Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-26 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності їй свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 30.10.1995 року, виданого на підставі рішення Новомосковської міської ради народних депутатів № 42 від 11.01.1991 року та Витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 9996169 від 02.03.2006 року Комунальним підприємством «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації». Заява обґрунтована тим, що заявник, яка народилася [INFO] в смт.губиниха Новомосковського району, являється власником квартири [ADDRESS] . Право власності набуте заявником на підставі рішення Новомосковської міської ради № 42 від 11.01.1991 року, про що 30.01.1991 року видане свідоцтво про право особистої власності на житло, яке зареєстроване Комунальним підприємством «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», та видано Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 9996169 від 02.03.2006 року. Маючи намір розпорядитися своєю власністю, [PERSON] звернулася за консультацією до державної нотаріальної контори, де їй було надано роз`яснення про неможливість вчинення правочину щодо нерухомого майна, оскільки у свідоцтві про право власності на житло, яке було видане російською мовою, прізвище власника значиться, як [PERSON] , а її паспорт містить дані про громадянина України [PERSON] . Оскільки будь-яким іншим чином, ніж в судовому порядку, заявник позбавлена можливості встановити факт належності їй правовстановлюючих документів, вона змушена звернутися до суду з цією заявою. Ухвалою суду від 23.03.2021 року заява прийнята до розгляд та відкрите провадження по справі. До початку розгляду справи по суті представник заявника [PERSON] подала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, вимоги заявника підтримувала в повному обсязі. Представник заінтересованої особі в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення розгляду справи повідомлений належним чином, про причину не явки суд не повідомили. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Суду надано копію свідоцтва про право особистої власності на житло, видане Новомосковською міською радою 30.10.1995 року російською мовою, у відповідності до якого квартира за [ADDRESS] , на праві особистої власності належить « [PERSON] » (а.с. 14). Зазначене свідоцтво зареєстроване Комунальним підприємством «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» 02.03.2006 року за реєстраційним номером 9996169, поданий до суду Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно також містить дані про власника означеної квартири, - [PERSON] (українською мовою) (а.с. 15). Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу\~\~диспозитивності цивільного судочинства\~\~\~(ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.5 ч.2\~ст.293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по-батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові надати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Так, як вбачається з матеріалів справи, а саме копії трудової книжки заявника, виданої російською мовою, остання народилася [INFO] , до укладення шлюбу мала прізвище [PERSON] , в подальшому прізвище змінене російською мовою на [PERSON] (а.с. 12-13). 11.09.1976 року [PERSON] , [INFO] , зареєструвала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , видане російською мовою, яке теж містить дані про присвоєння прізвища дружині російською мовою « [PERSON] » (а.с. 8). Між тим, суду подана копія паспорта громадянина України [PERSON] , який народився [INFO] . В перекладі на російську мову його прізвище зазначено, як [PERSON] , а в особливих відмітках міститься штамп про укладення 11.09.1976 року шлюбу з [PERSON] (а.с. 9-10). В свою чергу, копія паспорта громадянина України, виданий на ім`я [PERSON] , [INFO] , також містить дані про прізвище останньої російською мовою [PERSON] . В цьому ж паспорті міститься штамп про реєстрацію 11.09.1976 року шлюбу з [PERSON] (а.с. 5-7) Так, копія паспорта заявника містить відомості про реєстрацію [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , тобто у квартирі, на яку видане свідоцтво про право власності на нерухоме майно. Аналіз поданих доказів беззаперечно доводять суду, що свідоцтво про право особистої власності на жилий будинок від 30.10.1995 року, видане на підставі рішення Новомосковської міської ради народних депутатів № 42 від 11.01.1991 року та Витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно № 9996169 від 02.03.2006 року, виданий Комунальним підприємством «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації», - належать [PERSON] . Сама по собі наявність у заявника оригіналів усіх зазначених документів, свідчать на її користь, тому у суду є всі підстави для встановлення юридичних фактів, на яких наполягає заявник. При цьому, вимоги заявника підтверджуються належними допустимими та достовірними доказами, доданими до заяви та підтверджують обставини, на які посилається заявник, а тому суд приходить до висновку, що заява обґрунтована, та має бути задоволена.

Outcome: approved