Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

у березні 2016 року позивачі звернулися до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до директора загальноосвітньої середньої школи № 219 м. Києва [PERSON], вчителя загальноосвітньої середньої школи № 219 м. Києва [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди. До початку розгляду справи по суті позивачі подали до суду позовну заяву у новій редакції, в якій позовні вимоги заявили до [PERSON], [PERSON] як до фізичних осіб. (а.с. 89-94) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у вересні 2015 року позивачам стало відомо, що відповідач [PERSON] знущалася, спричиняла морально-психологічний тиск, поширювала недостовірну та неправдиву інформацію, що принижує честь, гідність особи - малолітнього сина позивач [PERSON] - [PERSON], який на той час навчався у 5-В класі школи № 219. Мати неповнолітнього в усній формі просила припинити знущання, нацьковування інших дітей та морально-психологічний тиск на сина, однак [PERSON] цинічно знехтувала проханням, продовжувала свої дії. Позивачі вказують, що в діях відповідача [PERSON] наявні ознаки порушення вимог ст. ст. 40, 50 Конституції України, що можуть бути кваліфіковані як підробка офіційного документа та зловживання владою або службовим становищем, оскільки у відповіді на запит-скаргу [PERSON] директор школи [PERSON] посилається на обставини, які не мали дійсності. Через поширення відповідачами негативної, недостовірної інформації, що принижує честь, гідність, ділову репутацію, позивачі відчувають сильні моральні страждання, нервовий стрес, що негативно впливає на самопочуття та стан здоров'я усієї родини [PERSON]. Вказаними вище діями відповідачів позивачам було завдано матеріальної та моральної шкоди, розмір якої оцінений ними у 88474 грн. За таких обставин, позивачі просять визнати інформацію поширену [PERSON], [PERSON] відносно сім'ї позивачів недостовірною, а саме: «… [PERSON] жорстко б'є свою дружину та її сина від першого шлюбу …» та зобов'язати відповідачів не пізніше наступного дня від набрання рішенням у даній справі законної сили письмово спростувати інформацію, вказану вище і письмово повідомити про це позивачів, стягнути з відповідачів на користь позивачів 88474 грн. як відшкодування моральної шкоди, завданої розповсюдженням неправдивих відомостей, що принижує честь і гідність сім'ї позивачів та ділову репутацію позивачів. Позивачі та їхні представники у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснив, що відповідачами була в усній та письмовій формі поширена відносно нього недостовірна інформація про вчинення ним фізичного насильства в сім'ї. Сестрі позивача [PERSON] зателефонували з Центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 та повідомили про надходження листа з служби у справах дітей Оболонської РДА, де зазначено, що позивач жорстоко б'є свою дружину та її сина. У зв'язку з чим вказана інформація стала відома позивачам та їхнім членам родини. Позивач [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що на початку навчального року, починаючи з вересня 2015 року, її майже кожного дня викликали до школи з приводу поведінки її сина [PERSON], наполягали, що дитина повинна навчатися в інтернаті. Спочатку [PERSON] виконувала усі рекомендації вчителів, шкільного психолога та соціального педагога. Коли вчителі почали наполягати на госпіталізації її сина до психіатричної лікарні за відсутності встановленого діагнозу, [PERSON] змушена була перевести сина до іншої школи. У малолітнього почалися проблеми зі сном, протягом 3-4 місяців він вимушений був відвідувати психолога. [PERSON] заперечувала вчинення фізичного насильства зі сторони її чоловіка відносно неї та її сина, вважає, що класний керівник [PERSON] відчувала особисту неприязнь до її сина, не бажала з'ясовувати істинні причини конфліктів, що виникали у класі. Відповідачі та їхній представник у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Зазначили, що вони є неналежними відповідачами. Відповідач [PERSON] зазначив, що він діяв у відповідності до вимог чинного законодавства України, оскільки до нього надійшла інформацію про вчинення фізичного насильства в сім'ї, де проживає учень [PERSON]. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] є матір'ю малолітнього [PERSON], [INFO]. У 2015 році син позивача навчався у 5-В класі середньої загальноосвітньої школі № 219 м. Києва. Відповідач [PERSON] працює в середній загальноосвітній школі № 219 м.Києва, займає посаду директора, відповідач [PERSON] працює вчителем у зазначеній вище школі. Такі обставини були встановлені з пояснень сторін, позивачами та відповідачами не заперечувалися. Під час розгляду справи позивачі неодноразово посилалися та наполягали, що позовні вимоги заявлені до відповідачів як до фізичних осіб, які на думку [PERSON] та [PERSON] розповсюдили стосовно них недостовірну інформацію, яка порушує їхню честь та гідність. З пояснень позивачів вбачається, що така недостовірна інформація була розповсюджена в листі начальника Служби у справах дітей Оболонської РДА від 21 жовтня 2015 року, адресованого директору Центру первинної медико-санітарної допомоги № 1. Відповідно до вказаного листа Служба у справах дітей Оболонської РДА повідомляє Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1, що за адресою: [ADDRESS] проживає дитина [PERSON], [INFO], який перебуває на контролі Служби як така, що проживає у складних життєвих обставинах. За інформацією ЗНЗ № 219 гр. [PERSON] жорстоко б'є свою дружину та сина від першого шлюбу. Як можливий наслідок, учень неадекватно поводиться в школі, проявляє агресію по відношенню до однолітків. Відтак, Служба у справах дітей Оболонської РДА просила надати інформацію про стан здоров'я та розвиток дитини, а також повідомити чи піклується мати [PERSON] належним чином про стан здоров'я дитини. (а.с. 19) Звернення Служби у справах дітей Оболонського РДА до Центру первинної медико-санітарної допомоги № 1 обумовлено отриманням від директора середньої загальноосвітньої школи № 219 м. Києва [PERSON] подання, датованого 21 жовтня 2015 року, щодо надання допомоги у взятті родини, де проживає малолітній [PERSON] під патронаж, та у роботі з [PERSON] по подоланню проблем у сім'ї. (а.с. 58) В якості підстав для звернення з поданням директор школи посилається на те, що зі слів учня [PERSON] з'ясувалося, що вдома з ним жорстоко поводиться вітчим [PERSON] Мати дитини - [PERSON] підтвердила слова свого сина, що вдома має місце фізичному насильству над [PERSON] зі сторони вітчима. Крім того, вчителі англійської мови, музичного мистецтва, української мови та літератури, математики протягом жовтня 2015 року звернулися до директора школи [PERSON] з доповідними записками, в яких повідомляли про систематичні порушення учнем [PERSON] учбової дисципліни, а саме: [PERSON] заважає проводити уроки, ображає інших учнів, займається на уроку сторонніми справами, на зауваженням не реагує. (а.с. 53, 54, 56, 57) Також з доповідними записками щодо поведінки учня [PERSON] до директора школи зверталися батьки учнів, які повідомили, що [PERSON] ображає їхніх дітей, які навчаються з ним в одному класі. (а.с. 55, 59) Відповідно до журналу щоденного обліку роботи практичного психолога ЗНЗ № 219 [PERSON] поведінка та порушення дисципліни учнем 5-в класу [PERSON] були неодноразово предметом бесіди та обговорення за участю соціального педагога [PERSON], заступника з виховної роботи [PERSON], класного керівника [PERSON] (а.с. 60-64) Як убачається з журналу учнів, батьків, вчителів СЗШ № 219 (2015-2016 н.р.) [PERSON] мати [PERSON] - [PERSON] в присутності заступника з виховної роботи [PERSON], класного керівника [PERSON] повідомила, що на даний час вони не б'ють [PERSON], намагаються на нього не кричати, що робити з ним вони не знають. (а.с. 65-66) Згідно з обліково-статистичною карткою дитини, яка потребує особливої соціально-педагогічної уваги, учень [PERSON] повідомив, що його сильно б'є вітчим за погану поведінку. Такі обставини підтвердила мати учня - [PERSON], однак подібна поведінка чоловіка їй не подобається, тому вона планує розлучатися з чоловіком. (а.с. 68-71) За результатами психологічного обстеження, проведеного в Методичному центрі практичної психології і соціальної роботи, встановлено, що зі слів дитини [PERSON] його наказують фізично, особливо батько. Мати дитини підтвердила, що дійсно батько (вітчим) сильно фізично карає дитину і запевнила, що планує з ним розлучатися. (а.с. 74) Закон України «Про попередження насильства в сім'ї» визначає правові і організаційні основи попередження насильства в сім'ї, органи та установи, на які покладається здійснення заходів з попередження насильства в сім'ї. За приписами ст. 3 Закону здійснення заходів з попередження насильства в сім'ї в межах наданих їм повноважень покладається на центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики з питань попередження насильства в сім'ї, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань попередження насильства в сім'ї, уповноважені підрозділи органів Національної поліції, органи опіки і піклування, спеціалізовані установи для осіб, які вчинили насильство в сім'ї, та жертв такого насильства: кризові центри для членів сімей, в яких вчинено насильство в сім'ї або існує реальна загроза його вчинення (далі - кризові центри); центри медико-соціальної реабілітації жертв насильства в сім'ї. Органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи і організації незалежно від форми власності, об'єднання громадян, а також окремі громадяни можуть сприяти у здійсненні заходів з попередження насильства в сім'ї. Відповідно до ст. 7 Закону органи опіки і піклування надають допомогу у відновленні порушених прав та захисті законних інтересів неповнолітнім, які мають батьків і проживають у сім'ях, дітям-сиротам, які залишилися без піклування батьків і виховуються в сім'ях опікунів (піклувальників), прийомних сім'ях, дитячих будинках сімейного типу, а також членам сім'ї, визнаним в судовому порядку недієздатними, у випадках, коли стосовно них вчинено або існує реальна загроза вчинення насильства в сім'ї; представляють у суді інтереси дітей та недієздатних членів сім'ї, які вчинили насильство в сім'ї або стали жертвами насильства в сім'ї; здійснюють інші повноваження щодо попередження насильства в сім'ї, передбачені законом. Порядок взаємодії суб'єктів соціальної роботи із сім'ями, які опинилися у складних життєвих обставинах, затверджений спільним наказом Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту, Міністерства охорони здоров'я України, Міністерства освіти і науки України, Міністерства праці та соціальної політики України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Міністерства внутрішніх справ України, Державного департаменту України з питань виконання покарань від 14 червня 2006 року № 1983/388/452/221/556/596/106 Дія цього Порядку поширюється, зокрема, на управління (відділи) у справах сім'ї, молоді та спорту обласних (районних, міських) державних адміністрацій, районні в містах служби у справах неповнолітніх, заклади охорони здоров'я, управління (відділи) освіти і науки обласних, міських та районних державних адміністрацій, дошкільні, загальноосвітні, професійно-технічні та позашкільні навчальні заклади, тощо. Відповідно до п. 5 Порядку Міністерство освіти і науки Автономної Республіки Крим, управління (відділи) освіти і науки обласних, міських, районних державних адміністрацій, дошкільні, загальноосвітні, професійно-технічні та позашкільні навчальні заклади: повідомляють центрам соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді про виявлення сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах; ведуть внутрішній облік дітей, які потребують посиленої уваги з боку педагогічного працівника, соціального педагога, та інформують про це служби у справах неповнолітніх і центри соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді; забезпечують роботу шкільного психолога з дітьми, які опинилися у складних життєвих обставинах; можуть створювати при освітніх закладах об'єднання батьків, педагогів, громадськості щодо забезпечення педагогічного впливу на дітей із сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, та схильних до протиправних дій, залучають до цієї роботи соціальних працівників центрів соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді; проводять профілактичну та просвітницьку роботу з дітьми, підлітками, молоддю, схильними до правопорушень, з числа сімей, які опинилися в складних життєвих обставинах, контролюють відвідування ними навчальних закладів та якість навчання; залучають працівників освіти до соціального інспектування сімей, які опинилися у складних життєвих обставинах, у яких виховуються діти шкільного віку; тощо. Під час надання пояснень у судовому засіданні позивач [PERSON] заперечувала факти вчинення фізичного насильства її чоловіком відносно її сина [PERSON]. Також позивач вказала, що про свій намір розлучатися з чоловіком нікому не повідомляла. З письмовими зверненнями про порушення вчителями школи її прав та інтересів до директора школи не зверталася. Таким чином, директор школи в рамках державної програми з попередження насильства в сім'ї після отримання ним інформації щодо фізичного карання учня школи [PERSON] з боку його вітчима [PERSON] звернувся з відповідним поданням до служби у справах дітей, яка уповноважена здійснювати заходи з попередження насильства з сім'ї. Інформація щодо фізичного покарання дитини отримана відповідачем [PERSON] як посадовою особою під час виконання ним трудових обов'язків директора школи. Форма звернення до служби у справах дітей обрана директором школи з дотримання вимог щодо збереження конфіденційності інформації, отриманої від вчителів, учня та матері дитини. При цьому, інформація про те, що виявлені вчителями школи факти не відповідають дійсності, у директора школи [PERSON] була відсутня. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За приписами ч. 4 ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації. Згідно з ст. 34 Конституції України кожному гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до статті 68 Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію. Статтею 201 ЦК України передбачено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Відповідно до Конституції України життя і здоров'я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно з ст. 270 ЦК України відповідно до Конституції України фізична особа має право на життя, право на охорону здоров'я, право на безпечне для життя і здоров'я довкілля, право на свободу та особисту недоторканність, право на недоторканність особистого і сімейного життя, право на повагу до гідності та честі, тощо. У відповідності до положень ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Пленум Верховного Суду України у постанові «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 року № 1 роз'яснив, що при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Аналіз вищенаведених приписів Конституції України, вимог закону та роз'яснень Пленуму Верховного Суду України дозволяє дійти висновку, що у даному випадку не доведено поширення інформації, оскільки у матеріалах справи відсутні докази повідомлення інформації, яка стосується позивачів, хоча б одній сторонній особі. Директор школи на виконання законодавчо встановлених повноважень повідомив про ті фактичні обставини, які могли свідчити про фізичне насильство в сім'ї. Повідомлення у формі закритого листа були направлені до органів, які здійснюють заходи з попередження насильства з сім'ї. Позивачами не надано доказів, а судом не встановлено під час розгляду справи, факти поширення інформації серед інших сторонніх осіб, сфера діяльності яких не пов'язана з попередженням насильства в сім'ї. Також матеріалами справи не підтверджено, що у зв'язку з виконанням посадових обов'язків вчитель СЗШ № 219 [PERSON] у неправомірний спосіб поширювала інформацію щодо обставин фізичного насильства в сім'ї [PERSON], де виховується учень з її класу. Крім того, суд звертає увагу, що позивачами заявлений позов до неналежних відповідачів, оскільки поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює, тобто у даному випадку це загальноосвітній навчальний заклад І-ІІІ ступенів - середня загальноосвітня школа № 219. Під час підготовки справи до розгляду суд неодноразово уточнював у позивачів склад відповідачів, до яких ними заявлені позовні вимоги, однак позивачі наполягали на порушенні їхніх прав та інтересів зі сторони відповідачів, як фізичних осіб. Саме з цих підстав позивачами було заявлено клопотання про виключення з числа третіх осіб управління освіти Оболонської РДА. Згідно з ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, спростування недостовірної інформації та відшкодування моральної шкоди.

Outcome: dismissed