Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

У вересні 2016 року представник позивача звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу таким, що відбувся, та визнання права власності на нерухоме майно. Свої вимоги звернення до суду мотивувала тим, що позивач [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: с. Нехвороща, вул. Чапаєва, 86, Новосанжарського району Полтавської області. За вказані житловий будинок та господарські будівлі позивач повністю сплатив кошти [PERSON] Оформити договір купівлі-продажу в нотаріальній конторі не встигли в звязку з тим, що [PERSON] помер 27.10.2013 року. В даний час позивачу потрібний правовстановлюючий документ на житловий будинок з господарськими будівлями, тому він змушений звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, в матеріалах справи є заяви, в яких вони просять позов задовольнити повністю, справу розглянути без їх участі. Відповідачі в судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позов визнають повністю. Давши оцінку матеріалам справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. У звязку з чим, на підставі ст. 197 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін, на підставі наявних у справі доказів, без фіксації судового процесу. Всебічно та повно зясувавши обставини справи, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, надавши їм оцінку у сукупності з оголошеними та дослідженими матеріалами справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у звязку з наступним. У відповідності зі ст.ст. 10, 11 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, наданих сторонами. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст. 657 ЦК України договори купівлі-продажу нерухомого майна підлягають обовязковому нотаріальному посвідченню, але враховуючи, що даний договір вже повністю виконаний, є підстави вважати його таким, що відбувся. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Судом встановлено, що згідно витягу про державну реєстрацію прав № 34955043 від 26.07.2012 року, виданого ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований за адресою: с. Нехвороща, вул. Чапаєва, 86, Новосанжарського району Полтавської області, на підставі рішення Новосанжарського районного суду Полтавської області від 25.11.2011 року (а.с. 9-11). Згідно свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 255421, виданого Нехворощанською сільською радою Новосанжарського району Полтавської області 28.10.213 року, [PERSON] помер 27 жовтня 2013 року (а.с. 5). З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, виданого ПП Полтавського бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор», вбачається, що по вул. Чапаєва, 86, в с. Нехвороща Новосанжарського району Полтавської області знаходяться житловий будинок літ. «А-1» житловою площею 38,5 кв.м, загальною площею 66,9 кв.м, та господарські будівлі, а саме: літня кухня літ. «В», гараж літ. «В1», сарай літ. «В2», вбиральня літ. «Г», літній душ літ. «Г1», погріб вхідний літ. «Д», колодязь № 1, власником яких є [PERSON] (а.с. 12-14). Позивач [PERSON] купив у [PERSON] житловий будинок з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: с. Нехвороща, вул. Чапаєва, 86, Новосанжарського району Полтавської області. Даний факт підтверджується відповідною розпискою від 12.08.2013 року, наявною в матеріалах справи, згідно якої [PERSON] отримав від позивача обговорену суму за зазначене майно (а.с. 6). В повідомленні завідувача Новосанжарською державною нотаріальною конторою Полтавської області № 2020/01-16 від 27.10.2016 року вказано, що після померлого 27.10.2013 року [PERSON] заведена спадкова справа № 91/2014 від 04.04.2014 року. Подані заяви про прийняття спадщини від [PERSON], [PERSON] (а.с. 29, 30). В матеріалах справи наявні письмові заяви [PERSON] та [PERSON], в яких вони відмовилися від прийняття після померлого 27.10.2013 року батька [PERSON] спадщини у вигляді житлового будинку з господарськими будівлями, що розташовані за адресою: с. Нехвороща, вул. Чапаєва, 86, Новосанжарського району Полтавської області (а.с. 34, 35). Згідно ст. 220 ЦК України, договір, укладений із порушеннями нотаріальної форми є нікчемним. Однак, в ч. 2 вищевказаної статті зазначено, що якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Така можливість передбачена законом як одна із форм захисту інтересів добросовісного учасника цивільних правовідносин. Стаття 392 ЦК України передбачає, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи, що між сторонами договір купівлі-продажу було укладено 12 серпня 2013 року, позивач вказує на відсутність правовстановлюючого документа, у звязку з чим у нього виникають складнощі щодо реєстрації його права власності нотаріально,суд приходить до висновку про необхідність захисту його прав та задоволення позову.

Outcome: approved