Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У березні 2015 року Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельного кооперативу «Південна будівельна компанія» звернувся до суду із позовом до [PERSON], яким просив суд: визнати такими, що виникли зобовязання відповідача [PERSON] оплачувати ОК «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» вартість послуг з утримання технологічних електричних мереж населеного пункту та відшкодовувати населеному пункту вартість частки обсягу електричної енергії, спожитої на технічні цілі, та електричної енергії, втраченої внаслідок її передачі до електроустановки споживача - [PERSON] - з 22 січня 2009 року (моменту укладання індивідуального договору на постачання електроенергії між [PERSON] та ВАТ «ЕК «Одесаобленерго»; визнати укладеним тристоронній договір, на основі типового договору, про користування електричною енергією на території населеного пункту між ПАТ «ЕК Одесаобленерго», ОК «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» та [PERSON] з 23 січня 2013 року; стягнути з [PERSON] за період з 23 січня 2013 року по 31 грудня 2014 року, на користь ОК «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» вартість послуг з утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту у розмірі 2\~894 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь ОК «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» відшкодовування вартості електричної енергії, втраченої внаслідок її передачі до електроустановки відповідача у розмірі 237,30 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь ОК «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» судові витрати в розмірі 313,23 грн. Представник позивача подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. [PERSON] подав письмову заяву від 23.03.2015 року, якою просив суд розглядати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «СВТ-Ко» подав заяву про розгляд справи у свою відсутність. Представник ПАТ «ЕК Одесаобленерго» подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, одночасно надав вичерпні письмові пояснення на позов. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази на предмет їх належності, допустимості, суд дійшов до висновку про можливість задоволення позову з наступних підстав: На підставі договору про участь у будівництві житлового будинку в селищі «Зелений Мис» № 06.09.05/1 від 06.09.2005 року, [PERSON], набув у власність житловий будинок, розташований за адресою: Одеська область, Комінтернівський район, селище «Зелений мис», с. Крижанівка, вул. Лондонська, будинок № 12. Технологічні електричні мережі житлового мікрорайону «Зелений мис» знаходяться на утриманні Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія», що вбачається із [PERSON] та довідки від 02 грудня 2013 року. 26.07.2006 року [PERSON] були видані технічні умови № 1/65 на підключення електроустановок належного йому житлового будинку до технологічних електричних мереж житлового мікрорайону «Зелений мис». 22.01.2009 року [PERSON] уклав індивідуальний договір на постачання електроенергії з ПАТ «Енергопостачальна Компанія «Одесаобленерго», і, у звязку із чим, [PERSON] для отримання електроенергії безоплатно користується технологічними електричними мережами житлового мікрорайону «Зелений мис», що знаходяться на утриманні Обслуговуючого кооперативу «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» та не відшкодовує Позивачу вартість частки обсягу електричної енергії, спожитої на технічні цілі, та електричної енергії, втраченої внаслідок її передачі до електроустановки [PERSON] Відповідно до положень пункту 1.2 Правил користування електричною енергією, затверджених постановою НКРЕ від 31.07.96 N 28 (у редакції постанови НКРЕ від 17.10.2005 N910) (далі - Правила), населений пункт - юридична особа - споживач (власник електроустановок населеного пункту або уповноважена власником (співвласниками) експлуатаційна організація, в господарському віданні якої є електроустановки населеного пункту), обєднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів населеного пункту. Обслуговуючий кооператив «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» є власником технологічних електричних мереж житлового мікрорайону «Зелений Мис», обєднує населення на визначеній території та утримує ці електроустановки з метою забезпечення електричною енергією споживачів житлового мікрорайону «Зелений Мис». Суд вважає, що в розумінні Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року житловий мікрорайон «Зелений Мис» - є населеним пунктом. Електроустановки, належні відповідачу, приєднані до технологічних електричних мереж цього населеного пункту, тобто відповідно до Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року, відповідач є споживачем на території населеного пункту. Разом із тим, [PERSON] користується електричною енергією, однак між ним та позивачем не укладено договору про користування електричною енергією на території населеного пункту. Пунктом 10.2 вищезазначених Правил передбачено, що споживач електричної енергії зобовязаний користуватися електричною енергією виключно на підставі договору (договорів). Згідно із пунктом 12.3 Правил населений пункт на підставі договору про постачання електричної енергії здійснює закупівлю електричної енергії у постачальника електричної енергії з метою її подальшого використання споживачами населеного пункту для задоволення комунально-побутових потреб споживачів населеного пункту, для технічних цілей та інших потреб населеного пункту. За обсяг закупленої електричної енергії з постачальником електричної енергії розраховується населений пункт відповідно до умов договору. Пунктом 12.4 Правил встановлено, що закупівля електричної енергії у постачальника за рахунок коштів споживачів населеного пункту, умови використання електричної енергії, розрахунків за неї, умови технічного забезпечення електропостачання електроустановок споживачів населеного пункту, утримання та обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту регулюються установчими документами населеного пункту та/або укладеними у встановленому законодавством порядку договорами між споживачами населеного пункту та населеним пунктом щодо обслуговування технологічних електричних мереж населеного пункту. Суд враховує, що сумарне споживання за показами індивідуальних лічильників окремих жителів завжди буде меншим від споживання, зафіксованого загальним приладом обліку. Зокрема, у своєму листі від 05.03.2012 p. N 1372/09/47-12 НКРЕ, розглядаючи питання застосування ПКЕЕ на прикладі садового товариства, як населеного пункту, звертає увагу на те, що загальний прилад обліку, встановлений на межі балансової належності між енергопостачальником та юридичною особою - товариством, крім фактично спожитої електричної енергії жителями, враховує витрати електричної енергії в елементах мереж (нагрів елементів мереж, контактних зєднань тощо), споживання електричної енергії на загальні потреби товариства (освітлення вулиць, роботу насосів, електроспоживання контори тощо), а також безоблікове споживання електричної енергії окремими особами. В силу п. 12.5 Правил передача електричної енергії з мережі енергопостачальника до електроустановок споживача на території населеного пункту може відбуватися двома способами: або безпосередньо в мережу споживача (за умови приєднання електроустановок споживача напряму до мережі енергопостачальника); або опосередковано, тобто через мережу іншого власника. Разом із тим, за умови безпосереднього приєднання електроустановок споживача до мереж енергопостачальника між споживачем категорії населення та постачальником електричної енергії укладається лише договір про користування електричною енергією, зміст якого визначається на підставі Типового договору про користування електричною енергією, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1996 року № 1357. Суд дійшов до висновку, що у випадку, якщо електроустановки споживача на території населеного пункту приєднані не до мережі енергопостачальника, а до мережі населеного пункту, то в споживача на території населеного пункту виникають зобовязання перед населеним пунктом, оскільки в цьому випадку надійне електропостачання споживача на території населеного пункту напряму залежить від технічного стану електричних мереж населеного пункту, якими електрична енергія від енергопостачальника передається до електроустановок споживача. Крім того, здійснення передачі електричної енергії від межі балансової належності між населеним пунктом та енергопостачальником до електроустановок споживача на території населеного пункту також повязане із тим, що населений пункт несе технологічні втрати електроенергії, повязані із передачею електроенергії своїми електромережами до електроустановок споживача на території населеного пункту. За таких умов, споживач на території населеного пункту, окрім договору про користування електричною енергією, який укладається між ним та енергопостачальником, зобовязаний також врегулювати свої відносини із населеним пунктом як із власником електричних мереж, до яких приєднані електроустановки споживача на території населеного пункту. Пункт 12.5 Правил та додаток 5 до Правил направлені виключно на врегулювання тристоронніх відносин між споживачем на території населеного пункту, населеним пунктом (як власником мереж) та енергопостачальником. Пункт 12.5 Правил встановлює обовязок врегулювання своїх договірних відносин між споживачем на території населеного пункту (за умови, що його електроустановки приєднані до мереж населеного пункту, а не енергопостачальника) та населеним пунктом як власником мереж, якими буде передаватися електрична енергія на підставі договору про користування електричною енергією, укладеним між енергопостачальником та споживачем з урахуванням прав та обовязків енергопостачальника по відношенню до споживача на території населеного пункту. З огляду на вищевикладене та з урахуванням статті 25 Закону України Про електроенергетику у разі прийняття відповідного рішення органом управління населеного пункту споживач населеного пункту має право укласти договір про користування електричною енергією з енергопостачальником. В цьому випадку споживач на території населеного пункту має: розраховуватися з постачальником електричної енергії за тарифом для населення за обсяг електричної енергії, визначений за показами його лічильника згідно з умовами договору про користування електричною енергією; оплачувати населеному пункту вартість послуг з утримання технологічних електричних мереж населеного пункту згідно з умовами тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту: за тарифом для населеного пункту відшкодовувати населеному пункту вартість частки обсягу електричної енергії, спожитої на технічні цілі, та електричної енергії, втраченої внаслідок її передачі до електроустановки споживача, згідно з умовами тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту. Пункт 12.9 Правил користування електричною енергією, затвердженими постановою Національної комісії з питань регулювання електроенергетики України № 28 від 31.07.1996 року зобовязує споживача на території населеного пункту оплачувати населеному пункту вартість послуг з утримання технологічних електричних мереж населеного пункту згідно з умовами тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту. Також споживач на території населеного пункту за тарифом для населеного пункту має відшкодовувати населеному пункту вартість частки обсягу електричної енергії, спожитої на технічні цілі, та електричної енергії, втраченої внаслідок її передачі до електроустановки споживача, згідно з умовами тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту. Таким чином, відсутність укладеного між позивачем, відповідачем та РЕМ тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом, завдає позивачу збитки у вигляді вартості частки обсягу електричної енергії, спожитої на технічні цілі, та електричної енергії, втраченої внаслідок її передачі до електроустановки, належної позивачу як споживачу та вартості послуг з утримання технологічних електричних мереж населеного пункту. З метою врегулювання відносин, споживачу було направлено лист з пропозицією оформити правовідносини між Обслуговуючим кооперативом «Житлово-будівельний кооператив «Південна будівельна компанія» та споживачами на території населеного пункту відповідно до Правил, зокрема, пункту 12.5, та запропоновано у місячний строк: або змінити у встановленому порядку схему електропостачання та приєднати належну йому електроустановку до електричних мереж електропередавальної організації; або укласти тристоронній договір про користування електричною енергією на території населеного пункту з постачальником електричної енергії та населеним пунктом на основі типового договору та договір про користування електричною енергією відповідно до Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 (із змінами) (копія листа з відміткою про особисте отримання - додається). Відповідач не надав відповіді, не надав документів про самостійне приєднання до електричних мереж та не надав підписаний зі своєї сторони тристоронній договір про користування електричною енергією на території населеного пункту. В той же час, відповідачем - споживачем укладено індивідуальний договір з постачальником електроенергії, що підтверджує взяття споживачем обовязків відповідно ст.25 Закону України «Про електроенергетику», які виникають з тристороннього договору про користування електричною енергією на території населеного пункту. Таким чином, існує спір, який підлягає судовому вирішенню. Зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку (ч.ч. 1,2 ст. 509 ЦК України). Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обовязки. Основним юридичним фактом, на підставі якого виникають зобовязальні правовідносини, є цивільно- правовий договір. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ст. 626 ЦК України). Сторонами у зобовязанні є боржник і кредитор. У зобовязанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб (ч.ч. 1, 2 ст. 510 ЦК України). Суд нагадує, що обраний спосіб захисту має відповідати вимогам закону. Положенням ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.16 Цивільного Кодексу України особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового права або майнового права та інтересу у визначені цією статтею способи. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист у суді порушених або невизнаних прав, меж здійснення особою цивільних прав і виконання цивільних обовязків (ст.ст. 3, 6, 12 15, 20 Цивільного Кодексу України, ст.ст. 3-5 ЦПК України) суд дійшов до висновку про те, що в разі невизнання споживачем договірних відносин з надання послуг електропостачання, зокрема, непідписання договору про надання послуг з електропостачання, який відповідає вимогам типового договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.16 Цивільного Кодексу України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обовязкової дії. Суд вважає, що позивачем обраний спосіб захисту передбачений законом. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ст. 626 ЦК України). Договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції (ч. 1 ст. 640 ЦК України). Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). [PERSON] 625 ЦК України передбачає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.\~ Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних з простроченої суми. В порушення взятих на себе зобовязань [PERSON] не оплачує надані послуги. Розрахунок заборгованості по утриманню та обслуговуванню електричних мереж населеного пункту Котеджне містечко «Зелений мис» (період з 23.01.2013 року по 31.12.2014 року) підтверджений довідкою № 31/12-14 від 31.12.2014 року, зокрема, за споживачем [PERSON] обліковується заборгованість на суму 2\~894,99 грн. Розрахунок заборгованості по електричним втратам (період з 23.01.2013 року по 15.12.2014 року) підтверджений довідкою від 31.12.2014 року № 31/12-14, зокрема, за споживачем [PERSON] обліковується заборгованість на суму 237,30 грн. В силу ст. 88 ЦПК України з [PERSON] слід стягнути витрати по сплаті судового збору, які документально підтверджені. На підставі викладеного,

Outcome: approved