Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] та [PERSON] предявили через суд позов до [PERSON] на предмет захисту свого права власності на 38/100 частин та 47/100 частин домоволодіння №101 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровська відповідно, від порушень та обмежень, що чиняться відповідачем [PERSON], якому у праві власності на вказане домоволодіння належить 15/100 часток, проте на відміну від позивачів, які дбають про вказане нерухоме майно, відповідач занедбав свою частину домоволодіння, що призвело до її повного зруйнування та знищення, однак належним чином не оформив припинення свого права власності, що позивачам перешкоджає управляти та розпоряджатися своєю часткою власності з оформленням відповідних документів, тому позивачі, згідно уточнених позовних вимог, просили суд припинити право власності [PERSON] на 15/100 часток у домоволодінні №101 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську. Представник позивача [PERSON]- [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав та в подальшому клопотав про розгляд справи у його відсутності, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення. Позивач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засіданні не прибула, у поданій поштою заяві клопотала про розгляд позову у її відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON], Дніпропетровська міська рада, заперечень проти позову не надали, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судові засідання не прибули і представників не направили, про відкладення розгляду справи не клопотали, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Третя особа РС Дніпропетровського МУЮ, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання свого представника не направила, причин неявки суду не повідомила, на підставі чого у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представника вказаної особи. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві власності 38/100 часток домоволодіння №101 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську на підставі договору дарування, укладеного 04 липня 2014 року між [PERSON], [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої, нотаріально посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №3204, про що 04 липня 2014 року внесені відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с.9-10, 11-12). Позивачу [PERSON] належить право власності на 47/100 часток домоволодіння №101 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 05 листопада 1987 року Пятою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, зареєстрованого в реєстрі за №2-7168 та зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР 06 січня 1988 року в реєстровій книзі №409 за реєстровим №130 (а.с.6-8). Також судом встановлено, що за відповідачем зареєстровано право власності на 15/100 часток домоволодіння №101 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську на підставі свідоцтва про право особистої приватної власності на домоволодіння, виданого 03 вересня 1979 року Кіровським районним відділом комунального господарства на підставі рішення Кіровської районної Ради народних депутатів від 24 серпня 1979 року №905, зареєстрованого в КП «ДМБТІ» ДОР 03 вересня 1979 року в реєстровій книзі №311 за реєстровим №20, долучених до матеріалів справи в копіях (а.с.19-20, 21-22). Обставини розміру і належності часток позивачам та відповідачу також узгоджуються з рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради народних депутатів м. Дніпропетровська від 13 березня 1987 року №264 «Про затвердження акту ідеальних долей користування будинку №101 по вул. Чичеріна» (а.с.22). Між тим, за розгляду справи встановлено, що житловий будинок літ. Г-1 в домоволодінні №101 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську, який належить [PERSON] знесено, зруйновані будівлі відсутні та на земельні ділянці №101 по вул. Чичеріна у м. Дніпропетровську залишилась будівля житлового будинку літ. А-1, душ літ. П, вбиральня літ. Р, сарай літ. С, вбиральня літ. Т, споруди та вимощення №1-15, І-ІІІ, що належать [PERSON] та [PERSON], що підтверджується актом, складеним 13 лютого 2015 року інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON] за результатами обстеження домоволодіння по вул. Чичеріна, 101 у м. Дніпропетровську (а.с.23), а також узгоджується з даними технічного паспорту домоволодіння, складеного 13 лютого 2015 року (а.с.13-18). Конституцією (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 відповідно до Закону N 475/97-ВР від 17.07.1997 «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК). Частиною 1 ст. 323 ЦК України визначено, що ризик випадкового знищення та випадкового пошкодження (псування) майна несе його власник, якщо інше не встановлено договором або законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК. Так, згідно п.4 ч.1 ст. 346, ч.1 ст. 349 ЦК України однією з підстав припинення права власності є його знищення. У разі знищення майна, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на це майно припиняється з моменту внесення за заявою власника змін до державного реєстру (ч.2 ст. 349 ЦК України). Відтак, встановивши, що належне відповідачу у складі домоволодіння нерухоме майно 15/100 часток - знищене внаслідок руйнування, в зв?язу з чим здійснення усіх правомочностей власника неможливе, що в свою чергу перешкоджає позивачам у розпорядженні власними частками домоволодіння 38/100 - [PERSON] та 47/100 - [PERSON], а так само в утриманні і управлінні цим майном, без узгодження питань здійснення прав власників згідно ст. 358, 360 ЦК України, а відповідач жодних дій до реєстрації припинення свого права власності на знищене майно не вчиняє, суд приходить до висновку про порушення прав позивачів як власників на підставі чого їх права за ст. 16, 391 ЦК України підлягають захисту шляхом припинення права власності відповідача на його частку у праві власності на нерухоме майно внаслідок його знищення. Таким чином, зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозвязку на предмет належності, допустимості, достатності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення. З урахуванням клопотання позивачів суд згідно ст. 88 ЦПК України вважає за можливе віднести судові витрати на їх рахунок.

Outcome: approved