Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що між сторонами 25 січня 1997 року було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського міськвиконкому Луганської області, актовий запис №27. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2008 року шлюб було розірвано. Від подружнього життя мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], остання проживає з відповідачем, але при цьому позивач в повному обсязі виконує свої обовязки щодо утримання дитини до досягнення її повноліття. 31 жовтня 2006 року на імя його колишньої дружини ними було придбано автомобіль [NUMBER], 2006 року випуску. В подальшому 31 липня 2007 року на імя його колишньої дружини за кредитні кошти ними було придбано автомобіль [NUMBER], 2006 року випуску. В момент розлучення вони домовились, що позивач буде володіти і користуватися автомобілем Chevrolet Epica LF69K, його колишня дружина автомобілем Peugeot 407. З урахування того, що автомобіль Chevrolet Epica LF69K був придбаний у кредит на імя колишньої дружини, ними було прийнято рішення про переоформлення автомобіля на імя позивача після виплати ним всіх сум по кредитному договору. Всі платежі по автомобілю Chevrolet Epica LF69K здійснював позивач. Після внесення останнього платежу та отримання довідки від банку про те, що зобовязання перед банком виконані в повному обсязі, він звернувся до своєї колишньої дружини із проханням переоформити машину на його імя, але відповідач вже майже два роки не знаходить часу на проведення реєстраційних дій. Враховуючи фактичний порядок користування автомобілями та їхні попередні домовленості просив визнати за ним право власності на автомобіль [NUMBER], 2006 року випуску. Залишити за відповідачем, [PERSON] право власності на автомобіль [NUMBER], 2006 року випуску. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, та просили їх задовольнити. Відповідач проти позову не заперечувала. Суд, заслухавши осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. З огляду на ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом установлено, що між сторонами у справі 25 січня 1997 року було укладено шлюб, який зареєстровано відділом реєстрації актів громадянського стану Антрацитівського міськвиконкому Луганської області, актовий запис №27. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 02 квітня 2008 року вказаний шлюб було розірвано. За час шлюбу, 31 жовтня 2006 року на імя відповідача, сторонами було придбано автомобіль [NUMBER], 2006 року випуску, вартість якого, станом на час розгляду справи відповідно до інформаційних листів, яку погодили позивач та відповідач, становить - 193955 грн. У подальшому, 31 липня 2007 року на імя відповідача ними було придбано автомобіль [NUMBER], 2006 року випуску, вартість якого, станом на час розгляду справи відповідно до інформаційних листів, яку погодили сторони, становить - 193976 грн. Зазначені обставини підтверджуються свідоцтвами про реєстрацію вказаних транспортних засобів. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved