Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила суд скасувати заборону відчуження автомобіля [NUMBER] на який накладена заборона відчуження згідно постанови по виконавчому провадженню № 36511702 від 28.05.2013 року ВДВС Васильківського МРУЮ, що належить [PERSON] В обґрунтування вимог зазначила, що їй на праві власності належить вказаний автомобіль та при спробі зняти автомобіль з обліку в державних органах для подальшої реалізації вказаного транспортного засобу від центру надання послуг надійшла відповідь, що на даний автомобіль накладено заборону відчуження згідно виконавчого провадження № 36511702 від 28.05.2013 року. Звернувшись до Відділу державної виконавчої служби Васильківського МУЮ Київської області із заявою про зняття арешту з майна, отримано відповідь від 01.03.2018 року, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання становить три роки, а тому вона вимушена звернутись до суду з вказаним позовом. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши суду письмову заяву про слухання справи за її відсутності, просила позов задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. На підставі\~ст. 280 ЦПК України, враховуючи думку позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~ \~Враховуючи, що сторони по справі в судове засідання не зявились, відповідно до\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. \~\~\~\~\~ \~Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. В силу вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України- кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями ч. 1ст. 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом ( ч. 1ст. 81 ЦПК України). Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 5,6ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 41 Конституції України,ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Згідно із ч. 1 ст.316, ч. ч. 1, 2 ст.319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 2ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У відповідності до положень ст.1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, яка відповідно до ч.1ст.9 Конституції України, є частиною національного законодавства визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] на праві власності належить автомобіль [NUMBER], про що свідчить Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії АІС 222737 (а.с. 7-8). На звернення [PERSON] до Відділу державної виконавчої служби Васильківського МУЮ Київської області із заявою про зняття арешту з майна, отримано відповідь від 01.03.2018 року, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень переданих на зберігання становить три роки (а.с. 6). Таким чином, оскільки, судом достовірно встановлено на підставі зібраних по справі доказів те, що обтяження, яке міститься у Державному реєстрі жодного відношення ні до позивача ні до належного йому на майна не мають, та враховуючи що її наявність перешкоджає позивачу у реалізації своїх прав, суд приходить до висновку про необхідність захисту прав позивача шляхом скасування наявної заборони.

Outcome: approved