня інформація про належне йому нерухоме майно розташоване в Російській Федерації; [PERSON] володіє на праві власності трьома елітними автомобілями; [PERSON] володіє на праві власності гаражем; мати [PERSON], [PERSON], у 2014 році отримала квартиру в м. Київ, вул. Олеся Гончара, 35, опубліковану 04 червня 2016 року в друкованій газеті «Всеукраїнська :-: формаційна газета «ПРАВДАТУТ»», в черговому випуску №19 в статті «Пошуки офшорного життя нардепа від БПП призвели до тіньової прокуратурі сина [PERSON]», опубліковану 30 травня 2016 року на сторінці сайту «ПРАВДАТУТ» в рубриці Новини» у статті «За чий рахунок розкішно живе [PERSON]?», поширену 29 травня 2016 на телеканалі «ПРАВДАТУТ» через сервіс You Tube у відеосюжеті під назвою «За чий рахунок розкішно живе [PERSON]?»; поширену 30 травня 2016 року в рубриці «Новини» на сайті «ПРАВДАТУТ» у відеосюжеті під назвою «За чий рахунок розкішно живе [PERSON]?»; - [PERSON] живе в елітних апартаментах, де раніше базувалась «тіньова прокуратура» [PERSON], опубліковану 30 травня 2016 року на сторінці сайту «ПравдаТут» в рубриці Новини» у статті «За чий рахунок розкішно живе [PERSON]?», також просив суд зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ПРАВДАТУТ», не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили двічі опублікувати спростування вищезазначеної недостовірної інформації з інтервалами 7 днів між публікаціями, шляхом оприлюднення в друкованому номері «Всеукраїнська інформаційна газета ПРАВДАТУТ» з таким же тиражем (40 000) й тим самим шрифтом, що й спростовувана інформація. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ПРАВДАТУТ» забезпечити належне розповсюдження газет, які містять оголошення про спростування -єдостовірної інформації. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ПРАВДАТУТ», не пізніше місяця з дня зібрання судовим рішенням законної сили опублікувати спростування недостовірної інформації, шляхом оприлюднення на сторінці сайту «ПРАВДАТУТ» в рубриці «Новини», тим самим шрифтом, що й спростовувана інформація. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ПРАВДАТУТ» забезпечити відкритий доступ до електронних оголошень про спростування недостовірної інформації на сайті «ПРАВДАТУТ» в рубриці «Новини» протягом часу, не меншої тривалості, ніж перебували у відкритому доступі статті з недостовірною інформацією. Зобов'язати Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ПРАВДАТУТ», не пізніше семи календарних днів, починаючи з дня набрання судовим рішенням законної сили, припинити порушення немайнових прав позивача шляхом вилучення з сайту газети «ПРАВДАТУТ» таких матеріалів: статтю під назвою «За чий рахунок розкішно живе [PERSON]?» та відеосюжет під назвою «За чий рахунок розкішно живе [PERSON]?». Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ПРАВДАТУТ» судові витрати. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов в повному обсязі, але при оголошенні судового рішення представник позивача був відсутній. Представник відповідача в судове засідання не зявився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог, суд приходить до висновку, що вимоги за позовом не підлягають до задоволення, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Судом при розгляді справи встановлено, що відповідач - товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ПРАВДАТУТ» є засновником друкованого засобу масової інформації - «Всеукраїнська інформаційна газета «ПРАВДАТУТ». Товариство з обмеженою відповідальністю «Інформаційне агентство «ПРАВДАТУТ» також є власником прав на інтернет-сайт «ПРАВДАТУТ» та телеканал «ПРАВДАТУТ». Відповідачем було здійснено ряд послідовних публікацій у друкованій газеті «ПРАВДАТУТ» та в мережі Інтернет на сайті «ПравдаТут». Так, 19 березня 2016 в друкованій газеті «ПРАВДАТУТ», в черговому випуску №8, на першій шпальні було опубліковано повідомлення «[PERSON] ВЛАШТУВАВ БІЙКУ ПІД ЧАС ВИКОНАННЯ ДЕРЖАВНОГО ГІМНУ», а на четвертій сторінці даної газети міститься стаття під назвою «Велика політика прийшла у Бровари: що треба знати про сесію міської ради». Відповідно до інформації, зазначеної на звороті, газету було надруковано накладом в 40 000 примірників. 04 червня 2016 року в друкованій газеті «ПРАВДАТУТ», в черговому випуску №19 було опубліковано статтю «Пошуки офшорного життя нардепа від БПП призвели до тіньової прокуратури сина [PERSON]». Відповідно до інформації, зазначеної на звороті, газету було надруковано накладом в 40 000 примірників. 29.05.2016 на телеканалі ПравдаТут через сервіс You Tube було поширено відеосюжет під назвою «За чий рахунок розкішно живе [PERSON]?». Відеоматеріал доступний за посиланням https://www.youtube/com/watch?v=eKRaVNDrSqA. Згідно даних лічильника переглядів цей сюжет переглянуло більше тисячі осіб, на момент звернення з даним позовом. 30.05.2016 року вказаний відеосюжет було також поширено в рубриці «Новини» на сайті «ПРАВДАТУТ» за адресою: http://pravdatyt/com/news/27767 -za-chii-rahunok-rozk-shno-zhive-pavlo-r-zanenko.html/ Інформація поширена у вищезазначеному номері 19 друкованої газети, та відомості відображені у вказаному відеосюжеті - однакові за своїм змістом. В позовній заяві позивач у вказаній статті та відеосюжеті автор звертає увагу на наступне (цитати дослівно): «[PERSON] доводиться утримувати дружину та двох діточок на якихось там 103 тис. грн. в місяць. Важкувато, мабуть. При середньому рівні заробітної плати в Україні в 5 тис. грн., родина [PERSON] отримує понад 20-ть таких середніх зарплат щомісяця. Так і до перевиконання своєї передвиборчої програми недалеко.». «До речі, крім родинних та земельних стосунків, [PERSON] з вітчимом пов'язують ще й фінансові офшорні схеми. Саме громадянин [PERSON] є засновником та реальним власником (бенефіціаром) ТОВ «ЛУКА ЛЕВЕЛОПМЕНТ». Його вклад у статутний фонд цього товариства складає не багато не мало 13 млн. грн., що за курсом на дату внесення становив майже 2 млн. доларів США. Але найцікавіше далі. Серед інших кінцевих власників цієї компанії фігурують громадянин [PERSON] Бредлі Метью та громадянка [PERSON] [PERSON] Кіліндо. Ці прізвища добре відомі фахівцям з реєстрації офиюрних компаній за кордоном. Свого часу, тікаючи з України, саме на такого собі Бредлі Метью зареєстрував всі свої медіа-активи «младоолігарх» [PERSON]. Але про все по порядку.» «По-перше, декларації. У 2015 році від продажу нерухомості у [PERSON] [PERSON] отримав близько шестисот тисяч доларів. На українські гривні це становить порядка п'ятнадцяти мільйонів. Сама форма декларації не передбачає визначення, яке саме нерухоме майно є джерелом отримання таких статків. Дозволимо собі невеличке припущення. Чи не доходи від гродажу своїх крітських квартир вказав [PERSON] в декларації 2015 рік? Нагадаємо, що, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] мав три шикарні квартири на узбережжі в елітному районі біля Ялти. Справді дивно. Якщо задекларований дохід стосується саме цих квартир, то доходи, отримані із окупованого Криму, він вважає доходами із Російської Федерації. Якщо ж доходи стосуються іншої російської нерухомості нардепа, виникає питання - звідки в нього з'явилися ці об 'єкти? Адже в декларації [PERSON] за 2014 рік ніяких «квадратних метрів» у [PERSON] немає.». «У самій біографії народного обранця вказано, що проживає він разом із родиною у Броварах. До речі, якщо вірити декларації, у [PERSON] є всього дві квартири. Одна площею 57 кв метрів, інша понад 200 кв.м. Також нардеп має у власності невеличкий гараж та три елітні автівки» «У цій столичній елітній новобудові ціна за один квадратний метр сягає до трьох тисяч доларів, як виявилося, мама народного обранця у 2014 році отримала тут квартиру. Саме будівлю по вул. Олеся Гончара 35 у Києві свого часу називали тіньовою прокуратурою. Тут син екс-генпрокурора [PERSON] - Артем приймав так звану данину від прокурорів з усіх областей України. Сьогодні тут живуть багаті та впливові Українці. Одні з апартаментів належать матері [PERSON].» 30 травня 2016 року на сторінці сайту «ПРАВДАТУТ», в рубриці «Новини» за адресою http://pravdatyt.com/news/27767-za-cii-rahunok-rozk-shno-zhive-pavlo-r-zanenko.html, було опубліковано статтю «За чий рахунок розкішно киве [PERSON]?». У вказаній статті автор зазначає наступне (цитати дослівно): «Нардеп від БПП [PERSON] живе в елітних апартаментах, де раніше базувалась «тіньова прокуратура» [PERSON]. Також народний депутат користується люксовим Porsche Cayenne. Все це та багато інших благ записані не народного обранця від БПП...». «[PERSON] доводиться утримувати дружину та двох діточок на якихось там 103 тис. грн. в місяць. Важкувато, мабуть. При ньому рівні заробітної плати в Україні в 5 тис. грн., родина [PERSON] отримує понад 20-ть таких середніх зарплат щомісяця. Так і до виконання своєї передвиборчої програми недалеко.» «До речі, крім родинних та земельних стосунків, [PERSON] з вітчимом лзлють ще й фінансові офшорні схеми. Саме громадянин [PERSON] є засновником та реальним власником (бенефіціаром) ТОВ «ЛУКА І ЛЕВЕЛОПМЕНТ». Його вклад у статутний фонд цього товариства складає не багато не мало 13 млн. грн., що за курсом на дату внесення становив майже 2 млн. доларів США. .Але найцікавіше далі. Серед інших кінцевих власників цієї компанії фігурують громадянин [PERSON] Бредлі Метью та громадянка [PERSON] [PERSON] Кіліндо. Ці прізвища добре відомі фахівцям з реєстрації [ афшорних компаній за кордоном. Свого часу, тікаючи з України, саме на І такого собі Бредлі Метью зареєстрував всі свої медіа-активи 4 ііадоолігарх» [PERSON]. Але про все по порядку.» «По-перше, декларації. У 2015 році від продажу нерухомості у [PERSON] [PERSON] отримав близько шестисот тисяч доларів. На українські гривні це становить порядка п 'ятнадцяти мільйонів. Сама форма декларації не передбачає визначення, яке саме нерухоме майно є джерелом отримання таких статків. Дозволимо собі невеличке припущення. Чи не доходи від продажу своїх кримських квартир вказав [PERSON] в декларації за 2015 рік? Нагадаємо, що, за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, [PERSON] мав три шикарні квартири на узбережжі в вяшному районі біля Ялти. Справді дивно. Якщо задекларований дохід стосується саме цих квартир, то доходи, отримані із окупованого Криму, він вважає доходами із Російської Федерації. Якщо ж доходи стосуються іншої російської шерухомості нардепа, виникає питання - звідки в нього з'явилися ці об'єкти? Адже вдекларації [PERSON] за 2014 рік ніяких «квадратних метрів» [PERSON] немає». «У самій біографії народного обранця вказано, що проживає він газом із родиною у Броварах. До речі, якщо вірити декларації, у [PERSON] є всього дві квартири. Одна площею 57 кв метрів, інша - понад 200. Також нардеп має увласності невеличкий гараж та три елітні автівки». «У цій столичній елітній новобудові ціна за один квадратний метр сягає від трьох тисяч доларів. І, як виявилося, мама народного обранця у 2014 році отримала тут квартиру. Саме будівлю по вул. Олеся Гончара 35 у Києві свого часу називали тіньовою прокуратурою. Тут син екс-генпрокурора [PERSON] - Артем приймав так звану данину від прокурорів з усіх областей України. Сьогодні тут живуть багаті та впливові Українці. Одні з апартаментів належать матері [PERSON].». Відповідно до статей 3, 21, 28, 55 Конституції України, статей 270, 275, 299 Цивільного кодексу України, позивач має право на повагу до своєї честі, гідності та ділової репутації, що є недоторканими і для захисту яких має право звернутись із позовом до суду. Відповідно до ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст.\~201 ЦК Україниособистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно\~ст. 269 ЦК України\~особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особисті немайнові права тісно пов'язані з фізичною особою. Фізична особа не може відмовитися від особистих немайнових прав, а також не може бути позбавлена цих прав. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Відповідно до\~ст. 277 ЦК України\~фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Пунктом\~4\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» роз'яснено, що чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об'єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов'язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов'язків. Пунктом 15 цієї Постанови роз'яснено, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв'язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 зазначеної Постанови встановлено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з'ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Разом з цим, відповідно до ч. 2 ст. 47-1\~Закону України «Про інформацію»\~оціночними судженнями, за винятком образи чи наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, зокрема критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, з огляду на характер використання мовних засобів, зокрема гіпербол, алегорій, сатири. Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Відповідно до ст.30\~Закону України «Про інформацію»\~ніхто не може\~\~бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком\~наклепу,\~є висловлювання,\~які\~не містять фактичних даних,\~\~критика,\~\~оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема\~з\~огляду\~на\~характер використання\~\~мовно - стилістичних\~\~ засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Якщо особа вважає,\~\~що оціночні судження або думки принижують її\~\~гідність,\~\~честь\~\~чи\~\~ділову репутацію,\~\~а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися\~наданим\~їй законодавством\~\~правом на відповідь,\~а також на власне тлумачення справи\~\~у тому\~\~самому\~засобі масової\~\~ інформації\~\~ з\~\~ метою обґрунтування безпідставності поширених суджень,\~\~надавши їм іншу оцінку.\~\~ При цьому, відповідно до п. 21\~Постанови Пленуму ВСУ № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»\~суди повинні враховувати положення Декларації про свободу політичних дебатів у засобах масової інформації, схваленої 12.02.2004 року на 872-му засіданні Комітету [PERSON] Європи, а також рекомендації, що містяться у Резолюції 1165 (1998) Парламентської [PERSON] Європи. Зокрема, у названій Резолюції зазначається, що публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі). У статтях 3, 4, 6 Декларації вказується, що оскільки політичні діячі та посадові особи, які обіймають публічні посади або здійснюють публічну владу на місцевому, регіональному, національному чи міжнародному рівнях, вирішили апелювати до довіри громадськості та погодилися «виставити» себе на публічне політичне обговорювання, то вони підлягають ретельному громадському контролю і потенційно можуть зазнати гострої та сильної громадської критики у засобах масової інформації з приводу того, як вони виконували або виконують свої функції.\~При цьому зазначені діячі та особи не повинні мати більшого захисту своєї репутації та інших прав порівняно з іншими особами. Також, відповідно до\~статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду»\~при розгляді справ суди застосовують \~Європейську Конвенцію з прав людини\~і практику суду як джерело права. Так,\~статтею 10 Європейської Конвенції з прав людини\~встановлено, що кожен має право на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Право на свободу вираження поглядів є не лише основною засадою демократії, але і передумовою здійснення багатьох інших прав і свобод, що гарантуються\~Конституцією. Враховуючи наведену\~статтю, Європейський суд з прав людини на підставі своєї практики застосування Конвенції встановив, що її 10 стаття обумовлює різний ступінь захисту для тих чи інших категорій вираження поглядів. Так, у рішенні від 07.02.2012 року\~«[PERSON] проти Німеччини» Європейський суд з прав людини вказав, що приватна особа, невідома для громадськості, може вимагати особливого захисту свого права на приватне життя, в той час як публічних осіб така норма не стосується. Разом з цим, в таких справах як «Лінгенс проти Австрії» (1986р.); «Обершлік проти Австрії» (1991), у яких йшлось про публічну критику політиків, Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що публічні діячі повинні бути відкритими для критики з боку своїх опонентів. З аналізу вказаних рішень вбачається, що Європейський суд з прав людини вважає порушенням статті 10Європейської Конвенції з прав людини\~ задоволення національними судами позовів публічних діячів про спростування поширеної проти них інформації та заборони поширення такої інформації, оскільки ступінь публічності, якого набули дії особи, ступінь її участі у публічній дискусії обумовлюють ступінь її толерантності, який вона повинна виявляти стосовно критики. У зв'язку з цим, межа допустимої критики щодо політичного діяча чи іншої публічної особи є значно ширшою, ніж окремої пересічної особи. Публічні особи неминуче відкриваються для прискіпливого висвітлення їх слів та вчинків і повинні це усвідомлювати. Отже, враховуючи викладену позицію Європейського суду з прав людини стосовно застосування\~статті 10 Європейської Конвенції з прав людини, вищенаведені фрази, які позивач просить спростувати, становлять основу права на свободу вираження поглядів та захищені на рівні національного законодавства та\~Конституції України, навіть у тих випадках, коли зміст висловлювань суб'єктивно здатний викликати негативну реакцію публічної особи, стосовно якої вони поширені, а тому позовні вимоги до задоволення не підлягають. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 1216, 1217, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1296, 1297 ЦК України, відповідно до п.7 постанови пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» та

Outcome: dismissed