Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після матері [PERSON] право власності на 1/4 частку такого нерухомого майна: 1)житлового будинку за адресою [ADDRESS] ; 2)земельної ділянки площею 0,25 га за адресою [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку; 3)земельної ділянки площею 0,172 га, розташованої на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; 4)земельної ділянки площею 0,33 га, розташованої на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства; 5)земельної ділянки площею 12,46 га, розташованої на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що зазначене майно було власністю [PERSON] , матері позивача, яка 03.11.2003 року склала заповіт, посвідчений Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за зареєстрований у реєстрі за № 16. За цим заповітом [PERSON] заповіла все своє майно своїм чотирьом дітям: позивачці, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Після смерті матері, яка сталася 28.07.2009 року, всі спадкоємці прийняли спадщину у встановленому законом порядку, однак за отриманням свідоцтва про право на спадщину не звертались. В період з листопада 2009 року по червень 2013 року всі зазначені у заповіті спадкоємці, крім позивачки, померли. У 2018 році позивачка звернулась до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцова О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Однак постановою нотаріуса від 30.08.2018 року позиваці було відмовлено з посиланням на дві підстави: невизначеність у заповіті часток щодо кожного із спадкоємців та неможливість їх визначення самими спадкоємцями через їх смерть, а також через розбіжності у написанні дівочого прізвища позивачки та прізвища спадкодавця. Не маючи можливості оформити свої спадкові права в нотаріальному порядку, позивачка звернулась до суду з вимогою визнати за собою по 1/4 частці у кожному з об`єктів спадщини на підставі закріпленого у ч. 1 ст. 1278 ЦК України принципу рівності часток, визначивши відповідачами наступних спадкоємців кожного із спадкоємців, зазначених у заповіті [PERSON] Ухвалою від 04.04.2019 року судом було відкрито провадження у справі та визначений її розгляд в порядку загального позовного провадження. В порядку виконання завдань підготовчого провадження у цій справі судом були виконані ряд процесуальних дій, передбачених ч. 2 ст. 197 ЦПК України, а саме вирішені заявлені учасниками справи заяви та клопотання з процесуальних питань, в тому числі про витребування спадкових справ, заведених після смерті [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Від позивачки надійшла заява про підтримання позовних вимог та розгляд справи без її участі. Від відповідачів [PERSON] та [PERSON] також надійшли заяви про визнання позову та розгляд справи без їх участі. Від відповідача [PERSON] письмових заяв по суті справи чи з процесуальних питань не надійшло, про причини неявки у підготовче судове засідання не повідомив, будучи повідомленим про час і місце його проведення в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Ухвалою від 02.05.2019 року підготовче провадження у справі було закрите, справу призначено до судового розгляду. В судове засідання всі сторони справи не з`явились, у зв`язку з чим фіксування судового розгляду технічними засобами звукозапису не здійснювалось на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлено, що позивачка є рідною донькою [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим сільЗАГС Новоіванівської сільської ради Комишуваського району Запорізької області 10.03.1960 року, відповідним витягом № [NUMBER] від 30.08.2018 року з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, а також Свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим Комишуваською селищною радою Оріхівського району Запорізької області 28.07.1978 року. 03.11.2003 року [PERSON] склала заповіт, посвідчений Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області за зареєстрований у реєстрі за № 16, яким заповіла все своє майно [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , не конкретизувавши частки кожного із спадкоємців. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 01.08.2009 року. Станом на день смерті [PERSON] належне їй на праві власності майно, що увійшло до складу її спадщини, складалось з: 1)житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину, виданим Оріхівською державною нотаріальною конторою 19.07.2000 року (реєстр. № 740); 2)присадибної земельної ділянки площею 0,25 га за адресою [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] ; 3)земельної ділянки площею 0,172 га, розташованої на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] ; 4)земельної ділянки площею 0,33 га, розташованої на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] ; 5)земельної ділянки площею 12,46 га, розташованої на території Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серії [NUMBER] . Судом також встановлено, що всі особи, зазначені у заповіті [PERSON] як спадкоємці її майна, у встановлений ч. 1 ст. 1270 ЦК України строк звернулись до приватного нотаріуса Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцова О.В. із заявами про прийняття спадщини: [PERSON] та [PERSON] 17.11.2009 року, [PERSON] та позивачка [PERSON] 14.01.2010 року, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 14/2009. Жоден з них свідоцтва про право на спадщину за заповітом після [PERSON] не отримував. Більше того, в подальшому троє з чотирьох спадкоємців померли, не отримавши правовстановлюючих документів на спірне спадкове майно. Так, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 02.12.2009 року, а його спадкоємцем за законом є донька [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим (повторно) виконавчим комітетом Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 14.09.2010 року. Вона прийняла спадщину в порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 25/2011. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Новояковлівської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 16.08.2010 року, а її спадкоємцем за законом є син [PERSON] , відомості про прийняття спадщини яким в матеріалах справи відсутні. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим виконавчим комітетом Люцернянської сільської ради Вільнянського району Запорізької області 10.06.2013 року, а її спадкоємцем за законом є донька [PERSON] , прийняла спадщину шляхом подання відповідної заяви до Вільнянської державної контори Запорізької області, що підтверджується матеріалами спадкової справи № 325-2013. Постановою від 30.08.2018 року приватний нотаріус Оріхівського районного нотаріального округу Запорізької області Студенцов О.В. відмовив позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину, пославшись на невизначеність у заповіті часток щодо кожного із спадкоємців та неможливість їх визначення самими спадкоємцями через їх смерть, а також через розбіжності у написанні дівочого прізвища позивачки та прізвища спадкодавця. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на\~спадкування мають\~особи,\~визначені у\~заповіті. У\~разі відсутності\~заповіту,\~визнання його\~недійсним,\~неприйняття спадщини\~або відмови\~від її\~прийняття спадкоємцями\~за заповітом,\~а також\~у разі\~неохоплення заповітом\~усієї спадщини\~право на\~спадкування за\~законом одержують\~особи,\~визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1278 ЦК України частки кожного\~спадкоємця у\~спадщині є\~рівними,\~якщо спадкодавець\~у заповіті\~сам не\~розподілив спадщину\~між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі. Оскільки зазначена правова норма закріплена у главі 87 ЦК України «Здійснення права на спадкування», яка регулює відносини щодо здійснення права на спадкування незалежно від підстав його виникнення, суд приходить до висновку, у разі невизначення спадкодавцем у своєму заповіті інших розмірів часток кожного спадкоємця, такі частки є рівними. Відтак, відсутність у заповіті, складеному [PERSON] . 03.11.2003 року, вказівки на конкретний розмір часток спадкоємців, не може бути перешкодою у реалізації позивачкою належного їй права на спадкування, а її частка у спадщині становить 1/4. При цьому розбіжності у написанні дівочого прізвища позивачки у її документах про цивільний стан та прізвища [PERSON] , а також у написанні прізвища позивачки у її свідоцтві про укладення шлюбу та у заповіті, юридичного значення не мають, що встановлено Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 10.01.2019 року у справі № 331/5768/18. Обставин, пов`язаних з обов`язковою часткою у спадщині, неприйняттям спадщини, відмовою від спадщини, усунення від спадщини, чи інших обставин, які б перешкоджали визнанню за позивачкою права на 1/4 частку майна спадкодавця [PERSON] , судом не встановлено. Дійсність заповіту [PERSON] від 03.11.2003 року сторонами справи не оспорюється. Право власності спадкодавця на спірне майно підтверджується належними правовстановлюючими документами, копії яких знаходяться в матеріалах справи. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності\~на земельну\~ділянку переходить\~до спадкоємців\~на загальних\~підставах,\~із збереженням\~її цільового\~призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, а також земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.392 ЦК України право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Позивачка є одним із спадкоємців за заповітом, спадщину прийняла в порядку ст. 1268 ЦК України, інші спадкоємці її право на участь у спадкуванні не оспорюють, однак через окремі недоліки у юридично значущих документах, які не мають вирішального значення, позивачка не може в позасудовому порядку оформити право власності в порядку спадкування, що саме по собі не може бути підставою для відмови у захисті права. За таких обставин позов підлягає задоволенню. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст.ст.392, 1258, 1261, 1268, 1275, 1297 Цивільного кодексу України, ст. 131 ЗК України,

Outcome: approved