Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів за період з червня 2014 року по 14 липня 2015 року у розмірі 16826,79 грн. В обґрунтування позову зазначив, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2008 року з відповідача стягнуто на його користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі вказаного рішення суду було видано виконавчий лист, який перебуває на виконанні в Індустріальному відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Відповідач ухиляється від сплати аліментів внаслідок чого заборгованість по сплаті аліментів за період з 01 квітня 2011 року по 01 березня 2015 року складає 35424,81 грн. Факт злісного ухиляння відповідача від сплати аліментів підтверджується вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 травня 2015 року. Посилаючись на ст.180, ч.1 ст.196 СК України вважає, що відповідачка повинна сплатити йому пеню за прострочення сплати аліментів за період з червня 2014 року по 14 липня 2015 року у розмірі 16826,79 грн. Позивач у судове засідання призначене на 17 грудня 2015 року не зявився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов не визнала та просила відмовити у його задоволенні. Зазначила, що дійсно має заборгованість по аліментам. Разом з тим, з травня 2015 року перебуває на обліку в лівобережному районному центрі зайнятості як безробітна. Сплачує аліменти в межах своєї можливості. Крім того, вона одна сплачує комунальні послуги за квартиру, яка належить сторонам на праві власності. Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 16 травня 2008 року з відповідача стягнуто на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі ? частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 21 квітня 2008 року до досягнення дитиною повноліття. Вироком Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 12 травня 2015 року [PERSON] визнано винуватою у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.164 КК України (злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утри\-мання дітей (аліментів). Згідно наданої Індустріальним відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції довідки-розрахунку заборгованості по аліментам за виконавчим листом №2-1521/2008 від 23 липня 2014 року про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] у розмірі ? частини усіх видів заробітку, заборгованість по аліментним платежам за вищезазначеним виконавчим листом станом на 01.11.2015 складає 38547,27 грн. Статтею 180 СК України\~встановлено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2\~ст. 196 СК України\~при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пеню) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм\~глави 49 ЦК України\~неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. ЇЇ завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Відповідно до ч. 1\~ст. 360-7 ЦПК України\~висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верхового Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верхового Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Правова позиція у справі №6-94цс15, викладена у постанові ВСУ від 1 липня 2015 року вказує на те, що з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом\~статті 196 СК України\~пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місць помножена на 1% пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). При цьому у вищезазначеній постанові ВСУ зазначено, що вирішуючи в конкретному випадку питання щодо усунення розбіжностей у застосуванні судом касаційної інстанції норм матеріального права, Судова палата у цивільних справах Верхового Суду України відступає від правової позиції щодо застосування частини першої\~статті 196 СК України, викладеної у постановах ВСУ від 11.09.2013 року (справа № 6-81цс13) та 01.10.2014 року (справа №6-149цс14). Тобто, зі змісту вказаної постанови слід зробити висновок про те, що Верховний Суд України змінив правову позицію по відношенню до своєї ж правової позиції, висвітленої у постановах ВСУ від 11.09.2013 року (справа № 6-81цс13) та 01.10.2014 року (справа №6-149цс14). За таких обставин, з урахуванням вимог ч. 1\~ст. 360-7 ЦПК України, суд приходить до висновку про необхідність застосування в даному випадку положень постанови Верхового Суду України від 1 липня 2015 року, №6-94цс15. Таким чином вимоги позивача про стягнення з відповідача неустойки підлягають частковому задоволенню в розмірі 2738,13 грн. за слідуючим розрахунком: - 892 грн. (сума заборгованості по аліментах за серпень 2014 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 276,70 грн.; - 892,58 грн. (сума заборгованості по аліментах за вересень 2014 року) х 1% х 30 днів (кількість днів прострочки) = 267,77 грн.; - 892,58 грн. (сума заборгованості по аліментах за жовтень 2014 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 276,70 грн.; - 892,58 грн. (сума заборгованості по аліментах за листопад 2014 року) х 1% х 30 днів (кількість днів прострочки) = 267,77 грн.; - 892,58 грн. (сума заборгованості по аліментах за грудень 2014 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 276,70 грн.; - 1009,21 грн. (сума заборгованості по аліментах за січень 2015 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 312,86 грн. - 1009,21 грн. (сума заборгованості по аліментах за лютий 2015 року) х 1% х 28 днів (кількість днів прострочки) = 282,58 грн.; - 1009,21 грн. (сума заборгованості по аліментах за березень 2015 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 312,86 грн.; - 1009,21 грн. (сума заборгованості по аліментах за квітень 2015 року) х 1% х 30 днів (кількість днів прострочки) = 302,76 грн.; - 135,8 грн. (сума заборгованості по аліментах за травень 2015 року) х 1% х 31 день (кількість днів прострочки) = 42,10 грн.; - 235,8 грн. (сума заборгованості по аліментах за червень 2015 року) х 1% х 30 днів (кількість днів прострочки) = 70,74 грн. - 285,80 грн. (сума заборгованості по аліментах за липень 2015 року) х 1% х 14 днів (кількість днів прострочки з урахуванням позовних вимог) = 40,01 грн. Посилання відповідача щодо врахування судом при визначені розміру пені, суми сплачених нею комунальних послуг за квартиру, яка належить сторонам на праві власності, суд вважає безпідставними та такими, що не ґрунтуються на законі. Згідно ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до задоволених позовних вимог. У звязку з тим, що при поданні позовної заяви позивачем було сплачено мінімальний розмір судового збору в сумі 487,20 грн., зазначена сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial