Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

у вересні 2014 року позивач звернувся до суду із позовом у якому просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь заборгованість за договором від 29 жовтня 2007 року № 375/П/14/2007/840 у розмірі 15 789 доларів США 86 центів та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 852 грн. 00 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 29 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» № 375/П/14/2007/840. Згідно даного договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 12 015 доларів США 84 центи, на придбання автотранспортного засобу, із відсотковою ставкою 14,40 % відсотків річних, строком до 17 жовтня 2014 року. Крім того, згідно зазначеного договору [PERSON] виступила поручителем [PERSON] та зобов'язувалася солідарно відповідати перед позивачем за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором. Позивач виконав свої зобов'язання відповідно до укладеного договору, проте відповідачі порушили свої зобов'язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитами, які передбачені умовами Кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, яка становить 15 789 доларів США 86 центів. В судовому засіданні представник позивача присутній не був. Надіслав на адресу суду заяву у якій просив задовольнити заявлений позов та проти винесення заочного рішення позивач не заперечує. Згідно частини 2 статті 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі у судове засідання не прибули. Про день, час розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідачів на адресу суду не надходили. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 29 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «Надра» та гр. [PERSON] було укладено кредитний договір «Автопакет» № 375/П/14/2007/840. Згідно даного договору позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти в сумі 12 015 доларів США 84 центи, на придбання автотранспортного засобу, із відсотковою ставкою 14,40 % відсотків річних, строком до 17 жовтня 2014 року. Також, відповідно до даного договору відповідач [PERSON] зобов'язувалася солідарно відповідати перед позивачем за своєчасне та повне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором (а.с. 10-12). Відповідно до розрахунку заборгованості загальна сума заборгованості [PERSON] перед позивачем становить 15 789 доларів США 86 центів та складається: Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України жодних доказів щодо недостовірних даних у розрахунку заборгованості відповідачами суду не надано. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Стаття 629 ЦК України зазначає, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі статті 203 ЦК України Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, в даному випадку сторони бажали укласти правочин і що зовнішній вираз волі відповідає внутрішньому. Відповідно до статті 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно частини 2 статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України. Крім того, відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Відповідно до укладеного договору поруки, поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед банком відповідати за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань перед кредитором. Відповідно до статті 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 2 статті 533 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача - захисту. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідачів по справі на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 852 грн.

Outcome: approved