Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У вересні 2012 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом, у якому просить стягнути з ТОВ «Медіаресурс» (код 37878171), адреса: 61052, м. Харків, вул. Маліновського, 3, грошові кошти у розмірі 5 000 000 грн., які були витрачені на потреби зазначеного товариства. В обгрунтування свого позову зазначив, що в серпні 2012 року між ним та засновником ТОВ «Медіаресурс» було досягнуто згоду та укладено усну домовленість про його участь у діяльності ТОВ «Медіаресурс», відповідно якої він передав директору ТОВ «Медіаресурс» грошові кошти у розмірі 5 000 000 грн. для поповнення статутного капіталу товариства та придбання необхідної для діяльності товариства техніки. Відповідно до умов домовленості засновник ТОВ «Медіаресурс» зобов'язувався призначити його керівником зазначеного товариства та увести його до складу засновників. За вкладені ним у товариство грошові кошти планувалося збільшити статутний капітал товариства та придбати оргтехніку разом з іншим обладнанням для забезпечення діяльності товариства. У вересні засновник ТОВ «Медіаресурс» повідомив його про те, що він може подати документи до Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців для проведення зміни керівника товариства. 24.09.2012 року ним до Департаменту державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Харківської міської ради було подано документи для проведення державної реєстрації Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах щодо ТОВ «Медіаресурс». 25.09.2012 року ним було отримано повідомлення державного реєстратора № 5245/10-21/12 від 25.09.2012 року про залишення документів, поданих для проведення державної реєстрації без розгляду. За таких обставин, вважає, що засновник ТОВ «Медіаресурс» міг змінити своє рішення стосовно призначення керівника зазначеного підприємства, чим навмисно ввів його в оману та перешкоджає йому у проведенні державної реєстрації змін відомостей про керівника ТОВ «Медіаресурс і виконанні своїх повноважень як керівника ТОВ «Медіаресурс». Оскільки домовленості про добровільне повернення засновником ТОВ «Медіаресурс» грошових коштів між ними не досягнуто, то він прийняв рішення про звернення до суду за захистом своїх прав та інтересів та просить стягнути з ТОВ «Медіаресурс» вкладені ним у товариство 5 000 000 грн. У судовому засіданні 14 травня 2013 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Доповнила також, що факт підтвердження передачі коштів у сумі 5 000 000 (п'ять мільйонів) грн. від позивача [PERSON] до керівництва ТОВ «Медіаресурс» може бути підтверджений документом, який буде наданий у наступне судове засідання. Зазначила, що вказані кошти були витрачені керівництвом та засновником відповідача на свої якісь власні потреби, тому позивач був вимушений звернутися до суду з проханням стосовно захисту своїх прав та стягнення коштів. У судовому засіданні 09 січня 2014 року представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені у позові. Доповнив, що сам факт передачі грошових коштів позивачем керівництву ТОВ «Медіаресурс» у сумі 5 000 000 (п'ять мільйонів) грн. підтверджується квитанцією прибуткового касового ордеру № 47635 від 08 серпня 2012 року. Представник відповідача ТОВ «Медіаресурс» Лутіцький П.О. заперечував проти задоволення позову у повному обсязі. Пояснив, що ТОВ «Медіаресурс» засновано відповідно до чинного законодавства України. 03 листопада 2011 року Виконавчим комітетом Харківської міської ради було здійснено державну реєстрацію новоутвореного підприємства, єдиним власником та директором якого є він. Позивач у своєму позові наголошує, що засновник ТОВ «Медіаресурс» у вересні повідомив йому про необхідність проведення державної реєстрації Внесення змін до відомостей про юридичну особу, що не пов'язані зі змінами в установчих документах. Однак, він не збирав загальних зборів та не приймав рішень щодо призначення [PERSON] керівником ТОВ «Медіаресурс» та не уповноважував його проводити будь-які дії, пов'язані з діяльністю товариства. Зазначив також, що він не знайомий з [PERSON], не домовлявся з ним стосовно призначення його на посаду керівника ТОВ «Медіаресурс» та не отримував від позивача грошові кошти для поповнення статутного капіталу. Позов [PERSON] до ТОВ «Медіаресурс» про стягнення грошових коштів є надуманим, оскільки позивачем не надано жодного доказу, який би свідчив про факт передачі грошей. До судового засідання 12 червня представник відповідача ТОВ «Медіаресурс» Лутіцький П.О. з'явився. Позивач та його представники не з'явилися. Про дату, час та місце проведення судового засідання повідомлені були належним чином, про що свідчить підпис позивача у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення. Причини неявки суду не відомі. За таких обставин на підставі ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів. Суд, заслухавши пояснення і доводи представників позивача, представника ТОВ «Медіаресурс», перевіривши матеріали справи, вважає, що позов є необгрунтований та такий, що не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 57 ЦПК Ураїни доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказуваня.. Так, 05 лютого 2014 року через канцелярію суду представник прозивача [PERSON] - [PERSON] надав суду оригінал квитанції прибуткового касового ордеру № 47635 від 08 серпня 2012 року як єдиний доказ передачі грошових коштів у сумі 5 000 000 (п'ять мільйонів) грн. позивачем директору ТОВ «Медіаресурс» для поповнення статутного капіталу товариства та придбання необхідної для товариства техніки (а.с. 146-147). Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу Вищевказаний доказ спростовується наданим представником відповідача ТОВ «Медіаресурс» Лутіцьким П.О. фінансовим звітом за 2012 - 2013 роки, з якого вбачається, що жодного руху грошових коштів у сумі 5 000 000 (п'ять мільйонів) грн. не відбувалось (а.с. 148). Згідно ст.ст. 58-59 ЦПК України докази по справі повинні бути належними та допустимими. Відповідно вимог ч. 1 та ч. 2 ст. 131 ЦПК України сторони зобов'язані подати свої докази суду до або під час попереднього судового засідання у справі, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті. Докази, подані з порушенням вимог, встановлених частиною першою цієї статті, не приймаються, якщо сторона не доведе, що докази подано несвоєчасно з поважних причин. Оригінал квитанції прибуткового касового ордеру № 47635 від 08 серпня 2012 року був поданий до канцелярії суду майже через півтора року з моменту подачі даного позову до суду. Будь-яких інших доказів в підтвердження своїх позовних вимог позивач та його представники суду не надали, як і не надали своїх пояснень чи клопотань з приводу поважності причин несвоєчасного подання такого доказу, у зв'язку з чим суд вважає, що даний доказ є неналежним та недопустимим. У судовому засіданні 17 лютого 2014 року представник відповідача ТОВ «Медіаресурс» Лутіцький П.О. заявив клопотання про призначення комплексної почеркознавчої та судово-технічної експертизи, проти якої не заперечував і представник позивача [PERSON], який також подав заяву про призначення по справі експертизи, виклавши в ній питання, на які він хоче отримати відповідь від експерта. Згідно повідомлення № 2714, яке надійшло від судових експертів Харківського науково-дослідного інституту судових експертиз ім. засл. проф. М.С. Бокаріуса, надати висновок неможливо у зв'язку з невиконанням клопотань експертів та неповною сплатою судової експертизи (а.с. 182-183). У судовому засіданні 12 червня 2014 року представник відповідача ТОВ «Медіаресурс» Лутіцький П.О. надав пояснення з приводу підстав не проведення оплати експертизи та пояснив, що сплатити вартість експертизи у товариства не було можливості, оскільки всі його рахунки арештовані. Суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є необгрунтованими, викладені без посилання на дійсно існуючі докази у справі та такими, які не підлягають задоволенню. Відповідно ч. 6 ст. 154 ЦПК України якщо у задоволенні позову було відмовлено, провадження у справі закрито або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили. Проте суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову. Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 28.09.2012 року з урахуванням ухвали про виправлення описки від 01.10.2012 року був накладений арешт на грошові кошти на розрахункових рахунках № 26006060815667 та № 26057060803167, відкритих в Публічному акціонерному товаристві комерційний банк «ПриватБанк» (відділенні № 16, розташованому за адресою: м. Харків, Красношкільна набережна, 16), що належить ТОВ «Медіаресурс» (код ЄДРПОУ 37878171) на суму позовних вимог - 5 000 000 (п'ять мільйонів) грн. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову, який був застосований відповідно ухвали Ленінського районного суду м. Харкова від 28.09.2012 року. Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, судові витрати пов'язані з розглядом справи покладаються на позивача, отже сплачений позивачем судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України відшкодуванню не підлягає.

Outcome: dismissed