overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-13 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з 2015 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просила шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач позов визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 05 листопада 2006 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В даний час сторони не проживають разом, не бажають зберегти сімю та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. У відповідності до ч.1 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом, мотивуючи його тим, що являється спадкоємицею за законом після смерті [INFO] року [PERSON], якій належала земельна ділянка площею 0,1425 га, для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться в смт.Бабинці Бабинецької селищної ради Бородянського району Київської області. Оскільки відомості про вказану земельну ділянку відсутні в Державному земельному кадастрі, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на вказану земельну ділянку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач - Бабинецька селищна рада Бородянського району Київської області та третя особа - Бородянське управління Держгеокадастру в судове засідання представників не направили, просили слухати справу без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], після смерті якої спадщину прийняла її донька, [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про народження, про укладення шлюбу, про смерть (а.с.9, 10), про право на спадщину (а.с.11). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, площею 0,1425 га на території смт.Бабинці Бабинецької селищної ради (а.с.13). З копії постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії Бородянської районної державної нотаріальної контори від 13 вересня 2016 року вбачається, що позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на вказану земельну оскільки відомості щодо неї ділянки відсутні у Державному земельному кадастрі (а.с.14). Згідно зі ст. 1218, 1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 23 листопада 1991 року, мають двох дітей, які на даний час є повнолітніми. Фактично шлюбні відносини між ними припинені у вересні 2016 року, з вказаного часу разом не мешкають. Причиною розпаду сімї стало те, що відповідач став зловживати алкоголем, перебуваючи у стані алкогольного спяніння постійно вчиняв сварки, ображав її, що в результаті призвело до втрати почуттів любові та поваги. За таких обставин вважає подальше життя з відповідачем неможливим, тому просить шлюб розірвати. У судове засідання сторони не прибули. Позивач звернулась до суду з заявою, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. При цьому наполягала на постановленні по справі заочного рішення. Відповідач про час та місце розгляду справи сповіщався належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомив. 07 грудня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, на підставі наявних доказів. Проаналізувавши обставини справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, 23 листопада 1991 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстровано Дзержинським відділом ЗАГС м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, про що зроблено актовий запис № 850 (а.с. 5). Від шлюбу подружжя двох дітей, які на даний час є повнолітніми. Як встановлено судом, з вересня 2016 року сторони не підтримують шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, разом не проживають. Причиною розпаду сімї стало те, що відповідач став зловживати алкоголем, перебуваючи у стані алкогольного спяніння ображав її, вчиняв сварки. В результаті втрачені почуття любові один до одного, тому подальше збереження сімї позивач вважає неможливим. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що 21 травня 2011 року вона уклала шлюб з [PERSON], відповідачем по справі. Від подружнього життя мають малолітню доньку [PERSON], [INFO] Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Надала суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Судовим розглядом встановлено що 21 травня 2011 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.5). [INFO] року у них народилась донька [PERSON]( а.с.6), яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні ( а.с.7). Наявність інших зобов'язань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідач є батьком дитини та не виконує свій обов'язок по її утриманню добровільно, чим порушує права позивача та дитини, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, тобто з 19 вересня 2016 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів посилаючись на те, що в вересні 1997 року уклала шлюб з відповідачем, який було розірвано рішенням Ізюмського міськрайонного суду в листопаді 2015 року. Від подружніх стосунків мають трьох дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON],[INFO], [PERSON],[INFO]. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Надала суду письмову заяву в якій просить суд розглядати справу без її участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі на підставі наявних у справі доказів, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Безумовне визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Судовим розглядом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з з 05 вересня 1997 року по 27 листопада 2015 року ( а.с. 7-9). Мають трьох дітей: [PERSON],07 жовтня 2006 року, [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з матірю ( а.с.11-13,15). Наявність інших зобовязань у відповідача по сплаті аліментів не встановлено. Згідно статті 180 СК України батьки зобовязанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі ( ч. 3 ст. 181 СК України). Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 СК України ( ч. 2 ст. 182 СК України). Відповідач є батьком дітей та не виконує свій обовязок по їх утриманню добровільно, чим порушує права позивача та дітей, а тому позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, тобто з 29 вересня 2016 року ( ст. 191 ч. 1 СК України). Суд допускає негайне виконання судового рішення в межах стягнення за один місяць відповідно до статті 367 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції Хмельницької області, актовий запис №6 від 04.02.2012 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання та фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з січня 2015 року, спільного господарства з того часу не ведуть. За таких обставин шлюб між позивачкою та відповідачем носить лише формальний характер. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала, після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Войтюк». В подальшому подала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач до суду не з'явився, однак належним чином повідомлявся про слухання справи, про причини своєї неявки не повідомив. Суд, враховуючи позицію позивача, вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності відповідача в порядку заочного розгляду. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 лютого 2012 року. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що постійно виникали сварки та конфліктні ситуації, тривалий час спільно не проживають. Ухвалою Деражнянського районного суду від 11 листопада 2016 року сторонам надавався термін для примирення строком на два місяці, однак сторонами не було досягнуто мети збереження шлюбу. Судовий збір в силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідача - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, відповідно підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач з відповідачем перебувають у шлюбі, мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина проживає з позивачем, відповідач матеріальну допомогу не надає, що є обтяжуючим фактором для позивача. Позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітної плати (доходів) щомісячно, на її користь, до повноліття дитини. У судове засідання позивачка надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Як встановлено судом, сторони перебувають у шлюбі, який укладено 31 березня 2012 року та зареєстрований Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровської області, актовий запис № 130 (а.с. 8). Від шлюбу, подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], вказане підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 9). На даний час сторони подружні відносини не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Неповнолітня дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Позивач не в змозі самостійно забезпечувати та утримувати неповнолітню дитини, відповідач матеріальну допомогу у добровільному порядку не надає, чим ставить позивача в скрутне матеріальне становище. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як убачається, відповідач є працездатним, аліментних стягнень на користь третіх осіб не має, при цьому позов визнав, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному позивачем розмірі. Розподіляючи судові витрати між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України та стягує з відповідача на користь держави судовий збір по справі. Витрати понесені позивачем на правову допомогу в сумі 300 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів щомісяця на утримання дитини дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею двадцяти трьох років. Зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 1997 року до 18.07.2001 року. У шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], батьком якої записано [PERSON] Після закінчення школи у 2015 році [PERSON] вступила до коледжу Національного фармацевтичного університету і на теперішній час навчається на першому курсі денного відділення, щомісячна плата за контрактом складає 890 грн. Дочка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, повідомлялася належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позивачка подала суду заяви про можливість розгляду справи за її відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши сторони, перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є дочкою відповідача, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 3). Оскільки відповідач є батьком дитини, то він зобов'язаний утримувати її після повноліття, якщо вона продовжує навчання. Згідно довідки від 01 вересня 2015 року, виданої директором Коледжу Національного фармацевтичного університету, навчається на денній формі навчання (а.с.5). Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України передбачено що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, відповідно до ст. 200 СК України. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів до досягнення повнолітньою дитиною двадцяти трьох років. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] судовий збір на користь держави у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася з позовом та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів щомісяця на утримання дитини дочки [PERSON], [INFO], до досягнення нею двадцяти трьох років. Зазначила, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 1997 року до 18.07.2001 року. У шлюбі народилася дочка [PERSON], [INFO], батьком якої записано [PERSON] Після закінчення школи у 2015 році [PERSON] вступила до коледжу Національного фармацевтичного університету і на теперішній час навчається на першому курсі денного відділення, щомісячна плата за контрактом складає 890 грн. Дочка мешкає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, повідомлялася належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позивачка подала суду заяви про можливість розгляду справи за її відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши сторони, перевіривши обставини справи, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] є дочкою відповідача, що підтверджується свідоцтвом про її народження (а.с. 3). Оскільки відповідач є батьком дитини, то він зобов'язаний утримувати її після повноліття, якщо вона продовжує навчання. Згідно довідки від 01 вересня 2015 року, виданої директором Коледжу Національного фармацевтичного університету, навчається на денній формі навчання (а.с.5). Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Статтею 199 СК України передбачено що, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, відповідно до ст. 200 СК України. З огляду на викладене позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивачки суд стягує аліменти у розмірі 1/3 частини зі всіх видів доходів до досягнення повнолітньою дитиною двадцяти трьох років. Виходячи з вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] судовий збір на користь держави у сумі 551,20 грн.

Outcome: approved