Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-28 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовов, у якому зазначив, що 20.03.1999 р. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Nissan Tiida», реєстраційний номер [NUMBER], на вул. Студентська в с. Молодіжне Овідіопольського району перед початком повороту ліворуч не переконалась в безпеці руху та допустила зіткнення з мопедом під керуванням позивача, який здійснював обгін автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди йому, тобто позивачу, були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості і на лікування він витратив власні кошти у розмірі 10006 грн. З наведених підстав позивач просив стягнути з відповідачки заподіяну йому шкоду у розмірі 10006 грн. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Вдіповідач просила відмовити у задоволенні позову у звязку з пропуском позивачем строку звернення до суду. Суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 20.03.1999 р. [PERSON], керуючи автомобілем марки «Nissan Tiida», реєстраційний номер [NUMBER], на вул. Студентська в с. Молодіжне Овідіопольського району на порушення вимог п.п. 2.3, 10.1, 10.6 Правил дорожнього руху перед початком повороту ліворуч проявила неуважність, не переконалась в безпеці руху та допустила зіткнення з мопедом під керуванням позивача, який здійснював обгін автомобіля. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вина [PERSON] підтверджена матеріалами кримінальної справи Овідіопольського районного суду №1-п-79/11 відносно неї за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. Не оспорювала свою вину у порушення Правил дорожнього руху та завдані шкоди позивачу відповідач і в судовому засіданні. Постановою Овідіопольського районного суду від 15.12.2011 р. [PERSON] була звільнена від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України у звязку з амністією і кримінальна справа відносно неї закрита, цивільний позов [PERSON] залишений без розгляду і йому розяснено судом право на предявлення позову в порядку цивільного судочинства. З протоколу судового засідання та пояснень позивача слідує, що він приймав участь при розгляді кримінальної справи судом.(а.с. 287-288 справи №1-п-79/11 Овідіопольського районного суду) На лікування позивач у 2011 році витратив кошти у розмірі 10006 грн. (а.с. 6-10) Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність установлюється тривалістю в три роки (стаття 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права чи про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Так, за зобовязаннями з відшкодування шкоди, завданої тілесним ушкодженнями, перебіг позовної давності починається з моменту завдання шкоди та понесення потерпілим витрат на лікування. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Право на позов у [PERSON] виникло ще у 2011 році, а позов до суду від предявив 01.03.2016 р. (а.с. 1) Позивач в судовому засіданні причини пропуску строку позовної даявності пояснив тим, що він забув про факт заподіяння йому шкоди відповідачкою, що у нього є сімя, дитина і він працював. Зазначені вище обставини суд не вважає поважними причинами пропущення строку звернення до суду з позовом позивачем, а тому в задоволенні позову слід відмовити саме у звязку з пропуском позивачем строку позовної давності. Відповідач заявила письмово про застосування позовної давності. (а.с. 22)

Outcome: dismissed