Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

У вересні 2017р. позивачка [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з вказаним позовом до відповідача ПАТ «КБ «Хрещатик», в якому просила суд: визнати поруку за договором №1281/498-АВ від 03 грудня 2007р. припиненою з 01 жовтня 2009р. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтувала тим, що їй, як працівнику дошкільного навчального закладу №127, в лютому 2017р. була виплачена заробітна плата в меншому розмірі без повідомлення роботодавцем причини зменшення розміру заробітної плати. Після звернення до Управління освіти, молоді та спорту Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації їй стало відомо, що вказаним управлінням отримано постанову про примусове виконання виконавчого листа, виданого Святошинським районним судом м. Києва щодо здійснення вирахування з її заробітної плати в розмірі 20 % через існування в неї боргу. Після ознайомлення 28 березня 2017р. представником позивачки в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва з матеріалами цивільної справи № 2-3252/11 з`ясувалося, що 11 серпня 2011р. Святошинський районний суд м. Києва ухвалив заочне рішення у цивільній справі № 2-3252/11 за позовом ПАТ «КБ «Хрещатик» до [PERSON] та [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за кредитним договором в розмірі 105310,0 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2017р. скасовано заочне рішення від 11 серпня 2011р. у справі № 2-3252/11. На думку позивачки, вимоги ПАТ «КБ «Хрещатик» про стягнення з неї заборгованості є безпідставними, оскільки порука за договором №1281/498-АВ від 03 грудня 2007р. є припиненою, виходячи з того, що боржник [PERSON] , який уклав з відповідачем кредитний договір, допустив прострочення платежу за березня 2009р., а отже, право вимоги до поручителя у банка виникло 01 квітня 2009р. і діяло протягом шести місяців - до 30 вересня 2009р. включно, при цьому вона жодного разу не повідомлялася банком про обов`язок виконання своїх зобов`язань за цим договором, як поручитель. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 07 вересня 2017р. відкрито провадження у даній справі. 25 квітня 2019р. в судовому засіданні за клопотанням представника позивача до участі в справі в якості співвідповідача було залучено ТОВ «Купер Прайс», якому ПАТ «КБ «Хрещатик» на підставі договору факторингу №7/1 від 29 листопада 2013р. відступило право вимоги, зокрема, за кредитним договором №498-АВ. Сторони в судове засідання не з`явилися, були повідомлені в установленому законом порядку, жодних заяв про відкладення розгляду справи не подавали, від представника відповідача ТОВ «Купер Прайс» надійшла заява про розгляд справи без його участі, в якій також просив відмовити в задоволенні позову. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 03 грудня 2007р. між ВАТ «КБ «Хрещатик», правонаступником якого є ПАТ «КБ «Хрещатик» та [PERSON] було укладено кредитний договір №498-АВ, відповідно до якого позичальник отримав у кредит грошові кошти в сумі 108930,0 грн. строком до 02 грудня 2014р. Умовами кредитного договору передбачено, що погашення кредиту проводиться в строк відповідно до графіку погашення кредиту, вказаного в Додатку №1 до договору, що є невід`ємною частиною договору (п. 4.4. кредитного договору). Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. З метою забезпечення виконання боржником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором №498-АВ, 03 грудня 2007р. між ВАТ «КБ «Хрещатик» та позивачкою [PERSON] було укладено договір поруки №1281/498-АВ, за яким поручитель відповідає перед банком за порушення зобов`язань боржника. Також судом встановлено, що заочним рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 11 серпня 2011р. у цивільній справі №2-3252/11 за позовом ПАТ «КБ «Хрещатик» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; стягнуто заборгованість в розмірі 105310,42 грн., судовий збір в розмірі 1005,31 грн., витрати на ІТЗ в розмірі 120,0 грн. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11 липня 2017р. скасовано заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва від 11 серпня 2011р. у цивільній справі № 2-3252/11 та призначено справу до розгляду в загальному порядку. На момент розгляду даної справи, рішення у цивільній справі №2-3252/11 не прийнято. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У п. 4.1 договору поруки сторони визначили, що договір набуває чинності з моменту його укладання і діє до повного виконання сторонами зобов`язань за цим договором та кредитним договором. Пунктом 3.1 договору поруки передбачено, що у разі виникнення простроченої заборгованості по сплаті кредиту та/або відсотків за користування кредитом, чи в разі настання випадків дострокового розірвання чи припинення дії кредитного договору, кредитор з наступного дня після виникнення зазначених обставин, набуває права пред`явлення вимоги до поручителя по погашенню заборгованості за позичальника. При цьому, п. 3.2 договору поруки визначено, що поручитель зобов`язаний впродовж 3-х банківських днів з моменту отримання від кредитора письмового повідомлення про невиконання чи неналежне виконання умов кредитного договору позичальником, погасити існуючу заборгованість перед кредитором в повному обсязі, в тому числі нараховані штрафи та пеню. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. У справі, яка розглядається, з договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після закінчення якого порука припиняється, а умова договорів поруки про їхню дію до повного припинення усіх зобов`язань боржника за основним договором не вважається встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки це суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію забезпеченого порукою зобов`язання застосовану в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України фразу «… якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя» слід розуміти як пред`явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Це не позбавляє кредитора можливості пред`явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання. Отже, вимогу до поручителя про виконання ним зобов`язання за договором поруки слід пред`явити в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами), або з дня, встановленого кредитором для дострокового повернення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого ч. 2 ст. 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту одноразовим платежем). Аналогічну правову позицію викладено у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 06 вересня 2017р. у справі №6-623цс17. В постанові від 10 квітня 2019р. у справі № 604/156/14 Велика Палата Верховного Суду також зазначила, що підлягають застосуванню правила ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. З матеріалів справи вбачається, що позичальник [PERSON] здійснив останній платіж в лютому 2009р., а отже прострочення платежу мало місце з березня 2009р. Із зазначеного випливає, що право вимоги до поручителя виникло 01 квітня 2009р. Таким чином, з 01 квітня 2009р. строк виконання основного зобов`язання вважається таким, що настав. Протягом шести місяців із встановленої дати виконання основного зобов`язання банк в досудовому порядку не пред`явив вимоги до поручителя і таких доказів матеріали справи не містять, а з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором банк звернувся в березні 2011р., тобто через два роки. За таких обставин, суд вважає, що зобов`язання поручителя за договором поруки припинилися. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідачі не надали суду будь-яких доказів на спростування доводів позивачки. Таким чином, доводи позивачки про те, що порука за договором поруки від 03 грудня 2007р., укладений між ПАТ «КБ «Хрещатик» та [PERSON] , є припиненою з 01 жовтня 2009р., в ході розгляду справи знайшли своє підтвердження, а тому даний позов підлягає частковому задоволенню, оскільки належним відповідачем є саме банк, який лише 29 листопада 2013р. уклав договір факторингу № 7/1 з ТОВ Купер Прайс». Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача ПАТ «КБ «Хрещатик» на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: partial