Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-28 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до акціонерного товариства «Альфа-банк» (далі - АТ «Альфа-банк» ), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. (далі - ПНКМНО Хара Н.С.), приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Скрипник В.Л. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування поданої заяви позивач зазначає, що ПНКМНО Харою Н.С. 11 листопада 2020 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 36878, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 491014008 від 07 листопада 2019 року за період з 22 червня по 22 вересня 2020 на загальну суму 17 732 (сімнадцять тисяч сімсот тридцять дві) гривень 94 коп., у тому числі: 2743 (дві тисячі сімсот сорок три) гривень 68 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2102 (дві тисячі сто дві) гривень 98 коп.- прострочена заборгованість за комісією та процентами; 11651 (одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят одна) гривень 40 коп. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 584 (п`ятсот вісімдесят чотири) гривень 94 коп. - строкова заборгованість за комісією та процентами, а також 650 (шістсот п`ятдесят) гривень - плата за вчинення виконавчого напису. В подальшому виконавчий напис пред`явлено для організації примусового виконання приватному виконавцю виконавчого округу Полтавської області Скрипнику В. Л. Відповідач звернувся до ПНКМНО Хара Н. С. із заявою про вчинення виконавчого напису про звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 491014008 від 07 листопада 2019, однак не було надано оригіналу самого кредитного договору з усіма його невід`ємними частинами, а тому у ПНКМНО Хари Н. С. були відсутні правові підстави для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. При цьому, позивач зазначає, що із поданих до ПНКМНО Хари Н. С. документів для вчинення виконавчого напису, не вбачається, що датою виникнення заборгованості є 22 червня 2020 року, а тому визначення періоду заборгованості, за який здійснюється стягнення є безпідставним та помилковим. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений ПНКМНО Харою Н. С. 11 листопада 2020 року, зареєстрований в реєстрі за № 368778, та стягнути з відповідача судові витрати у розмірі 6 389,80 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 16 березня 2021 року відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Разом із тим, 16 березня 2021 року ухвалою суду заяву [PERSON] , подану адвокатом Салівон В. І., про забезпечення позову задоволено та зупинено стягнення за виконавчим написом № 36878, вчиненого 11 листопада 2020 року ПНКМНО Харою Н. С., яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа Банк» у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 491014008 від 07 листопада 2019 року за період з 22 червня по 22 вересня 2020 року на загальну суму 17 732,94 грн. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. У встановлений законом строк відзиву на позовну заяву відповідачем та пояснень на позовну заяву третіми особами не подано. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що 07 листопада 2019 року між [PERSON] та АТ «Альфа-банк» укладено кредитний договір № 491014008. ПНКМНО Харою Н. С. 11 листопада 2020 року вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 36878, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 491014008 від 07 листопада 2019 року за період з 22 червня по 22 вересня 2020 року на загальну суму 17 732 (сімнадцять тисяч сімсот тридцять дві) гривень 94 коп., у тому числі: 2743 (дві тисячі сімсот сорок три) гривень 68 коп. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2102 (дві тисячі сто дві) гривень 98 коп.- прострочена заборгованість за комісією та процентами; 11651 (одинадцять тисяч шістсот п`ятдесят одна) гривень 40 коп. - строкова заборгованість за сумою кредиту; 584 (п`ятсот вісімдесят чотири) гривень 94 коп. - строкова заборгованість за комісією та процентами, а також 650 (шістсот п`ятдесят) гривень - плата за вчинення виконавчого напису. Статтею 18 ЦК України передбачено, що нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 № 296 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункту 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. При цьому стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Банком було надано всі документи відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року за № 1172 для вчинення виконавчого напису. 22 вересня 2020 року банком на адресу позивача була направлена вимога щодо повернення всієї суми боргу за кредитним договором, з зазначенням суми боргу в розмірі 17 082 (сімнадцять тисяч вісімдесят дві) гривень 94 коп., що підтверджується матеріалами справи та не заперечується позивачем. Окрім цього, згідно виконавчого напису ПНКМНО Хари Н. С. від 11 листопада 2020 року загальна сума заборгованості, яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» складає 17 082,94 грн. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом переконливості своїх вимог є конституційною гарантією (стаття 129 Конституції України). За з частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів того, що з боку приватного нотаріуса мало місце порушення вимог статті 88 Закону України «Про нотаріат» в частині відсутності належних документів, що можуть підтвердити безспірність заборгованості боржника і встановити прострочення виконання зобов`язання при вчиненні виконавчого напису нотаріуса позивачем не надано, як і не надано доказів того, що позивач не погоджувався з сумою заборгованості за кредитним договором на час вчинення виконавчого напису або надав свій розрахунок, що обґрунтовано б відрізнявся від наведеного у справі. Позивачем не спростовано безспірності кредитної заборгованості та зазначений у виконавчому написі період стягнення заборгованості (з 22 червня по 22 вересня 2020 року). Так, згідно оферти на укладання угоди про надання кредиту № 491014008 від 07 листопада 2019 року строк дії кредиту становить 24 місяці. У той же час, звернувшись 22 вересня 2020 року до позивача із повідомлення про порушення основного зобов`язання та погашення виниклої заборгованості, банк достроково змінив строк виконання основного зобов`язання, який настав 22 вересня 2020 року. Зазначений у виконавчому написі період стягнення заборгованості не перевищує достроково змінений строк виконання основного зобов`язання та розмір звернутої до стягнення заборгованості відповідає тій, яка зазначена у повідомленні про порушення основного зобов`язання від 22 вересня 2020 року. Оскільки позивач у встановленому законом порядку не спростував належними і допустимими доказами того, що сума заборгованості за кредитним договором на дату вчинення нотаріусом оспорюваного виконавчого напису була іншою, ніж та, яка запропонована в ньому до стягнення; не надав доказів часткового чи повного погашення заборгованості, не надав доказів порушення нотаріусом процедури при вчиненні цієї виконавчої дії, а тому суд приходить до висновку про законність вчинення нотаріусом виконавчого напису. Враховуючи вищезазначене, суд доходить до висновку, що у задоволенні позовної заяви, слід відмовити. Частинами дев`ятою-десятою статті 158 ЦПК України передбачено, що у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду.

Outcome: dismissed