Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-29 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] (далі позивач)звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до Комсомольської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON], про визнання за позивачем права власності на земельні ділянки, розташовані в селі Маловарварівка Миколаївського району Миколаївської області, в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач [PERSON]посилається на те, що 02 квітня 2015 року померла її мати [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина, яка складається, у тому числі, з: - земельної ділянки, площею 0.25 гектарів, розташованої за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, селище Маловарваріка, по вулиці Миру, 40; - земельної ділянки, площею 0.11 гектарів, розташованої за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, селище Маловарваріка, по вулиці Миру, 40. У позовній заяві позивач [PERSON] зазначає, що вказані земельні ділянки належали її матері [PERSON], на підставі договорів купівлі продажу: № 2416 від 08.10.2001; 2418 від 08.10.2001, укладених між її матір'ю [PERSON] та відповідачем [PERSON]. Після смерті матері, позивач [PERSON]звернулася з заявою до приватного нотаріуса [PERSON] за отриманням свідоцтва про право на спадщину за законом, але їй було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке складається з: земельної ділянки, площею 0.25 гектарів, розташованої за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, селище Маловарваріка, по вулиці Миру, 40; земельної ділянки, площею 0.11 гектарів, розташованої за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, селище Маловарваріка, по вулиці Миру, 40, про що 19 жовтня 2015 року винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Посилаючись на законність набуття права власності на нерухоме майно спадкодавцем, позивач [PERSON]просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на зазначені вище земельні ділянки. Ухвалою суду від 10 травня 2016 року відкрито провадження у даній справі. Ухвалою суду від 25 квітня 2017 року замінено первісного відповідача у справі - Комсомольську сільську раду Миколаївського району Миколаївської області на належного відповідача - [PERSON] сільську раду Миколаївського району Миколаївської області. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, при цьому 20.03.2017 представник позивача [PERSON] подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх у повному обсязі, також просила розглядати справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, при цьому 19.09.2016 подав на адресу суду заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, також просив розглядати справу без його присутності. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської областіу судове засідання не з'явився, при цьому 25.04.2017 відповідач також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу без участі його представника. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору у судове засідання не з'явилася. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її народження серії VII-УР № 0936512 (а.с.6). Водночас, з копії свідоцтва про шлюб серії I-ФП № 285900 вбачається, що позивач [PERSON] змінила дошлюбне прізвище [PERSON], укладаючи шлюб із [PERSON] (а.с. 7). 02 квітня 2015 року [PERSON] померла у віці 69 років у с. Маловарварівка Миколаївського району Миколаївської області (а.с. 8). За життя [PERSON] придбала у відповідача [PERSON] земельну ділянку, площею 0.25 гектарів, розташовану за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, селище Маловарваріка, по вулиці Миру, 40, а також земельну ділянку, площею 0.11 гектарів, розташовану за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, селище Маловарваріка, по вулиці Миру, 40, що підтверджується договором купівлі продажу серії АЕЕ № 350483 від 08 жовтня 2001 року та договором купівлі продажу серії АЕЕ № 350482 від 08 жовтня 2001 року (а.с. 12, 13). Оскільки, за життя [PERSON] не встигла зареєструвати вказані договори купівлі продажу у відповідних реєстраційних органах, 19 жовтня 2015 року приватний нотаріус Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] винесла постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтв про право на спадщину за законом після смерті 02 квітня 2015 року [PERSON] на: земельну ділянку, площею 0.25 гектарів, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, що знаходиться за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, селище Маловарваріка, по вулиці Миру, 40; земельну ділянку, площею 0.11 гектарів, надану для ведення особистого господарства, розташовану за адресою: Миколаївська область, Миколаївський район, селище Маловарваріка, по вулиці Миру, 40. Разом з тим, незважаючи на відмову нотаріального органу у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України позивач успадкував усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останнього. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і право на вищезазначені земельні ділянки, які фактично були набуті спадкодавцем [PERSON] на законних підставах та у незаборонений спосіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. У тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. У пунктах 3.1, 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року також роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємця до суду з вимогами про визнання права власності, в порядку спадкування. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому воно підлягає захисту шляхом визнання за позивачем права на земельні ділянки в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідачами визнається право власності спадкодавця [PERSON],набуте за життя на земельні ділянки. Згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заяви відповідачів про визнання позову не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved