Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з даним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 26.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (далі - позивач/позичальник) та [PERSON] (далі - відповідач/позичальник) було укладено договір позики №317893801, на суму 3630,00грн., шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок останнього, зі сплатою відсотків за користування позикою 1,63% в день від суми позики за кожний день її користування та комісії у розмірі 40,00грн., строком на 10 календарних днів. Позивач вказує на те, що ним належним чином виконані зобов'язання договором позики, перераховано зазначені у договорі позики грошові кошти на банківський рахунок позичальника, зазначений у заявці. Проте, відповідач умови договору позики не виконав, у зазначений в договорі термін повернення позики, а саме, 06.12.2014, позику не повернув та не сплатив проценти та комісію, у зв'язку з чим, станом на 23.03.2015, має заборгованість у загальному розмірі 14735,00грн., з яких: сума позики - 3630,00грн., проценти за користування позикою - 11065,00грн., комісія за обслуговування договору позики - 40,00 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечував. Однак просив, у зв'язку із тяжкими сімейними обставинами, зменшити суму нарахованих відсотків у розмірі 11065,00грн. до мінімального розміру. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, Товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] було укладено договір позики №317893801 (далі-договір позики), разом із «Правилами надання грошових коштів у позику Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» (а.с.9-10) (далі - Правила), які, відповідно до п.8.2 договору позики, є невід'ємною частиною договору, текст яких розмішений на сайті товариства. Відповідно до умов договору позики позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 3630,00грн., строком на 10 календарних днів, на споживчі цілі, а позичальник зобов'язався повернути позику до 06.12.2014 та сплатити проценти за її користування у розмірі 1,63% в день від суми позики за кожний день її користування та комісії у розмірі 40,00грн., згідно з графіком розрахунків, який є невід'ємною частиною цього договору (а.с.6-7). Виконання позивачем умов договору позики щодо надання грошових коштів у вказаній сумі підтверджується платіжним дорученням №490 від 26.11.2014 (а.с.8). Згідно з п.7.5 Правил за несвоєчасне повернення суми позики і сплати процентів за її користування більш ніж на три банківські дні, позичальник зобов'язаний сплатити позикодавцю разовий штраф у розмірі дев'яти відсотків від суми позики, при цьому проценти за користування позикою нараховуються в розмірі трьох відсотків в день від суми позики до дня повного погашення заборгованості включно, але у будь-якому випадку не більше ста календарних днів. Однак, відповідач після отримання грошових коштів, не виконав зобов'язань, визначених договором позики, порушив умови щодо повернення позики, сплати нарахованих відсотків за її користування та оплати комісії, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за договором позики. Згідно із розрахунком заборгованості за договором позики (а.с.4), станом на 23.03.2015, заборгованість відповідача перед позивачем, у загальному розмірі складає 14735,00грн., з яких: сума позики - 3630,00грн., проценти за користування позикою - 11065,00грн., комісія за обслуговування договору позики - 40,00 грн. Так, відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1 ст.1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (ч.1 ст.530 ЦК України ). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором чи законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах Закону, а тому підлягають задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором №317893801 від 26.11.2014 у загальному розмірі 14735,00грн., з яких: сума позики - 3630,00грн., проценти за користування позикою - 11065,00грн., комісія за обслуговування договору позики - 40,00 грн. Також, відповідно до ст.88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню понесені позивачем і підтверджені документально судові витрати у вигляді судового збору в сумі 243,60грн. Стосовно прохання відповідача щодо зменшення суми нарахованих процентів у розмірі 11065,00грн. до мінімального розміру, суд зазначає наступне. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Отже, виходячи з положень ч.3 ст.551 ЦК України, судом може бути зменшений розмір неустойки, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а не відсотків. Водночас, суд звертає увагу на те, що відповідно до п.4.5 Правил право зменшення розміру нарахованих відсотків за договором позики належить позивачу.

Outcome: approved