Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 16 березня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 215/12-07-0131, відповідно до якого надання кредиту здійснювалось в гривнях та доларах США окремими частинами, зі сплатою 12% річних в доларах США в межах максимального ліміту заборгованості до 2586000 доларів США,з графіком надання кредиту та відповідною зміною максимального ліміту заборгованості.[PERSON]. в сою чергу зобов'язався повернути кредит і сплатити за його користування відсотки та у разі порушення умов договору- виплатити штраф. Відповідач належним чином умови договору не виконав, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, яка станом на 29 лютого 2016 року складає 1174543,01 грн. На підставі викладеного позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в зазначеній сумі та витрати по сплаті судового збору в розмірі 17618,16 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи за його відсутності, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. В цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 березня 2007 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №№ 215/12-07-0131, відповідно до якого надання кредиту здійснювалось в гривнях та доларах США окремими частинами, зі сплатою 12% річних в доларах США в межах максимального ліміту заборгованості до 2586000 доларів США,з графіком надання кредиту та відповідною зміною максимального ліміту заборгованості. Відповідно до п.4.1 кредитного договору, у разі прострочення позичальником терміну сплати відсотків, визначених в п.2.4 договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених в п.1.1, відповідач сплачує банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Судом встановлено, що відповідач неналежно виконав свої зобов'язання за кредитним договором та має заборгованість, яка відповідно до розрахунку наданого позивачем складає 1174543,01 грн., з яких: 425311,77 грн. - заборгованість за кредитом, 384515,23 грн. - заборгованість за відсотками, 226785,69 грн.- пеня за несвоєчасне повернення кредиту, 137930,32 грн.- пеня за несвоєчасне повернення відсотків. Вимогами ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 2 ст. 615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином та в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02 вересня 2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р місто Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Між тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26 січня 2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02 квітня 2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05 листопада 2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. № 1275-р затверджений Перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція , та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України. Згідно Переліку м. Маріуполь є населеним пунктом, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже, дослідивши наведені обставини справи, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню - заборгованість за кредитом 425311,77 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом 384515,23 грн., що загалом складає 809827,00 грн. Згідно довідки Кальміуської райадміністрації від 27 вересня 2016 року за № 02-1817-02 відповідач [PERSON], [INFO], зареєстрований за адресою в [ADDRESS]. Доказів того, що відповідач проживає поза межами м.Маріуполя суду ПАТ «Укрсоцбанк» не надано. До того ж, суд враховує, що ПАТ «Укрсоцбанк», звертаючись до суду з позовом до відповідача, зазначив містом його проживання м.Маріуполь. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» до відповідача в частині стягнення суми пені в розмірі 364716,01 грн. є необгрутнованими та задоволенню не підлягають, оскільки з розрахунку заборгованості вбачається, що сума пені нарахована після 14 квітня 2014 року, а отже їх нарахування суперечить положенням ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ст.4 Закону України «Про судовий збір», із позовних заяв майнового характеру справляється судовий збір в розмірі 1,5% ціни позову, але не менше 1 розміру мінімальної заробітної плати. З матеріалів справи встановлено, що при зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 17618,16 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 809827,00 грн. *100% : 1174543,01 грн. ціни позову = 68,94%), тобто 68,94 % від ціни позову 68,94 % *17618,16 грн. :100%), що складає 12145,96 грн.

Outcome: partial