Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON], яка є сестрою померлого [INFO] [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - Головне управління юстиції у м. Києві у якому просила: визнати недійсним заповіт оформлений на ім»я [PERSON], що посвідчений Малосадівською сільською радою Дубенського району Рівненської області 24.12.2009 року за реєстровим №37; визнати недійсним повторне свідоцтво про народження [PERSON], де його батьком зазначений [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] після померлого [INFO] [PERSON] В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що після смерті [INFO] [PERSON] залишилась спадщина - квартира [ADDRESS]. Достовірно знаючи, що у брата дітей та дружини немає, тобто спадкоємці І черги відсутні, [PERSON], як спадкоємець ІІ черги звернулась до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. При цьому, отримавши відмову у вчинені нотаріальних дій з»ясовано, що на спадщину померлого [INFO] [PERSON] по підробним документам мали намір претендувати ще дві особи - відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] Зокрема, для оформлення спадщини [PERSON] надав своє свідоцтво про народження де померлий [PERSON] начебто зазначений його батьком, хоча насправді його батьком є [PERSON] [INFO], а [PERSON] надано заповіт посвідчений Малосадівською сільською радою Дубенського району Рівненської області 24.12.2009 року за реєстровим №37 начебто від імені [PERSON] хоча насправді заповіт від імені [PERSON] Малосадівською сільською радою Дубенського району Рівненської області 24.12.2009 року за реєстровим №37 ніколи не посвідчувався. У зв»язку із цим, [PERSON] просила про задоволення позовних вимог. В процесі розгляду справи за заявою позивача ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 15.07.2014 року позовну заяву залишено без розгляду в частині позовних вимог про визнання за [PERSON] права власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS] після смерті [INFO] [PERSON] В судовому засіданні позивач та представник позивача підтримали позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві та наполягали на задоволенні позову з врахуванням поданої заяви про зменшення позовних вимог. [PERSON] в судове засідання не з»явився, надіслав до суду пояснення із заявою про розгляд справи за його відсутності. Крім іншого вказував, що жодних заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини померлого [INFO] [PERSON] не подавав, а його батьком є [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. У 2013 році [PERSON] втратив паспорт та інші документи на своє ім»я які можливо й були використані для підробки поданих у нотаріальну контору документів. Представник Головного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з»явився надіслали до суду пояснення із клопотанням про розгляд справи за їх відсутності. [PERSON] неодноразово викликався до суду, у судове засідання не з»явився, причин неявки не повідомив. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши інші докази у справі, судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] у віці 73 років. З матеріалів справи вбачається, що померлий [INFO] [PERSON] був рідним братом [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження останньої та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с. 8, 14). Підставою для відмови в оформленні спадщини на ім»я спадкоємиці [PERSON] згідно постанови про відмову у вчинені нотаріальної дії від 01.03.2014 року було виявлення, крім позивача, інших спадкоємців [PERSON] та [PERSON], які не надали правовстановлюючого документа на спадкове майно. Із спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за заповітом 25.07.2013 року звернувся [PERSON], який подав заповіт начебто від імені [PERSON] посвідчений Малосадівською сільською радою Дубенського району Рівненської області 24.12.2009 року за реєстровим №37. У відповідності до п.5.1 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, при оформленні спадщини за заповітом нотаріус має надати правову оцінку заповіту, перевірити його реєстрацію у Спадковому реєстрі та чинність на момент смерті заповідача. У відповідності до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За ч.1 ст. 215 ЦК України недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, встановлених ч. 3 ст. 203 ЦК України є підставою недійсності правочину. Зі змісту ст. 1233 ЦК України вбачається, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті який може посвідчуватися лише тією особою яка розпоряджається своїм майном і ні в якому разі іншою собою. У відповідності до ч. 2 ст. 1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Згідно відповіді Малосадівської сільської ради Дубенського району Рівненської області від 05.09.2013 року за №349 із приміщення виконавчого комітету Малосадівської сільської ради було викрадено книги реєстрації нотаріальних дій 2003-2013 років, папки «нотаріальні дії 2009-2013 років», заповіти 2009-2013 років, алфавітна книга обліку заповітів /поч. 1985 року - травень 2013 року/, повідомлення про крадіжку зареєстроване в Єдиному реєстрі досудових розслідувань. Більше того, 24.12.2009 року за реєстровим №37 посвідчувався заповіт не від імені [PERSON], а заповідача [PERSON], відомості про який і містяться в Спадковому реєстрі. Зазначені обставини підтверджуються також Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 01.03.2014 року Одинадцятої київської державної нотаріальної контори. З огляду на зазначене, заповіт оформлений від імені [PERSON] на ім»я [PERSON], що посвідчений Малосадівською сільською радою Дубенського району Рівненської області 24.12.2009 року за реєстровим №37 є недійсним і не повинен виконуватися. Також із спадкової справи до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що із заявою про прийняття спадщини за законом 14.05.2013 року звернувся [PERSON], який стверджував, що померлий був його батьком. У поданому [PERSON] до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори свідоцтві про народження Серії [NUMBER] його батьком зазначено померлого [INFO] [PERSON] При цьому, з копії актового запису про народження [PERSON] вбачається, що його батьком насправді є [PERSON] [INFO]. В особистих письмових поясненнях [PERSON] вказує, що жодних заяв до нотаріальної контори про прийняття спадщини померлого [INFO] [PERSON] не подавав. У 2013 році [PERSON] втратив паспорт та інші документи на своє ім»я які можливо й були використані для підробки поданих у нотаріальну контору документів. Із поданої [PERSON] до суду копії свідоцтва про народження вбачається, що його батьком є [PERSON] Також, при порівнянні у судовому засіданні копії паспорта наданого [PERSON] до суду та копії паспорта поданого від імені [PERSON] у нотаріальну контору для прийняття спадщини померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що на фотографіях у зазначених документах зображені дві різні особи. У відповідності до ст. 12 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» внесення відомостей про народження фізичної особи здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану шляхом складання актового запису цивільного стану в електронному вигляді у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян та на паперових носіях. У відповідності до ст. 18 цього ж Закону про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Бланки свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану виготовляються за затвердженими Кабінетом Міністрів України зразками та їх описами. У відповідності до ч. 4 ст. 144 СК України реєстрація народження дитини засвідчується Свідоцтвом про народження, зразок якого затверджує Кабінет Міністрів України. Таким чином, свідоцтво про народження - це заповнений відповідним чином бланк із внесеними відомостями про народження фізичної особи, який засвідчує походження дитини. Глава 16 «Правочини» системно входить до Розділу ІV «Правочини, представництво» ЦК України і визначає, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов»язків та вказує підстави недійсності правочину. З огляду на зазначене, зміст Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», поняття правочину та праву природу свідоцтва про народження, останнє не може бути визнано недійсним. При цьому, суд вважає, що свідоцтво про народження від імені [PERSON], з явними ознаками підробки документа, де його батьком зазначено начебто [PERSON], подане у нотаріальну контору для прийняття спадщини померлого [INFO] [PERSON], не є належним документом який підтверджує родинні стосунки з померлим і дає право претендувати на спадщину. На підставі ст.ст. 202, 203, 215, 1233, 1257 ЦК України, ст.ст. 134, 144 СК України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану»,

Outcome: partial