Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

У 20 грудня 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області, [PERSON] , третя особа: Броварська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] та після смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно, у тому числі на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами. Позивач зазначає, що після смерті його батька - [PERSON] спадкоємцями є він-[PERSON], та його брат - [PERSON]. З моменту народження та по теперішній час позивач проживає в спадковому будинку, після смерті батька утримує будинок та господарські будівлі, а також земельну ділянку, на якій він розміщенний, сплачує земельний податок та плату за комунальні послуги. Для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом позивач звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON]. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належний спадкодавцеві будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS], нотаріальною конторою позивачу було відмовлено, у зв`язку з тим, що за життя спадкодавець правовстановлюючі документи на житловий будинок не оформив. У зв'язку з вищевикладеним позивач просить визнати за ним право власності на вищезазначений будинок у порядку спадкування за законом. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Представник Бобрицької сільської ради Броварського району Київської області у судове засідання не з'явився, до суду подано заяву, в якій сільска рада просить розглянути справу у відсутності їх представника. Третя особа - Броварська районна державна нотаріальна контора Київської області направила до суду заяву, в якій просить розглянути справу у відсутності представника нотаріальної контори. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим Бобрицьким сільським ЗАГС Броварського району Київської обл. 08.04.1974р. (а.с. 21). [INFO] помер [PERSON], про що свідчить актовий запис складений Броварською сільською радою 03 травня 2013 року № 15 та видано Свідоцтво про смерть від 03 травня 2013 року [NUMBER] (а.с. 13). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на на все належне йому майно, у тому числі на житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Як з'ясовано, [PERSON] заповіту не складав. Згідно із ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємцями першої черги є діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON]. [PERSON] у передбачений ст.1270 ЦК України строк та у визначеному ст.. ст.. 1273, 1274 ЦК України порядку відмовився від своєї частки у спадщині на користь позивача у справі (а.с.47), про що подав до нотаріальної контори відповідну заяву. Позивач [PERSON] прийняв спадщину за законом, без порушення терміну, визначеного ст. 1270 ЦК України, звернувшись до Броварської районної державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину за законом на спадкове майно(а.с. 41). Листом № 4132/02-14 від 20.11.2013 Броварська районна нотаріальна контора у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадковий житловий будинок позивачу відмовила, з посиланням на те, що спадкодавець не отримував правовстановлюючих документів на вказаний будинок.(а.с. 46). З матеріалів справи, зокрема з довідки № 644 від 04 вересня 2013року, виданої Бобрицькюї сільською радою (а.с. 41) вбачається, що [PERSON] за життя постійно був зареєстрованим та проживав у власному будинку, побудованому в 1966 році в [ADDRESS], до дня смерті: [INFO], разом з сином [PERSON] та онучкою [PERSON], які проживають там по теперішній час. У Технічному паспорті на житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 16 ) та погосподарських книгах (а.с. 22-24) власником вказаного будинку та головою домогосподарства також зазначено [PERSON] Відповідно до положень ст. 100 та ст. 101 Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який діяв на час володіння спадкодавцем домоволодінням громадяни могли мати у власності житловий будинок. А саме ст. 100 ЦК Української РСР визначалось, що в особистій власності громадян може бути зокрема і жилий будинок. При цьому Глава десята цього кодексу не пов'язувала наявність такого права з його обов'язковою державною реєстрацією. Будівництво спадкового будинку здійснювалось у період дії норм Цивільного кодексу Української РСР 1963 року та Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 р. Пунктом 4 зазначеної Інструкції Мінкомгоспу УРСР 31.01.1966 р. встановлювалось, що реєстрації підлягали всі будинки і домоволодіння, які належали громадянам на праві особистої власності, та розташовані в межах міст і селищ міського типу УРСР. Тобто Інструкцією не встановлювався обовязок щодо реєстрації будинків та домоволодінь, розташованих у селі. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що спадкодавцю [PERSON] належав на праві власності будинок за адресою: [ADDRESS]. Згідно із ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 328 ЦК України визначає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ст. 392 ЦК України власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за законом, та прийняв спадщину після батька [PERSON], якому належав спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями та спорудами, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved