Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У березні 2014 року до Василівського районного суду звернулося ПАТ КБ «Приватбанк» із позовом із позовом до [PERSON] У позовній заяві, яка неодноразово уточнювалася зазначено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 20 квітня 2006 року уклали Кредитний договір. Відповідно до Кредитного договору, Банк зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 18000.00 доларів США строком до 17 квітня 2026 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 20 квітня 2006 року уклали договір іпотеки, згідно якого Іпотекодавець надав в іпотеку нерухоме майно, а саме, квартиру загальною площею 80.60 м2 та житловою площею 45.60 м2, яка знаходиться в [ADDRESS]. Майно належить [PERSON] на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит в розмірі, передбаченому умовами Кредитного договору. [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Василівського районного суду Запорізької області із позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та 29 квітня 2010 року суд виніс рішення звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме, квартиру загальною площею 80.60 м2 та житловою площею 45.60 м2, яка розташована в [ADDRESS], шляхом продажу вказаного предмета іпотеки. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Також, договором іпотеки, укладеним між [PERSON] та позивачем, передбачене право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки. ПАТ КБ «Приватбанк» просить суд виселити відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], та її неповнолітніх дітей [PERSON], 2002 року народження, [PERSON], 1999 року народження, які зареєстровані та проживають у квартирі (предмет іпотеки), розташованій за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з відповідачів судові витрати. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 29 жовтня 2014 року цивільну справу за позовною заявою ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє також в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON], 2002 року народження, та [PERSON], 1999 року народження, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідачів Служба у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області, про виселення, залишено без розгляду в частині позовних вимог до відповідача [PERSON] Представник позивача Смірнова О.К. в судовому засіданні просить суд задовольнити позов з підстав, що зазначені у позовній заяві та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], яка діє також в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON], 2002 року народження, та [PERSON], 1999 року народження, які були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, не з'явилися у жодне із судових засідань, причини неявки суду не повідомили. Суд розглядає справу за відсутності відповідачів та вважає необхідним ухвалити заочне рішення. Як вбачається із письмових заперечень, які подала до суду відповідачка [PERSON], яка діє також в інтересах своїх неповнолітніх дітей [PERSON], 2002 року народження, та [PERSON], 1999 року народження, вона заперечує проти задоволення позову, постільки у квартирі проживають діти і Банк не надає відповідачам іншого житла. Банк не направляв на адресу Відповідачки повідомлення про виселення. Крім того, відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме майно, яке вважається предметом застави. Представник третьої особи Служби у справах дітей Василівської районної державної адміністрації Запорізької області у судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення представника позивача, вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 20 квітня 2006 року уклали кредитний договір №ZPDNGK00002142. Відповідно до п.1.1. Кредитного договору Банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 18000.00 доларів США строком до 17 квітня 2026 року, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань за Кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] 20 квітня 2006 року уклали Іпотечний договір. Згідно пунктів 1 та 6 Іпотечного договору, [PERSON] надав ПАТ КБ «Приватбанк» в іпотеку нерухоме майно, а саме, квартиру загальною площею 80.60 м2 та житловою площею 45.60 м2, яка знаходиться в [ADDRESS]. Майно належить відповідачу на праві власності на підставі договору купівлі-продажу. Свої зобов'язання за Кредитним договором ПАТ КБ «Приватбанк» виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредит в розмірі, передбаченому його умовами. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527 ЦК України, боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). [PERSON] не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Василівського районного суду Запорізької області із позовом до [PERSON], за участю третіх осіб [PERSON], приватного нотаріуса Василівського районного нотаріального округу [PERSON], ради з опіки та піклування Дніпрорудненської міської ради Запорізької області, служби у справах дітей Василівської райдержадміністрації, сектору групи у справах громадянства, іміграції та реєстрації фізичних осіб Василівського РВ ГУМВС України у Запорізькій області, про звернення стягнення на предмет іпотеки виселення та зняття з реєстрації. Рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 29 квітня 2010 року, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 26 жовтня 2010 року, позов задоволено частково. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №ZPDNGK00002142 від 20 квітня 2006 року в сумі 169110 грн. 66 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру загальною площею 80.6 кв.м., житловою площею 45.6 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS] та належить на праві приватної власності [PERSON], шляхом продажу вказаної квартири ПАТ КБ «Приватбанк» з укладанням від імені [PERSON] договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою покупцем, з наданням ПАТ КБ «Приватбанк» усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу з передачею ПАТ КБ «Приватбанк» в управління предмета іпотеки до його реалізації із встановленням початкової ціни реалізації квартири не менше ринкової вартості. В іншій частині позову у задоволенні відмовлено. Як вбачається із довідки №686 від 11 червня 2014 року виписки з домової книги про склад сім`ї та реєстрацію, наданої КУП «Наш дім» Дніпрорудненської міської ради, у квартирі [ADDRESS], зареєстровані та проживають [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], 2002 року народження, та [PERSON], 1999 року народження. [PERSON] у квітні 2014 року вибув у с. Балки Василівського району Запорізької області. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Відповідно до ч.1 ст.40 Закону України «Про іпотеку» та ст.109 ЖК України, звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців. Крім того, відповідно до ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, іноземці та особи без громадянства реєструють своє місце проживання. Відповідно до п.17.12 Іпотечного договору, укладеного між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк», передбачено право іпотекодавця на реєстрацію у предметі іпотеки інших осіб лише при умові отримання від іпотекодержателя письмової згоди на такі дії. Враховуючи той факт, що іпотекодержатель не надавав своєї згоди на відповідну реєстрацію осіб за адресою предмету іпотеки, реєстрація осіб у предметі іпотеки є порушенням умов цивільно-правового договору та статті 629 ЦК України. 23 січня 2014 року Позивач направив [PERSON] вимогу добровільно звільнити домоволодіння. Відповідно до даних офіційного інтернет сайту УДППЗ «Укрпошта», наданих ПАТ КБ «Приватбанк», відправлення з повідомленням про виселення осіб які/та проживають/зареєстровані у [ADDRESS], вручене [PERSON] 04 лютого 2014 року. Суд визнає необґрунтованими заперечення відповідачки [PERSON] Відповідно до частини 3 статті 109 ЖК України, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. При цьому можливість виселення не ставиться в залежність від надання їм жилих приміщень з фондів житла для тимчасового проживання відповідно до ст.132-2 ЖК України, навіть у тому випадку, коли громадяни підлягають виселенню з житлових приміщень, що були придбані ними за рахунок кредиту і його повернення забезпечувалось іпотекою відповідного житлового приміщення (ч.4 ст.109 ЖК України). Також [PERSON] посилається на мораторій на примусове стягнення нерухомості, переданої в іпотеку. Однак зі змісту Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не вбачається, що заборонено виселяти мешканців іпотечного нерухомого майна за судовим рішенням, яке набрало законної сили ще 26 жовтня 2010 року. Суд вважає за необхідне виселити [PERSON], [PERSON], [PERSON] та її неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] з квартири, що є предметом іпотеки, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Також суд стягує з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь позивача понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі по 121 грн. 80 коп. з кожного відповідача. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved