Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

У березні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визнання права власності. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві Позивачі просили суд припинити право власності за [PERSON], скасувати номер запису про право власності № 13652817 від 09.03.2016 року, скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 28693465 від 12.03.2016 року на квартиру яка знаходиться в житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В-25, В1-1, В2-1, в-1 квартира № 167, яка складається із: 1-житлова, 2-санвузол, І-лоджия, загальною площею 151,8 кв.м., житловою площею 132,6 кв.м.,Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2. квартира 167; визнати та зареєструвати за [PERSON] право власності на квартиру яка знаходиться в житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В-25, В1-1, В2-1, в-1 квартира № 167, яка складається із: 1-житлова, 2-санвузол, І-лоджия, загальною площею 151,8 кв.м., житловою площею 132,6 кв.м., Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул. Глинки, буд. 2. квартира 167; скасувати та вилучити з Державного реєстру прав обтяження у вигляді арешту № 13653020 від 13.11.2012 року, накладеного на підставі Договору про відступлення права вимоги за іпотечним договором № 20.840.06.14.1 від 25.09.2006 року, серія та номер: 2310, виданий 05.10.2012 року приватним нотаріусом ДМНО [PERSON] заборона на нерухоме майно у житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ.В-25, В(І)-1, В(ІІ)-1, в-1 квартира № 167, яка складається: 1-житлова, 2-санвузол, І-лоджия, [ADDRESS], та внести відомості про виключення квартири із Державного реєстру обтяження нерухомого майна; скасувати та вилучити з Державного реєстру прав обтяження у вигляді арешту № 13653171 від 13.12.2012 року, накладеного на підставі ухвали суду справа № 403/15065/12 від 04.12.2012 року Бабушкінський районний суд про арешт нерухомого майна, квартири за адресою: [ADDRESS]; скасувати та вилучити з Державного реєстру прав обтяження у вигляді арешту № 13653429 від 29.12.2015 року, накладеного на підставі ухвали суду справа № 200/14790/15-ц, Бабушкінський районний суд про арешт майна, та заборони на відчуження, квартири за адресою: [ADDRESS]; скасувати та вилучити з Державного реєстру прав обтяження у вигляді арешту № 13653465 від 05.06.2015 року, накладеного на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 47761848 Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції; Скасувати та вилучити з Державного реєстру прав обтяження у вигляді арешту № 13653307 від 17.12.2012 року, накладеного на підставі постанови про арешт нерухомого майна № 35686309 від 11.12.2012 року Бабушкінським відділом державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції стосовно квартири за адресою: [ADDRESS]; визнати недійсним іпотечний Договір № 20.840.06.14.1 від 25.09.2006 року , та Договір про відступлення права вимоги за іпотечним Договором № 20.840.06.14.1 від 25.09.2006 року, серія та номер: 2310, виданий 05.10.2012 року, приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON]; внести до Державного реєстру іпотек відомості про виключення запису з реєстру, щодо обєкта нерухомого майна, що знаходиться за адресою : [ADDRESS] , іпотечний Договір № 20.840.06.14.1 від 25.09.2006 року , та Договір про відступлення права вимоги за іпотечним Договором № 20.840.06.14.1 від 25.09.2006 року, серія та номер: 2310, виданий 05.10.2012 року; зобовязати органи нотаріату (державним або приватним нотаріусам), які здійснюють функції державного реєстратора прав на нерухоме майно здійснити державну реєстрацію права власності за [PERSON] право власності на квартиру яка знаходиться в житловому будинку з вбудованими нежитловими приміщеннями літ. В-25, В1-1, В2-1, в-1 квартира № 167, яка складається із: 1-житлова, 2-санвузол, І-лоджия, загальною площею 151,8 кв.м., житловою площею 132,6 кв.м., Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, вул.Глинки, буд. 2. квартира 167. Позивачі в судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено, що Позивач [PERSON] попросив Позивача [PERSON], про позику грошових коштів його знайомому, на що Позивач [PERSON] згодився. Також встановлено, що 25 січня 2016 року, позивач [PERSON] позичив Відповідачу [PERSON] грошові кошти в розмірі 1\~200\~000,00 (один мільйон двісті тисяч) грн., що еквівалентно 50 000 (пятдесят тисяч) доларів США. Одержання зазначеної суми підтверджується письмовою розпискою, яку Відповідач написав власноруч та після написання передав позивачу [PERSON]. Згідно вищевказаної боргової розписки Відповідач [PERSON], взяв на себе обовязок повернути отримані у Позивача [PERSON] грошові кошти в розмірі 1\~200\~000,00 (один мільйон двісті тисяч) грн., що еквівалентно 50 000 (пятдесят тисяч) доларів США в строк до 01.09.2016 року та передав Позивачу [PERSON], у заставу усе своє нерухоме майно, а саме - квартиру № 167, що знаходиться в будинку № 2 по вулиці Глинки в м. Дніпропетровськ, загальною площею 151,8 кв.м., житловою площею 132,6 кв.м., яка належить Відповідачу [PERSON], на праві приватної власності на підставі Договору купівлі-продажу квартири від 10 січня 2011 року посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровано в реєстрі за №20, та зареєстровано в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 31.03.2011 року. Відповідач [PERSON] в зазначеній боргової розписки про позику грошових коштів виступила майновим поручителем, згідно умов якої також поручилася, що в разі не повернення Відповідачем [PERSON], грошових коштів, Відповідач [PERSON], розрахується своїм нерухомим майном в рахунок повернення грошових коштів, а саме квартирою № 167, що знаходиться в будинку № 2 по вулиці Глинки в м. Дніпропетровськ, загальною площею 151,8 кв.м., житловою площею 132,6 кв.м. Судом встановлено, 01.09.2016 року сплинув строк повернення коштів і Відповідач [PERSON] з Позивачем [PERSON] не розрахувався, тоді Позивач [PERSON] запропонував йому переоформити квартиру. Позивач [PERSON] домовився з Відповідачем [PERSON], що на момент укладення договору купівлі-продажу квартира не повинна бути заставлена, не перебувати у податковій заставі, у спорі та під забороною (арештом), щодо предмету договору має бути відсутня будь-яка заборгованість з оплати комунальних та будь-яких інших платежів, тобто Відповідачі [PERSON], та [PERSON], взяли на себе обовязок забезпечити зняття всіх наявних обтяжень нерухомого майна, включаючи (за їх наявності): арешти, іпотеки, заборони, згідно до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно до моменту вчинення правочину купівлі-продажу/ Також судом було встановлено, що за попередньою домовленістю між Позивачем [PERSON] та Відповідачем [PERSON], до моменту нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу Позивач [PERSON] мав право користуватися даною квартирою та проживати в квартирі разом з членами своєї сімї. Після чого Позивач [PERSON], 01.10.2016 року переїхав разом з членами своєї родини на постійне місце проживання у квартиру, яка є предметом погашення заборгованості, та знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У відповідності із ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Примусове відчуження об'єктів права власності може бути застосоване лише як виняток з мотивів суспільної необхідності на підставі і в порядку, встановлених законом, та за умови попереднього та повного відшкодування їх вартості, крім випадків, встановлених частиною другою статті 353 цього Кодексу. Відповідно до ч.3, ч.4 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Відповідно ч. 1, ч. 2 ст. 182 ЦК України, право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація прав на нерухомість і правочинів щодо нерухомості є публічною, здійснюється відповідним органом, який зобовязаний надавати інформацію про реєстрацію та зареєстровані права в порядку, встановленому законом. Згідно ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови, що визначені законом як істотні, або є необхідними для договору даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однією із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до ЗУ «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., Першого протоколу та протоколів №2,4,7,11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти,користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки позивачем виконано всі умови договору купівлі-продажу від 22.10.2015 року, а існуючі обтяження порушують та обмежують його права, як власника спірної квартири, тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому є такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved