Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Буцинівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, в якому просив визначити додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері - [PERSON] , яка померла [INFO] . Позов обґрунтував тим, що [INFO] померла його мати [PERSON] . Після її смерті відкрилась спадщина, яка складається земельної ділянки площею 9,59 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Буцинівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. За життя [PERSON] заповіту не складала, оскільки він знайдений не був. Коли він звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за законом, то йому було відмовлено, оскільки мав місце пропуск строку для прийняття спадщини. Він пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, оскільки він вважав, що є єдиним спадкоємцем та фактично прийняв спадщину, оскільки мати проживала до дня смерті з ним, він користується спадковим майном, отримує з нього орендну плату. На теперішній час він не має можливості реалізувати своє право на спадкове майно після смерті матері в позасудовому порядку, тому просив суд, встановити йому додатковий строк для прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 29 березня 2019 року позов залишено без руху та надано строк для усунення недоліків. Відповідно до ухвали Роздільнянського районного суду Одеської області від 08 квітня 2019 року прийнято до розгляду позовну заяву, в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06 травня 2019 року. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримав доводи, викладені в позовній заяві, просив їх задовольнити та надати йому додатковий строк достатній для прийняття спадщини. Представник відповідача - Буцинівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без їх участі та не заперечував проти задоволення заявлених вимог. ( а.с.30) Заслухавши пояснення позивача, розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог за наступних підстав. Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого Буцинівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області на підставі актового запису № 17 [PERSON] померла [INFO] . (а.с.10) При житті [PERSON] належала земельна ділянка площею 9,59 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Буцинівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області, що підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю, серії [NUMBER] , зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №48. (а.с. 11) При житті [PERSON] не залишила заповіт, а тому має місце спадкування за законом. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є син померлої - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.8). Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом серії [NUMBER] виданого Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області 24.03.1997року. ( а.с.5-7) Крім позивача спадкоємцем першої черги до майна померлої був її син [PERSON] , [INFO] , який мешкав в [ADDRESS] , який видавав довіреність позивачу на прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] та на ведення спадкових справ від його імені, тобто [PERSON] від спадщини після смерті матері не відмовлявся. (а.с.44). Зі слів позивача останній помер та похований у м.Обнінськ Калужської області, тому він не залучив його до участі у даній справі. З листа приватного нотаріуса Л.М. Патраманської Роздільнянського районного нотаріального округу Головного територіального управління юстиції в Одеській області №208/01-16 від 25.03.2019 року встановлено, щопозивач звертався до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , але йому було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері у зв`язку з тим, що ним пропущений шестимісячний термін для прийняття спадщини, передбачений ст.1270 Цивільного кодексу України. У зв`язку з зазначеними вище обставинами, він має право звернутись до суду з заявою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини.( а.с.12) З повідомлення приватного нотаріуса Патраманської Л.М. на виконання ухвали суду від 06.05.2019 року про витребування інформації щодо наявності заповіту до майна померлої [PERSON] , вбачається, що надати відомості про посвідчення заповіту, складеного від імені [PERSON] , яка померла [INFO] немає можливості, оскільки такі відомості у спадковому реєстрі відсутні (а.с.39). Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України ( далі ЦК України ) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла ( спадкодавця), до інших осіб ( спадкоємців). Виходячи із змісту статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно зі статтею 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частинами 1 та 2 ст. 1269 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. 1270 ЦК України) Як вбачається з матеріалів справи, у визначений законом строк позивач не прийняв спадщину. А згідно частиною першою статті 1272 ЦК України передбачено, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно частини третьої статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Як свідчить тлумачення частини третьої статті 1272 ЦК України до поважних причин пропуску строку для прийняття спадщини мають відноситися причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця щодо подачі заяви про прийняття спадщини. Якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не реалізував право на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для встановлення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. Аналогічні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду України від 26 вересня 2012 року у справі № 6-85цс12 та від 14 вересня 2016 року у справі №6-1215цс16. Зокрема, додатковий строк може бути визначений у випадку пропуску спадкоємцем строку звернення до нотаріуса з поважних причин. Пунктом п.24 постанови № 7 від 30 травня 2008р. Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» звернуто увагу на те, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, прийняття спадщини як за заповітом, так і за законом є правом спадкоємця й залежить виключно від його власного волевиявлення. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Таким чином, відповідно до наведених вище положень ЦК України для набуття прав щодо вступу в спадщину, на спадкоємця покладається вимога подати відповідну заяву про прийняття спадщини у шестимісячний строк. Звертаючись до суду з позовом позивач зазначив про те, що встановлений ч.1 ст. 1270 ЦК України строк для звернення із заявою про прийняття спадщини він пропустив з поважних причин, оскільки після смерті матері, він з липня 2006 року по лютий 2007 року знаходився у відрядженні за межами Роздільнянського району, оскільки з 08.09.2004 року по 13.07.2009 року працював трактористом в ПП Тарасенко, приїздив додому тільки на вихідні, тобто через складні умови праці не зміг прийняти спадщину у встановлений законом строк. Суд критично оцінює вказані посилання позивача, оскільки жодних достовірних, належних та допустимих доказів наявності цих непереборних обставин суду не надано. Оцінюючи поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини, суд вважає їх такими, що об`єктивно не вплинули на можливість вираження позивачем, як спадкоємця волі та волевиявленню щодо вступу у спадщину, оскільки позивач не вчинив протягом шестимісячного строку для подання відповідної заяви жодних дій, які б свідчили про його намір для прийняття спадщини. Доказів на підтвердження безспірності поважності причин пропуску строку для звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини з часу відкриття спадщини 21 липня 2006 року по 20 січня 2007 року (моменту звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини) позивач не надав. Таким чином, суд вважає, що спадкоємець своєчасно спадщину не прийняв, тобто свідомо, за відсутності будь-яких перешкод, не вчиняв дії з прийняття спадщини протягом шести місяців з моменту її відкриття. Суд зазначає, що подання заяви про прийняття спадщини нескладна юридична дія, яка не потребує ні значного часу, ні великих затрат, відтак, причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для прийняття спадщини мають бути настільки суттєвими, щоб обставини, які обумовлювали б ці причини, унеможливлювали подання спадкоємцем заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на викладене та враховуючи, що у позивача перешкод для подання заяви не було, і він не скористався правом на прийняття спадщини без поважних причин, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed