Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до суду із указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що відповідач звернулася до АТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 16.03.2016 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 26500 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Відповідач не надала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, у зв`язку з чим станом на 19.01.2020 року виникла заборгованість у розмірі 43090 грн 43 коп., яка складається з: 24617 грн 03 коп. - заборгованість за поточним тілом кредита, 6729 грн 70 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 3600 грн 93 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 5464 грн 65 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 150 грн - пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 2028 грн 12 коп. - штраф (процентна складова). Відтак позивач просить стягнути з відповідача зазначену заборгованість та сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 2102 грн. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.04.2020 року цивільну справу передано за підсудністю до Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою судді Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05.06.2020 року відкрито провадження у даній цивільній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено перше судове засідання для розгляду справи по суті на 08.07.2020 року. 08.07.2020 року розгляд справи було відкладено на 12.08.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання. Відомості щодо вручення судової повістки у суду були відсутні. 12.08.2020 року розгляд справи було відкладено на 28.09.2020 року в зв`язку з неявкою відповідача у судове засідання. Відомості щодо вручення судової повістки у суду були відсутні. 28.09.2020 року розгляд справи було відкладено на 29.10.2020 року за клопотанням відповідача. 29.10.2020 року розгляд справи було відкладено на 14.12.2020 року у зв`язку із неявкою представника позивача. 29.10.2020 року до суду надійшов відзив відповідача на позов, в якому відповідач просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування відзиву зазначила, що позивачем не доведено, що між сторонами спору виникли кредитні правовідносини, і що позивач надавав відповідачу кредитні кошти. Наданий банком розрахунок не є належним доказом існування заборгованості, оскільки він не є первинним обліковим бухгалтерським документом, та в розрахунку не зазначено по якій саме картці є ця виписка. Позивачем не доведено, що відповідач отримувала будь-яку картку та що їй було відкрито рахунок у банку, кредитний ліміт не є чітко визначеним. Надана позивачем копія анкети-заяви позичальника може вважатися лише пропозицією укласти договір, а не самим договором, окрім того така анкета не містить умов, які є істотними для кредитного договору: сума кредиту, строк дії договору, строк повернення кредиту. Витяг з Тарифів і Умов та правил надання банківських послуг не містять підпису відповідача, тому вони не можуть бути частиною договору. 19.11.2020 року до суду електронною поштою надійшла відповідь позивача на відзив, до якої позивачем було долучено виписку по рахунку, довідку про зміну кредитного ліміту, довідку про надані кредитні картки, а також витяг з Умов та правил надання банківських послуг в редакції, яка діяла на момент укладення кредитного договору. Зокрема позивачем зазначено, що укладання договору здійснюється за принципом укладення між Банком і клієнтом договору приєднання, тому підписанням заяви позичальник приєднується до запропонованих банком Умов та Тарифів, що відповідає вимогам статті 634 ЦК України. Підписавши заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг відповідач ознайомився та погодився з ними, про що свідчить його підпис. Наданою позивачем випискою з карткового рахунку підтверджується встановлення кредитного ліміту відповідачу та його користування грошима, а також часткового погашення заборгованості. Враховуючи те, що відповідно до відомостей із банківської виписки відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання, що свідчить про його обізнаність із умовами кредитування, просить позов задовольнити у повному обсязі. 14.12.2020 року розгляд справи було відкладено на 29.01.2021 року за клопотанням відповідача. 18.12.2020 року від відповідача до суду надійшли заперечення на відповідь на відзив. Викладені у запереченнях доводи є аналогічними доводам у відзиві на позов. 19.01.2021 року до суду надійшли письмові пояснення позивача, у яких зазначено, що відповідач користувалася кредитним лімітом, а отже і користувалася кредитною карткою, виданою банком. Таким чином, відповідач визнала свої зобов`язання за договором, та була обізнана про умови та тарифи на обслуговування кредитного ліміту. 29.01.2021 року по справі було оголошено перерву до 11.03.2021 року у зв`язку із закінченням часу на розгляд справи та у зв`язку із розглядом іншої кримінальної справи. В судове засідання 11.03.2021 року представник позивача не з`явився, повідомлявся судом належним чином, при поданні позову було надано письмову заяву про розгляд справи у відсутність позивача. Відповідач в судовому засіданні підтвердила обставини щодо користування кредитною карткою та використання кредитного ліміту. При цьому вона зазначила, що згідно виписки на рахунку, яку надано позивачем, вона дійсно витратила 92024,48 грн кредитних коштів, та сплатила банку за весь період користування карткою 82103,61 грн, тобто залишок заборгованості становить 9920,87 грн, який вона погоджується сплатити. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК» (далі позивач) з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку від 16.03.2016 року. У цій заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування і кредитування, розташованими в рекламному буклеті, становить між ним та банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з договором про надання банківських послуг до його укладення і згоден з його умовами, примірник договору згоден отримати шляхом самостійної роздруківки з офіційного сайту www.privatbank.ua, зобов`язується виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, регулярно самостійно знайомитися з їх змінами на сайті. Також ознайомлений та згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг. До анкети-заяви позивач додав Витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку ресурс: Архів Умов та правил надання банківських послуг розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms/. Згідно зі ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. За статтею 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідач, отримавши кредитну картку з встановленим кредитним лімітом на картковий рахунок, взятих на себе зобов`язань по поверненню кредиту не виконала, у повному обсязі використаний кредит не сплатила, порушивши вимоги кредитного договору та ст. ст. 525, 526, 530, 1054 ЦК України. Згідно з розрахунком заборгованості за кредитним договором, наданим позивачем, відповідач має заборгованість перед позивачем станом на 19.01.2020 у розмірі 43090 грн 43 коп., яка складається з: 24617 грн 03 коп. - заборгованість за поточним тілом кредита, 6729 грн 70 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредита, 3600 грн 93 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками, 5464 грн 65 коп. - заборгованість за простроченими відсотками, 150 грн - пеня, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн - штраф (фіксована частина), 2028 грн 12 коп. - штраф (процентна складова). Частиною першою статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПРИВАТБАНК»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Судом встановлено, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір від 16.03.2016 року у вигляді заяви-анкети, підписаної сторонами, не містить строку повернення кредиту (користування ним), суми кредиту, встановлених відсотків та штрафних санкцій в разі невиконання зобов`язання. Суд звертає увагу на те, що відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, нараховані відсотки списувалися з кредитного ліміту картки та покладалися по суті в тіло кредиту, та надалі на цю загальну суму знову нараховувалися відсотки. Тобто банком проводилося нарахування відсотків на відсотки. Окрім того, розрахунок містить такі графи як: -Нараховано відсотків на заборгованості за кредитом -Нараховано відсотків на заборгованості за кредитом при порушенні умов кредитування -Нараховано відсотків на прострочений кредит -Нараховано відсотків -Нараховано відсотків на прострочений кредит згідно ст. 625, річна. При цьому відповідно до Витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» у характеристиці цієї картки зазначено лише такі графи: Пільговий період 55 днів Базова % ставка в місяць з 01.04.2015 - 3,6% Обов`язковий щомісячний платіж з 01.04.2014 - 5% від заборгованості Пеня за несвоєчасне погашення кредиту або процентів 0,24% Штраф за порушення строків платежів. Тобто вказаний Витяг з Тарифів не містить у переліку 5 видів відсотків, які мають нараховуватися позичальнику на суму заборгованості, та які натомість відображені у розрахунку заборгованості, наданому позивачем (а.с. 10, 12). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, та відповідач не заперечує проти існування такої заборгованості, кредитор має право вимагати їх повернення, що свідчить про порушення його прав, то він вправі вимагати захисту своїх прав через суд - шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Оскільки в своїх поясненнях суду відповідач не заперечувала, що вона дійсно користувалася кредитною карткою та витрачала кошти, надані банком, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту станом на 19.01.2020 року у розмірі 9920,87 грн. Щодо нарахування пені та штрафів (фіксованої та процентної) частини суд зазначає наступне. Позивач, заявляючи вимоги про погашення кредиту, просив суд у тому числі, крім основної заборгованості за кредитом, стягнути також пеню і штрафи за несвоєчасну сплату кредиту. Проте, у заяві, підписаній сторонами 16.03.2016 р., відсутні умови договору про встановлення відповідальності у вигляді неустойки (пені, штрафів) за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру, а також не зазначено умови про сплату комісії. До того ж матеріали справи не містять підтверджень, що в цих Умовах та Правилах надання банківських послуг (витяг з яких доданий до позовної заяви) на момент отримання відповідачем кредитних коштів містились умови, зокрема й щодо сплати неустойки (пені, штрафів) та комісії за обслуговування (щомісячної або щорічної, залежно від виду карти) саме у зазначеному розмірах і порядках нарахування, що викладені в цих документах, доданих до позовної заяви. Роздруківку із сайту позивача з Умовами та Правилами надання банківських послуг суд оцінює критично, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Таким чином, відсутні підстави вважати, що при укладенні договору з відповідачем позивач дотримався вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків, пені, комісії та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Зазначений висновок узгоджується із висновком Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17. Згідно з ч. 3 ст. 12 та ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як передбачено ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи вищевикладене, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог у частині заявлених сум тіла кредиту, відсотків, штрафних санкцій, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача заборгованості в цій частині. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог на суму 9920 грн. 87 коп. -заборгованості за тілом кредита, відповідно до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також підлягають стягненню (пропорційно розміру задоволених вимог) понесені останнім судові витрати, а саме 484 грн. 33 коп. судового збору.

Outcome: partial