Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-02 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди та просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] шкоду, завдану залиттям квартири, у розмірі 6906,78 грн., вартість послуг експерта у розмірі 1409,6 грн., моральну шкоду у розмірі 5000 грн. та витрат на правову допомогу у розмірі 1000 грн. В обґрунтування позовної заяви зазначив, що позивач відповідно до ордеру на житлову площу серії УП №74 від 15.09.2016 року є наймачем кімнати [ADDRESS]. В вищезазначеній кімнаті він разом зі своєю сім'єю зареєстрований та постійно проживає. 18 березня 2015 року між КП «Жилсервіс-5» та позивачем укладено договір відповідального зберігання (з правом користування), відповідно до якого кімнату [ADDRESS], передано [PERSON] на відповідальне зберігання. У липні 2016 року, з вище розташованої кімнати [NUMBER], в якій проживає родина відповідачів у кількості 4 осіб, відбулося залиття кімнати, в якій проживає родина позивача, що підтверджується актом про залиття квартири від 14 липня 2016 року. Згідно висновку судового експерту Харченка В.В. вартість ремонтно-відновлювальних робіт в кімнаті [ADDRESS], становить 6906,78 грн. Оскільки відповідачі в добровільному порядку не бажають відшкодовувати спричинені з їх вини матеріальні збитки, просить стягнути з відповідачів вартість ремонту у розмірі 6906,78 грн., а також вартість послуг експерта у розмірі 1409,60 грн., тобто суму матеріального збитку у загальному розмірі 8316, 38 грн. Крім того, у позові [PERSON] вказує на те, що внаслідок залиття йому спричинена моральна шкода, яку він оцінює у 5000 грн. та ним здійснені витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. Вказані кошти також просить стягнути з відповідачів на його користь. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву за якою просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі. В поданих через канцелярію суду запереченнях відповідачі просили відмовити у задоволенні позову, заперечуючи факт затоплення квартири позивача з їх вини. Крім того, вважають, що позивач не несе матеріальної відповідальності за стан квартири, в якій він проживає разом з сім'єю, оскільки строк дії договір відповідального зберігання від 18 березня 2015 року, укладений між КП «Жилсервіс-5» та [PERSON], сплив 18 березня 2016 року. Також вважають, що акт обстеження кімнати [NUMBER] від 14 липня 2016 року та експертне будівельно-технічне дослідження, проведене судовим експертом Харченко В.В., не відповідають дійсності та не підтверджують вину відповідачів у затопленні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи у його відсутність не подавав, у зв'язку із чим, суд, враховуючи заяву позивача, відповідно до ст.ст. 224 - 225 ЦПК України ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договір відповідального зберігання (з правом користування ) від 18 березня 2015 року, укладеного між КП «Жилсервіс-5» та [PERSON], останньому на відповідальне зберігання було передано наступне майно: житлова кімната [ADDRESS], що належить до власності територіальної громади міста Дніпропетровська і закріплена за КП «Жилсервіс-5» на праві оперативного управління. Цього ж дня, 18 березня 2015 року, вищезазначена кімната була передана [PERSON], що підтверджується копією акту прийому-передачі майна по договору від 18 березня 2015 року. 15 вересня 2016 року [PERSON], зі складом родини трьох осіб, було видано ордер на житлову площу серії УП №74 на право зайняття кімнати [ADDRESS]. Відповідно до довідки КП «Жилсервіс-5» Дніпровської міської ради №784 від 04 квітня 2016 року позивач та члени його сім'ї [PERSON], [PERSON] зареєстровані в зазначеній вище кімнаті з 12 червня 2015 року. Згідно акту про залиття квартири від 14 липня 2016 року затоплення кімнати [ADDRESS] відбулося з вини мешканців вище розташованої кімнати [NUMBER]. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, в тому числі, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до частини 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до висновку експертного будівельно-технічного дослідження №715/08-16 судового експерта Харченка В.В. вартість ремонтно-відновлювальних робіт в кімнаті [ADDRESS] становить 6906,78 грн. Вартість висновку судового експерту складає 1409,60 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №715 від 29 липня 2016 року. Частиною першою статті 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України N 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Викладені у запереченнях доводи відповідачів не підтверджені належними доказами та повністю спростовуються матеріалами справи. Так, відповідно до ордеру на житлову площу серії УП №74 від 15.09.2016 року саме [PERSON] є наймачем кімнати [ADDRESS], що покладає на позивача в силу вимог статті 815 ЦК України обов'язок зберігати майно в належному стані. Підстав недійсності акту обстеження кімнати [NUMBER] від 14 липня 2017 року та висновку експертного будівельно-технічного дослідження не виявлено. Відповідачі також не скористалися своїм правом заявити клопотання про проведення судової експертизи. Проаналізувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що з вини відповідачів у липні 2016 року сталося затоплення кімнати [ADDRESS], в якій проживає позивач, у зв'язку з чим за правилами ст. 1166 ЦК України стосовно відповідачів настають правові наслідки у вигляді відшкодування збитків у солідарному порядку, шляхом стягнення з останніх витрат на проведення ремонтних робіт у розмірі 6906,78 грн. та витрат на послуги експерта у розмірі 1409,60 грн, а всього - 8316 грн. 38 коп. Щодо позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу в розмірі 1000 грн., суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, також належать витрати на правову допомогу. Відповідно до роз'яснень, викладених у п.47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», при стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 р. № 23-рп/2009 висловлена правова позиція щодо правової допомоги, згідно з якою правова допомога є багатоаспектною і включає, крім інших її видів, також представництво в судах. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. В матеріалах справи наявні договір про надання юридичних послуг від 18 липня 2016 року, укладений між ФОП «[PERSON]» та [PERSON], акт виконаних робіт від 12 квітня 2017 року, квитанція про сплату юридичних послуг у розмірі 1000 грн. від 13 квітня 2017 року. Враховуючи той факт, що позивачем надані всі необхідні документи, щодо розміру витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, суд приходить до висновку, що понесені позивачем судові витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. підлягають стягненню з відповідачів на його користь. Щодо вимог про стягнення з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] моральної шкоди, суд виходить з наступного. За змістом частин ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України - моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно роз'яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової)шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Однак, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру позивач суду не надав, у зв'язку з чим зазначена позивачем моральна шкода у розмірі 5000 грн., суд вважає необґрунтованою та такою, що не знайшла свого підтвердження під час судового розгляду взагалі. У зв'язку з тим, що позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 13 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», з урахування положень ст.88 ЦПК України, судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає солідарному стягненню з відповідачів на користь держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial