Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-16 00:00:00

У березні 2014 р. [PERSON] пред'явила позов, в якому, після уточнення позовних вимог, просила стягти з ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» 17894 грн. 10 коп. на відшкодування матеріальної шкоди, 300000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди і судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 13.05.2011 р. [PERSON], виконуючи обов'язки водія ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» за трудовим договором з цим підприємством, керуючи автобусом БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER], який належить [PERSON] і який останнім передано у користування ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс», скоїв наїзд на чоловіка позивача [PERSON], який помер на місці події. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] У зв'язку з смертю чоловіка [PERSON] понесено витрати на поховання у сумі 3144 грн. 10 коп., на поминальний обід - 2750 грн. 00 коп. та витрати на спорудження надгробного пам'ятника - 12000 грн. 00 коп. Загибеллю чоловіка та ухиленням відповідача від відшкодування шкоди позивачеві завдано моральної шкоди у вигляді психологічної травми, порушення психіки й нервової діяльності, головного болю, порушення звичного способу життя і погіршення матеріального стану. Цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну третім особам внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 13.05.2011 р. за участю автобуса БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER], і потерпілого [PERSON], була застрахована ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія», яку визнано банкрутом, у зв'язку з чим отримати від цього товариства страхове відшкодування не є можливим. Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: з ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» на користь [PERSON] стягнуто 140000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди і 4500 грн. 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу адвоката, у задоволенні решти вимог відмовлено; також з ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» на користь держави стягнуто судовий збір у сумі 14000 грн. 00 коп. В апеляційній скарзі ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» просить скасувати дане рішення і у задоволенні вимог [PERSON] відмовити. Доводи апеляційної скарги зводяться до такого: - частково задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд дійшов висновків, що дорожньо-транспортна пригода, про яку йдеться, вчинена з вини [PERSON] під час виконання ним обов'язків водія ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» за трудовим договором, та що автобус БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER], який належить [PERSON], у момент скоєння цієї дорожньо-транспортної пригоди передував у ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» в оренді. Проте ці висновки суду ґрунтуються на неналежних доказах, - станом на 13.05.2011 р. - на дату скоєння вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було відсторонено від виконання трудових обов'язків водія ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс», що підтверджується доданою до апеляційної скарги копією наказу відповідного змісту, - розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди судом визначено без дотримання засад розумності, виваженості й справедливості. У судовому засіданні представники ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» підтримали апеляційну скаргу, [PERSON] та її представник просили апеляційну скаргу відхилити за безпідставністю, а [PERSON] вважає її безпідставною. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, суд І інстанції виходив з того, що у задоволенні позову в частині відшкодування матеріальної шкоди належить відмовити за передчасністю вимог - у зв'язку з тим, що позивачем на даний час не втрачено можливість отримання відшкодування цієї шкоди від страховика ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія», що дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої загинув чоловік позивача [PERSON], сталася з вини [PERSON] під час виконання ним трудових обов'язків водія автобуса ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс», що автобус БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER], від наїзду якого на [PERSON] настала смерть останнього, перебував у користуванні ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» за договором оренди, що відшкодування [PERSON] моральної шкоди, яку їй завдано у вигляді душевних страждань внаслідок втрати чоловіка, належить визначити виходячи з розміру відшкодування цієї шкоди, який може бути виплачено згідно з Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що цю шкоду [PERSON] завдано необережним злочином, що ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» і [PERSON] не вчинили жодної дії, спрямованої на ліквідацію негативних наслідків загибелі потерпілого [PERSON] З цими висновками неповністю погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. 10.09.2010 р. [PERSON] як власник автобуса БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER], застрахував обов'язкову цивільно-правову відповідальність, забезпечивши вказаний автобус страховим захистом на строк до 09.09.2011 р., у ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія», нинішня назва якого - ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія». Це підтверджується копією виданого вказаним товариством полісу відповідного змісту № ВЕ/4997684 (а.с. 96). У цьому полісі встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю (на одного потерпілого), - у сумі 51000 грн. 00 коп., за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого), - у сумі 25500 грн. 00 коп., та франшизу в сумі 510 грн. 00 коп. У полісі також зазначено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Даних обставин жоден з учасників судового розгляду не заперечує. 13.05.2011 р. [PERSON], виконуючи обов'язки водія ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» за трудовим договором з цим підприємством, керуючи автобусом БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER], який належить [PERSON] і який останнім як фізичною особою-підприємцем передано у користування ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» за відповідним договором, скоїв наїзд на чоловіка позивача [PERSON], який рухався на велосипеді у попутному напрямку, внаслідок чого він помер на місці події. Дана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON], який, на порушення п. п. 2.3 п/п б, 13.1 Правил дорожнього руху, проявивши неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою під час управління вказаним вище автобусом та, відповідно, не реагував на її зміну. Наведені обставини підтверджено витягами з наказів ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс»: про прийняття [PERSON] на роботу - № 154-к від 06.10.2010 р., про звільнення його з роботи - № 106-к від 02.06.2011 р. (а.с. 54, 55), копією трудової книжки останнього (а.с. 99-100), даними журналу карток Центру надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів, підпорядкованого УДАІ УМВС України в Чернігівській області (а.с. 20-22), копіями наданих цим Центром суду договору оренди автобуса БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER], який укладено між фізичною особою-підприємцем [PERSON] і ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» від 27.07.2010 р. та складеного ними ж на виконання цього договору акту прийому-передачі автобуса (а.с. 77-79), копією вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова від 27.12.2013 р. у кримінальному провадженні по обвинуваченню [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 7-12), який набрав законної сили після постановлення апеляційним судом Чернігівської області 26.02.2014 р. ухвали про повернення [PERSON] апеляційної скарги на цей вирок (копія даної ухвали на а.с. 13-15), а також копіями свідоцтва про смерть [PERSON] та свідоцтва про одруження останнього з позивачем (а.с. 50, 51). У заяві від 04.09.2014 р. [PERSON] повідомляє апеляційному суду про те, що у встановлений законом тридобовий строк він повідомив представництво ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» у м. Чернігові про вищевказану дорожньо-транспортну пригоду, але відповіді від нього не отримав (а.с. 195). У поясненнях ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» на позов (а.с. 81-83) і апеляційному суду (а.с. 184-185) вказане пояснення [PERSON] не спростовується. У зв'язку з смертю чоловіка, що настала внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, про яку йдеться, [PERSON] понесено витрати на поховання, на поминальний обід та на спорудження надгробного пам'ятника, що підтверджується копіями відповідних документів на а.с. 86-90; внаслідок загибелі чоловіка останній завдано і моральної шкоди. Згідно з Спеціальним витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» з 18.11.2013 р. перебуває у стані припинення за судовим рішенням про банкрутство (а.с. 170). 11.12.2013 р. [PERSON] здала на пошту заяву ліквідаторові ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» про включення її до списку кредиторів і виплату страхового відшкодування у зв'язку з настанням 13.05.2011 р. нещасного випадку, внаслідок якого загинув її чоловік [PERSON]; ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» отримало дану заяву 16.12.2013 р. Ці обставини підтверджуються копіями вказаної заяви та поштового повідомлення про її вручення адресатові (а.с. 196-198). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» - особа, у правомірному користуванні якої 13.05.2011 р. (дата нещасного випадку, по який йдеться) знаходився належний [PERSON] автобус БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER], заперечує проти відшкодування завданої вказаної у позовній заяві шкоди. Виходячи зі змісту укладеного 10.09.2010 р. між [PERSON] і ЗАТ «Українська екологічна страхова компанія» (нинішня назва якого - ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія») договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої загинув чоловік позивача [PERSON], є страховим випадком. Отже в силу ст.ст. 20-1, 22, 23, 27, 39, 41 п. 41.1 п/п «ґ» Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції, що діяла на 13.05.2011 р. (дата нещасного випадку, по який йдеться), позивач має право на отримання від страховика відшкодування шкоди, завданої смертю її чоловіка [PERSON], у вигляді витрат на поховання у межах ліміту в сумі 51000 грн. 00 коп., а також моральної шкоди у розмірі не більш ніж 2550 грн. 00 коп. У разі неможливості отримати таке відшкодування від страховика у зв'язку з його банкрутством позивач має право його отримати від Моторного (транспортного) страхового бюро України. Згідно з ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» орієнтує суди нижчих ланок на те, що питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. З наведеного випливає, що для повного або часткового задоволення вимог [PERSON] за рахунок ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» необхідно встановити, що належне їй страхове відшкодування не може бути повністю чи у якій-небудь частині сплачене ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія» або Моторним (транспортним) страховим бюро України. У рамках даної справи встановлення вказаних обставин є неможливим, т.я. ні ПрАТ «Українська екологічна страхова компанія», ні Моторне (транспортне) страхове бюро України не залучено до участі у справі як відповідачі. Отож заявлені позивачем вимоги не підлягають задоволенню як передчасні. Таким чином, оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» про відшкодування витрат на поховання чоловіка [PERSON], на поминальний обід та на спорудження йому надгробного пам'ятника за передчасністю цих вимог є законним, а рішення про часткове задоволення її вимог про відшкодування моральної шкоди й судових витрат, а також в частині стягнення з відповідача до бюджету судових витрат є незаконним. Посилання ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» на те, що у момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка є об'єктом судового розгляду, [PERSON] не перебував з цим підприємством у трудових правовідносинах, апеляційний суд відкидає, виходячи з такого: - перш за все, вони спростовуються відомостями трудової книжки [PERSON] і наказів про прийняття останнього на роботу у ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» та звільнення його з цього підприємства. Крім того, [PERSON] апеляційному суду пояснив, що у момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, про яку йдеться, він виконував обов'язки водія автобуса ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс». Такі ж самі пояснення він давав у ході кримінального провадження по обвинуваченню його у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, зокрема відразу після скоєння дорожньо-транспортної пригоди - у цей же день (а.с. 27 т. 1 кримінального провадження), під час допиту його як свідка: у цей же день (а.с. 43-44 т. 1 кримінального провадження) й 06.03.2012 р. (а.с. 159-160 т. 1 кримінального провадження). Фізична особа-підприємець [PERSON] - власник автобуса БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER], будучи допитаним як свідок у цьому кримінальному провадженні, показав, що вказаний автобус ним було здано в оренду ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс», що у спірний момент він використовувався для здійснення пасажирських перевезень за маршрутом № 44 у м. Чернігові та що [PERSON] з ним у трудових правовідносинах не перебував (копія протоколу допиту [PERSON] як свідка на а.с. 92-95). Те, що [PERSON] 13.05.2011 р. у момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди, під час якої загинув [PERSON], виконував обов'язки водія автобуса ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс», випливає також з показань допитаного у цьому ж кримінальному провадженні у ході досудового слідства показань свідка [PERSON] (а.с. 70, 233-236 т. 1 кримінального провадження) та її показань у ході судового слідства, які відображено у вироку Новозаводського районного суду м. Чернігова про засудження [PERSON] за скоєння злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України (а.с. 9), - твердження ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» про те, що згідно з обліковими документами, які містяться на а.с. 56-57, 58 і 131, [PERSON] 13.05.2011 р. не працював, спростовується наведеними вище доказами та є юридично неспроможним в силу ч. 4 ст. 24 КЗпП України. Крім того, останній апеляційному суду пояснив, що за отримання зарплати у ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» він дійсно розписувався у видаткових відомостях, але готівкові кошти в рахунок зарплати він брав з виторгу, який він отримував від пасажирів автобуса, а не з каси підприємства, - посилання ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» на те, що у дорожньому листі водія [PERSON] зазначено, що його видано [PERSON], апеляційний суд відкидає, т.я. і у даній справі (а.с. 97-98), і у кримінальному провадженні (а.с. 296 т. 1 даного провадження) мається лише копія цього листа, а його оригінал суду не надано. Причому у матеріалах кримінального провадження відсутні відомості, яким способом слідчий здобув цю копію та приєднав її до справи, тобто джерело її походження невідоме. До того ж, [PERSON] стверджує (і це твердження ніяк не спростовано), що 13.05.2011 р. дорожній лист йому видавало ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» і що наявні у зазначених справах копії дорожнього листа знято не з того листа, який йому видавався. Це твердження ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» не спростувало, - посилання ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» на те, що згідно з повідомленням Укртрансінспекції у Чернігівській області від 12.05.2014 р. № 1622/6/59-14 станом на 13.05.2011 р. автобус БАЗ 22154, державний реєстраційний № [NUMBER], не мав ліцензійної картки на ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» (а.с. 76), на суть спірних правовідносин не впливає, - твердження ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» про те, що укладений ним з фізичною особою-підприємцем [PERSON] договір оренди вищевказаного автобуса від 27.07.2010 р. є нікчемним, і мотиви, якими це твердження обґрунтовується, суперечать ст.ст. 51, 798, 799 ЦК України. Отже оскаржуване рішення в частині стягнення з ДП «Пассервіс» ВАТ «Чернігівавтосервіс» на користь [PERSON] 140000 грн. 00 коп. відшкодування моральної шкоди та судових витрат і судових витрат до бюджету підлягає скасуванню з постановленням рішення про відмову у задоволенні цих вимог. Це ж рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування витрат на поховання [PERSON], на поминальний обід та на спорудження йому надгробного пам'ятника підлягає залишенню без змін. Апеляційний суд вирішує справу як на підставі наданих суду І інстанції доказів, так і на підставі наданих апеляційному суду доказів, т.я. всі вони мають виключне значення для справи. Враховуючи викладене,

Outcome: partial