Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У березні 2017 року до суду звернулися позивачі з позовною заявою, в якій вказували, що 16 квітня 2013 року помер [PERSON], який за життя склав заповіт, яким визначив спадкоємців. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом, до якої входить: - земельна ділянка площею 3,270 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області та належала спадкодавцю на підставі державного акту серії ІІ-КВ№ 047855 ; - земельна ділянка площею 0,441 га, яка складається із двох земельних наділів : - площею 0,250 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель; - площею 0,191 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою вул.Армійська,16 в с.Косівка, Володарського району, Київської області право власності на яку за померлим стверджено державним актом серії ІV-КВ № 044239; - житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що розташований за адресою: вул. Армійська,16 в с.Косівка, Володарського району, Київської області. Позивачами втрачено державні акти про право власності на зазначені земельні ділянки, які належали спадкодавцеві. Окрім цього вони не мають можливості в установленому порядку оформити прийняття спадщини, оскільки у них відсутні правовстановлюючі документи про право власності на житловий будинок та спадкодавцем за життя не було внесено до реєстру речових прав. Позивачі просять визнати за ними [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] право власності на спадкове майно , за заповітом, після [PERSON], який помер 27 січня 2004 , а саме на: - земельну ділянку площею 3,270 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області та належала спадкодавцю на підставі державного акту серії ІІ-КВ№ 047855 ; - земельну ділянку площею 0,441 га, яка складається із двох земельних наділів : - площею 0,250 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель; - площею 0,191 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою вул.Армійська,16 в с.Косівка, Володарського району, Київської області право власності на яку за померлим стверджено державним актом про право власності серії ІV-КВ № 044239; - житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що розташований за адресою: вул. Армійська,16 в с.Косівка, Володарського району, Київської області. У судове засідання позивачі не зявилися, до суду надійшли заяви, якими просять суд провести розгляд справи без їх участі. Просили суд позов задоволити. Відповідач в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про місце та час розгляду справи. На адресу суду надійшла заява, якою вона просить суд провести розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ст.197 ЦПК України у разі неявки у судове засідання всіх осіб , які беруть участь у справі , чи у разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивачів, відповідача викладену у відповідних заявах, що надійшли до суду та дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню . По справі встановлено, що 16 квітня 2013 року помер [PERSON] що підтверджено свідоцтвом про його смерть ( а.с.15). 27 січня 2014 року спадкодавець склав заповіт, яким все належне йому майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і на що він за законом матиме право заповідав [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( а.с.14). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина , зокрема, на : - земельну ділянку площею 3,270 га, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Косівської сільської ради Володарського району Київської області та належала спадкодавцю на підставі державного акту серії ІІ-КВ№ 047855 ; - земельну ділянку площею 0,441 га, яка складається із двох земельних наділів : - площею 0,250 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських споруд та будівель; - площею 0,191 га, з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за адресою вул.Армійська,16 в с.Косівка, Володарського району, Київської області право власності на яку за померлим стверджено державним актом серії ІV-КВ № 044239; - житловий будинок з надвірними спорудами та будівлями, що розташований за адресою: вул. Армійська,16 в с.Косівка, Володарського району, Київської області. Судом із матеріалів справи встановлено, що [PERSON] за життя не оформив належним чином належного йому майна, зокрема ним не було зареєстровано право власності на житловий будинок і як наслідок, у позивачів відсутня на даний час можливість отримати правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок, що перешкоджає їм належним чином оформити прийняття спадкового майна. Окрім того позивачами було втрачено державні акти, які посвідчували право власності спадкодавця на спадкові земельні ділянки. Інших спадкоємців за законом та заповітом судом не встановлено. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Так, відповідно до ст. 328 ЦК України , право власності набувається на підставах , що не заборонені законом , зокрема із правочинів . Право власності вважається набутим правомірно , якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом . У відповідності до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Беручи до уваги вище викладе, суд прийшов до висновку, що позивачі мають право на спадщину за заповітом, оскільки, відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи , визначені у заповіті. Відповідач по справі також визначена у заповіті , але на спадкове майно не претендує та не заперечує проти його прийняття позивачами, що не суперечить вимогам ст. 1274 ЦК України. Ст.1222 ч.1 ЦК України вказує , що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини , а також особи , які були зачаті за життя спадкодавця і народженні живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини , як визначено в ст.81 ч.1 п. г Земельного Кодексу України. Ст. 1218 ЦК України зазначає , що до складу спадщини входять усі права та обовязки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті . Підсумовуючи вище викладене, суд прийшов до наступного висновку: позивачі не мають змоги оформити у нотаріуса прийняття спадщини , оскільки ними втрачені державні акти на право власності на земельні ділянки та відсутня можливість отримати правовстановлюючий документ на спадковий житловий будинок. Таким чином визнання представником відповідача предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вимоги позивачів про визнання права власності на спадкове майно, в порядку спадкування за заповітом, базуються на законі, є обґрунтованими, тому їх слід задовольнити ..

Outcome: approved