Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб укладений між нею та [PERSON], який зареєстровано 18 жовтня 2002 року виконкомом Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис № 12, мотивуючи свої вимоги тим, що шлюб для обох перший. Від шлюбу у них народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які на сьогоднішній день мешкають разом з нею і перебувають на її утримані. Причиною припинення їхніх сімейних відносин стали постійні сварки між ними через непорозуміння та різні погляди на життя і ведення домашнього господарства, що згодом призвело до поступової втрати почуття любові й взаємоповаги один до одного. Спору про поділ майна набутого під час шлюбу та місце проживання дітей між ними не існує, тому після розірвання шлюбу діти залишаться на її утримані і будуть проживати разом з нею. Також, вона зазначила, що на сьогоднішній день примирення між нею та відповідачем не можливе, тому строк на примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Сплату державного мита при розірванні шлюбу, просить покласти на відповідача. За викладених обставин просить позов задовольнити. В судове засідання позивачка [PERSON] не зявилася, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутність на підставі наявних в матеріалах справи доказів /а. с. 19/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином /а. с. 17, 18/, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу, за його відсутність. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступними підставами. Відповідно до частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Судом встановлено, що 18 жовтня 2002 року виконкомом Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено актовий запис за № 12. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON] /а. с. 6/. За час шлюбу у подружжя [PERSON] народилося троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження /а. с. 8, 9, 10/. Згідно довідки виконавчого комітету Кіровської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 17.03.2014 року, [PERSON], [INFO], мешкає за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею проживають та перебувають на її утримані малолітні діти: син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO], та син - [PERSON], [INFO] /а. с. 7/. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши надані позивачкою докази, суд вважає, що позов підлягає задоволеню, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинено і в даний час шлюб носить формальний характер, кожна зі сторін проживає окремо своїм життям, тому подальше збереження шлюбу не можливе. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved