Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про визнання [PERSON], [INFO], безвісно відсутнім, посилаючись на те, що вона перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. 17.05.2002 року шлюб між ними було розірвано. [PERSON] постійно проживав у [ADDRESS], але за місцем проживання більш ніж одного року немає відомостей про місце його перебування. Заявниця у судовому засідання свою заяву підтримала та зазначила, що визнання [PERSON] безвісно відсутнім їй необхідно для отримання соціальної допомоги в управлінні праці та соціального захисту населення Ладижинської міської ради Вінницької області, а також для одержання додаткової соціальної відпустки матері, яка виховує дитину сама, без участі батька. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явився, надавши заяву у якій просить розглядати справу без його присутності, не заперечує проти задоволення заявлених вимог. Вислухавши пояснення заявниці, її представника, дослідивши письмові докази суд вважає, що заява обґрунтована і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 43 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом безвісно відсутньою, якщо протягом одного року в місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не перебуває за місцем свого проживання більше одного року і відомостей щодо його місцезнаходження немає з 2012 року. Ці факти підтверджуються сукупністю доказів. 17 травня 2002 року шлюб між заявницею та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серія [NUMBER] З довідки № 88 - ВК видно що [PERSON] проживає у службовій квартирі з дітьми - [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS]. З відповіді Відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Костянтинівці Костянтинівського МРУЮ видно, що актових записів про смерть з 01.01.2013 року по теперішній час щодо громадянина [PERSON] не значиться. З довідки про реєстрацію місця проживання або перебування фізичної особи видно, що громадянин [PERSON] по м. Костянтинівка і району не значиться. З відповіді на наш запит від Костянтинівського міського відділу з обслуговування міста Костянтинівка видно, що громадянин [PERSON], [INFO] на обліку Костянтинівського МВ УМВС не перебуває. У судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] показали, що [PERSON] за місцем його постійного проживання вони не бачили з 2012 року та на даний час їм невідомо його місцезнаходження. Із відповіді Константинівського міського відділу з обслуговування міста та довідки про реєстрацію місця проживання особи видно, що будь-яких відомостей щодо [PERSON] та його можливого місця перебування немає. У суду немає підстав ставити під сумнів достовірність фактів, наведених заявницею щодо зникнення [PERSON], які об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим, зібраним у справі доказам. Відповідно до ч.2 ст. 43 ЦК України у разі неможливості встановити день одержання останніх відомостей про місце перебування особи початком її безвісної відсутності вважається перше число місяця, що йде за тим, у якому були одержані такі відомості, а в разі неможливості встановити цей місяць - перше січня наступного року. Враховуючи викладене, те, що по місцю свого проживання в м. Костянтинівка Донецької області відомостей про зниклого [PERSON] немає значно більше одного року, суд вважає, що обставини, викладені в заяві знайшли своє підтвердження в судовому засіданні. Отже, є всі підстави задовольнити заяву та визнати його безвісно відсутнім з 01 січня 2013 року, оскільки останні відомості про його місце перебування одержані у 2012 році зі слів заявниці та допитаних свідків. На підставі викладеного,

Outcome: approved