Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області, [PERSON] про часткове скасування рішення та визнання недійсним свідоцтва про право власності . В обґрунтування позовних вимог зазначила, що [INFO] року в с.Бокійма Млиніського району Рівненської області померла її мати - [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки загальною площею 0,54 га, що знаходяться в [ADDRESS] та на житловий будинок по [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла мати померлої [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, так як проживала разом із померлою на момент її смерті. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину немає, а заповіту спадкодавець не залишила. [INFO] року [PERSON] померла. 26 липня 2016 року приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу було заведено спадкову справу №122/2016 після смерті [PERSON]. При зверненні до нотаріуса з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS], їй було відмовлено, в зв»язку з тим, що даний житловий будинок, згідно даних Реєстру прав власності на нерухоме майно, рахується за [PERSON]. Просить скасувати рішення виконавчого комітету Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області №1 від 28 січня 2003 року в частині оформлення права власності на житловий будинок по [ADDRESS] за [PERSON]. Визнати недійсним свідоцтво про право власності на житловий будинок по [ADDRESS], видане виконавчим комітетом Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області 28 січня 2003 року на ім'я [PERSON] та скасувати його державну реєстрацію. В судове засідання позивач не з»явився, представник позивача надіслав суду заяву в якій зазначив, що [PERSON] позовні вимоги підтримує з підстав зазначених у позовній заяві, просить розглянути справу за його відсутності. (а.с.31). Представник відповідача - Бокіймівської сільської ради в судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою в якій вказав, що Бокіймівська сільська рада позовні вимоги визнає в повному обсязі. Просить справу розглядати за відсутності їх представника. (а.с.32) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою в якій вказала, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Просить справу розглядати за її відсутності. (а.с.29). Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено судом, [INFO] року в с.Бокійма Млиніського району Рівненської області померла матір позивача - [PERSON]. (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]) (а.с.8) Після її смерті відкрилася спадщина на земельні ділянки загальною площею 0,54 га та житловий будинок по [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла мати померлої [PERSON], шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, так як проживала разом із померлою на момент її смерті. Інших спадкоємців, що прийняли спадщину немає, а заповіту спадкодавець не залишила. [INFO] року [PERSON] померла. (свідоцтво про смерть серії [NUMBER]). (а.с.10) 26 липня 2016 року приватним нотаріусом Млинівського районного нотаріального округу було заведено спадкову справу №122/2016 після смерті [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області №1 від 28 січня 2003 року «Про оформлення права приватної власності» вирішено оформити право приватної власності на житлові будинки, а саме: п.п.1.11 п. 1 - на житловий будинок [ADDRESS] за гр.[PERSON]. (а.с.16) Згідно свідоцтва про право власності, яке видане 28.01.2003 року житловий будинок [ADDRESS] Млинівського району належить на праві приватної власності [PERSON]. (а.с.17) З технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] вбачається, що індивідуальний житловий будинок, рахується за [PERSON], який помер [INFO] року. (а.с.15, 18-20). Згідно довідки Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області № 664/02-22 від 20.07.2016 року - [PERSON], який помер [INFO] року на момент смерті був зареєстрований в [ADDRESS]. На момент смерті склад його сім'ї був слідуючий: дочка - [PERSON], співмешканка [PERSON]. (а.с.15 зворот) 13 травня 2000 року Бокійміською сільською радою Млинівського району Рівненської області було посвідчено заповіт [PERSON], згідно якого останній все своє майно заповів [PERSON]. Як вбачається з відповіді приватного нотаріуса Млинівськго нотаріального округу [PERSON] відмовлено в отриманні свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок по [ADDRESS] у зв»язку з належністю майна різним власникам. (а.с.21) Як вбачається з доданих до позовної заяви документів винесення рішення Бокіймівською сільською р Млинівського району Рівненської області про оформлення права приватної власності та видача свідоцтва про право власності на житловий будинок відбувались вже після смерті [PERSON], що суперечить вимогам ч. 2 ст. 9 ЦК УРСР 1963 року та ст. 25 ЦК України 2003 року. Факт належності саме [PERSON] житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] підтверджений документально. Згідно виписки з погосподарської книги Бокіймівської сільської ради №9, номер об'єкта по господарського обліку 417, будинок [ADDRESS] рахується за [PERSON]. (а.с.9 зворот) Рішенням сесії Бокіймівської сільської ради №6 від 18 січня 1994 року [PERSON] було надано у приватну власність земельну ділянку площею 0.54 гектара для обслуговування житлового будинку, надвірних будівель та для ведення особистого селянського господарства (державний акт про право приватної власності на землю [NUMBER] від 18.06.1997). (а.с.11) Спірний житловий будинок був майном колгоспного двору. Відповідно до даних погосподарського обліку Бокіймівської сільської ради, зазначених в довідці №72/02-22 23.01.2017 року, вбачається, що станом на квітень 1991 року в житловому будинку проживали [PERSON] та [PERSON]. (а.с.9) Колгоспний двір був припинений 15 квітня 1991 року, коли відповідно до постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ був введений в дію Закон України «Про власність». Із роз'яснень, викладених у п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» вбачається, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Відповідно до ст.126 ЦК України 1963 року (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) працездатний член колгоспного двору втрачає право на частку в майні двору, якщо він не менше трьох років підряд не брав участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору, тобто до 15 квітня 1991 року. Це правило не застосовується якщо член двору не брав участі у веденні господарства в зв'язку з призовом на строкову військову службу, навчанням в учбовому закладі тощо. За змістом Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селища міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31.01.1966 року (втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 1 грудня 1995 року № 56). записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної місцевої ради. Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 01 січня'2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки спадщина відкрилась до 01 січня 2004 року, тому до відносин спадкування застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Стаття 524 Цивільного кодексу УРСР передбачає, що спадкоємство здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу УРСР часом відкриття спадщини визначається день смерті спадкодавця. Згідно ст.529 Цивільного кодексу УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Змістом ст.548 Цивільного кодексу УРСР передбачено, що для прийняття спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Частиною 1 статті 549 зазначеного кодексу визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Вказані дії повинні, відповідно до ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР бути здійснені на протязі 6 місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Отже рішення №1 від 28 січня 2003 року виконавчого комітету Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області винесено всупереч вимогам ч. 1 ст. 525 та ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, оскільки станом на 28.01.2003 року на житловий будинок [ADDRESS] відкрилась спадщина та орган місцевого самоврядування в особі виконавчого комітету Бокіймівської сільської ради Млинівського району Рівненської області даним рішенням вийшов за межі своїх повноважень, чим порушив встановлений законом порядок оформлення спадкового майна. Задовольняючи позов, суд враховує також і позицію відповідачів, які повністю визнають вимоги позивача, підтверджують обставини та факти, на які покликається позивач як на підставу про часткове скасування рішення виконавчого комітету Бокіймівської сільської ради та визнання свідоцтва про право власності на житловий будинок не дійсним. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі ст..ст. 100, 101, 524, 525, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст.16, 328, 392, 393, 1216, 1218 Цивільного кодексу України

Outcome: approved