Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням в якому вказувала, що 24 серпня 2020 року близько 16-00 год. на території подвір`я приватного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] виникла сварка на побутовому ґрунті. В ході сварки [PERSON] наніс [PERSON] один удар кулаком лівої руки в ділянку щелепи з правого боку. В результаті незаконних дій [PERSON] потерпілій [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа в ділянці кута зі зміщенням уламків з травматичним вивихом 8-го зуба на нижній щелепі справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознаками довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя. Вироком Вознесенського міськрайонного суду від 23 грудня 2020 року [PERSON] за вказані дії визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Внаслідок отриманої травми [PERSON] змушена була пройти курс лікування. На придбання набору для остеосинтезу, ліків та лікарських засобів [PERSON] витратила 12 514,90 грн. Тому позивачка просила суд стягнути з відповідача на свою користь завдану їй матеріальну шкоду. Крім цього [PERSON] вказувала, що внаслідок неправомірних дій відповідача та заподіяння їй тілесних ушкоджень вона зазнала моральних страждань, що були обумовлені фізичним болем, порушенням звичайного ритму життя (внаслідок необхідності тривалого лікування), душевною тривогою внаслідок необхідності залишати дітей без материнського піклування на тривалий час (на період лікування). Грошовий еквівалент моральної шкоди позивачка оцінила в 50 000 гривень та просила стягнути цю суму з відповідача. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що позивачка сама спровокувала ситуацію, під час якої їй було спричинено тілесні ушкодження, а також звертав увагу суду на недоведеність розміру завданої матеріальної та моральної шкоди, в тому числі відсутність доказів необхідності придбання значної частини ліків та лікарських засобів відповідними призначеннями лікарів. Крім цього, просив врахувати його незадовільне матеріальне становище. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] , відповідача [PERSON] , дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 24 серпня 2020 року близько 16-00 год. на території подвір`я приватного домоволодіння за адресою: [ADDRESS] між [PERSON] та [PERSON] виникла сварка на побутовому ґрунті. В ході сварки [PERSON] наніс [PERSON] один удар кулаком лівої руки в ділянку щелепи з правого боку. В результаті незаконних дій [PERSON] потерпілій [PERSON] спричинено тілесні ушкодження у вигляді перелому нижньої щелепи справа в ділянці кута зі зміщенням уламків з травматичним вивихом 8-го зуба на нижній щелепі справа, які відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознаками довготривалого розладу здоров`я та відсутності небезпеки для життя. Вироком Вознесенського міськрайонного суду від 23 грудня 2020 року [PERSON] за вказані дії визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України. Внаслідок отриманої травми [PERSON] змушена була пройти курс лікування. Аналізуючи вимоги та заперечення сторін, суд виходить з наступного. 1)В частині відшкодування матеріальної шкоди: Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди (ч. 1, п. 8 ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону (ч. 1 ст. 1177 ЦК України). Фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо (ч. 1 ст. 1195 ЦК України). Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При цьому, згідно ч. 4 ст. 1193 ЦК України суд може зменшити розмір відшкодування шкоди, завданої фізичною особою, залежно від її матеріального становища, крім випадків, коли шкоди завдано вчиненням кримінального правопорушення. Судом встановлено, що на придбання набору для остеосинтезу, ліків та лікарських засобів [PERSON] витратила власні грошові кошти. Зокрема позивачкою було витрачено: -на придбання набору для остеосинтезу кісток щелепи за квитанцією від 01 вересня 2020 року №15 - 6 700 грн. (а.с. 10); -на придбання ліків та лікарських засобів за фіскальним чеком від 01 вересня 2020 року №184037 - 1 352,92 грн. (а.с. 11); -на придбання ліків та лікарських засобів за фіскальним чеком від 04 вересня 2020 року №184612 - 52,80 грн. (а.с. 11); -на придбання ліків та лікарських засобів за фіскальним чеком від 02 вересня 2020 року №184300- 1 285,16 грн. (а.с. 11); -на придбання ліків та лікарських засобів за фіскальним чеком від 03 вересня 2020 року №184402 - 54 грн. (а.с. 11); -на придбання ліків та лікарських засобів за фіскальним чеком від 29 серпня 2020 року №183459 - 1 236,80 грн. (а.с. 11); -на придбання ліків та лікарських засобів за фіскальним чеком від 03 вересня 2020 року №184504 - 493,60 грн. (а.с. 12); -на придбання ліків та лікарських засобів за фіскальним чеком від 04 вересня 2020 року №184625 - 106,30 грн. (а.с. 12); -на придбання ліків та лікарських засобів за фіскальним чеком від 03 вересня 2020 року №0000004098 - 154,80 грн. (а.с. 12); -на придбання ліків та лікарських засобів за фіскальним чеком від 06 вересня 2020 року №185135 - 26,70 грн. (а.с. 12); -на придбання ліків та лікарських засобів за фіскальним чеком від 29 серпня 2020 року №000135411 000011 - 44,80 грн. (а.с. 12); -на придбання ліків та лікарських засобів за фіскальним чеком від 02 вересня 2020 року №184344 - 38,30 грн. (а.с. 12); -на придбання ліків та лікарських засобів за фіскальним чеком від 02 вересня 2020 року №116264 - 766,46 грн. (а.с. 12). Проте позивачкою не доведено необхідність придбання нею поліетиленового пакету вартістю 1,50 грн. за фіскальним чеком від 01 вересня 2020 року №184037 (а.с. 11), поліетиленового пакету вартістю 0,32 грн. та рулону паперових рушників вартістю 19,48 грн. за фіскальним чеком від 02 вересня 2020 року №184300 (а.с. 11), поліетиленового пакету вартістю 0,64 грн. за фіскальним чеком від 29 серпня 2020 року №183459 (а.с. 11), двох пеленок загальною вартістю 30 грн., туалетного паперу вартістю 6,50 грн., прального порошку вартістю 22 грн. за фіскальним чеком від 01 вересня 2020 року №0000001413 (а.с. 12), зубного порошку вартістю 37,99 грн. та зубної щітки вартістю 15,71 грн. за фіскальним чеком від 30 серпня 2020 року №183747 (а.с. 12), поліетиленового пакету вартістю 0,32 грн. за фіскальним чеком від 02 вересня 2020 року №116264 (а.с. 12), а також здійснення витрат на оплату банківської комісії за переведення коштів у розмірі 67 грн. (а.с. 10), оскільки вказані витрати безпосередньо не пов`язані з завданням шкоди та лікуванням потерпілої (не є витратами на лікування). В іншій частині суд не приймає до уваги доводи відповідача [PERSON] про недоведеність позивачкою необхідності придбання значної частини ліків та лікарських засобів, оскільки, як вбачається з матеріалів справи (а.с. 6-7, 41, 43), за направленням лікаря [PERSON] з 29 серпня 2020 року по 08 вересня 2020 року [PERSON] у зв`язку зі спричиненими їй відповідачем тілесними ушкодженнями дійсно знаходилася на стаціонарному лікуванні у відділенні щелепно-лицевої хірургії та хірургічної стоматології КНП «Миколаївська обласна клінічна лікарня» Миколаївської обласної ради, потребувала хірургічного втручання та прийому ліків, що підтверджується копіями листків лікарських призначень та іншими матеріалами справи (а.с. 41, 45-60). Що стосується тверджень відповідача про те, що необхідність придбання частини лікарських засобів не підтверджена відповідними призначеннями лікарів, то в цій частині суд виходить з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, лікування потерпілої від злочину передбачало не тільки безпосереднє приймання пацієнтом ліків та лікарських засобів, а й хірургічного втручання (чому передувало проведення ряду аналізів (а.с. 41, 45, 48-50, 53-54, 57-60), приймання антибіотиків, застосування знеболювання та анестезії (а.с. 45, 51), після проведеного хірургічного втручання слідувало післяопераційне обстеження (а.с. 53-55) та лікування (а.с. 52-55), що вимагало придбання не лише ліків, а й додаткових лікарських засобів та предметів лікувального призначення, які не потребували та не могли бути відображені в листках лікарських призначень. Водночас необхідність придбання не зазначених в листках лікарських призначень лікарських засобів підтверджується копіями інших досліджених судом медичних документів, що містяться в матеріалах справи, в яких зазначена необхідність приймання позивачкою певної групи лікарських засобів (без зазначення конкретних найменувань), наприклад протинабрякових, проведення антибіотикопрофілактики (а.с. 52-55). При цьому, в судовому засіданні позивачкою обґрунтовано необхідність придбання та застосування кожної групи та найменування придбаних нею лікарських засобів, доцільність яких оспорювалася відповідачем. Належних, допустимих та переконливих доказів, що б спростували необхідність застосування придбаних [PERSON] ліків та лікарських засобів для відновлення ушкодженого внаслідок кримінального правопорушення здоров`я [PERSON] не надано. Таким чином, розмір підтверджених витрат на лікування становить 12 312,64 грн. 2)В частині відшкодування моральної шкоди: Суд вважає очевидним те, що внаслідок кримінального правопорушення [PERSON] зазнала моральних страждань, що виразилися у фізичному болю та стражданнях, яких вона зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, зміні звичайного ритму життя за період перебування на стаціонарному лікуванні. Інші зазначені позивачкою доводи в цій частині не знайшли свого належного підтвердження жодними доказами. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 9 ч. 1 ст. 16 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України особа, якій неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю завдана моральна шкода, має право вимагати відшкодування такої шкоди особою, яка її завдала, за наявності вини останньої. Моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів (ч. 1 ст. 1168 ЦК України). Відповідно до ч. 1, п.п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода може полягати у: фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч.ч. 3-5 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема подальшої поведінки заподіювача шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з встановлених обставин, враховуючи характер, обсяг, доведену позивачкою тривалість страждань та вимушених змін у її житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, відсутність передумов для добровільного відшкодування відповідачем завданої матеріальної шкоди, суд вважає достатнім, адекватним та справедливим присудження позивачці відшкодування моральної шкоди в розмірі 5 000 грн. В силу ст. 141 ЦПК України позивачка (відповідно до розміру задоволених вимог) також має право на відшкодування понесених нею судових витрат. Судом встановлено, що [PERSON] понесла витрати на сплату судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди у розмірі 908 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2 000 грн. Тому, з врахуванням розміру задоволених вимог (вимога про відшкодування матеріальної шкоди задоволена частково - в розмірі 98,38 % від заявленої, вимога в частині відшкодування моральної шкоди задоволена частково - в розмірі 10 % від заявленої)) з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню: - в частині вимог про відшкодування матеріальної шкоди - 983,80 грн. витрат на професійну правничу допомогу (1 000 грн. х 98,38 %); - в частині вимог про відшкодування моральної шкоди - 90,80 грн. судового збору (908 грн. х 10 %) та 100 грн. витрат на професійну правничу допомогу (1 000 грн. х 10 %).

Outcome: partial