Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

у березні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 22.10.2014 року між нею та відповідачем укладено договір про строковий банківський вклад строком на 90 днів, за умовами якого вона передала банку грошові кошти у сумі 9520,60 доларів США під 6 % річних, по 20.01.2015 включно. Однак після закінчення строку дії договору банк не повернув їй суму депозиту та відсотки. На її письмові звернення банк депозитних коштів не повертає. У зв'язку із цим, позивач просить суд визнати відмову відповідача в поверненні їй суми вкладу та процентів такою, що не відповідає вимогам закону; зобов'язати відповідача повернути їй суму вкладу згідно умов договору № 000070008931980 від 22.10.2014 у розмірі 9743,81 доларів США; зобов'язати відповідача нарахувати та виплатити їй проценти по вкладу в розмірі, передбаченому пунктом 1.4.1 Договору, тобто 6% річних від суми вкладу за весь час користування банком її грошима, а саме з 22.10.2014 по день виплати суми вкладу; зобов'язати банк виплатити на її користь моральну шкоду в розмірі 400 грн. В подальшому позивач уточнила позовні вимоги, зазначивши, що сума заборгованості по депозиту та нарахованих процентах станом на 16.04.2015 становить 9881,41 доларів США, які вона просить стягнути із відповідача, а також 800 гривень моральної шкоди. У судове засідання з'явилася позивач [PERSON], яка позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судове зсідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. З урахуванням положень частини 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а відповідач належним чином повідомлений і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд, заслухавши пояснення позивача вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 22.10.2014 року між позивачем [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк» укладено договір № 00007008931980 банківського вкладу (депозиту) «Найкраща пропозиція on-line» у доларах США, за умовами якого вкладником передано банку грошові кошти у сумі 9520,60 доларів США у тимчасове користування на умовах терміновості, платності та зворотності строком 20.01.2015 року (включно) зі сплатою банком 5,5 % річних. У разі якщо договір є діючим на дату закінчення строку дії договору то розмір процентної ставки збільшується та складає 6 процентів річних для вкладів у доларах США. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Судом встановлено, що банк порушив умови договору, тим самим позбавив позивача права вільно володіти та користуватися належним їй грошовими коштами, а отже існують правові підстави для стягнення із ПАТ «Дельта Банк» на користь позивача суму депозитного вкладу та відсотків, яка станом на 16.04.2015 складає 9881,41 доларів США. Натомість у постанові № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі» Пленум Верховного Суду України роз'яснив, що згідно з частиною першою статті 192 ЦК законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. У зв'язку з цим при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України - гривні. У разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. За курсом встановленим відповідно до службового розпорядження НБУ від 25.06.2015 -1 долар США складає 21,17 грн. Таким чином,заборгованість за депозитними коштами з переведенням в українську валюту на день ухвалення рішенняскладає: сума заборгованості по вкладу та відсотках 9881,41 доларів США х 21, 17 =309189,25 грн. В частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 800 гривень суд вважає за необхідне відмовити за безпідставністю, виходячи з наступного: так, частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В пункті 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Однак, відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх і заперечень. Натомість позивач доводів спричинення відповідачем моральної шкоди не зазначає та не додає на розгляд суду доказів. Оскільки, в даний час в ПАТ «Дельта Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, суд вважає, що судовий збір слід віднести за рахунок держави.

Outcome: partial