Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить стягнути із ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» на свою користь суму депозиту та нарахованих відсотків в загальній сумі 10015,81 дол. США. Від сплати судового збору просить її звільнити на підставі ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів». Позов мотивований невиконання відповідачем договору банківського строкового вкладу «Блискуча сімка» в частині повернення позивачу її вкладу у встановлений строк. [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» явку свого представника у судове засідання не забезпечило, про місце та час розгляду справи повідомлялося належним чином, клопотання про розгляд справи у відсутність представника ПАТ «Банк «Фінанси та кредит» до суду не надходило. Суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 20.11.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 9 Філії «Центральне РУ «АТ «Банк «Фінанси та кредит» було укладено договір про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» № 300937/72100/07-14 (а.с.5-6). На підставі даного договору позивач розмістив у Банку грошові кошти (вклад) в дол. США, а останній зобовязувався виплатити за строкове користування грошовими коштами позивача відсотки та повернути грошові кошти в дол. США позивачу із нарахуванням процентів у визначений договором строк, або на вимогу позивача. Відповідно до п. 1.1. та п.п. 1.1.1-1.1.13 договору сума вкладу (депозиту) по договору становила 10000,00 дол. США. Строк повернення встановлено з 20.11.2014 року по 18.02.2015 року. Позивач виконала умови вищезазначеного договору та розмістила вклад в сумі 10000,00 дол. США перерахувавши його на рахунок ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що підтверджується меморіальним валютним ордером № 14711583 від 20.11.2014 року (а.с.9). Відповідно до п. 2.9 договору банківського строкового вкладу після закінчення будь-якого із строків, визначених п.п.1.1.1.-1.1.13 цього договору, або настання інших обставин визначених чинним законодавством України чи цим договором, кошти з депозитного рахунку № 26300001840/2630.9.180568.001 повертаються клієнту за його письмовою вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний або інший депозитний рахунок, а дія цього договору припиняється. 18.02.2015 року строк депозиту закінчився. У звязку із закінченням строку розміщення депозиту, згідно п. 2.9 договору відповідач перерахував суму вкладу та нараховані відсотки на відкритий ним банківський рахунок № 2620.0180568.003 для обліку коштів вкладу та відсотків на вимогу. Здійснення даного перерахунку відповідачем підтверджується випискою по особовому рахунку за період від 04.03.2015 року (а.с.10). 04.03.2015 року позивач звернулася до Банку з вимогою про повернення вкладу та нарахованих відсотків (а.с.11). У своїй відповіді від 31.03.2015 року банк зазначив наступне 04.03.2015 року набула чинності Постанова Правління Національного банку України від 03.03.2015 року № 160 «Про врегулювання ситуації на грошово-кредитному та валютному ринках України», відповідно до якої банки зобовязані обмежити видачу готівкових коштів у національній валюті через каси та банкомати в межах до 150000,00 грн. на добу на клієнта, а також банки зобовязані обмежити видачу готівкових коштів в іноземній валюті або банківських металів з поточних і депозитних рахунків клієнтів через каси та банкомати в межах до 15000,00 гривень на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. При поверненні клієнтам вкладів, розміщених в іноземній валюті банком вживаються всі заходи із забезпечення готівковими коштами в іноземній валюті кас відділень банку в сумах, які б були достатніми для задоволення потреб клієнтів. При цьому просив врахувати факт наявності великої кількості запитів, які надходять від клієнтів з приводу повернення вкладів. Як пояснила у судовому засіданні [PERSON] відповідачем не здійснювалося жодного випадку повернення частинами вкладу. Відповідно до ч. 1\~ст. 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч. 2\~ст. 1060 ЦК України\~за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Відповідно до ст.ст.\~525,\~526 ЦК України\~одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1\~ст. 530 ЦК України\~якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. [PERSON] виконала умови договору про банківський строковий вклад «Блискуча сімка» від 20.11.2014 року № 300937/72100/07-14 проте відповідач не виконав вимоги договору в частині повернення вкладу та сплати відсотків у зазначені строки. Позовна вимога про повернення вкладу за договором № 300937/72100/07-14 від 20.11.2014 року є обгрунтованою та підлягає задоволенню. Суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача витрат за правову допомогу виходячи із положень ст.\~56 ЦПК України, відповідно до якої правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. Така особа допускається ухвалою суду за заявою особи, яка бере участь у справі. Клопотань про допуск особи, що надає правову допомогу суду не заявлялося, а відповідна ухвала судом не виносилася. Крім того зазначений позивачем розмір правової допомоги є необґрунтований, визначений без урахування змісту\~ст.84 ЦПК України\~та постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.2006р. №590 «Про граничні розміри компенсації витрат, повязаних з розглядом цивільних та адміністративних справ, і порядок їх компенсації за рахунок держави».

Outcome: partial