Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-22 00:00:00

У березні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що згідно рішення Чортківського районного суду від 12 листопада 2012 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 (пятсот) гривень на кожного щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2012 року до досягнення ними повноліття. Після розірвання шлюбу дітей залишено проживати разом з нею, знаходяться на повному її утриманні.На даний час аліменти [PERSON] більше нікому не платить, стягнень по інших виконавчих документах не проводиться, непрацездатних батьків та інших неповнолітніх дітей немає. Тому вона просить змінити розмір аліментів та стягувати з відповідача аліменти в розмірі не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно і до досягнення дітьми повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та представник позивачки [PERSON] позовні вимоги підтримують, просять задовольнити з мотивів, наведених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнає, не заперечує змінити розмір аліментів. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних мотивів. Судом встановлено, що рішенням Чортківського районного суду від 12 листопада 2012 року з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі по 500 (пятсот) гривень на кожного щомісячно, починаючи з 16 жовтня 2012 року до досягнення ними повноліття. Відповідно до\~ст. 150 Сімейного Кодексу України\~батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789X11 (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За правилами ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності з вимогами ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. Згідно з п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним погіршенням матеріального становища матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на підставі рішення Чортківського районного суду Тернопільської області за №1916/2913/2012 від 12 листопада 2012 року, на даний час є недостатнім для утримання дітей. Діти дорослішають, витрати на їх утримання збільшуються. В липні 2017 року набули чинності норми Сімейного кодексу України щодо мінімального розміру аліментів, якими визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тому позовні вимоги про зміну розміру аліментів підлягають до задоволення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України слід стягнути 704,80 гривень судового збору.

Outcome: approved