Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що вона є власником 2/3 часток житлового будинку №27 по вулиці Ногіна (після зміни найменування Західна) у м. Вознесенську, відповідачі є співвласниками іншої 1/3 частки вказаного майна. В звязку з неможливістю спільного користування майном та вирішення питання про виділ частки в будинку в добровільному порядку, а тому позивачка просила про виділ її частки в натурі в судовому порядку. В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивачки, її представник [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила про виділ частки [PERSON] в натурі відповідно до варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №1158-1161 від 18 грудня 2015 року. При цьому вказувала на те, що саме цей варіант найбільше задовольняє інтереси позивачки, передбачає проведення незначної кількості будівельно-ремонтних робіт найменшою вартістю. Разом з тим не погодилася з думкою експерта про необхідність залишення ряду побутових будівель та споруд (вбиральні, душа, криниці) в спільному користуванні сторін, вказуючи на необхідність їх залишення у власності відповідачів. Також, враховуючи обставини справи та домовленість сторін, просила не стягувати компенсацію перевищення частки в праві власності та не розподіляти понесені сторонами судові витрати, обмежившись фактичними витратами кожної з них. В іншій частині надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. В судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги визнали повністю. Не заперечували проти виділу частки [PERSON] в натурі відповідно до варіанту №1 висновку судової будівельно-технічної експертизи №1158-1161 від 18 грудня 2015 року. Не погодилися з думкою експерта про необхідність залишення ряду побутових будівель та споруд (вбиральні, душа, криниці) в спільному користуванні сторін, вказуючи на необхідність їх залишення у власності відповідачів. Також, враховуючи обставини справи та домовленість сторін, просили не стягувати компенсацію перевищення частки в праві власності та не розподіляти понесені сторонами судові витрати, обмежившись витратами кожної з них. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, проте надіслав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав повністю, просив про виділ частки [PERSON] з врахуванням досягнутих між сторонами домовленостей. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивачки [PERSON], відповідача [PERSON], оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про їх права та взаємовідносини. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON], відповідача [PERSON], його представника [PERSON], роз'яснення експерта [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачами, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. В судовому засіданні встановлено, що сторони є співвласниками житлового будинку №27 по вулиці Західній (колишня Ногіна) у м. Вознесенську Миколаївської області: -[PERSON] належить 2/3 частки цього майна в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] (копія свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 21 листопада 2013 року №1-1093); -[PERSON], [PERSON] є співвласниками в рівних частках іншої 1/3 частки цього майна в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] (свідоцтва про право на спадщину спадкоємці не отримували). Позивачка, вказуючи на неможливість спільного користування житлом, а також добровільного вирішення питання про реальний виділ частки з майна, просить виділити її частку зі складу спільного будинку в судовому порядку. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Згідно ч. 1 ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою (ч. 1 ст. 358 ЦК України). Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 364 ЦК України \~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до п.п. 6, 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» (далі - постанова) при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв'язку з цим стосовно до ст. 119 ЦК ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. У тих випадках, коли для поділу необхідне переобладнання та перепланування будинку, він проводиться при наявності дозволу на це виконкому місцевої Ради (ст. 152 ЖК ). Якщо сторона оспорює рішення виконкому щодо дозволу на переобладнання та перепланування і воно є необгрунтованим, суд може не погодитись з ним, мотивуючи це в рішенні. При поділі жилого будинку суд зобов'язаний зазначити в рішенні, яка відокремлена (ізольована після переобладнання) частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику. При вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку суд повинен перевірити належність сторонам цього майна, розмір їх часток в праві власності на будинок, з'ясувати план будинку, перевірити наявність висновку технічної експертизи щодо можливих варіантів поділу будинку в натурі, висновків органів державного архітектурно-будівельного контролю, пожежної і санітарної інспекції про допустимість пов'язаних з цим переобладнань, дозволу виконкому місцевої Ради на переобладнання і перепланування жилого будинку (п. 18 постанови). З висновку судової будівельно технічної експертизи від 18 грудня 2015 року №1158-1161 вбачається, що виділ частки зі спірного будинку в натурі може бути здійснений за трьома варіантами, виділ за кожним з варіантів відповідає архітектурним, будівельним, протипожежним, санітарним нормам та правилам. Сторонами обрано перший варіант, як найбільш оптимальний для них, тому суд виходить з такої угоди. За вказаним варіантом співвласнику [PERSON] пропонується виділити у власність в житловому будинку сіни №ІІ площею 10,40 кв.м., веранду №ІІІ площею 4,80 кв.м., передню №1 площею 20,60 кв.м., коридор №2 площею 11,80 кв.м., кухню №3 площею 11 кв.м., житлову кімнату №4 площею 7,30 кв.м., житлову кімнату №5 площею 6,90 кв.м., а також господарські будівлі: сарай Г-1, підвал а-1п/д. Співвласникам [PERSON], [PERSON] пропонується залишити в спільній власності в житловому будинку веранду №1 площею 5,40 кв.м., житлову кімнату №6 площею 7,90 кв.м., житлову кімнату №7 площею 20,90 кв.м., а також господарські будівлі: сарай Д-1, гараж В-1. Проте суд приймає до уваги доводи сторін та не погоджується з роз'ясненнями, які надав в судовому засіданні експерт [PERSON] та експертним висновком щодо залишення ряду будівель та споруд (вбиральні-душа Е-1, Б-1, криниці №6) в спільній власності сторін, оскільки це суперечить сутності виділу та положенням ч. 3 ст. 364 ЦК України, яка передбачає, що для виділеного співвласника право спільної власності припиняється. Тому, виходячи з угоди сторін, суд вбачає підстави для залишення цього майна у власності відповідачів. При цьому у спільній власності сторін до вирішення питання про виділ (поділ) спільної земельної ділянки слід залишити інші споруди (ворота, хвіртку, паркан, водогін трубчастий). Частка в житловому будинку, яка виділяється [PERSON], становить 17/25 частин від загальної площі будинку, частка в житловому будинку, яка залишається у власності [PERSON], [PERSON] становить 8/25 частин від загальної площі будинку. Сторони відмовилися від отримання компенсації в зв'язку зі зміною часток в праві власності, обумовлених виділом, а тому суд виходить з такої домовленості. Як вбачається з експертного висновку, для виділу частки сторонам потрібно провести певне перепланування: демонтувати двері та замурувати дверні прорізи між приміщеннями №7 - №1 та між приміщеннями №5 - №6, демонтувати вікно, пробити в цьому місці дверний проріз та встановити двері в приміщенні №7 (згідно плану). Також сторони домовилися, що мають бути демонтовані двері та замурований дверний проріз у приміщенні №ІІ у місці виходу на сходову клітку. Згідно висновку відділу містобудування та архітектури Вознесенської міської ради Миколаївської області від 26 лютого 2016 року виділ частки в житловому будинку за 1-м варіантом судової експертизи відповідає вимогам Державних будівельних норм (а.с. 159). Висновком виконавчого комітету Вознесенської міської ради Миколаївської області від 18 лютого 2016 року сторонам погоджено порядок виділу частки в житловому будинку за 1-м варіантом судової експертизи, оскільки такий виділ відповідає вимогам Державних будівельних норм (а.с. 165). Згідно листів-відповідей ГУ ДСНС України у Миколаївській області від 15 лютого 2016 року та від 22 березня 2016 року (а.с. 167, 180) питання надання висновків про відповідність правилам пожежної безпеки перепланування будинків не належить до компетенції органів ДСНС, а відноситься до компетенції органів державного архітектурно-будівельного контролю. Згідно листа-відповіді головного управління Держсанепідслужби у Миколаївській області від 11 березня 2016 року (а.с. 179) питання надання висновків про відповідність санітарним нормам і правилам перепланування будинків не належить до компетенції органів санепідслужби. Відповідно до листа-відповіді управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Миколаївській області від 25 лютого 2016 року (а.с. 160) оскільки переобладнання і перепланування будинку внаслідок виділу його частки не передбачає внесення змін в несучі конструкції будівлі, а тому відсутні підстави для складання управлінням висновку про відповідність перепланування встановленим нормам та правилам. Вказана відповідь узгоджується з роз'ясненнями експерта [PERSON] Враховуючи встановлені обставини, суд вбачає підстави для задоволення позову. В силу ст. 88 ЦПК України під час ухвалення рішення суд розподіляє між сторонами судові витрати. Проте сторони відмовилися від розподілу витрат, тому суд виходить з такої домовленості.

Outcome: approved