Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з [PERSON] мотивуючи свої вимоги наступним. Сторони перебувають в шлюбі з 14.06.2014 року. Від шлюбних відносин мають малолітню доньку, [PERSON],[INFO], яка буде проживати з відповідачем. Позивач зазначає, що на протязі останніх років сімейне життя між ними погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. В заяві поданій до суду відповідач просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвища «[PERSON]», яке в неї було на момент укладення шлюбу. Позивач в судовому засіданні відсутній, у письмовій заяві поданій до суду просить розглянути позов без його участі, позов підтримує у повному обсязі, просить розірвати шлюб. Відповідач в судовому засіданні відсутня, письмовою заявою просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги визнає, згодна на розірвання шлюбу. При вищевикладених обставинах, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю позивача та відповідача, по наявних у справі матеріалах та доказах оскільки позивач та відповідач надали письмові заяви про згоду розірвати шлюб. Суд, дослідивши письмові докази у справі, приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 червня 2014 року відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Щорського районного управління юстиції у Чернігівській області (а.с.7). Від цього шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка після розірвання шлюбу буде проживати разом з відповідачем. Позивач зазначає, що на протязі останніх років сімейне життя між ними погіршилося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин, подальше спільне життя і збереження шлюбу стало неможливим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач у своїй заяві просить розглянути позов за його відсутності та задовольнити його. Таким чином, суд вважає встановленим, що позовна заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини, і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, права дитини, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved