Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

у вересні 2018 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22 серпня 1998 року, мають повнолітню доньку Жанну. Спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на сімейне життя та обовязки, відсутнє взаємопорозуміння та повага один до одного, тривалий час вони не проживають разом, спільне господарство не ведуть. Враховуючи вищевикладене, позивач просить не надавати строк для примирення, розірвати шлюб з відповідачем, прізвище після розірвання шлюбу просить залишити [PERSON] та стягнути на її користь судові витрати. У судове засідання сторони не зявилися, подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с.9), відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення (а.с. 23). Виходячи з викладеного, у відповідності зі ст. 200 ч. 4, ст. 206 ч. 4 ЦПК України, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін, у підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 22.08.1998 р. зареєстрований шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON] (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] [INFO] (а.с. 67). Згідно довідки виконавчого комітету Дмитрівської сільської ради № 02-38/527 від 24.09.2018 р., позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] і має такий склад сімї: [PERSON], [INFO] батько, [PERSON], [INFO] мати (а.с. 8). За повідомленням Машівської селищної ради Полтавської області №814 від 01.10.2018 р., інформація про реєстрацію місця проживання [PERSON], [INFO] відсутня (а.с.14). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між сторонами не склалося, вони тривалий час не проживають разом та не ведуть спільного господарства, що свідчить про те, що сторони втратили почуття взаєморозуміння та взаємоповаги, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, відповідач позов визнав та не заперечує проти його задоволення, а тому суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. За проханням позивачки залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн. (704,80 грн./ 50%). На підставі викладеного,

Outcome: approved