Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просить здійснити перерозподіл спадкового майна , а саме квартири №92 -А по вулиці Висоцького в м. Одеса , в рівних частках між ним та [PERSON]; стягнути із відповідачки на його користь грошову компенсацію за 1/2 частину квартири [ADDRESS] , яка належить йому як спадкоємцю батька [PERSON], померлого 07 грудня 2007 року, в розмірі- 310 000, 00 грн. Свої вимоги мотивував тим, що разом із відповідачкою є спадкоємцями майна, яке залишилось після смерті його батька [PERSON], померлого 07 грудня 2007 року , а саме: квартири №92, по вулиці Висоцького,16-А в м.Одеса. 06 червня 2008 року ним було направлено до нотаріальної контори в місто Одеса заяву про прийняття спадщини, однак поштою вона надійшла лише 09.06.2008 року , тобто уже після спливу шестимісячного строку. В свою чергу, відповідачка не повідомила нотаріуса про наявність інших спадкоємців, тому 09 червня 2008 року відповідач отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, а 09.10.2009 року продала спірну квартиру третій особі. Із урахуванням того, що рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2012 року було зобов»язано Четверту Одеську нотаріальну контору прийняти та розглянути по суті його про прийняття спадщини у порядку спадкування за законом після смерті батька , тим самим рішенням суду було встановлено, що ним не пропущено строк для прийняття спадщини, а відтак вважає, що відповідач має відшкодувати на його користь грошову компенсацію вартості 1/2 частини квартири №92, по вулиці Висоцького,16-А в м.Одеса. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити, згідно поданої заяви 30.09.2016 року не заперечував щодо ухвалення заочного рішення ( а.с. 216 ). Відповідач [PERSON] до суду не зявилася, про день та час розгляду справи повідомлялася в порядку ч.3 ст. 76 ЦПК України через відповідну житлово-експлуатаційну організацію, заперечень на позов чи заяв на відкладення з поважних причин не подала ( а.с. 209-211). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Четверта Одеська державна нотаріальна контора, її представник подав заяву про розгляд справи у його відсутності ( а.с. 184). Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - [PERSON], залучена до участі в справі згідно ухвали суду від 13.07.2016 року , в судове засідання також не зявилася, повідомлялася. Заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи,суд приходить до висновку щодо часткового задоволення вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON], померлого 07 грудня 2007 року . 09.06.2008 року відповідачка отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], до складу якої ввійшла квартира №92, по вулиці Висоцького,16-А в м.Одеса . Оцінка спадкового майна якої склала -81\~514,00 грн. ( а.с. 21). 09.10.2009 року відповідачка продала зазначену квартиру [PERSON] , що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно від 02.02.2016 року , договір купівлі-продажу, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], та зареєстровано у реєстрі за № 1868 (а.с. 74-75). Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26.09.2012 року по справі за позовом [PERSON] до Четвертої Одеської державної нотаріальної контори про зобовязання вчинити певні дії, зобов»язано Четверту Одеську нотаріальну контору прийняти та розглянути по суті заяву [PERSON] про прийняття спадщини у порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 07 грудня 2007 року ( а.с. 13-15). Зазначеним рішенням було встановлено, що строк для прийняття спадщини [PERSON] не був пропущений. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а тому зазначені факти не підлягають доказуванню. Вказане рішення набрало законної сили, однак державним нотаріусом Четвертої Одеської нотаріальної контори [PERSON], 25.01.2014 року постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частину квартири №92, по вулиці Висоцького,16-А в м.Одеса , яка належала [PERSON], так як спірна квартира належить іншому власнику на підставі договору купівлі-продажу від 09.10.2009 року ( а.с.19). Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб. Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідност. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частиною 1 статті 1267 ЦК України визначено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно із ч. 1 ст. 1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Аналогічна позиція викладена у п. 24 постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у правах про спадкування», де зазначено, що у разі коли після спливу строку для прийняття спадщини та розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (стаття 1272 ЦК), такі спадкоємці мають право вимагати передання їм частки в натурі шляхом перерозподілу майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. При переході за цих обставин спадкового майна як відумерлої спадщини до територіальної громади такий спадкоємець має право вимагати його передання в натурі, а у разі його продажу має право на грошову компенсацію на підставі статті 1280 ЦК. Системний аналіз положень ст. ст. 1216, 1218, 1267 ЦК України дає підстави дійти висновку, що на день відкриття спадщини до її складу входило право на квартиру, яке позивач-спадкоємець мав право спадкувати за законом. За умови прийняття позивачем спадщини у строки, визначені законом, він би успадкував право на 1/2 частини квартири, проте спірна квартира відповідачкою була продана третій особі , що унеможливлює передання її частки в натурі. Таким чином, вирішуючи питання про сплату на підставі ст. 1280 ЦК України відповідачем грошової компенсації, необхідно виходити із дійсної вартості квартири на час відкриття спадщини, а оскільки на час відкриття спадщини оцінка спадкового майна склала - 81\~514,00 грн. , спадщина підлягає перерозподілу, відтак грошова компенсація за 1/2 частину квартири [ADDRESS] становить саме - 40 757, 00 грн. При цьому, суд не приймає висновок про вартість майна-квартири, наданий позивачем від 20.08.2015 року на суму -620 000,00 грн., для визначення грошової компенсації , зокрема 1/2 частки квартири, оскільки даний висновок проводився останнім для визначення ринкової вартості майна з метою сплати судового збору при зверненні до суду ( а.с. 22). Отже, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторона посилалася як на підставу своїх вимог , з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З врахуванням зазначеного, суд стягує із [PERSON] на користь [PERSON] 407, 57 грн. внесеного судового збору. На підставі ст. ст.1216,1218, 1223, 1261,1267, 1269, 1272, 1280 ЦК України,

Outcome: partial