Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-13 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, з урахуванням заяви про зміну підстав позову від 5 липня 2019 року, просить визнати за нею право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Позов обґрунтовано тим, що 12 листопада 1988 року між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який було розірвано рішенням Придніпровського районного суду м.Черкас від 24 січня 2019 року. Від шлюбу дітей не мають. У 1997 році відповідач [PERSON] приватизував однокімнатну квартиру [ADDRESS] та 23 грудня 2005 року отримав свідоцтво про право власності на вказану квартиру в порядку приватизації. 28 травня 2016 року на [PERSON] було зареєстровано право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 68,8 кв.м., житловою площею - 37,1 кв.м., вартістю 460 200 грн. Проте вартість цієї квартири було оплачено за рахунок коштів позивача, які вона заощадила ще до шлюбу та які знаходились у її матері, а ще частину коштів - надала її мати. Відповідач, на час укладення договору про пайову участь у будівництві, не заперечував, що ця квартира є власністю позивача та вказував, що як тільки вона виявить бажання - то він переоформить право власності на таку квартиру на неї. Оскільки сторони проживали в шлюбі, то до часу розірвання шлюбу необхідності переоформлювати право власності на квартиру не було. Проте після розірвання шлюбу така необхідність виникла, але відповідач ухиляється від виконання своєї обіцянки, що призвело до необхідності звернення до суду за захистом свого права власності. Крім того, вважаючи квартиру своєю особистою власністю, позивач робила в ній косметичний ремонт та сплачувала і сплачує всі необхідні витрати на утримання цього житла. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 11 квітня 2019 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 24 червня 2019 року продовжено строк підготовчого провадження по 11 липня 2019 року включно. Ухвалою Соснівського районного суду м.Черкас від 11 липня 2019 року, яку внесено до протоколу судового засідання, закінчено підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи. Відзиву на позов від відповідача, чи будь-яких інших заяв по суті спору, до суду не надходило. У вступному слові в судовому засіданні 14 серпня 2019 року [PERSON] позов підтримала. Додатково пояснила, що до шлюбу з відповідачем мала фінансову можливість позичати значні суми особистих коштів своїм друзям, а після повернення цих коштів - зберегла їх та витратила на придбання спірної квартири. Крім того, у них з відповідачем, за час проживання у шлюбі, були як спільні кошти подружжя, так і особисті кошти кожного з них. Представник позивача [PERSON] - адвокат Солодкова С.І. позов підтримала. Відповідач [PERSON] у судове засідання 14 серпня 2019 року не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судом належним чином. Водночас у першому підготовчому судовому засіданні 2 травня 2019 року визнавав, що квартира [ADDRESS] має належати на праві власності позивачу, оскільки у нього є інша квартира у м. Черкаси. Крім того, до суду надійшла заява від [PERSON] від 8 липня 2019 року, в якій він просить розглядати справу за його відсутності; з вимогами позову та змінами позову ознайомлений. За таких обставин суд ухвали розглядати справу за відсутності відповідача. Заслухавши вступне слово позивача та її представника адвоката Солодкової С.І., дослідивши наявні в справі докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що з 12 листопада 1988 року [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Придніпровського районного суду м.Черкас від 24 січня 2019 року, що набрало законної сили 25 лютого 2019 року (а.с. 12). 28 травня 2016 року приватний нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Е.А. на підставі декларації про готовність об`єкта до експлуатації від 23 грудня 2015 року, договору № 20 про сплату пайових внесків у ЖБК «Другий Парковий», додаткової угоди № 201/1 від 12 лютого 2016 року та технічного паспорту на квартиру від 4 травня 2016 року, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] , загальною площею 68,8 кв.м. та житловою площею 37,1 кв.м., що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с. 17). Згідно з довідкою ЖБК «Другий парковий» від 27 квітня 2016 року, виданою [PERSON] , пайовий внесок відповідно до Договору № 20 від 17 грудня 2014 року «Про сплату пайових внесків у ЖБК «Другий парковий» у розмірі 460 200 грн сплачено повністю (а.с. 18). Таким чином, квартиру [ADDRESS] було придбано за час перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. На даний час вулицю Маршала Батицького у м. Черкаси перейменовано на вулицю Віталія Вергая . За загальним правилом статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (частина перша статті 70 СК України). Майно, яке належить до особистої приватної власності дружини, чоловіка визначено у статті 57 цього Кодексу. Виходячи з аналізу наведених вище норм законодавства, обов`язок довести ті обставини, що майно, придбане у шлюбі, є особистою власністю одного із подружжя, покладено на останнього. Відповідно до розписки від 18.01.1988 року, [PERSON] передала в борг [PERSON] 8 000 доларів США для особистих потреб, які було повернуто 20 січня 1990 року. Згідно з розпискою від 18 вересня 1987 року, [PERSON] взяв в борг у [PERSON] 10 000 доларів США, які було повернуто 19.11.1989 року. Допитаний 31 липня 2019 року в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] надав показання, відповідно до яких знає [PERSON] , дошлюбне прізвище якої [PERSON] , дуже давно як подругу своєї дружини. Також свідок знає відповідача [PERSON] як її колишнього чоловіка, який наразі проживає в м.Києві. У 1987 році свідок займався автомобільним бізнесом і дійсно позичав значну суму грошових коштів у [PERSON] , які згодом повернув. Під час спілкування з [PERSON] приблизно у 2016 році він повідомив свідку, що [PERSON] планує купувати двокімнатну квартиру для того, щоб перевезти хвору матір із м.Кіровограда. Як свідок зрозумів із слів [PERSON] , купівля квартири мала відбутись за гроші [PERSON] . Водночас свідку не відомо про рівень доходів кожного із сторін у справі. Свідок [PERSON] , яка є колегою позивача [PERSON] , суду пояснила, що знала позивача ще з часів їх проживання у м.Кіровограді, приблизно з 1988 року. Свідок підтвердила, що у 1988 році брала в борг у позивача 8 000 доларів США, які повернула їй коли остання вже була в шлюбі. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Аналізуючи надані суду письмові докази, а також показання свідків у їх сукупності, суд робить висновок про те, що такі дають підстави для відступу від презумпції спільності майна подружжя. Оскільки судом встановлено, що за час перебування у шлюбі сторін, позивач [PERSON] мала в особистій приватній власності значну суму грошових коштів у доларах США, за які з великою долею ймовірності було придбано квартиру [ADDRESS] , то є підстави для визнання такої квартири особистою приватною власністю позивача [PERSON] . Відповідно до наказу Департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської ради № 2759-а від 13 лютого 2019 року, змінено нумерацію будинків у м.Черкаси, а саме: будинок [ADDRESS] . Таким чином, за позивачем необхідно визнати право особистої приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Під час розгляду справи судом перевірено за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що станом на 14 серпня 2019 року вказана квартира не перебуває під забороною відчуження і на неї не накладено жодних обтяжень, а відтак визнання за позивачем права власності на вказану квартиру не порушить будь-чиїх прав.

Outcome: approved