Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У вересні 2012 року [PERSON], [PERSON] \~звернулися до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні власністю, якою просили усунути перешкоди в користуванні ним квартирою за адресою: м. Дніпропетровськ вул. Чичеріна, 14/5 з боку [PERSON], [PERSON], [PERSON], зобовязавши їх звільнити зазначену квартиру, надавши їм вільний доступ у квартиру [ADDRESS]. У листопаді 2014 року позивачі уточнили позовні вимоги та просили усунути перешкоди у здійснені ними права користування та розпорядження своїм майном квартирою №5 у будинку № 14 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську, шляхом виселення відповідачів з спірної квартири, як таких, що безпідставно вселилися та проживають на їх житловій площі, без надання їм іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову, з урахуванням уточнень, зазначили, що їм на праві приватної власності належить квартира, яка розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Чичеріна, 14/5 на підставі свідоцтва про право власності на житло від 20 грудня 2008 року, виданого Управлінням житлового господарства [PERSON] міської ради згідно до розпорядження № 8/123-08 від 20 грудня 2008 року і зареєстрованого в Електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно КП [PERSON] МБТІ 30.03.2009 року за реєстровим № 26895510. Вказана квартира складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 39,8 кв.м та загальною площею 70,4 кв.м. На теперішній час у квартирі зареєстровані, вони, а також [PERSON] та неповнолітній [PERSON], [INFO], після набуття позивачами права власності на спірну квартиру шляхом приватизації, відповідачі, дізнавшись від позивачів про факт набуття пава власності та, незважаючи на наявність законних власників квартири, почали чинити перешкоди у здійсненні позивачами права володіння та користування спірною квартирою. Відповідачі безпідставно вселилися та самовільно заволоділи усіма житловими приміщеннями квартири, позбавивши доступу до неї її законних власників та членів їх родини без правових підстав та не бажають добровільно звільнити квартиру, чим перешкоджають позивачам володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Підставами для вселення та самовільного заволодіння квартирою на які посилаються відповідачі, є те, що рішенням Виконкому [PERSON] районної у місті [PERSON] ради № 345/5 від 27.07.1990 року було приєднано звільнені кімнати у комунальній квартирі [ADDRESS] до житлової площі комунальної квартири [ADDRESS], в якій проживали відповідачі з членами своєї родини та надано право користування вищезазначеними приміщеннями на умовах договору найму. На думку відповідачів згідно з рішенням [PERSON] районної у м. Дніпропетровську ради № 183/5 від 21.06.2007 року було внесено зміни до рішення Виконкому [PERSON] районної ради № 345/5 від 27.07.1990 року, а саме: скасовано п.п. 1.2,3 рішення. Згідно з рішенням [PERSON] районної у м. Дніпропетровську ради № 183/5 від 21.06.2007 року відповідачам [PERSON] та [PERSON], через зміни складу родини, було змінено умови договору найму житлового приміщення та, як було на той час зазначено, залишено у користуванні [PERSON] та [PERSON], лише дві житлові кімнати площею 23,1 кв.м. комунальної квартири [ADDRESS]. Однак їм зазначена житлова площа була надана у користування на умовах договору найму помилково. Внаслідок технічної помилки у зазначенні номеру квартири у рішенні виконавчого комітету № 183/5 від 21 червня 2007 року надано в користування відповідачам дві кімнати площею 23.1 кв.м. комунальної квартири №5 (замість комунальної квартири № 3) будинку № 14 по вул. Чичеріна в м. Дніпропетровську. Помилку було виправлено рішенням виконкому [PERSON] районної у м. Дніпропетровську ради за № 262 від 25 грудня 2012 року згідно якого відповідачам [PERSON] та [PERSON] залишено у користування дві кімнати площею 23.1 кв.м. комунальної квартири [ADDRESS]. Тобто, посилання відповідачів на законні підстави для проживання у [INFO] та про відсутність у них іншого житла для проживання окрім квартири № 5 не відповідає дійсності, а відповідачі без правових підстав, самовільно та незаконно вселилися та фактично проживають в квартирі № 5, яка належить позивачам на праві власності. У жовтні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом до Управління житлового господарства [PERSON] міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання недійсною приватизації. З урахуванням уточнення позовних вимог 03 лютого 2015 року, в обґрунтування позову позивач [PERSON] посилається на те, що в будинку № 14 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську їх сім'я мешкає із початку 1980-х років. Спочатку вони (батько - [PERSON], мати - [PERSON], сестра - [PERSON], брат - [PERSON] та він) мешкали в двох кімнатах комунальної квартири [ADDRESS]. В період їх мешкання в двох кімнатах комунальної квартири № 3 в кімнаті комунальної квартири [ADDRESS] мешкала їх бабуся [PERSON] З 29.11.1985 року його батько - [PERSON] стояв на квартирному обліку в районному виконавчому комітеті, як батько багатодітної сім'ї. В 1990 році виникла можливість розширення житлової площі для їх багатодітної сім'ї. У зв'язку із цим, рішенням виконавчого комітету [PERSON] районної ради народних депутатів від 27.07.1990 року № 345/5 було прийнято: «Звільнені три кімнати житловою площею 38,9 кв.м. комунальної квартири [ADDRESS], приєднати до житлової площі гр. [PERSON] с переобладнанням виходу в квартиру № 5, на склад сім'ї 5 чоловік, в тому числі: жінка [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], донька [PERSON] Житлову площу гр. [PERSON]; вважати такою, що складається із 5-ти кімнат житловою площею 62,0 кв.м.». У квартирі [ADDRESS] його сім'я брат [PERSON], сестра [PERSON] та він, [PERSON] мешкають із 1990 року, на підставі рішення виконкому від 27.07.1990 року. Квартиру в якій, на сьогоднішній день, мешкає він з дружиною та дитиною, братом та сестрою, їх батьки отримали, як багатодітна сім'я. У зв'язку із тим, що по суті квартира № 5 в б 14 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську склалась із кімнат комунальної квартири, які були не в кращому стані. Після оформлення документів на квартиру батьки почали поступово приводити квартиру до ладу, щоб квартира була придатна для проживання дітей. В 1994 році померла бабуся. У січні 2002 року помер батько - [PERSON] [PERSON] залишилась із трьома дітьми, але все ж таки продовжувала підтримувати квартиру в стані придатному для проживання. 22 червня 2005 року померла мати - [PERSON] У проміжок часу між смертю батька та матері відбулася пожежа в нашому будинку, від цієї пожежі квартира, в якій вони мешкали доволі серйозно постраждала. Грошей на те щоб відновити всю квартиру відразу в їх сім'ї не було. Вони залишились втрьох, будучи ще досить юними і без постійного заробітку. Їх заробітків вистачало лише на життя, ніякої мови про благоустрій квартири, на той час, і не йшло. Але через деякий час їх матеріальний стан покращився і вони (він, брат, сестра) сумісними зусиллями поступово почали відновлювати квартиру № 5 у б. 14 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську після пожежі. Поміняли дах, який також постраждав після пожежі будинку, над квартирою в якій вони мешкаєють. Можливо [PERSON] хтось розповів, або вона самостійно дізналась про те, що їх квартира не приватизована та вони поступово її ремонтують після пожежі і користуючись своїми знайомствами вирішила привласнити квартиру в якій вони живуть, практично, все життя і вклали багато зусиль та грошових коштів. Виходячи із змісту довідки КВ ЖРЕП Красногвардійського району № 1174 від 29.08.2012 року в приватизованій квартирі № 5 б. 14 по вул. Чичеріна в м. Дніпропетровську із 13.11.2007 року зареєстрована [PERSON] зі складом сім'ї 3 (три) особи. [PERSON] зареєстрована в вищезазначеній квартирі на підставі ордеру виданого [PERSON] районним виконавчим комітетом у 2007 році відповідно до змін, внесених рішенням [PERSON] виконавчого комітету від 21.06.2007 р. № 183/5. Але їх родина - [PERSON], його брат - [PERSON], сестра - [PERSON] постійно проживають саме у квартирі [ADDRESS] починаючи із 1990 року і ніколи не бачили в їх квартирі, ані [PERSON], ані жодного із членів її сім'ї, які нібито постійно мешкали в цій квартирі починаючи із 13.11.2007 року. Про відсутність реєстрації [PERSON] та членів її сім'ї, принаймні станом на 12.06.2009 року, також свідчить видана КВ ЖРЕП Красногвардійського району довідка № 2049 в якій зазначено, що в квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Тобто, жодних даних про реєстрацію [PERSON] та членів її сім'ї станом на 12.06.2009 року не існувало, тому і реєстрація позивачки саме з 13.11.2007 року не було. Вищевикладені обставини та документи підтверджують, ту обставину, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] ніколи постійно не проживали в квартирі № 5 в б. 14 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську, та якщо й мали право користування квартирою станом на 13.11.2007 року, але втратили його внаслідок не проживання за вказаною адресою. Виходячи із вищезазначених норм законодавства, істотною умовою для приватизації квартири (будинку) - є постійне проживання в квартирі (будинку), який буде приватизуватись. Але дана умова не була виконана [PERSON] та [PERSON], а тому вважає, що і сама процедура приватизації не була дотримана, і у зв'язку із цим існують беззаперечні підстави для визнання свідоцтва про право власності на житло від 20.12.2008 року недійсним. Враховуючи ту обставину, що фактично [PERSON] та [PERSON] ніколи не проживали в квартирі № 5 б. 14 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську та на момент проведення процедури приватизації не були зареєстровані в цій квартирі, [PERSON] вважає, що документи, які подавались в орган, який проводив приватизацію та видавав свідоцтво про право власності на житло від 20.12.2008 року були підроблені, що є суттєвим порушенням норм чинного законодавства України. Крім того, в свідоцтві про право власності на житло від 20.12.2008 року зазначено: «Характеристика квартири та її обладнання наведені у технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва». Тобто під час проведення технічної інвентаризації обов'язковий вихід на об'єкт інвентаризації. Виходячи із того, що свідоцтво про право власності на житло було видане у грудні 2008 року, то інвентаризація повинна була проходити на прикінці 2008 року, але до їх квартири у цей час жодного працівника БТІ не приходило і не проводило технічну інвентаризацію квартири № 5 в б. 14 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську. Без їх відома провести технічну інвентаризації квартири № 5 в б. 14 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську ні в кого не має можливості, оскільки доступ до вищезазначеної квартири є лише в них. Ще одним доказом того, що фактично ніхто не виходив для проведення технічної інвентаризації, є технічний паспорт на квартиру № 5 в б. 14 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську, в якому зазначено, що останню інвентаризацію квартири було проведене ще в 1967 році. Важливою є й ще та обставина, що відповідно до довідки № 1173 від 29.08.2012 року він - [PERSON], його брат - [PERSON] та його сестра - [PERSON] зареєстровані в квартирі № 3 в б. 14 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську. Але ні хто із них не знімався із реєстрації в квартирі № 5 та не реєструвався в квартирі № 3. Яким чином відбулась ця перереєстрація їм невідомо. Таким чином [PERSON] та члени його родини були протиправно позбавлені [PERSON], [PERSON]М та [PERSON] свого права на житло в квартирі № 5 в б. 14 по вул. Чичеріна у [PERSON], правочини щодо спірної квартири були укладені з порушеннями закону, [PERSON] та [PERSON] не мешкали в спірній квартирі та не мали права без згоди інших мешканців квартири [PERSON]І, [PERSON] та [PERSON] приватизувати квартиру, до того ж [PERSON], [PERSON]М та [PERSON] взагалі втратили право користування квартирою через своє не проживання за вказаною адресою. \~Просив визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло, а саме квартиру [ADDRESS], виданого на ім'я [PERSON] та [PERSON] 20 грудня 2008 року Управлінням житлового господарства [PERSON] міської ради згідно розпорядження органу приватизації №8/123-08 від 20 грудня 2008 року, визнати недійсним розпорядження органу приватизації №8/123-08 від 20 грудня 2008 року, визнати такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: М.[PERSON], вул. Чичеріна, 6.14, кв.5 [PERSON], [PERSON] та [PERSON] та стягнути солідарно з відповідачів судові витрати. У судовому засіданні представник позивачів за первісним позовом заявлені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі при цьому посилаючись на обставини викладені в позові, проти задоволення зустрічного позову заперечував, просив в його задоволенні відмовити. У судовому засіданні відповідач [PERSON], представник відповідача [PERSON] - [PERSON] проти задоволення первісного позову заперечували, просили в його задоволенні відмовити, натомість просили задовольнити зустрічний позов. Відповідач по первісному позову [PERSON] у судове засіданні не зявився, був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив. Але приймаючи участь у прпередніх засіданнях, просив у задоволенні первісного позову відмовити, та задовольнити зустрічний позов. Відповідач по первісному позову [PERSON] у судове засіданні не зявився, був належним чином повідомлений, але надав заяву про розгляд справи без його участі, у якій просив у задоволенні первісного позову відмовити, та задовольнити його зустрічний позов. Представник третьої особи по первісному позову та представник відповідача за зустрічним позовом Управління житлового господарства [PERSON] міської ради у судове засіданні не зявився, був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив. Представник третьої особи КП ЖРЕП Красногвардійського району м. Дніпропетровська у судове засіданні не зявився, був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив. Але приймаючи участь у попередніх засіданнях, просив первісний позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] у судове засіданні не зявився, був належним чином повідомлений, причин неявки не повідомив. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, свідків [PERSON], [PERSON], суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON] не підлягають задоволенню, заявлені зустрічні позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа \~\~має \~\~право в порядку, \~встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Згідно ст. 9 ЖК України, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів. Частиною 4 ст. 9 ЖК України, встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого\~приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 47 Конституції України,\~ кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. У відповідності до ст. 31 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов, мають право на одержання у користування жилого приміщення в будинках державного або громадського житлового фонду в порядку, передбаченому законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Жилі приміщення надаються зазначеним громадянам, які постійно проживають у даному населеному пункті (якщо інше не встановлено законодавством Союзу РСР і Української РСР), як правило, у вигляді окремої квартири на сім'ю. У судовому засіданні встановлено, що в комунальній квартирі [ADDRESS] станом на 27.07.1990 року проживали, родина [PERSON] в складі 5 чоловік, а саме [PERSON], його дружина [PERSON], діти: [PERSON], [PERSON], [PERSON], що підтверджується рішенням Виконавчого комітету [PERSON] районної ради народних депутатів № 345/5 від 27.07.1990 року (а.с. 16 т. 2). Зазначена квартира складалася з двох кімнат житловою площею 23.10 кв.м. Згідно рішення Виконавчого комітету [PERSON] районної ради народних депутатів № 345/5 від 27.07.1990 року вирішено звільнені три кімнати житловою площею 38,9 кв.м. комунальної квартири [ADDRESS] к житловій площі [PERSON] з переобладнанням виходу в квартиру № 5 на склад родини 5 чоловік, у тому числі: дружина [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], дочка [PERSON]. Пунктами 2-4 зазначеного рішення встановлено, що житлову площу громадянина [PERSON] вважати такою, що складається з 5-ти кімнат житловою площею 62.0 кв.м., начальнику ЖЕК-16 змінити умови договору найму житлового приміщення з гр. [PERSON] та внести зміни в особовий рахунок згідно даного рішення, частину загальної кухні та загального коридору, належного [PERSON] в комунальній квартирі № 3 надати гр. [PERSON] (зі згоди заявників) та рахувати квартиру № 3 окремою без зміни її житлової площі. Відповідно до Довідки від 12.06.2009 року виданої КВ ЖРЕП Красногвардійського району № 2049 за адресою: квартира [ADDRESS], проживають та зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], остання зареєстрована з дати народження 13 червня 1985 року (а. с. 44). \~\~\~ Рішення виконавчого комітету [PERSON] районної у м. Дніпропетровську ради від 21 червня 2007 року № 183/5, вирішено: 1. Внести зміни до рішення виконкому районної ради від 27.07.1990 № 345/5 «Про приєднання звільнених кімнат в комунальній квартирі [ADDRESS] до житлової площі гр. [PERSON]А.», а саме скасувати п. п. 1, 2, 3 рішення.; Залишити у користуванні гр. [PERSON], складом сімї дві особи, дві кімнати площею 23,10 м. кв. комунальної квартири [ADDRESS].; 3. Начальнику КВ ЖРЕП Красногвардійського району [PERSON] змінити умови договору найму житлового приміщення у звязку зі смертю основного квартиронаймача та у відповідності з даним рішенням.; тощо (а. с. 18). \~ 22 травня 2008 року виконавчим комітетом [PERSON] районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська, позивачам було видано ордер № 2948 [PERSON] ІІІ на імя [PERSON], сімя якого складається з трьох чоловік на право зайняття житлової площі 39,8/55,1 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Даний Ордер було видано на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] ради народних депутатів м. Дніпропетровська 22 травня 2008 року № 138/1 (а. с. 20). \~ 20 грудня 2008 року позивачам було видане Свідоцтво про право власності на житло Управлінням житлового господарства [PERSON] міської ради від 20 грудня 2008 року № 8/123-08 на імя [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 70,4 кв.м. (а. с. 26). \~Відповідно до відповіді КП «ДМБТІ» ДОР від 04 березня 2013 року вх.. № 4811, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи за адресою: вул. Чичеріна, 14/3 остання інвентаризація була проведена 01.08.2011 року, за адресою: вул. Чичеріна, 14/5 інвентаризація не проводилась (а. с. 65). \~ Згідно довідки КВ ЖРЕП Красногвардійського району № 1174 від 29.08.2012 року в приватизованій квартирі [ADDRESS] з 13.11.2007 року зареєстрована [PERSON] зі складом сімї три особи. [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі на підставі ордеру \~виданого виконкомом Красногвардійського району у 2007 році, відповідно до змін внесених рішенням виконкому від 21.06.2007р. № 1083/5. Рішенням виконавчого комітету [PERSON] районної у місті [PERSON] ради від 25.12.2012 року за № 262 внесено зміни до п. 2 рішення виконкому районної у місті ради від 21.06.2007 року № 183/5 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету [PERSON] районної ради від 27.07.1990 року № 345/5 «О присоединении освободившихся комнат в коммунальной квартире [ADDRESS] к жилой площади гр. [PERSON]А.», де замість номеру комунальної квартири «№5» читати номер «№3». Таким чином, судом встановлено, що відповідачі по справі безперервно, з 1990 року проживають у [INFO]. При цьому, до моменту винесення рішення Виконавчого комітету [PERSON] районної ради народних депутатів № 345/5 від 27.07.1990 року, останні проживали в [INFO]. Після ж винесення рішення Виконавчого комітету [PERSON] районної ради народних депутатів № 345/5 від 27.07.1990 року квартира [ADDRESS] залишилася в користуванні у гр. [PERSON], яка й користується нею до сьогоднішнього дня. Цей факт, між іншим, підтверджується й дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: листом КП «[PERSON] міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР № 1544 від 21.02.2013 року, згідно якого відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи за адресою вул. Чичеріна, 14/3 остання інвентаризація була проведена 01.08.2011 року, за адресою вул. Чичеріна, 14/5 інвентаризація не проводилася (т.1 а.с. 66). Згідно замовлення-зобов'язання № 03/1402 від 07.07.2011 року на поточну інвентаризацію, доданого до зазначеного листа, громадянка [PERSON] замовила проведення поточної інвентаризації квартири [ADDRESS] (т.1 а.с. 66). Крім того, зі змісту рішення Виконавчого комітету [PERSON] районної ради народних депутатів № 345/5 від 27.07.1990 року вбачається (абз. 4), що в виконком райради народних депутатів звернулася с заявою гр. [PERSON], що проживає складом родини 3 людини в двох кімнатах житловою площею 22,9 кв.м. комунальної квартири № 3 даного будинку з проханням покращити її житлові умови наданням частини загальної кухні та загального коридору комунальної квартири, в якій проживає вона та гр. [PERSON], після приєднання гр. [PERSON]О трьох звільнених кімнат з переобладнанням виходу з його кімнат в комунальну квартиру № 5 (зі згоди заявника). Тобто родина гр. [PERSON] буде проживати в окремій квартирі без зміни житлової площі. При цьому, наслідком розгляду зазначеної заяви став пункт 4 рішення Виконавчого комітету [PERSON] районної ради народних депутатів № 345/5 від 27.07.1990 року згідно якого: «Частину загальної кухні та загального коридору, належного [PERSON] в комунальній квартирі № 3 надати гр. [PERSON] (зі згоди заявників) та рахувати квартиру № 3 окремою без зміни її житлової площі. Зазначені факти беззаперечно свідчать про факт проживання відповідачів в квартирі [ADDRESS] та користування нею з 1990 року по сьогоднішній день та належність квартири [ADDRESS] на праві користування гр. [PERSON], що дає відповідачам право звертатися до суду с зустрічним позовом про визнання приватизації спірної квартири недійсною. Факт законності набуття права проживання відповідачами в квартирі [ADDRESS] визнається сторонами та ні ким не оспорюється, а тому не є предметом розгляду в даному спорі. Внесення ж зміни рішенням виконавчого комітету [PERSON] районної у місті [PERSON] ради від 25.12.2012 року за № 262 до п. 2 рішення виконкому районної у місті ради від 21.06.2007 року № 183/5 «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету [PERSON] районної ради від 27.07.1990 року № 345/5 «О присоединении освободившихся комнат в коммунальной квартире [ADDRESS] к жилой площади гр. [PERSON]А.», де замість номеру комунальної квартири «№5» читати номер «№3» не може вплинути на встановлені судом фактичні правовідносини, що склалися між сторонами. Відповідно до ст.2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» до об'єктів приватизації\~належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів, які використовуються громадянами на умовах найму. Згідно ч. 4, 5 ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України,\~ \~\~які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього\~ Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Передача квартир (будинків) у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. Судом також встановлено, що 22 травня 2008 року виконавчим комітетом [PERSON] районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська було видано ордер № 2948 [PERSON] ІІІ на імя [PERSON], сімя якого складається з трьох чоловік на право зайняття житлової площі 39,8/55,1 кв.м. в квартирі [ADDRESS]. Даний Ордер було видано на підставі рішення виконавчого комітету [PERSON] ради народних депутатів м. Дніпропетровська 22 травня 2008 року № 138/1 (а. с. 20). \~ 24.11.2008 року [PERSON] звернувся с заявою № 128 до керівника органа приватизації с заявою про оформлення в приватну власність приміщення комунальної квартири, що він займає разом з членами сім'ї на умовах найму (а.с. 72). 20 грудня 2008 року позивачам було видане Свідоцтво про право власності на житло Управлінням житлового господарства [PERSON] міської ради від 20 грудня 2008 року № 8/123-08 на імя [PERSON], [PERSON] на квартиру [ADDRESS], загальною площею 70,4 кв.м. (а. с. 26). \~\~ Відповідно до п. 5\~ст. 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», кожний громадянин України має право приватизувати\~займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового\~чеку або з частковою доплатою один раз. Державний житловий фонд - це житловий фонд місцевих [PERSON] народних депутатів та житловий фонд, який знаходиться у повному господарському віданні чи оперативному управлінні державних підприємств, організацій, установ. Згідно із положенням\~ ст. 1 зазначеного закону\~ приватизація державного\~житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир\~\~(будинків), кімнат у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають\~два і більше наймачів, та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на\~користь громадян України.\~(Частина\~перша\~статті\~1 в редакції\~ Закону N 40/97-ВР від 05.02.97, яка діяла на час спірних правовідносин). Приватизація є договором між державою та громадянином про безоплатну або частково оплатну передачу йому у власність квартири у якій він постійно проживає. Отже, право на приватизацію житла мають лише особи, які фактично проживають у зазначеному приміщені, а тому окремої передачі приватизованого житла власнику законодавство не передбачає, оскільки житло фактично повинно знаходитися у володінні власника постійно. На підставі розпорядження органу приватизації (щодо квартир (будинків), кімнат у комунальних квартирах), рішення органу місцевого самоврядування (щодо жилих приміщень у гуртожитках) орган приватизації готує та/або замовляє в бюро технічної інвентаризації відповідно до Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24.05.2001 N 127, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 10.07.2001 за N 582/5773, технічний паспорт на квартиру, жиле приміщення в гуртожитку, а на одноквартирний будинок - технічний паспорт\~\~на домоволодіння і відповідно до пункту 6.3 Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 N 7/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 18.02.2002 за N 157/6445, свідоцтво про право власності на житло та реєструє його у спеціальній реєстраційній книзі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках, кімнат у комунальних квартирах, що належать громадянам на праві приватної (спільної сумісної, спільної часткової) власності ( п. 22). Правовстановлюючим документом на право власності на житло є свідоцтво про право власності, видане органом приватизації, яким є державне підприємство, і право власності на приватизоване житло виникає з часу прийняття рішення про приватизацію, або закінчення строку на прийняття такого рішення. Пунктом 26 Положення про порядок передачі квартир (будинків) у власність громадян затвердженого\~ Наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству №56 від 15.09.1992 року, яке було чинним на час виникнення спірних відносин, та втратило чинність 16.12.2009 року, було передбачено порядок підготовки та передачі органом приватизації відповідного розпорядження та свідоцтва про право власності, яке обов'язково реєструється в бюро технічної інвентаризації. Згідно зі\~ ст. 345 ЦК України,\~ фізична\~особа може набувати право власності у разі приватизації державного майна\~та майна, що є у комунальній власності. Приватизація здійснюється у порядку,\~встановленому законом. Як зазначалось вище, відповідно до довідки КВ ЖРЕП Красногвардійського району № 1174 від 29.08.2012 року в приватизованій квартирі [ADDRESS] з 13.11.2007 року зареєстрована [PERSON] зі складом сімї три особи. [PERSON] зареєстрована у спірній квартирі на підставі ордеру \~виданого виконкомом Красногвардійського району у 2007 році, відповідно до змін внесених рішенням виконкому від 21.06.2007р. № 1083/5. \~ Вищевказана довідка суперечить довідці від 12.06.2009 року виданої КВ ЖРЕП Красногвардійського району № 2049, відповідно якої за адресою: квартира [ADDRESS], проживають та зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], остання зареєстрована з дати народження 13 червня 1985 року (а. с. 44). \~\~\~ Вищевикладені обставини, матеріали справи та пояснення у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], повністю підтверджують той факт, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] ніколи не проживали та не вселялися у квартиру [ADDRESS]. Так, у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона проживає на Чичеріна 14 з листопада 1988 року. У квартирі 5 проживала бабуся, після смерті якої квартира відійшла до сімї [PERSON], що проживала у 3 квартирі та була багатодітною. Тому, квартира за рішенням виконкому була передана їм. Квартири 3 та 5 обєднали, вхід до третьої квартири заклали. На теперішній час в квартирі № 5 мешкає сімя [PERSON]. Сімю [PERSON] вона ніколи не бачила та не знає, вони ніколи не вселялися та не проживали у квартирі № 5. Свідок [PERSON] у судовому засіданні зазначила, що у будинку 14 по вулиці Чичеріна вона проживає вже 41 рік. Коли до нього вселилися [PERSON], їхньому сину [PERSON] було років два. Потім у них народилася донька Люда. Оскільки, сімя [PERSON] була багатодітною, згідно рішення виконкому їм було надано квартиру № 5 даного будинку. У даній квартирі вони проживали постійно і проживають до цих пір. Хто такі [PERSON], вона не знає та раніше дане прізвище не чула. Виходячи із вищезазначених норм законодавства, обовязковою умовою для приватизації квартири - є постійне проживання в квартирі, яка буде приватизуватись. Але, як встановлено у судовому засіданні, сімя [PERSON] ніколи не вселялася у спірну квартиру та не проживала там. Дана умова не була виконана [PERSON] та [PERSON], а тому суд вважає, що процедура приватизації не була дотримана у відповідності до закону, у зв'язку з чим існують беззаперечні підстави для визнання свідоцтва про право власності на житло від 20.12.2008 року недійсним. Крім того, суд звертає увагу й на той факт, ордер № 2948 серія-ІІІ виданий виконавчим комітетом [PERSON] районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська на імя [PERSON] на підставі рішення виконкому [PERSON] народних депутатів в м. Дніпропетровську від 22 травня 2008 року № 138/1 дійсний протягом 30 днів. Суд зазначає, що єдиною підставою для вселення в жиле приміщення державного житлового фонду є ордер, який дійсний протягом 30 днів. Він мас персональний характер. Зазначений строк є пересічним і може бути продовжений тільки за наявності поважних причин. При вселенні громадянин здає ордер до житлово-експлуатаційної організації, яка зобов'язана укласти з ним договір найму жилого приміщення за пред'явлення паспортів усіх членів сім'ї з відміткою про виписку з попереднього місця проживання. У надане жиле приміщення переселяються члени сім'ї, які включені в ордер і дали письмове зобов'язання переселитися у це приміщення. Ордер правовстановлюючий документ індивідуального характеру, що видається виконавчим органом місцевої ради, до компетенції якого входить прийняття рішення про надання житла та видача документа, який є єдиною правовою підставою на вселення громадянина особисто або з його сім'єю у жиле приміщення. Житлові відносини породжує саме ордер, а не рішення, за яким його надали. Жиле приміщення для вселення повинно бути не тільки фактично, а й юридично вільним. На жиле приміщення, наймач якого незважаючи на не проживання в ньому, зберігає право, документи на вселення не можуть бути видані, як і на приміщення, у якому хтось проживає без законних на те підстав.\~ При цьому, в такому випадку ордер не підлягає визнанню недійсним, а втрачає свою силу (дійсність) автоматично по закінченню 30-денного терміну, у звязку з чим, особа, якій виданий такий ордер, також втрачає право на зайняття житлового приміщення, а з позовними вимогами про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням з боку відповідачів, позивачі з моменту отримання ордеру, до суду не зверталися. Зазначені обставини свідчать про відсутність права як на приватизацію у позивачів спірної квартири, так і на проживання в ній. Суд бере до уваги й ті обставини, що в свідоцтві про право власності на житло від 20.12.2008 року зазначено: «Характеристика квартири та її обладнання наведені у технічному паспорті, який є складовою частиною цього свідоцтва». Пунктом 1.7. Наказу Міністерства юстиції «Про затвердження Тимчасового положення про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно» від 07.02.2002 року передбачено, що державна реєстрація прав проводиться реєстратором БТІ за наявності матеріалів технічної інвентаризації, підготовлених тим БТІ, реєстратор якого проводить державну реєстрацію прав на цей об'єкт. Пунктом 3.1. Наказу Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України «Про затвердження Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна» від 24.05.2001 року передбачено, що під час інвентаризації повинні бути обстежені основні конструктивні елементи будинків, тощо. Відповідно до відповіді КП «ДМБТІ» ДОР від 04 березня 2013 року вх. № 4811, відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи за адресою: вул. Чичеріна, 14/3 остання інвентаризація була проведена 01.08.2011 року, за адресою: вул. Чичеріна, 14/5 інвентаризація не проводилась (а. с. 65). \~ Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити зустрічні позовні вимоги [PERSON] до Управління житлового господарства [PERSON] міської ради, [PERSON], [PERSON] /[PERSON]/ А.Г., [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON] про визнання недійсною приватизацію, а саме: визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житло - квартиру [ADDRESS], виданого [PERSON] та [PERSON] Управлінням житлового господарства [PERSON] міської ради згідно з розпорядженням від 20 грудня 2008 року № 8/123-08; та визнати недійсним Розпорядження органу приватизації Управління житлового господарства [PERSON] міської ради № 8/123-08 від 20 грудня 2008 року. Що стосується вимог про визнання позивачів такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, то в їх задоволенні слід відмовити, оскільки, підстави втрати права користування житловим приміщенням визначені ЖК України та, але як вже зазначалося судом, позивачі за первісним позовом не набули права проживання в спірній квартирі, оскільки отримавши ордер не виконали вимог закону та не вселилися у надану їм квартиру. Вирішуючи позовні вимоги позивачів суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. В силу ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що приватизація спірної квартири відбулася з порушення законодавства, а тому судом визнано недійсним свідоцтво про право власності на нього позивачів, що свідчить про відсутність у позивачів права на звернення до суду за захистом саме права власності на квартиру. Тобто, задоволення зустрічного позову виключає повністю задоволення первісного позову. При цьому, право на житло гарантоване людині статтями\~ 47,\~ 48 Конституції України. Так, ч. 3\~ ст. 47 Конституції\~ проголошує, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону та за рішенням суду. Відповідно до\~ ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законом, житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони використовуються проти їх призначення або з порушенням прав інших громадян. За таких обставин у задоволенні позову про усунення перешкод у здійсненні прав користування та розпорядження своїм майном [PERSON] та [PERSON] слід відмовити. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України,\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки в задоволенні первісного позову позивачам відмовлено, то не має підстав в відшкодуванні їм судових витрат. Але з відповідачів по справі за зустрічним позовом, а саме Управління житлового господарства [PERSON] міської ради, [PERSON], [PERSON], [PERSON] необхідно стягнути на користь держави судовий збір за подачу позову в рівних частках у розмірі по 26 грн. 83 коп. з кожного. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: partial