Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21.09.2013 ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] уклали кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-22403-210913 і надав кредит шляхом відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки. Відповідно до п. 2.1, 2.2, 2.5. договору ліміт кредитної лінії банк встановив 15000 грн. Відповідно до п. 2.1. моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції щодо укладення договору, а отже укладання договору, описаних у пропозиції та правилах вважається дата підписання Банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. ч. 3 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. ч. 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії здійснюється після спливу строку надання попередньої, на погоджених сторонами умовах у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п. 2.5. ч. 3 договору відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Банк виконав узяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок № 26257909668017 та встановивши ліміт у розмірі 15000 грн. Відповідач скористалася кредитною лінією, але зобов'язання за договором не виконує належним чином, у результаті чого виникла прострочена заборгованість станом на 22.07.2014 в сумі 20577,49 грн., у тому числі: 12493,15 грн. - тіло кредиту, 2487,75 грн. - прострочене тіло кредиту, 429,66 грн. - заборгованість за відсотками, 5166,93 - заборгованість за комісіями, яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також стягнути 243,60 грн. сплаченого позивачем судового збору. У судове засідання представник позивача не прибув, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не прибула, до суду повернулася надіслана їй повістка з відміткою про те, що за одержанням повістки вона не з'явилася, що свідчить про її відсутність за місцем проживання. Враховуючи, що відповідно до стст. 74 ч. 5, 122 ч. 3 ЦПК України в разі, якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, судова повістка надсилається цій фізичній особі за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, - слід вважати, що судова повістка [PERSON] вручена належним чином, а тому судовий розгляд справи проводиться у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів - у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 21.09.2013 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-22403-210913 та надано кредит шляхом відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки. Відповідно до п. 2.1 договору ліміт кредитної лінії банк встановив у розмірі 15000 грн. Відповідно до п. 2.1 моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції щодо укладення договору, а отже укладання договору вважається дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. ч. 3 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. ч. 2 пропозиції. У відповідності до п. 2.5. ч. 3 договору відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Згідно з п. 1 ч. 3 договору обслуговування карткового рахунку здійснюється у відповідності до тарифів, що є невід'ємною частиною договору. Однак [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів банку, внаслідок чого її прострочена заборгованість на 22.07.2014 становить 20577,49 грн., у тому числі: 12493,15 грн. - тіло кредиту, 2487,75 грн. - прострочене тіло кредиту, 429,66 грн. - заборгованість за відсотками, 5166,93 - заборгованість за комісіями. Ці обставини підтверджуються заявою № 001-22403-210913 від 21.09.2013, тарифами на обслуговування платіжних карток, опитувальником клієнта-фізичної особи від 21.09.2013, розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно стст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього, або розірвання договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також встановлені договором проценти. Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] порушила умови кредитного договору, що підтверджено належними розрахунками, які надав позивач, і щодо достовірності яких не заперечувала відповідач. [PERSON] не виконала у визначені строки зобов'язання з повернення грошових коштів Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», яке відповідно до умов кредитного договору вправі стягнути неповернутий кредит, проценти за користування ним, заборгованість за передбаченими договором комісіями. Отже, з [PERSON] на користь банку підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору, яка виникла станом на 22.07.2014 в сумі 20577,49 грн., у тому числі: 12493,15 грн. - тіло кредиту, 2487,75 грн. - прострочене тіло кредиту, 429,66 грн. - заборгованість за відсотками, 5166,93 - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати.

Outcome: approved