Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-30 00:00:00

ТОВ «ФК «Рантье» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 25057,96 грн. В обґрунтування позову вказує, що 24.09.2014 року між банком та [PERSON] було укладено кредитний договір № L01.188.31670 і згідно даного договору останній було надано кредит в розмірі 20412,00 грн. зі сплатою 9,99% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни , передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у звязку з чим станом на 21.03.2016 року має заборгованість в сумі 25057,96 грн. , яку представник позивача просить стягнути з відповідачки , а також стягнути 1378,00 грн. судового збору. В судове засідання представник позивача не зявився, письмово просить справу розглядати у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання також не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних матеріалів з ухваленням заочного рішення . Суд розглядає справу у відсутності сторін . Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає , що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 24.09.2014 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № L01.188.31670 і згідно даного договору останній було надано кредит в розмірі 20412,00 грн. зі сплатою 9,99% річних, з погашенням кредиту та процентів у терміни , передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. 31.12.2015 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантье» та Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено договір факторингу № 31/12-1. Згідно умов договору факторингу клієнт ( первісний кредитор, банк) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору, позивачу) з 31.12.2015 року, а позивач , відповідно до договору факторингу та вимог чинного законодавства, набув право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором . Право вимоги позивач набув з моменту підписання акту прийому передачі прав вимог. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідачка свої зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала , у звязку з чим станом на 21.03.2016 року має заборгованість в сумі 25057,96 грн., яка складається з наступного : 19338,36 грн. - заборгованість за тілом кредиту ; 5719,60 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями, що підтверджується випискою по особовому рахунку № 29098418831670.980 та розрахунком заборгованості станом на 21.03.2016 року. Відповідно до ч.1 ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до вказівок закону, акту планування, договору, а при відсутності таких вказівок - відповідно до вимог, що звичайно ставляться. \~ Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України, якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статі 1048 цього Кодексу. \~ У зв'язку із невиконанням відповідачкою умов кредитного договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором № L01.188.31670 підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню із відповідачки на користь позивача понесений ним судовий збір, що підтверджується платіжним дорученням № 413 від 28.03.2016 року.

Outcome: approved