Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-20 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася із позовною заявою до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Стислий виклад обставин за зміст позовних вимог. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 30 серпня 2019 року між нею та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримав у борг грошові кошти у розмірі 150 900 (сто п`ятдесят тисяч дев`ятсот) гривень та зобов`язався повернути їх позивачу до 01 лютого 2020 року. Однак, не зважаючи на постійні вимоги позивача, у встановлений договором позики строк, [PERSON] грошові кошти не повернув. За таких обставин, позивач звертається із даним позовом, в якому просить стягнути із відповідача на свою користь грошові кошти за договором позики у розмірі 150 900 (сто п`ятдесят тисяч дев`ятсот) гривень та судовий збір, сплачений за пред`явлення позову до суду. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 квітня 2020 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с. 44). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Попіка І.А. позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням цієї статті. Обставини справи, встановлені судом. 30 серпня 2019 року між [PERSON] (Позикодавець) та [PERSON] (Позичальник) укладено Договір позики, відповідно до п. 1 якого Позикодавець передає у власність Позичальникові грошові кошти у сумі 150 900 (сто п`ятдесят тисяч дев`ятсот) гривень, що становить 6000 доларів США, а Позичальник зобов`язується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів на умовах, визначених цим договором. Про отримання вищевказаної грошової суми [PERSON] власноручно написана розписка, оригінал якої знаходиться у позивача. Згідно із п. 3 Договору позики Позичальник зобов`язаний повернути Позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому Позикодавцем) у строк до 01 лютого 2019 року. При цьому повернення позики може бути здійснено однією сумою або частинами. Як передбачено п. 5 Договору позики в разі, коли Позичальник не поверне позичені гроші у встановлений строк, Позикодавець вправі стягнути заборгованість у безспірному порядку. Документ, що підтверджує безспірність заборгованості Позичальника та встановлює прострочення виконання зобов`язання буде вважатися розписка Позичальника, котра знаходиться у Позикодавця, та цей договір (п. 6 Договору позики). Відповідно до п. 7 Договору позика вважається повернутою у момент передання Позикодавцеві грошей готівкою або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Докази повернення відповідачем грошових коштів, взятих у борг відповідно до вказаного договору, у матеріалах справи відсутні. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Пунктом ч. 5 ст. 11 ЦК України передбачено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Як передбачено ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Статтею 1047 ЦК України передбачено, що договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, судом встановлено, що між сторонами укладений договір позики, за яким позичальник не повернув грошову позику у строки, передбачені договором. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо судових витрат. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. Із матеріалів справи вбачається, що за пред`явлення даного позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1509 (одна тисяча п`ятсот дев`ять) гривень, що підтверджується квитанцією № ПН1079082 від 18 березня 2020 року (а.с. 1). Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, то стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 1509 (одна тисяча п`ятсот дев`ять) гривень. На підставі викладеного, та

Outcome: approved