Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У березні 2014 року ПАТ «Банк Форум» звернулося до суду з зазначеним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором, вказуючи на те, що 14 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0335/08/01-Nn, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 350 000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних від суми заборгованості та з встановленням дати остаточного повернення 14 липня 2018 року. Оскільки відповідач порушив умови кредитного договору, то станом на 23 січня 2014 \~року має прострочену заборгованість в сумі 203 490,22 \~доларів США. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2014 року позов ПАТ «Банк Форум» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено (т. 1 а.с. 67-69). Рішенням Апеляційного суду Київської області від 05 лютого 2015 року вказане рішення суду першої інстанції у скасовано та ухвалено нове, яким у задоволенні позову відмовлено (т. 1 а.с. 126-130). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 червня 2015 року рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 30 липня 2014 року та рішення Апеляційного суду Київської області від 05 лютого 2015 року та додаткове рішення Апеляційного суду Київської області від 26 березня 2015 року скасовано, а справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т. 1 а.с.197-199). 13 серпня 2015 року позивач, враховуючи зростання курсу долара щодо гривні, заявив про збільшення позовних вимог та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором, що виникла станом на 11 серпня 2015 року в сумі 182\~756, 68 доларів США та 929\~762,57 грн. штрафних санкцій (т. 2 а.с. 16-25). Представник позивача в судовому засіданні збільшені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти застосування строків давності заперечував, вказуючи на наявність поважних причин їх пропущення та просив поновити строк позовної давності. Представник відповідача в судовому засіданні заявив клопотання про відмову в задоволенні позову в звязку із закінченням строку позовної давності. Представники третіх осіб, будучи належно повідомленими про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявилися. Суд, заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Згідно із ч. 3 ст.\~10, ч. ч. 1, 2 ст.\~60 ЦПК України,\~\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Разом із тим відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 14 липня 2008 року між Акціонерним комерційним банком «Форум» (правонаступником якого є ПАТ «Банк Форум») та [PERSON] був укладений кредитний договір № 0335/08/01-Nv, відповідно до умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 350 000 доларів США зі сплатою 13,5 % річних від суми заборгованості, та з встановленням дати остаточного повернення 14 липня 2018 року (далі-Договір) (т. 1 а.с. 5-8). За п. 2.3. та п. 2.7. Договору, позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно не пізніше 20-го числа місяця, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 2\~916, 67 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок (т. 1 а.с. 5). Тобто, судом достовірно встановлено, що в укладеному кредитному договорі визначені чіткі\~щомісячні умови\~виконання сторонами взятих на себе зобов'язань, які банківською установою виконані в повному обсязі, а відповідач взятих на себе зобов'язання не виконує. Відповідно до розрахунку заборгованості, проведеного станом на 23 січня 2014 року, [PERSON] має заборгованість у розмірі 203 490,22 доларів США, в тому числі: прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 22 430,23 доларів США ( 178 565,46 гривень), поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів 160 416,45 доларів США (1 282 208,68 гривень), пеня - 20 733,54 доларів США (165 723,19 гривень) (т. 1 а.с. 9-11). При цьому, згідно розрахунку, прострочений платіж по тілу кредиту у відповідача виник 02 лютого 2009 року. Відповідно розрахунку заборгованості, заборгованість відповідача станом на 11 серпня 2015 року становить 182\~756,68 доларів США, остання фактична дата внесення коштів на погашення кредиту 25 грудня 2008 року, дата повернення кредиту згідно графіку 31 січня 2009 року (т. 2 а.с. 17-19). 26 грудня 2013 року, в рахунок погашення боргу, позивачем за рахунок коштів, отриманих від продажу майна відповідача, що перебувало в іпотеці відповідно до Постанови від 03 жовтня 2013 року про передачу майна стягувачу винесеної старшим державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції, ВП № 33600354, передано на погашення боргу суму в розмірі 152459, 68 грн., хоча реалізація майна була проведена на загальну суму 1 459133 грн. (т. 2 а.с. 18, т. 3 а.с.46). Зобов'язання виникають із підстав, передбачених\~статтею 11 ЦК України, зокрема\~\~договорів. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1054 ЦК України). Відповідно до\~статті 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно п. 12 та п. 17 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, передбачено, що наявність виконавчого напису нотаріуса, вчиненого за невиконання кредитного договору, за відсутності реального виконання боржником свого зобовязання, не свідчить про припинення договірних правовідносин сторін й не звільняє боржника від відповідальності за невиконання ним грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання процентів за користування кредитом і пені, передбачених договором за несвоєчасну сплату кредиту. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша\~статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті\~251,\~252 ЦК України). Як установлено судом, боржник\~\~первинно взяв на себе зобов'язання повернути суму кредиту з відповідними процентами до 14 липня 2018 року,\~сплачуючи її частинами (щомісячними платежами) згідно з графіком платежів. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою\~статті 254 ЦК України\~спливає у відповідне число останнього місяця строку. Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачено, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). Згідно ст. 261 ЦК України початок перебігу позовної давності повязується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, скільки з певним моментом (фактами), які свідчать про порушення прав особи. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитним договором кредитор використав передбачене частиною другою\~статті 1050 ЦК України\~та пунктами договору право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 01 липня 2009 року вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та пов'язаних із ним платежів (т. 1 а.с. 13). Отже, заборгованість, з приводу якої заявлений позов у справі, виникла в боржника за період з 31 січня 2009 року до 26 березня 2014 року (часу звернення позивача до суду) у зв'язку з несплатою боржником поточних щомісячних платежів із погашення кредиту та процентів за користування ним. Заборгованість з приводу якої заявлено вимогу про збільшення позову виникла за період з 31 січня 2009 року до 13 серпня 2015 року (дня звернення позивача до суду). Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання\~\~цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Саме таку правову позицію було висловлено Верховним Судом України в постанові від\~19 березня 2014 року у справі 6-20цс14. Як вбачається з розрахунку та договору, чергові платежі боржник повинен був здійснювати не пізніше 20 числа кожного місяця, тому з часу несплати кожного з платежів відповідно до\~статті 261 ЦК України\~починається перебіг позовної давності для вимог до боржника. Враховуючи викладене, аналізуючи умови договору сторін і зміст зазначених правових норм, суд приходить до обґрунтованого висновку про те, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, обчислюється з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу яким є 31 січня 2009 року, а тому в задоволенні позову слід відмовити в звязку із закінченням строків позовної давності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed