Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказувала, що 28 лютого 2009 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 97. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та припинені з січня 2014 року. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї є негативна поведінка відповідача. Дитина проживає з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Спір щодо поділу сумісно нажитого майна відсутній. В зв'язку з цим [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Крім цього, оскільки відповідач матеріально сина не утримує, хоча має змогу та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього, а тому позивачка просила суд стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17 вересня 2014 року і до його повноліття. Ухвалою від 18 вересня 2014 року вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини виділено в окреме провадження. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. На примирення не погодилася. Вважала, що шлюб необхідно розірвати. Також пояснила, що спору щодо поділу майна немає. Місце проживання дитини визначене. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 28 лютого 2009 року у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 97. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. [PERSON] наполягала на розірванні шлюбу, вважала, що примирення є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки також підлягають стягненню 243,60 грн. судового збору та 150 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved