Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-24 00:00:00

У березні позивачка [PERSON] звернулася в Рівненський районний суд Рівненської області із позовом до відповідача [PERSON] та просить розірвати шлюб, стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 3000 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; додаткові витрати на неповнолітню доньку [PERSON] по 1500 грн. щомісячно; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 26.09.2003 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільних дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . На даний час діти проживають з позивачкою. З дитинства дочка [PERSON] має захворювання та отримала посвідчення дитини-інваліда, потребує постійного лікування. Відповідач працює і може надавати допомогу, однак добровільно цього не робить. Нормальні подружні стосунки у них не склалися через різні погляди на життя, не ведуть спільного господарства, внаслідок чого їх спільне життя і збереження шлюбу стало суперечити її інтересам. Неодноразово вона просила змінити відношення свого чоловіка до неї та дітей, але він не реагував. Ухвалою суду від 30.04.2020 р. прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі з повідомленням (викликом) сторін, визначено сторонам строк для подання відзиву на позов, відповіді та заперечень. У судовому засіданні позивачка позовні вимоги зменшила та просить стягувати з відповідача по 1500 грн. щомісячно аліментів на кожну дитину та 1000 грн. щомісячно додаткових витрат на неповнолітню [PERSON] . Підтримала позовні вимоги щодо розірвання шлюбу. Заперечила проти надання строку для примирення. Пояснює, що не працює, виїжджає на заробітки за кордон. [PERSON] потребує два рази на рік лікування. Відповідач в судовому засіданні зменшені позовні вимоги визнав частково, а саме не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей у розмірі по 1500 грн. щомісячно та 500 грн. додаткових витрат на неповнолітню доньку [PERSON] . Позовні вимоги щодо розірвання шлюбу визнав повністю, вказав про відсутність підстав для надання строку для примирення. Він є працездатним, інших неповнолітніх дітей, утриманців немає. Відзиву на позов не подав. У нього немає у власності ні рухомого, ні нерухомого майна. Пояснює, що йому також необхідно думати і про своє утримання, у подальшому йому знадобляться кошти для найму житла. Вислухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 26.09.2003 р. між сторонами було зареєстровано шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану м.Рівне, актовий запис № 1401, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №03 підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач та відповідач. Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №32 підтверджується, що батьками [PERSON] , [INFO] , є позивач та відповідач. Неповнолітня [PERSON] згідно з посвідченням серії [NUMBER] є дитиною інвалідом та отримує державну соціальну допомогу. Надаючи правову кваліфікацію спірним правовідносинам, суд враховує наступне. Стаття 24 СК України\~визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до\~ст.112 СК України\~суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2\~ст.114 СК України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони не підтримують подружні стосунки, спільне господарство не ведуть, проживають окремо протягом тривалого періоду часу, не бажають надалі підтримувати шлюбні відносини і зберегти шлюб, доказів іншого суду не надано. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що у відповідності до положень\~ст.112 СК України\~є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (ч. 1\~ст. 184 СК України). Частиною 2\~ст. 182 СК України\~визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено і не заперечується сторонами, що неповнолітні доньки сторін проживають разом з позивачем. Таким чином, аліменти з відповідача, який працює, отримує постійний дохід (згідно з довідкою про доходи №217 від 09.06.2020 р. за грудень 2019 р. травень 2020 р. його дохід - заробітна плата становить 36710,11 грн.), підлягають стягненню на користь позивача за її вибором на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі. За положеннями\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Враховуючи обставини, передбачені ч. 1\~ст. 182 СК України, те, що батьки повинні утримувати неповнолітніх дітей, те що відповідач є працездатним, фізично здоровим, працює та може виконувати обов`язок по утриманню дітей, суд, виходячи із\~ст..7 ЗУ «Про Державний бюджет України на 2020 рік», яким установлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень, вважає за необхідне стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання їх неповнолітніх доньок у розмірі по 1500 грн. щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.03.2020 р. і до досягнення дітьми повноліття. На думку суду, визначений розмір аліментів на дітей за вказаних умов є компромісним, та враховуватиме баланс інтересів сторін та дитини. Відповідно до\~ст.191 СК України\~аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу\~ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Статтею 185\~СК України передбачено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Пунктом 18 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~застосування судами\~окремих норм\~Сімейного кодексу\~України при\~розгляді справ\~щодо батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів»\~від 15\~травня 2006\~року №\~3 роз`яснено, що до передбаченої ст.\~185\~СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. До особливих обставин, викладених у ст. 185 СК України, закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, навчання дитини відповідно до навиків та здібностей дитини, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Разом з тим, додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Згідно ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В обґрунтування необхідності стягнення додаткових витрат, позивачка посилається на те, що неповнолітня донька [PERSON] хворіє, є дитиною інвалідом до 18 років (епілепсія). Дитина потребує періодичного лікування. В судовому засіданні позивачкою вказано, що відповідачу відомо про стан здоров`я неповнолітньої доньки та відповідно потребу у додаткових витратах на її лікування, що відповідачем не заперечується. На думку суду, позовні вимоги у частині стягнення з відповідача на користь позивачки заявлених вимог - додаткових витрат є доведеними та підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки в розмірі по 750 грн. щомісячно. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позов задоволено, тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею документально підтверджені судові витрати на сплату судового збору за позовну вимогу про розірвання шлюбу. У свою чергу з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовні вимоги про стягнення аліментів. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved