Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, посилаючись на те, сторони перебували у шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. Після досягнення сином повноліття він продовжує навчання, та з 01.09.2013 року є студентом Навчально-наукового інституту менеджменту та підприємництва Державного університету телекомунікацій, де навчається на платній основі на денній формі навчання. Загальна вартість навчання становить 34 400 грн. Крім того, з 22.07.2012 року повнолітній [PERSON] навчається у комп'ютерній академії «ІТ. Шаг», а позивачка сплачує за навчання 875 грн. щомісяця. Матеріальне становище позивачки на даний час є складним. Дохід позивачки становить близько 2000 грн. на місяць, що не дозволяє позивачці утримувати повнолітнього сина, який продовжує навчання. У позивачки є підстави стверджувати, що відповідач має регулярний значний дохід, що дозволяє йому сплачувати аліменти на утримання повнолітнього сина, що продовжує навчання. Крім того відповідач має у власності 1/2 частину квартири, яку орендують сторонні особи, що також свідчить про значний дохід відповідача. Крім того у власності відповідача перебуває автомобіль. З липня 2012 року позивачка витратила на навчання сина близько 40 920 грн. За цей же час відповідач матеріальної допомоги на утримання спільного сина, не надавав. З врахуванням вимог ст.ст. 185, 199, 200 Сімейного Кодексу України позивачка просить суд стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання у розмірі 3000 грн. щомісяця починаючи з дати подання позову, тобто з 31.03.2015 року, до закінчення сином навчання чи до досягнення ним 23-річного віку, в залежності від того, яка з цих обставин настане першою, а також стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти за минулий період у розмірі 20 460 грн. У судовому засіданні позивачка та її представники підтримали заявлений позов у повному обсязі та просили його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Окрім іншого, позивачка також зазначила, що у квітні 2015 року вона за власним бажанням була звільнена з попереднього місця роботи та на даний час немає змоги сплачувати за навчання, а отже вважає, що відповідач має нести витрати, пов'язані з навчанням сина у навчальних закладах. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав, та показав, що на даний час він перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі, від якого має малолітню дитину 2011 року народження. У 2014 році він не мав постійного місця роботи, фактично перебуваючи на утриманні своєї дружини, допомагаючи їй у побуті, та займається вихованням дитини. У 2014 році мав мінливий дохід, та його сукупній дохід за 2014 рік становив приблизно 11 000 грн. Вважає, що він немає можливості надавати позивачці допомогу та сплачувати аліменти на повнолітнього сина, що продовжує навчання. Крім того вважає, що підстав стягувати з нього аліменти за минулий час немає, оскільки позивачка не зверталась до нього з проханням про надання такої допомоги. Залучений судом до участі у справі у якості третьої особи [PERSON] показав суду, що він проживає разом з матір'ю в [ADDRESS], та перебуває на її утриманні. В даний час він є студентом Навчально-наукового інституту менеджменту та підприємництва Державного університету телекомунікацій, де навчається на платній основі на денній формі навчання. Вартість навчання сплачується його матір'ю. Вказує на те, що з проханням про надання матеріальної допомоги до відповідача не звертався. Останнім місцем роботи третьої особи є ТОВ «Фрінет», де [PERSON] працював з грудня 2013 року по серпень 2014 року, та отримував заробітну плату у розмірі 2000 грн. на місяць. Йому відомо рівень доходів відповідача, вважає, що такий рівень доходів не дає йому змоги сплачувати аліменти, але він потребує надання такої матеріальної допомоги. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 31.08.1985 року по 04.06.1998 року, та з 08.07.1998 року по 05.10.2013 року (а.с. 6-9). Від спільного шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], який на даний час є повнолітнім. (а.с. 10). Повнолітній [PERSON] проживає разом з позивачкою. Вказана обставина не оспорюється відповідачем по справі. Відповідно до довідки № 158 від 26.03.2015 року, виданої Навчально-науковим інститутом менеджменту та підприємництва Державного Університету телекомунікацій [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання згаданого навчального закладу з фінансуванням за рахунок коштів фізичної особи. Термін навчання з 01.09.2013 року по 30.06.2017 року. (а.с. 16). Довідка № 015, видана 02.03.2015 року свідчить про те, що [PERSON], з 22.07.2012 року по 18.05.2015 року навчається у відділенні ТОВ «ІТ.ШАГ». Навчання відбувається на платній основі. (а.с. 17). В обґрунтування свого позову позивачка зазначила, що з липня 2012 року по березень 2015 року вона витратила на навчання сина близько 40 920 грн., відповідач мав можливість надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, та просила, окрім іншого стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти за минулий період у розмірі 20 460 грн. Відповідно до ч.2 ст. 191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. Згідно з ст. 60 ЦПК України кожна із сторін зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень З огляду на вказані вище вимоги Закону, позивачем має бути доведений факт того, що позивач вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не зміг їх одержати у зв'язку з ухилянням останнього від їх сплати. Під час розгляду справи позивачка зазначила, що доказів того, що вона вживала заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не змогла їх одержати у зв'язку з ухиленням відповідача від їх сплати, у неї немає. За таких обставин, та за відсутності доказів того, що позивачка [PERSON] вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача [PERSON], але не могла їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати, суд вважає правильним відмовити у задоволенні позову щодо стягнення аліментів за минулий час. Відповідач зазначив, що на даний час він перебуває у іншому зареєстрованому шлюбі, від якого має малолітню дитину 2011 року народження. З копії свідоцтва про шлюб видно, що 07 жовтня 2011 року між відповідачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб (а.с. 50). Від спільного шлюбу відповідач має дитину - доньку [PERSON], [INFO]. (а.с. 51). Відповідач вказує також на те, що в даний час він не працює, не має доходів, займається вихованням доньки. Сукупний дохід у 2014 році у 11 000 грн. був витрачений на утримання сім'ї, та в даний час його матеріальний стан не дозволяє сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Довідка Державної податкової інспекції у Деснянському районі Головного управління ДФС у м. Києві свідчить про те, що відповідач [PERSON] працював у ДП «Квізабуд» у період з січня 2014 року по червень 2014 року, та його дохід становив 11 011,91 грн. Інші джерела доходу відповідача становили 117, 65 грн. Відповідно до ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Даних про те, що повнолітній [PERSON] є непрацездатним, у суду немає. Частинами першою та третьою статті 199 СК України визначено, якщо повнолітні дочка, син, продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Законодавець передбачив обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей, які продовжують навчання до закінчення такого навчання або до досягнення дитиною двадцяти трьох років під умовою можливості надання такої допомоги, тобто законодавець обов'язок батьків утримувати повнолітню дитину, яка продовжує навчання, поставив у залежність від матеріального стану батьків. При постановленні судового рішення судом враховується матеріальний стан відповідача, а саме його перебування у іншому шлюбі, наявність на утриманні відповідача малолітньої дитини, доходи відповідача за 2014 рік, та вважає, що відповідач надав суду належні та допустимі докази, які свідчать про те, що в даний час матеріальний стан відповідача не дозволяє йому утримувати повнолітню дитину. Наявність у відповідача у власності квартири та автомобіля не є підставою для задоволення позову, оскільки наявність такого майна не свідчить про можливість відповідача утримувати повнолітнього сина, та не свідчить про наявність доходів у відповідача, які б дозволяли йому надавити матеріальну допомогу. На підставі викладеного, судом приймається рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], третя особа - [PERSON], про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, у повному обсязі заявлених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed