Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача та вказував, що йому на праві власності належить земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,840 га кадастровий номер 1422782300:02:000:1300, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області. 10 липня 2009 року між ним та Закритим акціонерним товариством «Агроресурс», найменування якого було змінено на Приватне акціонерне товариство «Агро Ресурс» (далі за текстом ПрАТ «Агро Ресурс») був укладений договір оренди землі б/н, який зареєстрований у Красноармійському районному відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 липня 2009 року № 040916000075. Договір було укладено строком на 9 років. 13 липня 2009 року земельна ділянка була передана відповідачу згідно акту приймання-передачі земельної ділянки. Посилаючись на те, що відповідач за весь період користування земельною ділянкою з 2009 року не виконав і не надав йому як орендодавцю проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і що відповідачем не дотримується порядок сівозміни на земельній ділянці, яка передана йому в користування, що призводить до зниження якісних характеристик ґрунту і є порушенням умов договору оренди землі, а також, відповідачем, в порушення п. 11 договору оренди землі, несвоєчасно сплачується орендна плата за договором оренди землі, просив розірвати договір оренди землі б/н від 10 липня 2009 року та зобовязати відповідача повернути йому спірну земельну ділянку. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 травня 2016 року позовні вимоги [PERSON] задоволено: розірвано договір оренди б/н від 10 липня 2009 року, який укладений між [PERSON] та ПрАТ «Агро Ресурс»; зобовязано ПрАТ «Агро Ресурс» повернути [PERSON] земельну ділянку загальною площею 5.840 га з кадастровим номером 1422782300:02:000:1300, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області; стягнуто з ПрАТ «Агро Ресурс» на користь позивача судові витрати в розмірі 1 102,40 гривень. В апеляційній скарзі ПрАТ «Агро Ресурс», посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, а також, на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовити. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недотримання відповідачем екологічної безпеки та збереження родючості ґрунтів при використанні земельної ділянки, що належить на праві власності позивачу по справі, через ненадання відповідачем [PERSON] проекту землеустрою, висновки суду про невиконання умов п.28 договору оренди щодо надання такого проекту помилкові, адже він не містить обовязку орендаря надавати орендодавцю такий проект. Крім цього, вказує, що рішення суду ґрунтується на припущеннях, оскільки судом не встановлено в чому саме полягало порушення відповідачем екологічної безпеки землекористування земельною ділянкою позивача, а також, докази на підтвердження таких порушень в матеріалах справи відсутні. Також вказує, що суд дійшов помилкового висновку про те, що відповідачем порушено вимоги п. «д» ст. 141 ЗК України щодо систематичної несплати орендної плати позивачу та у звязку з цим наявності підстав для припинення користування земельною ділянкою, оскільки, як вказує відповідач, мала місце затримка оплати орендної плати, а не її систематична несплата. В судовому засіданні апеляційного суду представник ПрАТ «Агро Ресурс» [PERSON], яка діє на підставі довіреності, доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримала та просила її задовольнити. В судовому засіданні апеляційного суду позивач [PERSON] та його представник [PERSON] просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін та їх представників, що зявились, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ПрАТ «Агро Ресурс» підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯД №128304, зареєстрованому в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010716000429 [PERSON] є власником земельної ділянки загальною площею 5.840 га з кадастровим номером 1422782300:02:000:1300, яка розташована на території Красненської сільської ради Красноармійського району Донецької області. Цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. (а.с. 11) Також, судом першої інстанції встановлено, що 10 липня 2009 року між [PERSON] та ЗАТ «Агроресурс», найменування якого було змінено на ПрАТ «Агро Ресурс» укладено договір оренди землі б/н, який був зареєстрований у Красноармійському відділі Донецької регіональної філії державного підприємства «Центр державного земельного кадастру при Державному комітеті України по земельних ресурсах» 10 липня 2009 року № 040916000075. (а.с. 14-15) Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що строк дії договору оренди земельної ділянки складає девять років та ПрАТ «Агро Ресурс» зобовязується використовувати її для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Крім цього, судом встановлено, що 13 липня 2009 року земельна ділянка була передана відповідачу згідно акту приймання-передачі земельної ділянки. (а.с. 16) Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що в порушення умов п.11 договору оренди відповідачем орендна плата вноситься несвоєчасно, а саме у 2014 році затримка склала більше 3 місяців, орендна плата була внесена в березні 2015 року, що підтверджується відомістю на виплату грошей від 10 березня 2015 року (а.с. 84-85). За 2015 рік орендна плата позивачем отримана згідно відомості лише 17 лютого 2016 року, тобто прострочення її сплати склало більше 3 місяців. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] суд першої інстанції виходив з того, що ненадання відповідачем позивачу проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на земельних ділянках та затримка виплати орендної плати є порушенням відповідачем вимог земельного законодавства та умов договору оренди, що відповідно до ст. 141 ЗК України є підставою для розірвання такого договору. Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки їх зроблено із порушенням судом норм матеріального та процесуального права, що відповідно до ч.1 п. 4 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення. Згідно зі ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Колегія суддів апеляційного суду вважає, що зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає за наступних підстав. З наявної в матеріалах справи копії договору оренди вбачається, що 10 липня 2009 року між сторонами було укладено договір оренди земельної ділянки, що належить позивачу на праві власності. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Частиною 1 ст. 32 даного Закону визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 24 Закону України «Про оренду землі», орендодавець має право вимагати від орендаря: використання земельної ділянки за цільовим призначенням згідно з договором оренди; дотримання екологічної безпеки землекористування тазбереження родючості ґрунтів, додержання державнихстандартів,норміправил;дотриманнярежиму водоохоронних зон, прибережних захисних смуг, зон санітарної охорони, санітарно-захисних зон, зон особливого режиму використання земель та територій, які особливо охороняються; своєчасного внесення орендної плати. Згідно ст. 25 Закону України «Про оренду землі» орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів. Такі ж обов'язки покладаються на ПрАТ «Агро Ресурс» за п. 28 договору оренди земельної ділянки. Підставами припинення права користування земельною ділянкою, передбаченими ст. 141 ЗК України, є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; ґ) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Пунктом 38 договору оренди сторони передбачили, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом. На підставі ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Обставиною істотного порушення ПрАТ «Агро Ресурс» договору оренди позивач вказує користування земельною ділянкою без проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачає заходи із охорони земель. Умови п. 28 укладеного між сторонами договору оренди землі містять право орендодавця вимагати від орендаря дотримання екологічної безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, додержання державних стандартів, норм і правил та т.ін.. Згідно ч. 4 ст. 22 ЗК України земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва використовуються відповідно до розроблених та затверджених в установленому порядку проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь і передбачають заходи з охорони земель. Пунктом 18 Перехідних положень Земельного Кодексу України передбачено, що на період до 1 січня 2015 року вимоги ч.4 ст. 22 цього Кодексу поширюються лише на тих власників та користувачів, які використовують земельні ділянки сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею більш як 100 гектарів. Площа орендованої ПрАТ «Агро Ресурс» земельної ділянки становить 5,840 га. Порядок розроблення проектів землеустрою, що забезпечують еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, затверджено лише постановою Кабінету Міністрів України від 2 листопада 2011 року № 1134, що набрала чинності 11 листопада 2011 року, тобто після укладення між сторонами договору оренди. Матеріали справи містять копію проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на земельних ділянках від 2012 року. (а.с.63-83) З урахуванням викладеного, а також, враховуючи, що умови договору оренди не містять обовязку орендаря надавати орендодавцю проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь, висновки суду першої інстанції про те, що ненадання суду такого проекту за період з 2009 року, тобто з часу укладення договору оренди, а також, що ненадання його [PERSON] свідчать про наявність порушення відповідачем вимог земельного законодавства є помилковими та ґрунтуються на не правильному застосуванні норм матеріального права, а також не відповідають обставинам справи. Крім цього, встановлено та не заперечувалось сторонами, що у 2014 та 2015 роках мала місце несвоєчасна оплата орендної плати за спірним договором оренди. Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 ЗК України підставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати. Аналіз зазначеної норми дає підстави для висновку, що суд першої інстанції, хоча і послався на зазначену норму матеріального закону, але залишив поза увагою зазначені положення та дійшов помилкового висновку про те, що поняття «несвоєчасної оплати» орендної плати є тотожнім поняттю «систематична несплата» орендної плати, що призвело до не правильного вирішення спору. З огляду на викладене апеляційний суд вважає, що та обставина, що орендар затримав виплату орендної плати за 2014-2015 рік не є підставою для розірвання договору оренди землі, оскільки не свідчить про систематичне порушення умов договору в частині несплати орендної плати. На підставі викладеного, апеляційна скарга ПрАТ «Агро ресурс» підлягає задоволенню, рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON].

Outcome: dismissed