Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

У вересні 2016 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява БАХНАР К.В. до БАХНАРА В.П. про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, в якій заявник вказала, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2011 року, внаслідок якого мають неповнолітніх дітей, [INFO] та [INFO], але коштів на їх утримання відповідач у добровільному порядку не надає. Посилаючись на ст. ст.180-184 Сімейного кодексу України, вимагає стягнути з відповідача аліменти на утримання двох синів у твердій грошовій сумі в розмірі по 1.000 гривень щомісяця на кожного, починаючи з дня подання заяви до суду до досягнення дітьми повноліття. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи сторони у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Як вбачається з письмової заяви позивача, вона просить суд розглянути справу в її відсутність, позов підтримує повністю, не заперечує проти постановлення заочного рішення. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про їх права та взаємовідносини. Тому 29.09.2016 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Безпосередньо дослідивши докази в справі: оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких міркувань. Як вбачається з наданих позивачем доказів, сторони з 22.10.2011 р. перебувають у шлюбі, внаслідок якого мають неповнолітніх дітей: сина БАХНАРА О.В., 23.09.2012 р. н., та сина БАХНАРА А.В., 17.08.2013 р. н. Позивач обґрунтовано стверджує, що неповнолітні діти перебувають на її утриманні, а за довідкою сільського голови та акту обстеження матеріально-побутових умов проживання ця обставина у суді підтвердилася. Із довідок комунального закладу «Новомиргородський центр первинної медико-санітарної допомоги» витікає, що діти здорові, не перебувають на «Д» обліку. Згідно із вимогами Сімейного кодексу України: ст. 180 батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; ч. 3 ст. 181 за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі; ч. 1 ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. ч. 1 ст. 192 розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У судовому засіданні безспірно встановлено, що відповідач, не дивлячись на свій батьківський обовязок, з травня 2016 р. участі у вихованні синів не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає, у звязку з чим з нього необхідно стягнути аліменти в примусовому порядку в обумовленому судом розмірі. У даному випадку при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) відсутність у платника аліментів іншої дитини, непрацездатних батьків, дружини; 4) інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 Сімейного кодексу України). Таким чином, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі по 1.000 грн. на утримання кожної дитини щомісячно. Суд вважає, що відповідно до вимог ст. 4 Закону України Про судовий збір, ст. ст. 79-80, 88 ЦПК України судовий збір у сумі 551,20 грн., від сплати якого позивач була звільнена у встановленому законом порядку, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Ураховуючи наведене, на підставі ст. ст. 180-183, 191-192 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved