Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з даним позовом, у якому просила визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що є власником квартири за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 06.02.2015 року, за домовленістю з [PERSON] відповідачі зобов'язувалися виписатися з проданої квартири не пізніше квітня 2015 року, однак свої зобов'язання не виконали до цього часу. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу розпоряджатись власністю на власний розсуд та вона вимушена сплачувати комунальні послуги за відповідачів, які зареєстровані, але не проживають у квартирі. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, належним чином повідомлені про час і місце розгляду справи, у відповідності з ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 06.02.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Здолбунівського районного нотаріального округу, Рівненської області Чайковською А.О., зареєстрованого в реєстрі за № 109. Згідно довідок виданих Здолбунівським РС УДМС України в Рівненській області від 30.03.2017 року [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] зареєстровані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до актів від 10.02.2016 року, 14.12.2016 року та 04.03.2017 року, відповідачі за адресою: [ADDRESS] не проживають, їхні речі в квартирі відсутні. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Власник має право вимагати від осіб, які не є членами його сім'ї, а також не відносяться до кола осіб, які постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство, усунення порушень свого права власності у будь-який час. У пункті 33 постанови № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ роз'яснив, що «відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння». В постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 Верховний Суд України також зазначив, що згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, підставою для задоволення позову про усунення перешкод в користуванні власністю є встановлення сукупності певних обставини, а саме: наявність у позивача права власності на майно та наявність перешкод у можливості користування ним своєю власністю. За правилами ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Враховуючи, що відповідачі не проживають у спірній квартирі, не є членами сім'ї власника жилого приміщення та не ведуть з ним спільне господарство, судом встановлено наявність достатніх правових підстав для визнання відповідачів такими, що втратили право користування спірною квартирою. На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved