Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-13 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернулась із позовом до суду, який обґрунтовувала тим, що з 11 жовтня 2003 року з відповідачем вони перебувають у шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який утримується нею, відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, тому просить стягувати аліменти в її користь в розмірі однієї четвертої частини всіх видів його доходу щомісячно. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутністю, заявлені вимоги підтримала та просить їх задоволити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений про час і місце розгляду справи у визначеному законом порядку. Відзиву на позов не подав. Ухвалою суду від 16.03.2020 року відкрито провадження у справі та справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного провадження. 14.05.2020 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення. Заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, проаналізувавши законодавство, що регулює дані правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2003 року. Від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого згідно свідоцтва про народження дитини є відповідач. Дитина проживає з матір`ю та знаходиться на її утриманні відповідно до довідки Лісовогринівецької сільської ради Хмельницького району за № 530 від 12.03.2020 року. Згідно частини 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина 3 статті 181 СК України). Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з частинами першою-третьою статті 181 СК України в редакції, чинній на час ухвалення рішення, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Оскільки сторони добровільно не домовилися про утримання дитини, то кошти на їх утримання (аліменти) присуджує суд. Відповідно до положень частини 1 статі 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому суд приходить до висновку про визначення розміру аліментів в розмірі однієї четвертої частини заробітку (доходу) щомісячно до повноліття дітей. Такий розмір визначений законом та відповідатиме інтересам дитини та не порушуватиме прав відповідача. При цьому, суд враховує те, що обов`язок утримувати дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також, виходить з розумності та достатності заявленого позивачем розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дітей, виходячи з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. При призначенні аліментів у такому розмірі суд враховує стан здоров`я, матеріальне становище дітей, її вік та матеріальне становище платника аліментів та приходить до висновку щодо стягнення з відповідача аліментів в розмірі однієї четвертої частини заробітку відповідача щомісячно. Відповідно до положень статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в розмірі 840,6 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved