Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-23 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до Косівської сільської ради Кіровоградської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21.02.2013 року померла [PERSON], яка є матірю позивачів. Позивачі вказують, що їм не було належним чином розяснено права та обовязки щодо прийняття спадщини, так як були юридично не обізнаними в цьому питанні та безпідставно вважали себе фактичними власниками спадкового майна. Позивачі просять визначити дочці [PERSON], [INFO] та сину [PERSON], [INFO], додатковий строк. Достатній для подання заяви про прийняття спадщини. Що відкрилися після смерті [PERSON], померлої 21 лютого 2013 року, терміном в 3 місяці з дня набрання рішення суду законної сили. У судовому засіданні позивачі позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Відповідач або представник відповідача у судове засідання не зявилися, але надали письмову заяву про розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши пояснення позивачів та дослідивши матеріали справи, суд вважає позов не підлягає задоволенню з таких підстав. 21 лютого 2013 року померла [PERSON], згідно свідоцтва про смерть серії І-ОЛ №164418 від 21.02.2013 року. [PERSON] народилася 20.07.1950 року, батько [PERSON], мати [PERSON], відповідно до свідоцтва про народження серії І-ТП №077607, виданого повторно. [PERSON] уклав шлюб з [PERSON], прізвище після укладення шлюбу [PERSON], згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії І-ОЛ №256918 [PERSON] народився 12.08.1955 року, батько [PERSON], мати [PERSON], згідно свідоцтва про народження серії ЯЖ №343605 від 30.08.1955 року. У судовому засіданні позивачі зазначили, що причина пропуску строку є той факт, що особа, яка хоче придбати будинок виявилася юридично грамотною, так як позивачам ніхто нічого не розяснив. Відповідно до листа №760/02-31 від 28.08.2013 року, завідуюча Олександрійської районної державної нотаріальної контори [PERSON], розяснила [PERSON] та [PERSON], що не подано до нотаріальної контори протягом 6 місяців з дня смерті спадкодавця заяви по прийняття спадщини, тобто пропустили встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, зі спадкодавцем на момент його смерті разом не були зареєстровані. Рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. Суд дійшов висновку, що у серпні 2013 року позивачем було розяснено їх права та обовязки нотаріусом Олександрійської районної державної нотаріальної контори [PERSON]. Відповідно до ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Постанова №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року вказує, що визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Повторне визначення судом додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини одним і тим же спадкоємцем законодавством не передбачено. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Позивачі зазначили поважну причину пропуску таку, що особа, яка хоче придбати будинок виявилася юридично грамотною, так як позивачам ніхто нічого не розяснив. Однак, суд вважає, що зазначена причина не є поважною, більше того це не є непереборними труднощами для спадкоємців на вчинення дій. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків. Встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини. Які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 10 ЦПК України вказує, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчиненя процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Суд дійшов висновку, що позивачі, позовною заявою зазначених обставин не довели, чим не виконали вимоги ст. 10 ЦПК України, зокрема те, що строки звернення до нотаріуса пропущенні з поважних причин. На підставі викладеного, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Згідно ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: dismissed