Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ «Всеукраїнський банк розвитку» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 12 листопада 2013 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким останній отримав кредит у розмірі 20 600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом, комісії з кінцевим терміном повернення 11 листопада 2016 року. Банк зобов'язання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У зв'язку з чим [PERSON] станом на 11 лютого 2015 року має заборгованість 42 956,23 грн., яка складається з поточної заборгованості за кредитом в розмірі 12 578,20 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту - 8 021,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту - 0,01 грн., прострочена заборгованість за процентами - 1 835,41 грн., заборгованість по комісії - 9 270,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 11 250,81 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 42 956,23 грн.; судові витрати стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надіслав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність, просив суд задоволити позовні вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач не з'явивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Стаття 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При розгляді справи судом встановлено, що 12 листопада 2013 року між ПАТ «ВСЕУКРАЇНСЬКИЙ БАНК РОЗВИТКУ» та [PERSON] укладено кредитний договір № IKCASHSG.193425.001. Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 1.4, 1.6 кредитного договору Банк зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит у розмірі 20 600,00 грн. строком до 11 листопада 2016 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі - 0,001 % річних та сплатою комісії за надання кредитних коштів у розмірі 3,00 % від суми кредиту по договору щомісячно в період сплати. А відповідач зобов'язався щомісячно, в період сплати передбачений кредитним договором, надати Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості у розмірі встановленого графіком погашення, зазначеного в п. 2.5. кредитного договору. Згідно п. 2.5. кредитного договору повернення кредиту здійснюється шляхом здійснення платежу на транзитний рахунок, зазначений в п. 1.8. Відповідно до п. 1.6. кредитного договору позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних коштів в розмірі 3 % від суми кредиту щомісячно в період сплати. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Стаття 625 ЦК України визначає, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно п. 6.1. кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користування кредитом Банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі 36,00 % річних від суми заборгованості за кожний день прострочення. Відповідно до п. 2.4. кредитного договору позичальник погашає кредит згідно графіку, встановленого п. 2.5. кредитного договору, кожного поточного місяця. Відповідно до п. 6.3. кредитного договору за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії Банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5 % від суми прострочення заборгованості за кожний день прострочення. Банк виконав свої обов'язки згідно приписів кредитного договору № IKCASHSG.193425.001 від 12 листопада 2013 року у повному обсязі, про що свідчить заява на видачу готівки № 301960 від 12 листопада 2013 року на ім'я [PERSON]. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує належним чином. Згідно розрахунку заборгованості, станом на 11 лютого 2015 року загальна заборгованість відповідача [PERSON] по кредитному договору № IKCASHSG.193425.001 від 12 листопада 2013 року становить 42 956,23 грн., яка складається з поточної заборгованості за кредитом в розмірі 12 578,20 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту - 8 021,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту - 0,01 грн., прострочена заборгованість за процентами - 1 835,41 грн., заборгованість по комісії - 9 270,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 11 250,81 грн. Суд, приходить до висновку що, відповідач [PERSON] не виконував передбачених кредитним договором обов'язків по поверненню кредиту шляхом внесення щомісячних платежів, має прострочену заборгованість, що у свою чергу порушує права ПАТ «ВБР», які підлягають до захисту, шляхом стягнення з відповідача заборгованість за договором в розмірі 42 956,23 грн., яка складається з поточної заборгованості за кредитом в розмірі 12 578,20 грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту - 8 021,80 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту - 0,01 грн., прострочена заборгованість за процентами - 1 835,41 грн., заборгованість по комісії - 9 270,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 11 250,81 грн. Стаття 60 ЦПК України визначає що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати в силу ст. 88 ЦПК України суд покладає на віповідача, стягуючи судовий збір в дохід держави. Відповідно до ст.ст. 15, 16, 525, 526, 530, 549, 551, 553, 554, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved