Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-11 00:00:00

\~\~\~\~ У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до прокуратури Одеської області, Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області, про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом звільнення майна з-під арешту. На обґрунтування позову вказав, що йому на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 317375 від 13 квітня 2006 року на праві приватної власності належить автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель 260Е реєстраційний номер [NUMBER]. При зверненні у 2014 році до Управління ДАІ ГУ МВС України в Полтавській області позивачу було повідомлено, що його автомобіль перебуває під арештом, а саме: накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій постановою слідчого прокуратури Одеської області [PERSON] № 06/-5603-07 від 15.10.2017 року. 07.09.2016 року [PERSON] звернувся до департаменту ДАІ Національної поліції України з проханням зняти арешт з автомобіля та 30.06.2016 року отримав відповідь про необхідність звернення до суду з цього питання. Накладений арешт на автомобіль позивача перешкоджає йому вільно користуватися та розпоряджатися належним йому майном. Виходячи з цього позивач просить усунути перешкоди у праві власності та зняти арешт з автомобіля. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просили задовольнити позов. Представник прокуратури Одеської області заперечував проти задоволення позовних вимог та просив закрити провадження у справі, посилаючись на ті обставини, що питання щодо зняття арешту з автомобіля повинні вирішуватись в порядку, визначеному КПК України, і ці правовідносини не є цивільно-правовими, тому справа не підлягає розгляду в суді в порядку цивільного судочинства. Представник Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області у судове засідання не зявився, просив суд розглядати справу без його участі. Заслухавши учасників процесу, дослідивши докази у справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить автомобіль марки MERCEDES-BENZ модель 260Е реєстраційний номер [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії РСА № 317375 від 13 квітня 2006 року (а.с.4). У 2014 року [PERSON] стало відомо, що на даний автомобіль на підставі постанови слідчого прокуратури Одеської області [PERSON] № 06/-5603-07 від 15.10.2007 року накладено арешт, а саме: накладено обмеження на проведення реєстраційних операцій (а.с. 22) Відповідно до повідомлення прокуратури Одеської області від 31.07.2014 року звернення [PERSON]розгляднуті та розяснено, що прокуратурою області раніше направлено листа до Департаменту [PERSON] України про зняття арешту за належного позивачу автомобіля. У звязку з тим,що кримінальну справу стосовно працівника Любашівського МРЕВ ДАІ ГУ МВС України в Одеській області закрито до вступу у силу діючого кримінального процесуального кодексу України та винести окрему постанову про зняття арешту з належного позивачу автомобіля у теперішній час не можливо (а.с. 7). 07 вересня 2016 року [PERSON] звернувся до департаменту ДАІ Національної поліції України з проханням зняти арешт з автомобіля та 30.06.2016 року отримав відповідь з Регіонального сервісного центру МВС в Полтавській області про те, що для зняття арешту з транспортного засобу марки MERCEDES-BENZ модель 260Е реєстраційний номер [NUMBER] необхідно звернутися до суду (а.с. 8, 9) У звязку з цим позивачем перед судом порушено питання про звільнення автомобіля з-під арешту, накладеного постановою слідчого прокуратури Одеської області від 15 жовтня 2007 року, в межах кримінальної справи, який належить позивачу на праві власності. Відповідно до\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. При цьому, в силу ч. 1\~ст. 319 ЦК України\~власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Право власності особи, яка не є учасником кримінального провадження, має захищатися шляхом звільнення її майна з-під арешту і законодавство про захист права власності поширюється на ці відносини. Арешт майна (автомобіля) позивача, який не є учасником кримінального провадження, створює для нього, як власника, перепони щодо розпорядження автомобілем на власний розсуд, що порушує право власності. Позивач на законних підставах володіє даним автомобілем, а\~ наявність арешту його автомобіля обмежує його право розпорядитись цим майном, а законних підстав для збереження указаного арешту відповідачем не мотивовано та судом не встановлено. Натомість установлено, що кримінальна справа закрита і прокуратурою Одеської області було направлено лист до Департаменту [PERSON] України про зняття арешту за належного позивачу автомобіля, проте, до цього часу накладений арешт не знято, прокуратурою це питання так і не вирішено у порядку, передбаченому КПК України та права позивача не поновлені. Доводи представника прокуратури Одеської області стосовного того, що кримінальне провадження в межах якого було накладено арешт на автомобіль закрите, а питання щодо звільнення майна з-під арешту повинне вирішуватися відповідно до норм КПК України є безпідставними, оскільки вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту в порядку, передбаченому ЦПК України, а в порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено при провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників на правильність арешту майна, що відповідає правовій позиції, висловленій у постанові Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13 та відповідає розясненням, наданим Пленумом Верховного Суду України у п. 4 постанови «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27 серпня 1976 року № 6 в редакції від 30 червня 1978 року № 5. Ураховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved