overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачів, яким просив визнати дійсним договір, укладений на товарній біржі, за яким позивач купив квартиру [ADDRESS]. Позов обґрунтований тим, що всі умови договору виконані. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачі в судове засіданні не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Відповідно до договору купівлі-продажу № 4612, укладеного 21 червня 1996 року на Південній товарній біржі, [PERSON] купив у [PERSON], що діяв за себе та від імені неповнолітніх дітей дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], квартиру [ADDRESS]. Договір нотаріально не посвідчувався, але сторонами фактично виконаний і право власності [PERSON] на дану квартиру зареєстровано БТІ 24 червня 1996 року згідно реєстраційного напису до договору купівлі-продажу № 18883 /а.с. 5/. Згідно копії паспорту, позивач зареєстрований у зазначеній квартирі з 26 листопада 1996 року (а.с. 4). Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому, позов можливо задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що 02 грудня 2009 року в с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області померла його тітка [PERSON] , після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 3,41 га розташована на території Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області .Позивач є спадкоємцем за законом п»ятої черги відповідно до ст.1265 ЦК України , оскільки до дня смерті тітка проживала однією сім»єю з позивачем . Однак позивач пропустив строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як у нього був відсутній державний акт на земельну ділянку , просить суд позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивач [PERSON] . не з»явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи по суті у його відсутності , позов підтримує із наведених у позовній заяві підстав, просить суд його задовольнити. Від Рожнятівської сільської ради надійшла заява про розгляд справи по суті у відсутності представника останньої, відповідач позов визнає, не заперечує в його задоволенні. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 02 грудня 2009 року в с.Рожнятівка Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] .Після смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 3,41 га розташовану на території Рожнятівської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Спадкоємцем за законом є [PERSON]. Нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за законом позивачу відмовлено в зв»язку з пропуском шестимісячного строку подання нотаріальній конторі заяви про прийняття спадщини. Звертаючись із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, [PERSON], як на поважну причину пропущення цього строку послався на відсутність документів на спадщину . Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, слід погодитися з доводами позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини з вищенаведених у рішенні підстав. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON], зареєстрований 01 березня 2014 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 86. В обґрунтування позову зазначав, що 01 березня 2014 року він уклав шлюб із [PERSON] Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя із відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя, на взаємні права і обов'язки подружжя. Через постійні сварки вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Більше року подружніх відносин не підтримують, спільне господарство вони не ведуть. Вважає, що подальше проживання з [PERSON] однією сім'єю є неможливим. Їхній шлюб існує лише формально. Майнового спору між ними немає. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до суду теж не з'явилася, подала суду заяву, у якій зазначала, що позов вона визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову. 01 березня 2014 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Луганського міського управління юстиції, актовий запис № 86. Від шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що більше року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони більше року подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить скасувати арешт накладений 15.08.2001 року постановою державного виконавця ВДВС Ленінградського РУЮ у м. Києві на квартиру [ADDRESS]. Позов мотивований накладенням 15.08.2011 року державним виконавцем ДВС Ленінградського РУЮ Кривенюком О.В. арешту на 1/3 зазначеної вищезазначеної квартири, яка належала на праві власності його батьку - [PERSON] в зв'язку з наявністю у останнього заборгованості перед [PERSON] у розмірі 2843,76 грн. та 51,00 грн. державного мита, смертю [INFO] року [PERSON], неможливості отримання свідоцтва про право на спадщину як єдиному спадкоємцю на зазначену частину за причини наявності арешту. У судовому засіданні позивач вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі. Державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Святошинського РУЮ у м. Києві Сокур Н.В. позов визнала. Зазначила, що виконавче провадження знищено працівниками архіву ВДВС за причини закінчення строків зберігання. Суд, заслухавши позивача, державного виконавця, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що постановою державного виконавця державної виконавчої служби Ленінградського районного Управління Юстиції Кривенюком О.В. від 15.08.2001 року було накладено арешт на майно боржника - [PERSON] в зв'язку з наявністю заборгованості останнього перед [PERSON] у розмірі 2843,76 грн. та 51,00 грн. державного мита. (а.с.7). [INFO] року [PERSON] помер, про що Відділом реєстрації смерті у м. Києві зроблено актовий запис № 7338 та видане відповідне свідоцтво (а.с.6). Згідно відповіді ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві від 24.02.2016 року на даний час на виконанні у ВДВС Святошинського РУЮ у м. Києві виконавчі провадження щодо боржника [PERSON] не перебувають. Крім того зазначено, що строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання становить 3 роки (а.с.8-9). Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків від фізичної особи, яка померла до інших осіб. Позивач як спадкоємець щодо майна померлого батька - [PERSON] позбавлений права на отримання спадщини та реалізації свого права власності передбаченого ст. 319 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Отже, суд ухвалюючи рішення про задоволення позову, виходить з права спадкоємця на звернення до суду із вимогою, право на яке мав спадкодавець, з порядку знищення виконавчого провадження лише у випадку його закінчення, з визнання державним виконавцем позову, з позбавлення права позивача на отримання у спадщину для реалізації свого права на його спадкування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 03.08.2015 року він позичив відповідачу грошові кошти в розмірі 35 000,00 грн., які останній зобовязався повернути в строк до 10.08.2016 року, про що свідчиться відповідний запис у розписці.Після спливу строку повернення боргу та на сьогоднішній день свої зобовязання за розпискою відповідач не виконав, суму боргу добровільно виплачувати відмовляється. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача борг у розмірі 35 000,00 грн. та судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. Позивач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує . Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового розгляду був повідомлений належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з цим, за згодою позивача, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 03.08.2015 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики у письмовій формі у вигляді розписки, за умовами якого останній взяв у борг у позивача 35 000,00 грн., зобовязавшись їх повернути до 10.08.2016 року. Станом на день розгляду справи відповідач отримані від позивача кошти не повернув. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України визначено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Враховуючи викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за розпискою в розмірі 35 000 грн. 00 коп. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з указаною заявою про встановлення факту родинних відносин. Зазначив, що 7 лютого 2014 року у с. Перепільчинці Шаргородського району Вінницької області помер його батько [PERSON]. Після його смерті залишилося спадкове майно, зокрема, земельна ділянка. Заявник, бажаючи оформити спадщину після смерті батька, звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки заявник не підтвердив свої родинні стосунки з спадкодавцем, адже у свідоцтві про народження заявника прізвище його батька зазначено «Кукурудза», а у свідоцтві про смерть зазначено, що помер «Кукуруза». У звязку із цим нотаріус відмовив заявнику в оформленні спадщини. З огляду на викладене, заявник просить установити факт родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер 7 лютого 2014 року був його рідним батьком. У судовому засіданні заявник підтримав заяву, просив її задовольнити, посилаючись на обставини, зазначені у ній. Представник заінтересованої особи Перепільчинецький сільський голова [PERSON]не заперечував проти задоволення заяви [PERSON], зазначивши, що він особисто знав [PERSON], оскільки вони були сусідами, і він за життя визнавав [PERSON] своїм рідним сином. За клопотанням заявника у судовому засіданні були заслухані свідки [PERSON] та [PERSON], які в сукупності суду пояснили, що вони добре знали покійного [PERSON], який за життя визнавав [PERSON] своїм рідним сином. Заслухавши пояснення заявника та представника заінтересованої особи, показання свідків, дослідивши письмові докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] підтверджується поясненнями заявника та представника заінтересованої особи, показаннями свідків, а також наступними доказами, дослідженими у судовому засіданні: свідоцтвом про народження заявника І-АМ № 313611 (а.с. 6); свідоцтвом про шлюб батьків заявника [PERSON] 1-АМ № 112532 (а.с. 7); довідкою виконкому Перепільчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 29.02.2016 № 400 (а.с. 9). Оцінюючи вище викладені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що [PERSON], який помер 7 лютого 2014 року, був рідним батьком заявника у справі - [PERSON]. Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що підтверджується, зокрема копією державного акта на право власності на земельну ділянку Серія ЯД № 402061 (а.с. 10). Заявник бажає оформити спадщину після смерті батька, проте зробити цього не може, через не підтвердження їх родинних відносин. Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Установлення цього факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволяє йому реалізувати своє право на оформлення спадщини. Тому,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 березня 2003 року він уклав шлюб із відповідачем, що підтверджується свідоцтвом шлюб, виданим другим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 87. Від спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, на даний позивач проживає з іншою жінкою, з якою має намір зареєструвати шлюб, тому їх сімя фактично розпалась та примирення між ними неможливе. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу за його позовом розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає, після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище у шлюбі - [PERSON]. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 29березня 2003 року був укладений шлюб, зареєстрованийдругим відділом реєстрації актів цивільного стану Суворовського районного управління юстиції у м. Одесі, актовий запис № 87 (а.с.3). Згідно копії свідоцтва про народження серії 1-АМ №120850, виданого виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області у сторін є дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6). Сторони не підтримують подружніх відносин, спільно не проживають, шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в на кориристь позивача 551,20 грн судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 4 вересня 1993 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. У сторін дітей немає. Одруження виявилось невдалим. За час перебування у шлюбі між сторонами часто виникали непорозуміння та сварки, у сторін різні погляди на життя. Вищезазначене призвело до припинення сімейних відносин, а тому збереження шлюбу та подальше спільне життя є неможливим. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали за обставин зазначених у ньому, попросили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. Оскільки відповідачка, яка належним чином повідомлена і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності в судове засідання не з'явилась, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти винесення у справі заочного рішення. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сім'я сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] у цій справі поніс судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 551,20 грн. У судовому засіданні [PERSON] просив не вирішувати судом питання про розподіл понесених ним судових витрат. Беручи до уваги принцип диспозитивності у цивільному судочинстві, суд уважає залишити за позивачем понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 21 серпня 1993 року у Червоноармійській сільській раді Вовчанського району Харківської області, актовий запис № 2. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказав, що з відповідачем подружнє життя не склалося через різні погляди на життя, спільне проживання припинили у 2006 році, на даний час позивач вважає, що збереження шлюбу та сім'ї в подальшому неможливим, та наполягає на розірванні даного шлюбу. Позивач та його представник в судове засідання не з'явилися. Представник позивача надала суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі просила справу розглядати за її відсутності. Відповідач в судове засідання також не з'явилася. Надав суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Просила справу розглядати без її відсутності. Перевіривши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю за таких підстав. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, шлюб може бути розірваний, якщо суд дійде висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них та їхніх дітей. Як встановлено судом, сторони не проживають разом з 2006 року, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, позивач вважає збереження шлюбу неможливим та наполягає на його розірванні, а відповідач проти цього не заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливо, суперечить як їх інтересам так і інтересам їхніх дітей. На підставі викладеного та

Outcome: approved