Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-19 00:00:00

у березні 2018 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з [PERSON] ([INFO], паспорт серія [NUMBER] виданий Святошинський РУ ГУ МВС України у м. Києві 28.03.2003, РНОКПП [NUMBER]) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба миттєвого кредитування» суму заборгованості у розмірі 11705 (одинадцять тисяч сімсот п'ять гривень) 76 коп. та суму судового збору у розмірі 1779 грн 62 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 07.03.2014 між сторонами укладено кредитний договір №140307-141251 на підставі якого відповідач отримала кредит у розмірі 400 грн 00 коп. та зобов'язалася повернути зазначені кошти, а також сплатити проценти за користування кредиту у розмірі 112 грн 00 коп. у строк до 20.03.2014, після чого відповідач 20.03.2014 відповідно до п. 2.3 договору сплатила відсотки користування кредитом у розмірі 112 грн 00 коп., а також частково суму кредиту у розмірі 80 грн 00 коп. пролонгувала строк дії кредиту до 03.04.2014 зобов'язавшись повернути кредит разом із відсотками у розмірі 392 грн 00 коп., 11.04.2014 сплатила частково відсотки пені за прострочення заборгованості у розмірі 64 грн 00 коп. та відсотки за користування кредитом у розмірі 36 грн 00 коп., однак станом на 14.02.2018 не виконала умови договору не повернула грошові кошти у розмірі 392 грн 00 коп., а також проценти. 15.12.2017 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. Відповідно до п. 11 ч. 1 Розділу XIII Перехідних положень ЦПК Українизаяви і скарги, подані до набрання чинності цією редакцією Кодексу, провадження за якими не відкрито на момент набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 15.12.2017 набрав чинності Закон, яким внесено зміни до Цивільного процесуального кодексу України (Відомості Верховної Ради України, 2004 р., №№ 40-42, ст. 492), шляхом викладення його в новій редакції. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.04.218 відкрито по справі спрощене позовне провадження (а.с. 42). Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадженні, враховуючи положення ст. ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. Зважаючи на те, що справа розглядалась за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідачу було надано 15-ти денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження подати відзив на позов, однак відповідач не подав до суду відзив на позовну заяву, тому відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що між сторонами укладено кредитний договір №140307-141251 згідно умов якого відповідач отримала одним платежем грошові кошти у розмірі 400 грн 00 коп. строком до 20.03.2014 зі сплатою 2% за кожен день користування кредитом (730% річних або 732% річних, якщо на період користування складає високосний рік), та зобов'язалася повернути кредит у розмірі відповідно до п. 1.2 договору, а також сплатити проценти у розмірі 112 грн 00 коп. нараховані за період починаючи з дати видачі кредиту і закінчуючи датою повернення кредиту разом становить 512 грн 00 коп. (а.с. 4). Станом на 20.03.2014 відповідач сплатила відсотки за користування кредитом у розмірі 112 грн 00 коп. частково сплатила суму кредиту у розмірі 8 грн 00 коп. та пролонгувала договір строком до 03.04.2014та зобов'язалася повернути кредит разом з відсотками у розмірі 392 грн 00 коп., після чого 11.04.2014 сплатила частково відсотки пені за прострочення заборгованості у розмірі 64 грн 00 коп., відсотки за користування кредитом у розмірі 36 грн 00 коп. Згідно розрахунку заборгованості станом на 14.02.2018 за період з 04.04.2014 по 14.02.2018 становить 11705 грн 76 коп., яка складається із: суми основного боргу у розмірі 392 грн 00 коп.; проценти за договором у розмірі 73 грн 76 коп.; пеня за договором у розмірі 11240 грн 00 коп. (а.с. 7-31). Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір заборгованості із зазначеною позивачем сумою пені не відповідає засадам розумності та добросовісності. Згідно вимог ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Положенням ст. 611 Цивільного кодексу України, визначено правові наслідки порушення зобов'язання. Так, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором або законом, зокрема: 1. припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2. зміна умов зобов'язання; 3. сплата неустойки; 4. відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 549 ЦК України штраф, пеня це є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, тобто ця сума є неустойкою. Згідно зі ст. 551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Частина 3 ст. 551 ЦК України надає суду право, оцінивши розмір заборгованості та розмір штрафних санкцій (неустойки), зменшити її розмір в тому випадку, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, тобто зменшити розмір штрафних санкцій (неустойки) через не співмірність з розміром основного зобов'язання. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що сума штрафних санкцій за прострочення щомісячних платежів станом на 14.02.2018 становить 11240 грн 00 коп. при цьому, сума заборгованості за кредитом у розмірі 501 грн 76 коп., що свідчить про перевищення суми штрафних санкцій за суму основного боргу. За таких обставин, суд відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає за необхідне зменшити розмір пені, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі становить 360 грн 00 коп. до суми основного боргу, а саме до 501 грн 76 коп. за період з 01.01.2018 по 14.02.2018. Згідно ст. 258 Цивільного кодексу України, позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені). Враховуючи вищевикладене те, що відповідачем не було виконано своїх зобов'язань згідно кредитного договору та заборгованість не погашено, а тому суд дослідивши матеріали справи, надані стороною позивача докази приходить до висновку, що з відповідача необхідно стягнути на користь позивача заборгованість у сумі 1009 грн 76 коп. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, а також ним не було спростовано вищезазначених позовних вимог позивача на підставі чого позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі часткового задоволення позову судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 1009 грн 76 коп. та з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 153 грн 51 коп. (1009,76 грн. х 100% : 11705,76 грн. = 8,6 % х 153,51) Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 153 грн 51 коп.

Outcome: approved