Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 22.10.2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсон, актовий запис №556, обґрунтовуючи тим, що останній час шлюбне життя з відповідачем не склалося, втрачено почуття взаєморозуміння та поваги, шлюбні відносини сторони не підтримують, разом не проживають. Спору щодо розподілу майна немає, дитина залишається проживати із матірю. Вважає поновлення шлюбних відносин та примирення неможливими. У подружжя є неповнолітня дитина донька [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Вислухавши позивачку, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч.3 ст.109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходяться в шлюбі з 22.10.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-КГ №067257, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Херсоні, актовий запис №556 (а.с.9). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ЖД №461800, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1335 (а.с.10). Сторони сімейні стосунки не підтримують, разом не проживають понад сім місяців. Спору щодо розподілу спільного майна немає. Дитина залишається проживати з матірю. Питання щодо стягнення аліментів буде вирішуватися окремо, що з огляду на положення ст.82 ЦПК України є обставинами, які не підлягають доказуванню. Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки сторони однією сімєю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивачки, а також відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі, суд вважає за можливе шлюб розірвати.

Outcome: approved