Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-09 00:00:00

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 19.06.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», далі - Позивач, та громадянином України [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит на платіжну картку у розмірі 11 600.00 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 31.12.2013 року виникла заборгованість у розмірі 31 177, 81 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 4 990, 10 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 24 226, 86 грн., фіксована частина штрафу - 500, 00 грн., процентна складова штрафу - 1 460, 85 грн. В позовних вимогах позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31 177, 81 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 311, 78 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позов просив задовольнити, не заперечуючи проти постановлення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день час та місце слухання справи повідомлений вчасно та належним чином, шляхом розміщення оголошення в друкованому засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур'єр», причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд у відповідності до статті 224 ЦПК України за згодою позивача та представника позивача, ухвалив проводити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.06.2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та громадянином України [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит на платіжну картку у розмірі 11 600.00 грн. зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (а.с. 5 - 11). Відповідно до п.п. 6.5, 6.6. Договору обов'язком клієнта є погашення заборгованості за Кредитом, відсоткам за його використання за пере видатком платіжного ліміту, а також оплачувати комісії за умовами, передбаченими Договором. У випадку невиконання обов'язків за договором за вимогою Банку клієнт зобов'язаний виконати обов'язки по поверненню кредиту (в тому числі Простроченого кредиту та Овердрафта), оплаті Винагороди Банку ( а.с. 9). Відповідно до п.8.6. Договору при порушенні клієнтом строків платежів за будь-яким із грошових обов'язків, передбачених договором більш ніж на 120 днів , клієнт зобов'язаний сплатити штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. У порушення зазначених норм закону та умов договору Позичальник зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав. Станом на 11.03.2014 року відповідач не виконує належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Таким чином, станом на 31.12.2013 року виникла заборгованість у розмірі 31 177, 81 грн., в тому числі: заборгованість за кредитом - 4 990, 10 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 24 226, 86 грн., фіксована частина штрафу - 500, 00 грн., процентна складова штрафу - 1 460, 85 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 3 - 4). Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов'язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов'язання не виконані з вини відповідача. Згідно ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню в повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Суд дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи приходить до висновку, що виконання зобов'язань порушено з вини відповідача тому позовні вимоги підлягають задоволенню повному обсязі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задовольняється, з відповідача на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в сумі 311, 78 грн.

Outcome: approved