Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, із урахуванням уточнених позовних вимог станом на 6 квітня 2018 року просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дочок - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 25 000 грн щомісяця на кожну дитину, починаючи з 15 березня 2018 року і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на дітей у розмірі 16 040 грн щомісяця, починаючи з 15 березня 2018 року і до [INFO]. Позовні вимоги обгрунтовано тим, що 22 листопада 2006 року між сторонами було зареєстровано шлюб, за час перебування в якому [INFO] народилась дочка [PERSON], а [INFO] - дочка [PERSON], які на даний час проживають із позивачем. Із серпня 2017 року (після припинення фактичних шлюбних відносин) відповідач не бере участі в утриманні та вихованні дітей, не цікавиться їх життям, розвитком, здоров'ям та навчанням, аліменти сплачує нерегулярно, тому позивач змушена самостійно забезпечувати дітей матеріально. На час звернення до суду відповідач хоча й не має офіційного місця працевлаштування та має мінливий дохід, проте як фізична особа-підприємець у 2017 році отримав дохід у розмірі 2 033 000 грн, що свідчить про його фінансову спроможність брати участь в утриманні дітей. Оскільки у відповідача немає інших аліментних зобов'язань та не проводиться стягнення за іншими виконавчими документами, то на її думку, достатнім розміром аліментів на утримання дітей є по 25 000 грн щомісяця на кожну дитину. Крім того, дочка [PERSON] є інвалідом з дитинства у зв'язку з хворобою на дитячий аутизм та за станом здоров'я потребує медичного нагляду, постійних відвідувань дитячого психіатра, логопеда, дефектолога, відвідувань басейну. Додаткові витрати позивач несе й на навчання іншої дочки [PERSON], оскільки остання відвідує дитячий садочок при ТОВ «Міжнародна французька школа» (де навчання коштує 178 557 грн на рік), заняття з хореографії та бассейн. Таким чином, з огляду на вартість додаткових витрат на дітей, з відповідача підлягає стягненню 16 040 грн. таких витрат щомісяця. У травні 2018 року позивач [PERSON] та адвокат Черненко П.С., який діє від імені та в інтересах [PERSON], звернулись до суду із заявою про затвердження судом мирової угоди на наступних умовах: «1) Право [PERSON] на отримання від [PERSON] аліментів для утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], припиняється; 2) Виконання [PERSON] аліментних зобовязань на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], припиняється шляхом передачі ним на користь [PERSON], [PERSON] та [PERSON] права власності на частину нерухомого майна, а саме: 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS], що належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя; 1/2 частину земельної ділянки, кадастровий [NUMBER], площею 0,1000 га, на якій розташований будинок по [ADDRESS], яка належить йому на праві спільної сумісної власності подружжя; 3) За [PERSON] визнається право власності на 2/3 частини житлового будинку по [ADDRESS] та на 2/3 частини земельної ділянки, кадастровий [NUMBER], площею 0,1000 га, на якій розташований будинок по [ADDRESS]; за [PERSON] визнається право власності на 1/6 частину житлового будинку по [ADDRESS] та на 1/6 частину земельної ділянки, кадастровий [NUMBER], площею 0,1000 га, на якій розташований будинок по [ADDRESS]; за [PERSON] визнається право власності на 1/6 частину житлового будинку по [ADDRESS] та на 1/6 частину земельної ділянки, кадастровий [NUMBER], площею 0,1000 га, на якій розташований будинок по [ADDRESS]; 4) [PERSON] визнає обов'язок брати участь у додаткових витратах на дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], та зобов'язується щомісячно сплачувати додаткові витрати на дітей у розмірі 16 040 грн до досягнення дітьми повноліття. При цьому позивач і відповідач погоджуються, що в разі необхідності, вказаний розмір додаткових витрат може бути переглянутий у судовому порядку; 5) Позивач та відповідач заявляють, що ні в процесі укладання цієї мирової угоди, ні в процесі виконання її умов не були, не будуть і не можуть бути порушені права будь-яких інших осіб; 6) Позивач та відповідач заявляють, що про наслідки затвердження цієї мирової угоди і закриття провадження у справі, що передбачені ст. 256 ЦПК України, сторонам відомо.». У зв'язку з викладеним сторони просять закрити провадження у справі. Ухвалою Оболонського районного суду м.Києва від 23 травня 2018 року залучено до участі у справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні позивача - орган опіки та піклування Оболонської районної в м.Києві державної адміністрації. У судовому засіданні 7 червня 2018 року [PERSON] заяву про затвердження судом мирової угоди та закриття провадження у справі - підтримала та пояснила, що їй відомі наслідки цього. Додатково пояснила, що наразі відповідач постійно проживає і працює за межами території України, тому для неї важливо укласти цю мирову угоду для забезпечення інтересів спільних дітей. Крім того, її влаштовує, що мировою угодою передбачено її право звернутись в майбутньому з позовом до відповідача про збільшення додаткових витрат, за наявності відповідних підстав для цього. Адвокат [PERSON] - Черненко П.С. заяву про затвердження мирової угоди підтримав. Представник органу опіки та піклування Оболонського районної у м.Києві державної адміністрації Кузьменко М.І. заяву про затвердження мирової угоди на умовах мирової угоди, що надійшла до суду 24 травня 2018 року - підтримав. Додатково пояснив, що окремого письмового дозволу органу опіки та піклування при затвердженні судом відповідної мирової угоди не потрібно, достатньо участі представника органу опіки та піклування в судовому засіданні. Заслухавши пояснення позивача, адвоката відповідача та представника третьої особи, а також дослідивши умови мирової угоди, суд робить наступні висновки. Згідно із ст. 190 СК України той із батьків, з ким проживає дитина, і той із батьків, хто проживає окремо від неї, з дозволу органу опіки та піклування можуть укласти договір про припинення права на аліменти для дитини у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно (житловий будинок, квартиру, земельну ділянку тощо). Такий договір нотаріально посвідчується. Право власності на нерухоме майно за таким договором виникає з моменту державної реєстрації цього права відповідно до закону. Якщо дитина досягла чотирнадцяти років, вона бере участь в укладенні цього договору. Набувачем права власності на нерухоме майно є сама дитина або дитина і той із батьків, з ким вона проживає, на праві спільної часткової власності на це майно. У разі укладення такого договору той із батьків, з ким проживає дитина, зобов'язується самостійно утримувати її. Укладення договору не звільняє того з батьків, хто проживає окремо, від обов'язку брати участь у додаткових витратах на дитину. На майно, одержане за договором відповідно до частини першої цієї статті, не може бути звернене стягнення. Майно, одержане дитиною за цим договором, може бути відчужене до досягнення нею повноліття лише з дозволу органу опіки та піклування. Договір, укладений відповідно до частини першої цієї статті, визнається судом недійсним за вимогою відчужувача нерухомого майна у разі виключення його імені як батька з актового запису про народження дитини. У разі визнання договору недійсним у відчужувача відновлюється право власності на нерухоме майно. За позовом відчужувача нерухомого майна договір, укладений відповідно до частини першої цієї статті, може бути розірваний у разі невиконання тим із батьків, з ким проживає дитина, обов'язку по її утриманню. Відповідно до ст. 207 ЦПК України мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на підставі взаємних поступок і має стосуватися лише прав та обов'язків сторін. У мировій угоді сторони можуть вийти за межі предмета спору за умови, що мирова угода не порушує прав чи охоронюваних законом інтересів третіх осіб. Сторони можуть укласти мирову угоду і повідомити про це суд, зробивши спільну письмову заяву, на будь-якій стадії судового процесу. До ухвалення судового рішення у зв'язку з укладенням сторонами мирової угоди суд роз'яснює сторонам наслідки такого рішення, перевіряє, чи не обмежені представники сторін вчинити відповідні дії. Укладена сторонами мирова угода затверджується ухвалою суду, в резолютивній частині якої зазначаються умови угоди. Затверджуючи мирову угоду, суд цією ж ухвалою одночасно закриває провадження у справі. Суд постановляє ухвалу про відмову у затвердженні мирової угоди і продовжує судовий розгляд, якщо: 1) умови мирової угоди суперечать закону чи порушують права чи охоронювані законом інтереси інших осіб, є невиконуваними; або 2) одну із сторін мирової угоди представляє її законний представник, дії якого суперечать інтересам особи, яку він представляє. Згідно із п. 2 ч. 1 ст. 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо сторони уклали мирову угоду і вона затверджена судом. Частинами 2, 3 статті 255 ЦПК України визначено, що про закриття провадження у справі суд постановляє ухвалу, а також вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат, повернення судового збору з державного бюджету. Ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України, у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв'язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору. Судом установлено, що 22 листопада 2006 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис № 2295. За час перебування у шлюбі у сторін [INFO] народилась дочка [PERSON], а [INFO] - дочка [PERSON], що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно, 13 серпня 2013 року за [PERSON] зареєстровано право власності на будинок [ADDRESS], загальною площею 297,1 кв.м. та житловою площею 93 кв.м. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, яку отримано судом, станом на 7 червня 2018 року вказаний житловий будинок на праві приватної власності зареєстровано за [PERSON]. Відповідно до відмітки на державному акті на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], 25 листопада 2010 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Заган М.А. за реєстровим № 278 посвідчено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий [NUMBER], яка розташована на [ADDRESS], із цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, на підставі якого право власності на цю земельну ділянку перейшло до [PERSON]. Оскільки вищевказане майно набуте у шлюбі, то за змістом положень СК України презюмується, що воно належить чоловіку та дружині на праві спільної сумісної власності. Наявності обтяжень на вказане нерухоме майно чи прав щодо цього майна, яке б виникло в інших осіб, судом не встановлено. Згідно з п. 2.4 договору про надання правничої допомоги від 19 березня 2018 року, укладеного між Адвокатським обєднанням «Кравець і партнери» (за ордером від якого діє адвокат Черненко П.С.) та [PERSON], адвокатське об'єднання має право вчиняти від імені та/або в інтересах клієнта будь-які дії, без обмеження повноважень. Вивчивши умови мирової угоди, суд затверджує її та закриває провадження у справі, оскільки умови вказаної мирової угоди відповідають інтересам дітей, а також не порушують положень чинного законодавства України, як і прав та законних інтересів сторін чи інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved