Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-10 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначила, що з 29 серпня 2009 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі в подружжя народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З листопада 2019 року по листопад 2020 року сторони проживали окремо з метою вирішення доцільності подальшого збереження шлюбу, проте відновлення сім`ї є неможливим, та сторони продовжують проживати окремо, спільне господарство не ведеться, примирення між сторонами неможливе. Підставою розірвання шлюбу стали складні особисті стосунки між подружжям. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси 17 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, засобами поштового зв`язку надіслала заяву, в якій просила розгляд справи проводити без її участі, позовну заяву просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, через систему «Електронний суд» подав заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що між [PERSON] , громадянином України, [INFO] та [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , 29 серпня 2009 року Першим Приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зареєстровано шлюб, актовий запис № 630, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 29 серпня 2009 року (а. с. 4). У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 травня 2011 року (а. с. 5) та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 28 грудня 2015 року (а. с. 6). Згідно зі статтею 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (ч. 1 ст. 24 СК України). За приписами частин третьої, четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що сім`я фактично розпалась, подальше збереження шлюбу призведе до порушення інтересів сторін, тому наявні підстави для задоволення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати, понесені [PERSON] по сплаті судового збору, слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved