Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що вона з відповідачем зареєструвала шлюб 24 квітня 2010 року. Однією сім»єю вони проживали до червня 2015 року, після чого шлюбно-сімейні відносини вони припинили. Від даного шлюбу вони мають доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося тому що між ними немає взаєморозуміння, із-за різних поглядів на сімейні цінності, обов'язки та ведення спільного господарства, виховання дітей. Відповідач постійно вчиняє скандали. В тому числі в присутності дітей, що негативно впливає на їх психологічний стан. Відповідач має шкідливі звички - вживання наркотичних засобів, і в такому стані може вести себе агресивно , що робить його небезпечним. Між ними з відповідачем не має довіри, вважає, що подальше спільне життя є неможливим, тому просить суд їхній шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 2010 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №21. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дітей - доньок: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в червні 2015 року. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому роз'ясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачем слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved