Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-08 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому з урахування змін та доповнень до позову від 21.05.2014 року та від 23.06.2014 року, просила: стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дітьми повноліття, стягнути аліменти на її утримання у зв'язку із тим, що з нею проживають діти у твердій грошовій формі в розмірі 1000 грн., а також стягнути з відповідача додаткові витрати на дітей у зв'язку із хворобою [PERSON] в сумі 3076, 30 грн. та додаткові витрати на дітей у зв'язку із хворобою [PERSON] в сумі 1699, 31 грн. Позивач в своїй заяві просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача також надав заяву в якій просив розглянути справу без його участі, надав письмові заперечення. У своїх запереченнях представник відповідача визнав позов частково, погодившись на стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу щомісячно до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В задоволенні решти вимог просив відмовити, тому що вважає їх необґрунтованими та безпідставними. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Сторони по справі є батьками малолітніх дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Відповідач у справі не приймає участі в утриманні дітей, що не заперечується сторонами. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача аліментів на дітей та дружину судом враховується майновий стан обох батьків. Так, як вбачається з розрахункового листа за 2014 рік табельного № 1708 видана відділом фінансування та бухгалтерського обліку Прокуратури Київської області оклад відповідача на посаді прокурора прокуратури складає 1379, 00 грн. В свою чергу, згідно довідок Управління соціального захисту населення Бориспільської міської ради за період січень 2013 по червень 2014 року позивач отримала щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини на загальну суму 19545, 89 грн., з яких зокрема у березні, квітні та травні 2014 року - по 1964, 17 грн., за червень 2014 року в сумі 1205 грн. Також, у лютому 2014 року позивач отримав 10320 грн. допомогу при народженні дитини. Інші належні та допустимі докази на підтвердження майнового стану сторін в матеріалах справи відсутні. З огляду на те, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дітей, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дітей, стан здоров'я і матеріальне становище сторін, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] аліментів на дітей в розмірі 1/3 частини його щомісячного доходу (заробітку), але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 12.03.2014 року і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання позивача на підставі ст.. 84 СК України слід відмовити, тому що за змістом вищевказаної правової норми утримання одного з подружжя з ким проживає дитина може здійснюватися виключно за умови, що чоловік може надавати таку матеріальну допомогу. З наданих обома сторонами доказів, суд не вбачає фінансової (майнової) спроможності відповідача окрім дітей утримувати ще й позивача. Вимога про стягнення з відповідача додаткових витрат на дітей підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст.. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином, участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору (Аналогічна думка з цього приводу викладена в Постанові ВСУ від 8 грудня 2010 р.). З поданих позивачем доказів вбачається, що в квітні 2014 року у зв'язку із хворобою обох дітей позивач понесла додаткові витрати на їх лікування, зокрема на лікування [PERSON] було витрачено 3076, 30 грн., а на лікування [PERSON] - 1699, 31 грн., що не заперечується відповідачем. Враховуючи те, що і мати і батько у рівних частинах мають виконувати свій обов'язок щодо утримання дітей, на підставі ст.. 185 СК України з відповідача слід стягнути разово половину додаткових витрат на дітей, які були викликані їх хворобою.

Outcome: partial