Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-25 00:00:00

У березні 2013 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто», в якому просив стягнути з останнього 39105 грн. 26 коп. страхового відшкодування, 19650 грн. 96 коп. збитків та 587 грн. 55 коп. витрат з оплати судового збору. Обґрунтовуючи позовні вимоги зазначив, що 09 вересня 2010 року між ним та відкритим акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто») було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу у формі полісу № 19G-0354756, за яким останнє взяло під свій страховий захист автомобіль марки Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] який належить позивачу. 23 жовтня 2010 року відбулася ДТП за участю вищевказаного автомобіля, в зв'язку із чим [PERSON] звернувся до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» із заявою про виплату страхового відшкодування. Своїм листом від 11 березня 2011 року публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» відмовило [PERSON] у здійсненні страхового відшкодування. Вважаючи дії публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» щодо відмови йому у здійсненні страхового відшкодування протиправними [PERSON] звернувся до суду та просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. 11 лютого 2014 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява [PERSON] про збільшення позовних вимог, згідно якої останній просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» 39105 грн. 26 коп. страхового відшкодування, 30600 грн. 00 коп. збитків, 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди, 831 грн. 15 коп. витрат з оплати судового збору та 3672 грн. 00 коп. витрат понесених у зв'язку із проведенням експертизи (а.с. 154, 155). В судове засідання [PERSON] не з'явився, про місце, день і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 160), проте подав письмову заяву, в якій уточнив позовні вимоги та просив стягнути з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» 36827 грн. 11 коп. страхового відшкодування, 831 грн. 15 коп. витрат з оплати судового збору та 3672 грн. 00 коп. витрат понесених у зв'язку із проведенням експертизи (а.с.). Представник публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» в судове засідання не з'явився, про місце , день і час розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 160), проте подав письмову заяву, в якій позов в частині стягнення 36827 грн. 11 коп. страхового відшкодування визнав та не заперечував проти його задоволення (а.с.). За наведених обставин, враховуючи положення ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутність сторін за наявними в ній матеріалами. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 09 вересня 2010 року між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством «Українська страхова компанія «Дженералі Гарант» (правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто») було укладено договір добровільного страхування транспортного засобу у формі полісу № 19G-0354756 (а.с. 10, 11), за яким останнє взяло під свій страховий захист автомобіль марки Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER]. Також в судому засіданні встановлено, що 23 жовтня 2010 року відбулась ДТП за участю автомобіля марки Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с. 121). В зв'язку з настанням страхового випадку [PERSON] звернувся до публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» із заявою про здійснення страхового відшкодування, на яку 11 березня 2011 року отримав відповідь останнього про відмову у здійсненні такого відшкодування з посиланням на перевищення ним швидкості встановленої ПДР (а.с. 6,7). Разом з тим, згідно висновку експертів Київського науково-дослідного інституту судових експертиз за результатами проведення автотехнічної та транспортно-трасологічної експертизи № 4979/13-52 (а.с. 105-108) величина швидкості руху автомобіля Daewoo Lanos д.н.з. [NUMBER] яка відповідала величині витрат кінетичної енергії на утворення його пошкоджень, становила біля 45 км./год. Величина швидкості 60…70 км. /год. На момент наїзду на електроопору вказана водієм [PERSON] не суперечить обставинам пригоди з технічної точки зору. Таким чином, суд приходить до висновку, що публічне акціонерне товариство «Українська страхова компанія «Гарант-Авто» безпідставно відмовило [PERSON] у здійсненні страхового відшкодування, розмір якого з урахуванням уточнень останнього становить 36827 грн. 11 коп. та не заперечувався відповідачем. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, а також у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи викладене, те що визнання відповідачем суми заявленою до стягнення позивачем страхового відшкодування не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в межах заявлених позовних вимог. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 587 грн. 55 коп. витрат з оплати судового збору та 3672 грн. 00 коп. витрат понесених у зв'язку із проведенням експертизи. На підставі викладеного та

Outcome: approved