Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-14 00:00:00

У вересні 2015 р. [PERSON] пред'явив позов до приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON], у якому, після уточнення позовних вимог, просив зобов'язати останню видати йому дублікат договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та свідоцтво про право власності на цю квартиру і відшкодувати йому судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 25.04.2008 р. [PERSON] придбано вищевказану квартиру; правочин по її придбанню посвідчено відповідачем. Правоустановчі документи на квартиру зберігалися у сина позивача [PERSON], який загинув під час участі в антитерористичній операції на сході України [INFO] р. Після смерті сина позивач неодноразово усно й письмово звертався до відповідача з проханнями видати йому документи, які відповідач безмотивно та протиправно не задовольнила. Оскаржуваним рішенням позов задоволено: приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] зобов'язано видати [PERSON] дублікат договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчено нею 25.04.2008 р. і зареєстровано у реєстрі за № 594, та свідоцтво про право власності на вказану квартиру; з відповідача на користь позивача стягнуто 2500 грн. 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу і до бюджету 487 грн. 20 коп. судового збору. В апеляційній скарзі приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] просить скасувати дане рішення й постановити рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] Доводи апеляційної скарги зводяться до такого: - чинне законодавство, яке регулює спірні правовідносини, не передбачає, що нотаріус має право видати свідоцтво про право власності, - покупцем у договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS], який посвідчено відповідачем 25.04.2008 р. і зареєстровано у реєстрі за № 594, є [PERSON], а не [PERSON], як то вказано у позовній заяві. Тож відповідач не мала підстав задовольнити вимоги позивача, - місцевий суд стягнув з відповідача до бюджету судовий збір, але в силу п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» відповідач від його сплати звільнена, - факт надання [PERSON] правової допомоги не підтверджено матеріалами справи. У судовому засіданні приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] підтримала апеляційну скаргу, а представник [PERSON] просив її відхилити за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що відповідач протиправно не видає позивачеві - власникові квартири [ADDRESS] дублікат посвідченого нею договору купівлі-продажу та свідоцтво про право власності на цю квартиру і що у зв'язку з задоволенням позову з відповідача на користь позивача належить стягти відшкодування витрат на правову допомогу і до бюджету судовий збір. З такими висновками неповністю погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. 15.04.2008 р. позивач [PERSON] набув право власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, який посвідчено приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] 25.04.2008 р. і зареєстровано у реєстрі за № 594, що підтверджено копією цього договору (а.с. 4). 04.09.2015 р. позивач письмово звертався до відповідача з заявою, у якій просив видати йому правовстановлюючі документи (договір купівлі-продажу, свідоцтво на право власності та витяг з реєстру на право власності) на вказану вище квартиру. У цій заяві позивач зазначив своє прізвище, ім'я та по-батькові «Терновий». Дану заяву відповідачем отримано у цей же день. На цю заяву відповідач надала позивачеві відповідь листом від 24.09.2015 р. за вих. № 75/01-16 (його копія на а.с. 20). У ній зазначено, що договір, про який йдеться, [PERSON] отримав особисто 25.04.2008 р., та процитовано нормативно-правові акти, що регулюють спірні правовідносини, без наведення будь-яких висновків щодо прав та обов'язків сторін по справі. Приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] апеляційному суду пояснила, що вона особисто знає [PERSON] і що саме він звертався до неї за видачею вказаних у позовній заяві документів, але вона їх не видала, т.я. стороною (покупцем) у договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 15.04.2008 р. є [PERSON], а не [PERSON], як то вказано у позовній заяві і у вищезгаданій заяві від 04.09.2015 р. Факт смерті сина позивача [PERSON] [INFO] р. підтверджено копією відповідного свідоцтва (а.с. 5). Правову допомогу по справі позивачеві надавав адвокат [PERSON] на підставі укладеного останніми договору про надання правової допомоги адвокатом від 14.07.2015 р. № 14\\08\\15ц з додатками до цього договору (їх копії на а.с. 65-67). Згідно з профайлом адвоката [PERSON], що розміщений у мережі Інтернет і вірність відомостей якого [PERSON] підтверджено у апеляційному суді, ним здійснюється індивідуальна адвокатська діяльність (а.с. 85). Адвокат [PERSON] апеляційному суду пояснив, що він не зареєстрований у органах фіскальної служби як самозайнята особа; він має статус фізичної особи-підприємця, про що ним надано роздруківку відповідної інформації з мережі Інтернет (а.с. 69). [PERSON] 23.10.2015 р. сплатив [PERSON] як фізичній особі-підприємцю вартість послуг за надання правової допомоги у сумі 2500 грн. 00 коп. і 28.12.2015 р. в сумі 2700 грн. 00 коп. (квитанції на а.с. 21, 70) виходячи з того, що адвокатом витрачено 4,5 год. на надання [PERSON] правової допомоги у зв'язку з розглядом справи у суді І інстанції і 5 год. - на надання правової допомоги у зв'язку з розглядом справи у суді ІІ інстанції (розрахунки на а.с. 22, 68, 86-87, 88-89). І [PERSON], і приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] мають статус члена сім'ї загиблого ветерана війни, що підтверджується копіями посвідчень відповідного змісту (а.с. 3, 53). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Те, що [PERSON] має потребу в отриманні дубліката договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] у зв'язку з наявністю вказаних у позовній заяві обставин відповідач не заперечує. Факт невидачі відповідачем позивачеві вищевказаного договору доведено документально. Отже в силу п/п 1.1 п. 1 гл. 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, який затверджено наказом Мін'юсту України від 22.02.2012 р. № 296/5 (зареєстрований у Мін'юсті України 22.02.2012 р. за № 282/20595), приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] протиправно не видала [PERSON] дубліката договору, про який йдеться. Вищевказаний Порядок вчинення нотаріальних дій передбачає, що нотаріус видає свідоцтво, яке посвідчує право власності, лише у трьох випадках: свідоцтво про право на спадщину (п. 4.9 гл. 10), свідоцтво про право власності на частку в спільному майні подружжя, набутому за час шлюбу (п. 1.1 гл. 11) та свідоцтва про придбання арештованого або заставленого майна з прилюдних торгів (аукціонів) (п. 1.1 гл. 12). Аналогічні норми містилися і в пп. 205, 241 та 245 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженій наказом Мін'юсту України від 03.03.2004 р. № 20/5 (зареєстрований у Мін'юсті України 03.03.2004 р. за № 283/8882), яка втратила чинність у зв'язку з введенням в дію згаданого Порядку. В інших випадках ні цей Порядок, ні інші норми права, що регулюють спірні правовідносини, не передбачають ні права, ні обов'язку нотаріуса видавати свідоцтва про право власності. Таким чином, суд І інстанції безпідставно зобов'язав відповідача видати позивачеві свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. В силу п. 8 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» і позивач, і відповідач звільнені від сплати судового збору, а в силу п. 9 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про безоплатну правову допомогу» і позивач, і відповідач мають право на безоплатну правову допомогу. Частина 2 ст. 88 ЦПК України приписує, що якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабміном України. Таким чином, суд І інстанції незаконно компенсував позивачеві витрати на правову допомогу за рахунок відповідача та стягнув з останньої на користь держави судовий збір у зв'язку з задоволенням позову. Апеляційний суд не має можливості компенсувати витрати позивача на правову допомогу за рахунок держави, виходячи з такого. За змістом ст.ст. 57, 59, 64 ЦПК України, для відшкодування стороні судових витрат вона має надати допустимі письмові докази понесення цих витрат. Проте позовна сторона не надала допустимих письмових доказів понесення [PERSON] витрат на правову допомогу. Так, ст.ст. 13-15 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачають, що адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально, у складі адвокатського бюро і у складі адвокатського об'єднання. Здійснення індивідуальної адвокатської діяльності фізичною особою-підприємцем ні цими, ні іншими нормами права не передбачено. Згідно з ч. 1 ст. 13 цього Закону, адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. По даній справі встановлено, що адвокат [PERSON], здійснюючи адвокатську діяльність індивідуально, не зареєстрований у компетентних органах державної фіскальної служби як самозайнята особа. Крім того, [PERSON] сплатив адвокату [PERSON] вартість наданої останнім правової допомоги як фізичній особі-підприємцю, а не як самозайнятій особі, що вбачається з наданих суду та описаних вище квитанцій. Тож ці квитанції не є допустимими доказами понесення [PERSON] витрат на правову допомогу адвоката [PERSON] (згідно з цими квитанціями позивачем оплачено послуги фізичної особи-підприємця [PERSON], а не само зайнятої особи - адвоката [PERSON].). З викладеного випливає, що оскаржуване рішення підлягає скасуванню в частині задоволення позовних вимог про зобов'язання відповідача видати позивачеві свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS], а також в частині стягнення відповідача на користь позивача відшкодування судових витрат та на користь держави судового збору з постановленням рішення про відмову у задоволенні вимог про зобов'язання відповідача видати позивачеві свідоцтво про право власності на вказану квартиру та про відмову у стягненні з відповідача на користь позивача відшкодування судових витрат. В іншій частині це рішення суду підлягає залишенню без змін. Враховуючи викладене,

Outcome: partial