Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», позивач) звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між ним та [PERSON] 27.09.2010\~року укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 7900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У звязку із неналежним виконанням [PERSON] умов кредитного договору станом на 31.12.2017 року утворилась заборгованість в сумі 41933,55 грн., з них: заборгованість за кредитом 3035,87 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 33024,65 грн.,заборгованість за пенею та комісією 3400\~грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1973,03 грн. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за даним кредитним договором та судові витрати в сумі 1762 грн. Представник позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, ухвалу про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження отримала, про що свідчить рекомендоване повідомлення, яке міститься в матеріалах справи. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників справи не надходило. Зважаючи на те, що справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Стаття 610 ЦК України, передбачає, що порушенням зобовязання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Ч. 3, 4 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що між сторонами діють цивільні правовідносини, основані на договорі. Так, 27.09.2010 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приват Банк» шляхом підписання відповідачем анкети-заяви було укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого відповідачу надано кредит у розмірі 7900,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 27.09.2010 року станом на 31.12.2017 року утворилась заборгованість в сумі 41933,55 грн., з них: заборгованість за кредитом 3035,87 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 33024,65 грн.,заборгованість за пенею та комісією 3400 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн., штраф (процентна складова) 1973,03 грн. ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість за даним кредитним договором та судові витрати в сумі 1762,00 грн. (а.с. 5-7). Відповідач жодним чином заявлені до неї позовні вимоги не спростувала, відзив на позов не надала, а тому суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення. За правилами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір у розмірі 1762 грн. Таким чином, відповідачу належить сплатити Банку зазначену суму на відшкодування понесених ними судових витрат. На підставі ст.\~509,\~526,\~530,\~1049,\~1054 ЦК України,

Outcome: approved