Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача з вимогою про стягнення грошових коштів за договором поворотної безпроцентної фінансової допомоги, яка обґрунтована тим, що відповідач не виконує належним чином взяті на себе зобов'язання, чим порушує права позивача та завдає йому збитків. Так, 17 вересня 2018 року до Печерського районного суду м. Києва надійшла вказана позовна заява, для розгляду якої, у відповідності до пункту 15 Розділу XIII Перехідні положення і ст. 33 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року № 1618-IV (у редакції Закону № 2147-VIII від 03 жовтня 2017 року) визначено суддю та передано, для вирішення питання про відкриття провадження у справі судді, згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями. Ухвалою судді від 21 вересня 2018 року у справі відкрито провадження у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі /а. с. 14-15/. 01 листопада 2018 року ухвалою судді підготовче провадження закрито і призначено розгляд справ по суті /а. с. 28/. Від представника позивача 24 грудня 2018 року надійшла заява про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримує та наполягає на задоволені у повному обсязі. У судове засідання, про яке будучи повідомленими належним чином, позивач та його представник не з'явилися. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином засобами поштового зв'язку за адресою місцезнаходження, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та фактичного місцезнаходження, проте судова кореспонденція повернулася до відправника без вручення адресату, за закінченням встановленого строку зберігання. Відзив на позовну заяву та заяви з процесуальних питань до суду не було подано. Від третьої особи представник не з'явився також, повідомлявся належним чином засобами поштового зв'язку за адресою місцезнаходження, зареєстрованою у встановленому законом порядку, та фактичного місцезнаходження, проте судова кореспонденція повернулася до відправника без вручення адресату, за закінченням встановленого строку зберігання. Пояснення щодо позову та заяви з процесуальних питань до суду не було подано. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 19 травня 2016 року позивач та третя особа у справі уклали договір поворотної безпроцентної фінансової допомоги, за умовами якого позивач надав третій особі поворотну фінансову допомогу, а саме грошові кошти у сумі 439 566, 29 грн строком повернення до 01 липня 2016 року /а. с. 8/. Факт переведення грошових коштів у сумі 439 566, 29 грн підтверджується платіжним дорученням № 5053733 від 19 травня 2016 року та довідкою про стан рахунку № [NUMBER] від15 вересня 2016 року № ЗГ1(К)/10529 /а. с. 10, 11-12/. 30 червня 2016 року позивач укладав з відповідачем додаткову угоду № 1 до договору поворотної безпроцентної фінансової допомоги від 19 травня 2016 року, в якому сторони зазначили, що на підставі договору переведення боргу від 20 травня 2016 року, відповідач за третю особу поверне суму фінансової допомоги у розмірі 439 566, 29 грн в строк не пізніше 28 лютого 2017 року (включно). Разом з тим, грошове зобов'язання не виконується відповідачем, що стало підставою для звернення до суду із вказаним позовом. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до умов п. 3.1. договору поворотної безпроцентної фінансової допомоги від 19 травня 2016 року, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити позикодавцю грошову суму відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник несе відповідальність за порушення грошового зобов'язання, а саме: 1. боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. 2. боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З врахуванням, того, що відповідач до 28 лютого 2017 року включно добровільно не виконав зобов'язання за договором, які мав би виконати починаючи з 20 травня 2016 року, повивач, користуючись частиною другою ст. 625 Цивільного кодексу України, за прострочення грошового зобов'язання у розмірі 439 566, 29 грн, правомірно вимагає додатково сплати трьох проценти річних від простроченої суми та індексу інфляції за весь час прострочення, у загальному розмірі 87 822,30 грн. Оскільки розрахунок, складений позивачем сумніву не викликає, приймається судом. З огляду на те, що обставини на які посилався позивач знайшли своє підтвердження під час судового розгляду, не спростовані відповідачем, вони підлягають задоволенню, а судові витрати - відшкодуванню.

Outcome: approved