Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна колишнього подружжя. В заяві вказав, що 18.07.1981 року між ним та відповідачкою був зареєстрований шлюб, який 29.03.2011 року на рішення Октябрського районного суду м. Полтави було розірвано, і встановлено, що шюбно-сімейні взаємовідносини між ними були припинені у травні 2007 року. Від шлюбу вони мають двох повнолітніх дітей. Під час шлюбу ними придбавалося спільне майно, як за спільні кошти так і за власні кожного із подружжя. Крім того, позивач зазначив, що після розлучення, між сторонами так і не досягнуто згоди про поділ майна, а тому більшість майна між ними було поділено в судовому порядку. У подальшому позивач [PERSON] подав до суду уточнену позовну заяву, а первинний позов прохав залишити без розгляду. У своїй заяві позивач позивач [PERSON] поставив питання про поділ спільного майна, відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Так, позивач зазначив, що ним 10.12.2006 року за свої особисті кошти був придбаний холодильник та газова плита на суму 4080 грн., кондиціонер вартістю 999,00 грн., електрорубанок та акумуляторний шуруповерт вартістю 1200 грн., електролічильник змінного струму 40 А, 220 V вартістю 350 грн., електропровід 60 метрів вартістю 348 грн., чавунні батареї опалення 27 секцій вартістю 934,49 грн. Крім того, позивач вказав, що відповідачка [PERSON] пошкодила його особисті речі звукові НЧ динаміки 6 ГД-2 у кількості 4 шт. вартістю 1800 грн., зимову куртку вартістю 200 грн., скло та індикатор блоку живлення Б 5-12 вартістю 70 грн., чим завдала йому матеріальну шкоду в розмірі 2070 грн. Також, позивач вказує, що на балконі ним було облаштована саморобні металево-дерев»яні стелажі, які мають спеціальне призначення - радіомайстерня вартістю 3000 грн. Вказане майно знаходиться у квартирі [ADDRESS], яка належить сторонам по справі на праві спільної часткової власності у рівних частках, по одній другій кожному. Позивач просив виділити йому наступне майно: газову плиту «Gorenje» вартістю 1365 грн. на час придбання, або компенсувати відповідачкою [PERSON] її вартість, електричний кварцовий випромінювач вартістю 350грн., прасувальну дошку вартістю 250 грн., килим лоджії вартістю 700 грн., електропровід 60 метрів вартістю 348 грн., облаштування лоджії вартістю 3000 грн., три саморобні полки вартістю 550 грн., телефон цифровий вартістю 300 грн., 1-но фазний лічильник змінного струму 40 А вартістю 350 грн. Відповідаці [PERSON] позивач запропонував виділити наступне майно: Холодильник LG вартістю 2715 грн., телевізор HITACHI вартістю 1494 грн., електричний тостер вартістю 80 грн., табурет-сходинка вартістю 250 грн., вішалка коридорна вартістю 300 грн., шафа для одягу «Томаш» вартістю 720 грн., Туалетний стіл (трельяж) вартістю 450 грн., електричний косметичний апарат вартістю 300 грн., ножна швейна машинка «Поділля» вартістю 900 грн., електрична шинкова машинка вартістю 400 грн., електрична кавомолка вартістю 200 грн., люстра кришталева вартістю у 1987 році 127 руб, а на час звернення до суду 2500 грн., килим з зали, килимові доріжки, штори гардини, карнизи, постільна білизна, подушки, одіяла вартістю 3500 грн., усі фабричні меблі вартістю 3000 грн., увесь посуд кришталь та кухонні речі вартістю 2600 грн., три металеві полиці, дві книжкові та саморобні стелажі-полки у коморі вартістю 1700 грн., годинник із зали вартістю 100 грн., настінний сенсорний світильник бра вартістю 250 грн., слюсарний ящик з його інструментами вартістю 400 грн., усі спільні господарські дрібниці вартістю 2600 грн., шафи для одягу і взуття вартістю 250 грн., лінолеум площею 8 кв.м та гофрова труба вартістю 1000 грн. та 280 грн. відповідно. Оцінку вказаних речей позивач [PERSON] здійснив самостійно на власний розсуд. Завдану діями відповідачки [PERSON] моральну шкоду оцінив в сумі 1200 грн. У заперечення позовних вимог відповідачкою [PERSON] надано перелік спільного майна подружжя, який поділено між сторонами, перелік майна, які [PERSON] забрав соіб у власне користування після поділу майна, та перелік речей, які підготовлені відповідачкою [PERSON] на вимогу позивача [PERSON] на 3-х арк.. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали, та прохали відмовити в його задоволенні в повному обсязі. Суд заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи приходить до висновку про відмову в задоволенні позовної заяви. Судом встановлено, що 29 березня 2011 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави у справі №2-8614/11 шлюб, зареєстрований 18 липня 1981 року у Петрівсько-Роменській сільській радів Гадяцького району Полтавської області, актовий запис №7, між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією рішення. Вказаним рішенням суду встановлений факт відсутності спору між сторонами про поділ майна подружжя, оскільки спільно набуте майно між ними поділено самостійно. Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 07.05.2012 року частково змінено рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 29.03.2011 року та встановлено, що шюбно-сімейні взаємовідносини між сторонами припинилися у травні 2007 року. 27 червня 2012 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі №2-6078/11 визнано право особистої власності на кіоск, який знаходиться на ринку «Алмазний» за адресою м. Полтава, вул. Калініна, 43 та автомобіль ВАЗ марки «Калина» д/н [NUMBER] за позивачем [PERSON] Рішення суду набрало законної сили. 03 червня 2009 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі №2-936/09 визнано право власності по ? частині квартири [ADDRESS] за кожним із подружжя [PERSON] та [PERSON] Рішення суду набрало законної сили. 02 квітня 2014 року рішенням Октябрського районного суду м. Полтави у справі №2/554/337/2014 встановлений порядок користування квартирою [ADDRESS], відповідно до якого у спільному користуванні [PERSON] та [PERSON] знаходяться наступні приміщення: коридор №1 площею 5,0 кв.м, коридор №2 площею 2,2 кв.м, вбиральня №5 площею 0,9 кв.м, кухня №6 площею 7,1 кв.м, коридор №7 площею 2,4 кв.м, кладова №3 площею 2,6 кв.м. Рішення суду набрало законної сили. У судовому засіданні встановлено та підтверджується матеріалами справи те, що спільне набуте майно між сторонами по справі на час звернення [PERSON] вже розподілене між колишнім подружжям. Речі, які позивач [PERSON] визначає у позові та прохає виділити відповідачці [PERSON] або є її особистими, або вже відсутні. Так, до особистих речей [PERSON] відносяться: ножна швейна машинка «Поділля» 20 річної давності виготовлення, штори, гардини, постільна білизна, подушки, одіяла, посуд, кришталь та кухонні речі, електрична кавомолка. До речей, які взагалі відсутні або зламані, а пропонуються до розподілу: електричний косметичний апарат, електрична шинкова машинка, настінний сенсорний світильник-бра, як зазначає відповідачка [PERSON] вартістю 25 грн., слюсарний ящик з його інструментами, усі спільні господарські дрібниці, горова труба. До речей, якими [PERSON] не користується і на прохання позивача [PERSON] підготувала для вивезення їх з квартири відносяться: електричний тостер вартістю 80 грн., три металеві полиці, дві книжкові та саморобні стелажі-полки у коморі вартістю 1700 грн., годинник із зали вартістю 100 грн., кондиціонер вартістю 999,00 грн., чавунні батареї опалення вартістю 934,49 грн. Інші речі, які [PERSON] вказав у позові, перебувають у спільних приміщеннях в квартирі [ADDRESS]. Серед речей, які [PERSON] прохає виділити собі, або стягнути компенсацію відсутні: електропровід 60 метрів, телефон цифровий, 1-но фазний лічильник змінного струму 40 А, електрорубанок та шуруповерт. Про вказані речі відповідачці [PERSON] нічого не відомо. Крім того, у судовому засіданні встановлено, що в результаті поділу спільного майна подружжя до звернення позивачем до суду, [PERSON] залишив собі у користування наступні речі: гараж стаціонарний металевий вартістю 40000 грн., морозильна камера вартістю 350 доларів США, Лоток «Хот-Дог» вартістю 750 грн., музичний стерео центр Panasonik DVD-VIDEO вартістю 2400 грн., ноутбук Samsung вартістю 3500 грн., МФУ Canon вартістю 800 грн., Цифровий фотоапарат вартістю 2400 грн., пральна машина вартістю 2500 грн., кондиціонер Delongi 999,00 грн., кухонна витяжка вартістю 452 грн., мийка кухонна нержавіючої сталі вартістю 270 грн. змішувач води вартістю 140 грн., човен надувний резиновий вартістю 1000 грн., намет чотиримісний та два надувні матраци вартістю 500 грн., Програвач караоке, електровентилятор, електропраска, набір каструль з нержавіючої сталі вартістю 400 грн. та всі електроприлади, які були у спільному користуванні подружжя. Згідно ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовими рішеннями у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою [ADDRESS], що підтверджується копіями паспортів кожного. Разом з тим, позивач [PERSON] фактично проживає за адресою [ADDRESS] разом з іншою сім»єю, що підтвердив сам позивач у судовому засіданні. Наявними в матеріалах рішеннями суду встановлено факт розподілу спірного майна між колишнім подружжям, і відсутність спору щодо поділу іншого спільного набутого майна, яке вже на час розірвання шлюбу вже розподілене. До твердження позивача [PERSON], що майно, яке він забрав в результаті поділу є його особистим, а не спільним, суд відносить критично, оскільки звертаючись із зустрічним позовом до [PERSON] у справі №2-6078/11 про визнання права особистої власності на майно, [PERSON] не визначав вказане майно особистим, тобто це було спільне майно, яке у добровільному порядку розподілене колишнім подружжям. По вказаній справі постановлено рішення, яке набрало законної сили. У відповідності до вимог ст.10, ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна надати суду докази своїх вимог і заперечень. Статтею 57 ЦПК України визначено, що доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких у визначено законом порядку суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до приписів ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст. 60 СК України майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Статтею 69 СК , що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ст.. 57 СК України передбачено, що суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно набуте майно нею, ним за час окремого проживання у зв»язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини фактично припинилися у травні 2007 року, що підтверджується наявним в матеріалах справи рішенням суду. Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] звертався до суду із відповідним позовом про визнання права власності на особисте майно, визначивши самостійні такі об»єкти. Все інше майно, що було поділено між сторонами було спільним майном, і спір про його поділ на час розірвання шлюбу був відсутній. Частка спільного майна, що відійшла [PERSON] в результаті добровільного поділу подружжя є більшою. На час звернення позивача [PERSON] з вказаним позовом спільно набуте майно подружжя - відсутнє. Вказані обставини, підтверджуються відповідними рішеннями суду та доказами, наявними в матеріалах справи. За таких підстав суд вважає, позовні вимоги [PERSON] про поділ спільного майна колишнього подружжя необґрунтованими та безпідставними, а тому приходить до висновку про відмову в його задоволенні в цій частині. Згідно ч. 3 ст. 368 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Фактів пошкодження майна [PERSON], а саме: зимової куртки, 4-х звукових НЧ динаміків 6 ГД-2, індикатора Б5-12 в розмірі 2070 грн. з боку відповідачки [PERSON] під час судового засідання судом не встановлено, а відповідачем [PERSON] таких доказів не надано. В матеріалах справи відсутні судові рішення з цього приводу. Частиною першою статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно п. 5 Постанови Пленуму ВСУ від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов»язковому з»ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-правового зв»язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідно до п. 4 цього Пленуму ВСУ крім інших вимог, передбачених ст.. 137 ЦПК України, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. У судовому засіданні позивач [PERSON] не надав доказів того, що він звертався до відповідного фахівця за допомогою, у зв»язку з психологічними розладами на які він посилався у позові, до позовної заяви таких доказів також ним не долучено. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку, що позивач в судовому засіданні доказів протиправності діяння та вини відповідача в заподіянні майнової та моральної шкоди не надав, а тому в цій частині позову відмовляє за недоведеністю.

Outcome: dismissed