Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У березні місяці 2015 року позивач звернулася із позовом до суду, який мотивує тим, що в період шлюбу, який був зареєстрований 12 серпня 2006 року, за договором купівлі-продажу квартири, який укладено 18.04.2011 року з відповідачем за спільні кошти придбали однокімнатну квартиру за № [ADDRESS]. Проте право власності на означену квартиру було зареєстровано лише на відповідача. В даний час шлюбні стосунки із відповідачем припинені, однак відповідач в добровільному порядку відмовляється зареєструвати на неї право власності на квартиру. Вважає, що вказана квартира є об'єктом спільної сумісної власності подружжя та просила визнати за нею право власності на одну другу її частину. В судовому засіданні позивач заявлені вимоги уточнила, просить визнати право власності на 1/2 частину квартири. Суду пояснила, що перебуваючи у шлюбі за спільні кошти вони з відповідачем придбали однокімнатну квартиру за № [ADDRESS]. Відповідач в добровільному порядку не визнає її права на означену квартиру у рівних частках, тому просить визнати за нею право на 1/2 її частину, оскільки вона придбана за спільні кошти подружжя в період шлюбу. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні заявлений позов визнали та не заперечують щодо його задоволення. Заслухавши доводи позивача, відповідача та його представника, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами 12 серпня 2006 року було укладено шлюб, який на даний час не розірваний. Перебуваючи у шлюбі сторони за спільні кошти придбали однокімнатну квартиру за № [ADDRESS] загальною площею 39,4 кв.м., житловою 17,2 кв.м. відповідно до договору купівлі-продажу квартири, укладеного 18 квітня 2011 року відповідачем та посвідченого приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Гусєвою Л.В. Відповідачу 28 квітня 2011 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Означені обставини підтверджуються письмовими доказами - копією свідоцтва про укладення шлюбу та копією договору купівлі-продажу, витягом з реєстрації прав власності на нерухоме майно, копією технічного паспорта на квартиру. Відповідно до вимог статті 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав поважної причини (навчання, догляд за дітьми, ведення домашнього господарства, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя та має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. За наведених обставин суд визнає однокімнатну квартиру за [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, позаяк вона придбана сторонами в період шлюбу, за їх спільні кошти. Позивач заявила вимоги про розподіл спільного майна подружжя шляхом визнання за нею права власності на 1/2 частину квартири як спільного майна набутого за час шлюбу, і суд не розглядає питання про фактичний її розподіл з врахуванням уточнених позовних вимог позивачем. Тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до вимог закону слід стягнути судовий збір з відповідача в сумі 1500 грн., котрий ним погоджений. На підставі наведеного та

Outcome: approved