Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-02 00:00:00

У березні 2014 року позивачі звернулись до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивували тим, що після смерті їх батька [PERSON] відкрилась спадщина на житловий будинок по [ADDRESS]. Спадщину прийняли вони та його дружини [PERSON] Після смерті останньої вони також спадщину прийняли і частка кожного з них на даний час становить ? частина даного будинку. За будинком була закріплена земельна ділянка площею 0,15 га. Після проведеної інвентаризації було встановлено, що фактичне користування земельною ділянкою становить 0,2042 га. За життя [PERSON] без узгодження з іншими співвласниками написала заяву до Тарасівської сільської ради про відмову від частини земельної ділянки площею 0,0750га та передачу її [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. На підставі цієї заяви за рішенням сільської ради [PERSON] надано дозвіл на розробку проекту землеустрою. Оскільки передача земельної ділянки [PERSON] відбулось з порушенням норм земельного законодавства, без їх згоди, оскільки на даний час розмір земельної ділянки становить 0,1292 га, тому вважають своє право порушеним. Просили суд визнати недійсним рішенням Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №3/8 про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] При розгляді справи представником позивача подано доповнення до позовних вимог. Свої вимоги мотивував тим, що рішення сільської ради про надання дозволу на розробку та затвердження проекту землеустрою, передача земельної ділянки відбулась з порушення норм земельного кодексу без їх згоди та вилучення, тому в подальшому отримане свідоцтво про право власності, укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки, свідоцтво про право власності на спірну земельну ділянку є недійсними. Просили суд визнати недійсним рішенням Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №3/8 від 15 березня 2013 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]; визнати недійсним рішенням Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №4/12 від 24 травня 2013 року про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON]; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САК №06723, виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Києво-Святошинського РУЮ Київської області; визнати недійсним договір купівлі-продажу, укладений між [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку площею 0,0750га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 322248601:01:022:5009; скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, яка зареєстрована за [PERSON] У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову. У судовому засіданні представник Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області проти позову заперечувала. Просила відмовити в задоволенні позову. У судове засідання [PERSON] та представник реєстраційної служби Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області не з'явились. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходили. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Померлий [PERSON] був чоловіком [PERSON], що підтверджується актовим записом про шлюб №141 від 17 червня 1992 року, та батьком [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Тарасівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], виданого Зорянською сільською радою Ровенського району Ровенської області. [INFO] померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішення у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Заочним рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 жовтня 2013 року визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по ? частині за кожним на житловий будинок загальною площею 77,6 кв.м, господарські споруди: сарай під літерою Б, вбиральня під літерою В, колодязь І, огорожа 1-2, які знаходяться за адресою: [ADDRESS]. При розгляді даної справи судом встановлено, що позивачі та [PERSON] спадкове майно після смерті [PERSON] прийняли так як, протягом шестимісячного строку подали в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини та проживали разом з спадкодавцем на час його смерті. Оскільки частки спадкоємців є рівними, то право власності в порядку спадкування виникло у позивачів та [PERSON] по 1/3 частині у кожного. З поданих витягів №22350202 від 29 травня 2014 року та №22350249 від 29 травня 2014 року з державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачаться, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували право власності на житловий будинок за рішенням суду 23 травня 2014 року. Відповідно до ст. 120 ЗК України, в редакції статті, чинної на час відкриття спадщини після смерті [PERSON], у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. З пояснень представника сільської ради та поданої суду копії земельно-шнурової книги встановлено, що за домоволодінням по [ADDRESS] була закріплена земельна ділянка площею 0,15 га на підставі наказу №331 від 19 листопада 1977 року. Рішенням Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №3/8 від 15 березня 2013 року надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] Рішенням Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №4/12 від 24 травня 2013 року затверджений проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки [PERSON] площею 0,075га, що розташована в [ADDRESS], з цільовим призначенням для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У подальшому [PERSON] отримав свідоцтво про право власності на нерухоме майно серія САК №06723, виданого державним реєстратором прав на нерухоме майно Києво-Святошинського РУЮ Київської області. 15 червня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0750га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 322248601:01:022:5009. На підтвердження доводів позовних вимог подано суду лист Тарасівськоої сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с.14). Відповідно до даного листа [PERSON] відмовилась від частини земельної ділянки і на даний час площа земельної ділянки становить 0,1292 га. Даний лист суд оцінює критично, оскільки він суперечить поясненням сторін та спростовується матеріалам справи, а саме протоколу №22 від 15 березня 2013 року Тарасівської сільської ради та рішеннями ради від 15 березня 2013 року та від 24 травня 2013 року. За ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державним актом. За ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Ст. 125 ЗК України визначає, що право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. З пояснень сторін встановлено, що після смерті [PERSON] та [PERSON] позивачі до сільської ради не звертались із завами про передачу їм спірної земельної ділянки. За життя [PERSON] межа між спірними земельними ділянками не встановлювалась. Оскільки позивачі просять захистити своє право користування на земельну ділянку, рішення ради були прийняті з дотриманням вимог чинного законодавства, оскаржуваними рішеннями не було порушені права позивачів, оскільки суду не подано доказів того, що їх земельна ділянка в даний час має іншу площу, а у разі зменшення площі не подано доказі того, що таке зменшення відбулось за рахунок наданої [PERSON] земельної ділянки, а не інших суміжних ділянок, тому підстав для скасування рішень ради як таких, що прийняті з порушення його прав землекористувача задоволенню не підлягають. Оскільки [PERSON] на законних підставах набув земельну ділянку у власність, тому як власник мав право розпоряджатись, тому укладений договір купівлі-продажу земельної ділянки також відповідає вимогам закону.

Outcome: dismissed