Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-30 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності на нерухоме майно-кв. [ADDRESS] ,та користуванні прибудинковою територією даного будинку шляхом знесення за рахунок відповідача самовільної встановленої залізобетонної огорожі. Позов обгрунтований тим, що позивач є власником [ADDRESS] вказаного будинку, відповідач-власником [ADDRESS] , останній восени 2018 року самовільно встановив залізобетонну огорожу, якою фактично перекрив під`їзд да належної їй частини будинку, чим створив перешкоди у вільному доступі до квартири. На неодноразові звернення до Ніжинського міського голови 20 листопада 2018 року був складений припис про зобов`язання відповідача прибрати встановлену ним огорожу на землях загального користування, також повідомлено, що відповідач встановив огорожу з порушенням законодавства. 06 грудня 2018 року на відповідача був складений протокол за ст.152 КУпАП. Земельна ділянка, на якій розташований вказаний будинок, знаходиться в межах охоронної зони пам`яток археології. Прибудинкова територія даного будинку перебуває у фактичному користуванні сторін, вона необхідна для забезпечення обслуговування будинку та господарських будівель. Просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 25 червня 2019 року до участі у справі залучено Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору. Ухвалою суду від 16 серпня 2019 року за результатами підготовчого провадження справу призначено до судового розгляду. Відповідно до пояснень від 22 липня 2019 року представник третьої особи Державної архітектурно-будівельної інспекції України Р.Дяченко просить розглянути справу за відсутності. Представники Ніжинської міської ради Рашко А.М., Ільющенко С.В. згідно клопотань від 25 березня 2019 року, 30 травня 2019 року, 12 липня 2019 року, 09 липня 2019 року просять розглянути справу за відсутності та прийняти рішення відповідно до чинного законодавства. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позов за обставин згідно позовної заяви, поясснивши, що спір виник із [PERSON] , який самовільно встановив залізобетонну огорожу, земля під будинком не приватизована, огорожа перешкоджає вільному проходу до її квартири. Дана позиція підтримана в судовому засіданні представником позивача адвокатом Середа Д.А.. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що зняв плити із огорожі, зобов`язався в подальшому зняти бетонні стовпи, дану огорожу встановив більше 10 років тому за згодою попередніх власників, позивач у своїй квартирі не проживає, його притягнуто до адміністративної відповідальності за невиконання припису щодо знесення огорожі. Клопотання сторін щодо призначення експертиз відсутні. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником кв . [ADDRESS] , державна реєстрація права власності проведена 19 жовтня 2017 року, відповідач [PERSON] є власником 1 / 2 частки [ADDRESS] даного будинку, державна реєстрація права власності проведена 16 травня 2005 року. Земельна ділянка під даним будинком у власності сторін не перебуває. Спірні правовідносини сторін [PERSON] та [PERSON] виникли з приводу усунення перешкод у користуванні квартирою будинку та прибудинковою територією внаслідок встановлення огорожі відповідачем [PERSON] на землі загального користування. Згідно ст.41 Конституції України використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст.39 ЗК України використання земель житлової та громадської забудови здійснюється відповідно до генерального плану населеного пункту, іншої містобудівної документації, плану земельно-господарського устрою з дотриманням будівельних норм, державних стандартів і норм, регіональних та місцевих правил забудови. Землекористувачі зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів, дотримуватися правил добросусідства (ст.96 ЗК України). Відповідно до ст.103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідно до повідомлень Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 22 листопада 2018 року, 22 лютого 2019 року земельна ділянка під буд . [ADDRESS] не сформована, у власність чи користування співвласникам не передана, і є комунальною власністю і знаходиться в межах охоронної зони пам`яток археології, власниками [ADDRESS] встановлено огорожу (паркан) з порушенням вимог чинного законодавства, останньому надано припис про усунення перешкод вимог чинного законодавства у сфері благоустрою, який не виконано, у зв`язку з чим складений протокол про адміністративне правопорушення за ст.152 КУпАП. Згідно припису Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 20 листопада 2018 року зобов`язано [PERSON] прибрати огорожу на землях загального користування в [ADDRESS] . Відповідно до довідки КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 29 липня 2020 року при обстеженні домоволодіння [ADDRESS] станом на 29 липня 2020 року у дворі виявлені несучі конструкції огорожі-бетонні стовпи у кількості 9 шт, висотою 0,86 м на відстані 0,86 м від сараю, який є у користуванні [ADDRESS]. Споруда не є тимчасовою, так як стовпи забетовані в землю. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] встановив залізобетонну огорожу на земельній ділянці, яка перебуває у загальному користуванні, зокрема позивача [PERSON] , встановлення даної огорожі без дотримання будівельних норм і стандартів, порушує право останньої на нормальний прохід та під`їзд до своєї квартири, що відповідачем у встановленому порядку не спростовано, станом на час розгляду справи 31 липня 2020 року на території спірного домоволодіння наявні несучі конструкції огорожі-бетонні стовпи у кількості 9 шт, висотою 0,86 м на відстані 0,86 м від сараю, який є у користуванні позивача [PERSON] , про що заперечення сторін в судовому засіданні відсутні, також відсутні заперечення останніх про добровільне знесення відповідачем бетонних плит, як елементів огорожі. Встановлені в судовому засіданні обставини свідчать про порушення права позивача на користування квартирою та земельною ділянкою, що є підставою для задоволення позову шляхом зобов`язання відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні кв [ADDRESS] та прибудинковою територією даного будинку в частині проходу до її квартири шляхом знесення за власні кошти відповідача несучих конструкцій огорожі-09 бетонних стовпів, висотою 0,86 м, на відстані 0,86 м від сараю, розташованого в [ADDRESS] , який належить позивачу. Позов підлягає частковому задоволенню, оскільки відповідачем в добровільному порядку знесено бетонні плити, як елементи огорожі. При вирішенні питання про розподіл судових витрат судом враховуються положення ст.ст.133, 141 ЦПК України, відповідно до яких судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позов задоволений частково, у зв`язку з чим на користь позивача підлягають стягненню 384 грн. 20 коп судового збору (768,40 /2=384,20), 275 грн. витрат, пов`язаних з витребуванням доказів з КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» (550/2=275). Частинами 1-4 ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. В судовому засіданні встановлено, що правнича допомога позивачу [PERSON] надана адвокатом Середа Д.А., позивачем суду подано акт розрахунок щодо наданої правничої допомоги від 23 травня 2019 року (консультації, аналіз матеріалів справи, підготовка запитів та позовної заяви, участь в судових засіданнях) та квитанцію від 11 лютого 2019 року про сплату 5600 грн. витрат на правничу допомогу. Суд вважає вказані витрати співмірними зі складністю справи та обсягом вищезазначених наданих адвокатом послуг, із врахуванням проведених судових засідань, у зв`язку з чим на користь позивача (пропорційно до задоволених вимог) підлягають стягненню 2800 грн. витрат на правничу допомогу (5600/2=2800). При вирішенні справи судом враховується принцип змагальності згідно ст.12 ЦПК України, який забезпечує повноту дослідження обставин справи. Даний принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.

Outcome: partial