Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

У березні 2020 позивачка звернулася до суду з позовом до Запорізької міської ради про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, в обґрунтування якого зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , якому на праві власності належали особисті речі та 13/20 частини житлового будинку [ADDRESS] ). За життя батько заповіту не склав. Спадкоємцями після його смерті були вона та її рідний по батькові брат [PERSON] , який фактично прийняв спадщину, на підставі того, що разом з батьком мешкав за однією адресою на час смерті останнього, тому спорів про спадкове майно с братом не було. Позивачка [INFO] зареєструвала шлюб з громадянином Швеції [PERSON] , та змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». В подальшому виїхала на постійне місце проживання до Швеції, де [INFO] народила сина [PERSON] та мешкає на теперішній час. У січні 2020 року, мати позивачки [PERSON] , яка була колишньою дружиною [PERSON] дізналася від сусідки по дому брата ( [ADDRESS] ) [PERSON] про те, що [PERSON] (брат позивачки) протягом тривалого часу відсутній в домі і можливо помер. У зв`язку з вказаним, [PERSON] яка діяла в інтересах своєї дочки позивачки по справі 17.01.2020 року звернулась до відділу Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Запорізькій області, щоб дізнатись чи дійсно помер [PERSON] , [INFO] . 20.01.2020 року вона отримала підтвердження смерті брата (свідоцтво про смерть), з якого слідувало, що [PERSON] помер [INFO] . Тому, саме 20.01.2019 року позивачці стало відомо про те, що її брат [PERSON] помер. 24.01.2020 року [PERSON] звернулась з заявою про прийняття спадщини до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Банковської Ю.В. 28.01.2020 року приватний нотаріус видала постанови про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] та після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки пропущено строки для прийняття спадщини. У зв`язку з тим, що позивачка не знала про раптову смерть свого брата, а також через те, що вона знаходилась за кордоном, а саме у Швеції, у встановлений законодавцем шестимісячний строк з дня смерті брата вона не звернулася до нотаріуса з метою оформлення права власності на відкриту спадщину, у зв`язку з чим у позові просила встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] протягом трьох місяців з дня набрання рішенням законної сили, оскільки вважає, що її необізнаність про раптову смерть брата і перебування її за кордоном на час смерті останнього є поважною причиною для встановлення такого строку. У судове засідання заявниця та її представник адвокат Білицький Є.М. не з`явилися. Адвокат подав заяву про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позовних вимог наполягав та на заперечував проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача Запорізької міської ради в судове засідання не з`явився. Про розгляд справи був повідомлений належним чином, згідно вимог ЦПК України. Причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ч.8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, за згодою представника позивачки, ухвалив провести заочний розгляд справи, на підставі матеріалів справи, у відповідності зі ст.280 ЦПК України. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб ( спадкоємцям). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ч.2 ст.1220 та ч.1 ст.1221 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи, а місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Положеннями ч.1 ст. 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до вимог статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Відповідно до норм ч.5 ст.1268 ЦК незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст.1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачка [PERSON] народилася [INFO] у м. Запоріжжі та у свідоцтві про її народження, серії [NUMBER] , виданому повторно 17.11.2015 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану ЗМУЮ, батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Крім позивачки у [PERSON] був ще син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00025223963 від 15.01.2020 року. [INFO] помер [PERSON] , якому на час смерті належали 13/20 частин житлового будинку [ADDRESS] . Вказане підтверджується долученими до позову копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно 15.01.2020 року Запорізьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області та свідоцтва про право на спадщину за законом від 22.07.1982 року, виданого Другою Запорізькою державною нотаріальною конторою, зареєстровано в реєстрі № 6391. Спадкоємцями після його смерті відповідно до ч.1 ст.1261 ЦК України є діти: позивачка по справі [PERSON] та її брат по батькові [PERSON] . У зв`язку з тим, що [PERSON] на час смерті батька [PERSON] мешкав разом зі спадкодавцем за однією адресою, то він вважається таким, що автоматично прийняв спадщину, якщо протягом встановленого законом строку не заявить про відмову від неї. З пояснень позивачки, не спростованих учасниками процесу, вона знала, що брат [PERSON] фактично прийняв спадщину після батька шляхом проживання з ним та будучи зареєстрованим у спадковому будинку, тому спорів про спадкове майно з братом у неї не було. До того ж, 20.06.2014 року вона у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції уклала шлюб з громадянином Швеції [PERSON] , після укладення якого змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією відповідного свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 20.06.2014 року. В подальшому, позивачка виїхала на постійне місце проживання до Швеції. Після виїзду за кордон позивачка втратила контакти з братом [PERSON] , родинні відносини не підтримувала. [PERSON] у позові зазначила, що у січні 2020 року її мати [PERSON] дізналася від сусідки по дому брата ( [ADDRESS] ) [PERSON] про те, що [PERSON] (брат позивачки) протягом тривалого часу відсутній в домі і можливо помер. У зв`язку з вказаним [PERSON] , яка діяла в інтересах своєї дочки - позивачки по справі, 17.01.2020 року звернулась до відділу Запорізького міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану ГТУ юстиції у Запорізькій області, щоб дізнатись чи дійсно [PERSON] , [INFO] помер . 20.01.2020 року у Запорізькому міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Запорізькій області було отримано свідоцтво про смерть, серії [NUMBER] від 15.01.2020 року, згідно якого [PERSON] помер [INFO] . З вказаного вбачається, що позивачка про смерть свого брата [PERSON] дізналася саме 20.01.2019 року. З метою належного оформлення спадкового майна [PERSON] , яка діяла в інтересах своєї дочки, 24.01.2020 року звернулась до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Банковської Ю.В. з заявою про прийняття спадщини. Проте, 28.01.2020 року приватний нотаріус у Листах №15/01-16 та 16/01-16 від 28.01.2020 року повідомила, що у видачі свідоцтва про право на спадщину після померлого [INFO] [PERSON] та після померлого [INFO] [PERSON] необхідно відмовити, оскільки позивачкою як спадкоємцем пропущено строки для прийняття спадщини, встановлені ст.1269 ЦК України. Згідно вказаних документів, позивачці було рекомендовано звернутись до суду з відповідним позовом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З матеріалів справи вбачається, що після смерті як [PERSON] так і [PERSON] ніхто до нотаріальної контори для оформлення спадщини не звертався, а тому жодних дій державним нотаріусом щодо повідомлення спадкоємців шляхом публічного оголошення або повідомлення про це у пресі про відкриття спадщини не здійснювались. З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що про смерть брата позивачка дізналася лише у 20.01.2020 року, а тому вважає, що вказана її необізнаність є поважною причиною недотримання встановлених законом строків прийняття спадщини та зважаючи на відсутність інших осіб, які претендують на спадщину, суд вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Outcome: approved