Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

У березні 2019 року до Автозаводського районного суду міста Кременчука надійшла позовна заява [PERSON] до Акціонерного товариства «Комерційний Банк «ПриватБанк» про відновлення залишку грошових коштів на рахунках та визнання кредитної угоди недійсною. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що між нею та АТ КБ «Приватбанк» укладено угоди № SAMDN55000036921191 від 18.10.2010 року (кредитна картка) та № SAMDNWFC00008200153 від 21.08.2014 року (зарплатна картка) на обслуговування карткових рахунків. До вказаних карт був зареєстрований фінансовий номер телефону позивача [NUMBER] . 24.01.2019 року о 20 год. 51 хв. на вказаний номер телефону позивача з номеру [NUMBER] зателефонував невідомий чоловік, представившись співробітником «Водафон» та намагався пояснити переваги послуги «Мій Водафон», на що [PERSON] пояснила, що її дана послуга не цікавить. Після цього на її телефон прийшло СМС-повідомлення, яке вона не відкрила, вирішивши, що це реклама послуг оператора зв`язку. Вранці 25.01.2019 року вона виявила, що на телефоні зник зв`язок. Зателефонувавши до оператора мобільного зв`язку, вона дізналася, що її сім-картка була перевипущена. Оператор порадив звернутись до банку, оскільки номер позивача також є фінансовим номером. [PERSON] одразу ж зателефонувала на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» та заблокувала банківські картки. У відділенні банку цього ж дня, позивач дізналась, що з її карток було здійснено декілька переводів грошових коштів на невідомі їй картки. Крім того, було збільшено кредитний ліміт до 23 000 грн 00 коп. [PERSON] отримала виписки по картці/рахунку, відповідно до яких: -з кредитної карти № [NUMBER] (угода № № SAMDN55000036921191 від 18.10.2010 року) 25.01.2019 року збільшено кредитний ліміт до 23 000 грн 00 коп. та проведено 4 платежі: в сумі 813 грн 00 коп. (комісія 32 грн 27 коп.), 8 602 грн 00 коп. (комісія 344 грн 08 коп.), 8 502 грн 00 коп. (комісія 340 грн 08 коп.) та 1 002 грн 00 коп. (комісія 40 грн 08 коп.); -з зарплатної карти № [NUMBER] (угода № SAMDNWFC00008200153 від 21.08.2014 року) 24.01.2019 року проведено 1 платіж в сумі 700 грн 00 коп. та 25.01.2019 року здійснено зарахування суми вкладу з Скарбничка 700 грн 00 коп. та проведено 4 платежі: в сумі 8 600 грн 00 коп. (комісія 43 грн 00 коп.), 100 грн 00 коп. (послуга Скарбничка), 2 800 грн 28 коп. (комісія 14 грн 00 коп.), 3 054 грн 00 коп. (комісія 15 грн 27 коп.); 25.01.2019 року перераховано з кредитної картки № [NUMBER] кошти в сумі 8 500 грн 00 коп. (комісія 42 грн 50 коп.) та здійснено 3 платежі в сумі 100 грн 00 коп. (послуга Скарбничка), 2 934 грн 00 коп. (комісія 14 грн 67 коп.), 4 045 грн 00 коп. (комісія 20 грн 23 коп.); 25.01.2019 року перераховано з кредитної картки № [NUMBER] кошти в сумі 1 000 грн 00 коп. (комісія 5 грн 00 коп.) та здійснено 1 платежі в сумі 4 752 грн 00 коп. (комісія 23 грн. 76 коп.), та здійснено зарахування суми вкладу з Скарбничка 800 грн 00 коп. Позивач повідомила співробітників банку про крадіжку грошових коштів, їх неправомірне списання, та написала заяву до поліції. Зазначила, що вона не надавала банку відповідних платіжних доручень на переказ (списання) цих коштів у письмовій чи електронній формі, не втрачала свої платіжні/кредитні картки, і свідомо не розголошувала третім особам конфіденційні дані за ними, або кодові слова, паролі (стікер PayPass), коди (ПІНи), тощо стосовно цих карток та доступу до платіжної системи інтернет-банкінгу «Приват 24» та мобільного банкінгу «СМС-банк», а також вищезгаданих некоректних платіжних операцій виконаних відповідачем. З урахуванням викладеного, просила суд зобов`язати банк - відновити залишок коштів на картковому рахунку № [NUMBER] до того стану, в якому він перебував на 23 год. 59 хв. 24.01.2019 року, - відновити залишок коштів на картковому рахунку № [NUMBER] до того стану, в якому він перебував на 23 год. 59 хв. 24.01.2019 року, із врахуванням надходжень власних грошових коштів та санкціонованих позивачем транзакцій із зняттям готівкових коштів та переказу, що відбувались з 25.01.2019 року по 26.01.2019 року включно по картковому рахунку № [NUMBER] , - визнати кредитну угоду № 19012518016292, укладену між сторонами 25.01.2019 року недійсною з моменту її укладення. Ухвалою судді від 15.03.2019 року відкрито загальне позовне провадження у справі, витребувано докази Ухвалою суду від 24.05.2019 року задоволено клопотання представника позивача, постановлено проводити судове засідання в режимі відеоконференції. Ухвалою суду від 07.11.2019 року підготовче провадження у справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 12.06.2020 року витребувано докази. Ухвалою суду від 23.02.2021 року задоволено клопотання представника позивача, постановлено проводити судове засідання в режимі відеоконференції через мережу EasyCon. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, заявлених у позові. Наголосили, що оспорювані транзакції проводилися без фізичного використання карток та без використання ПІН-кодів, відомих тільки позивачу. Вся інша інформація, необхідна для здійснення цих транзакцій, могла бути відома іншим особам, наприклад працівникам Банку. Представник відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, зазначила, що банк не може нести відповідальність за проведення операцій по картці позивачем або іншими сторонніми особами, в тому числі за зняття грошових коштів з платіжної картки позивача, оскільки така відповідальність покладена саме на останнього. Саме на позивача покладено обов`язок нерозголошення паролів, ПІН-кодів, CVV-кодів, як і обов`язок повідомлення банку в разі втрати, викрадення платіжної картки та розголошення. У даному випадку, операція з переказу коштів була проведена з використанням всіх реквізитів карток, які були відомі тільки власнику картки. Представник пояснила, що частково грошові кошти з карткових рахунків позивача витрачені на погашення її боргів у ТОВ «КРЕДИТ ПЛЮС»; позивачкою не надано доказів про те, що ці договори вона не укладала. Представник просила врахувати, що рахунки були одразу заблоковані після звернення клієнтки, і після цього звернення ніяких транзакцій, які б оспорювала позивач, не проводились. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне: Між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» укладено угоди № SAMDN55000036921191 від 18.10.2010 року (кредитна картка) та № SAMDNWFC00008200153 від 21.08.2014 року (зарплатна картка) на обслуговування карткових рахунків. До вказаних карт був зареєстрований фінансовий номер телефону позивача [NUMBER] . З слів позивачки 24.01.2019 року о 20 год. 51 хв. на вказаний номер телефону їй зателефонували з номеру [NUMBER] ; телефонував невідомий чоловік. Представившись співробітником «Водафон», він намагався пояснити переваги послуги «Мій Водафон». Після цього на її телефон прийшло СМС-повідомлення, яке вона проігнорувала, оскільки вважала, що це реклама послуг оператора зв`язку. Вранці 25.01.2019 року вона виявила СМС-повідомлення від оператора, який запитував, чи підтверджує вона перевипуск сім-картки, зв`язок був відсутній. Позивач зателефонувала до оператор мобільного зв`язку, де їй повідомили, що її сім-картка була перевипущена та порадили звернутись до банку, оскільки номер позивача також є фінансовим номером. [PERSON] одразу ж зателефонувала на гарячу лінію АТ КБ «Приватбанк» та прохала заблокувала банківські картки. Картки були заблоковані. У відділенні банку позивач повідомила співробітників про крадіжку грошових коштів, неправомірне їх списання, та подала заяву до поліції. Зазначені обставини підтверджуються Витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 25.01.2019 року № 12019170290000038 (а.с. 13, том 1). Вирішуючи спір, суд враховує наступне: Відповідно до частини першої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до статтей 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути визнання права. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до вимог статей 12, 13, 81 ЦПК України, обов`язок доказування та подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 1073 ЦК України у разі несвоєчасного зарахування на рахунок грошових коштів, що надійшли клієнтові, їх безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» платіжною картою є електронний платіжний засіб у вигляді емітованої в установленому законодавством порядку пластикової чи іншого виду карти, що використовується для ініціювання переказу коштів з рахунка платника або з відповідного рахунка банку з метою оплати вартості товарів і послуг, перерахування коштів зі своїх рахунків на рахунки інших осіб, отримання коштів у готівковій формі в касах банків через банківські автомати, а також здійснення інших операцій, передбачених відповідним договором. Відповідно до пункту 14.12 статті 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» (далі - Закон) користувач зобов`язаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це права або повноважень. Використання електронного платіжного засобу за довіреністю не допускається, крім випадку емісії додаткового електронного платіжного засобу для довіреної особи. Згідно з пунктом 14.16 статті 14 Закону користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу зобов`язаний негайно повідомити банк у спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк. Втратою електронного платіжного засобу є неможливість здійснення держателем контролю (володіння) за електронним платіжним засобом, неправомірне заволодіння та/або використання електронного платіжного засобу чи його реквізитів. Згідно з пунктом 37.2 статті 37 Закону України Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» у разі ініціації неналежного переказу з рахунка неналежного платника з вини ініціатора переказу, що не є платником, емітент зобов`язаний переказати на рахунок неналежного платника відповідну суму грошей за рахунок власних коштів, а також сплатити неналежному платнику пеню у розмірі 0,1 відсотка суми неналежного переказу за кожний день, починаючи від дня неналежного переказу до дня повернення відповідної суми на рахунок, якщо більший розмір пені не обумовлений договором між ними. Згідно зі статтею 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації помилкових та неналежних переказів, суб`єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи. Відповідно до пунктів 7-9 розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705, емітент або визначена ним юридична особа під час отримання повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний ідентифікувати користувача і зафіксувати обставини, дату, годину та хвилини його звернення на умовах і в порядку, установлених договором. Емітент після надходження повідомлення та/або заяви про втрату електронного платіжного засобу та/або платіжні операції, які не виконувалися користувачем, зобов`язаний негайно зупинити здійснення операцій з використанням цього електронного платіжного засобу. Емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Емітент у разі повідомлення користувачем про незавершену операцію з унесення коштів через платіжні пристрої банку-емітента на рахунки, відкриті в банку-емітенті, після подання користувачем емітенту відповідного документа, що підтверджує здійснення цієї операції, негайно зараховує зазначену в цьому документі суму коштів на відповідний рахунок. Користувач не несе відповідальності за здійснення платіжних операцій, якщо електронний платіжний засіб було використано без фізичного пред`явлення користувачем та/або електронної ідентифікації самого електронного платіжного засобу і його користувача, крім випадків, якщо доведено, що дії чи бездіяльність користувача призвели до втрати, незаконного використання ПІНу або іншої інформації, яка дає змогу ініціювати платіжні операції. Згідно виписок по рахунках: ?по кредитній картці № [NUMBER] «Універсальна» (угода № SAMDN55000036921191 від 18.10.2010 року) - 25.01.2019 року збільшено кредитний ліміт до 23 000 грн 00 коп. - проведено 4 платежі: ?в сумі 813 грн 00 коп. - переказ зі своєї картки за допомогою системи Portmone.com на картковий рахунок банку ПАТ «ТАСКОМБАНК» № [NUMBER] (комісія 32 грн 27 коп.), ?в сумі 8 602 грн 00 коп. - переказ на свою картку № [NUMBER] через IVR-меню (комісія 344 грн 08 коп.), ?в сумі 8 502 грн 00 коп. - переказ на свою картку № [NUMBER] через IVR-меню (комісія 340 грн 08 коп.), ?в сумі 1 002 грн 00 коп. - переказ на свою картку № [NUMBER] через IVR-меню (комісія 40 грн 08 коп.); ?по зарплатній картці № [NUMBER] (угода № SAMDNWFC00008200153 від 21.08.2014 року) - 24.01.2019 року здійснено зарахування суми вкладу з Скарбнички 700 грн 00 коп.; - 25.01.2019 року проведено 1 платіж в сумі 700 грн 00 коп. - переказ на карту Приватбанку через додатком Приват24, Одержувач: [PERSON] ; - 25.01.2019 року здійснено поповнення зі своєї картки № [NUMBER] «Універсальна» через IVR-меню в розмірі 8 600 грн 00 коп. (комісія 43 грн 00 коп.) та проведено 3 платежі: ?здійснено зарахування суми вкладу Скарбничка 100 грн 00 коп., ?в сумі 2 800 грн 28 коп. - переказ зі своєї картки на погашення позики за договором 544545, укладеного на ім`я позивача у ТОВ «КРЕДИТ ПЛЮС» (комісія 14 грн 00 коп.), ?в сумі 3 054 грн 00 коп. - переказ зі своєї картки на погашення позики за договором 574492, укладеного на ім`я позивача у ТОВ «КРЕДИТ ПЛЮС» (комісія 15 грн 27 коп.); - 25.01.2019 року здійснено поповнення зі своєї картки № [NUMBER] через IVR-меню в розмірі 8 500 грн 00 коп. (комісія 42 грн 50 коп.) та здійснено 3 платежі: ?в сумі 100 грн 00 коп. (послуга Скарбничка), ?в сумі 2 934 грн 00 коп. - переказ зі своєї картки за допомогою системи Portmone.com на картковий рахунок банку ПАТ «ТАСКОМБАНК» № [NUMBER] (комісія 14 грн 67 коп.), ?в сумі 4 045 грн 00 коп. - переказ зі своєї картки за допомогою системи Portmone.com на картковий рахунок банку ПАТ «ТАСКОМБАНК» № [NUMBER] (комісія 20 грн 23 коп.); - 25.01.2019 року здійснено поповнення зі своєї картки № [NUMBER] через IVR-меню в розмірі 1 000 грн 00 коп. (комісія 05 грн 00 коп.) та проведено 2 платежі: ?в сумі 4 752 грн 00 коп. - переказ зі своєї картки за допомогою системи Portmone.com на картковий рахунок банку ПАТ «ТАСКОМБАНК» № [NUMBER] (комісія 23 грн. 76 коп.), ?здійснено зарахування суми вкладу з Скарбничка 800 грн 00 коп. Здійснення переказів грошових коштів між рахунками [PERSON] відбувалося шляхом введення відповідних команд у IVR-меню дистанційного каналу обслуговування. IVR-меню - це послуга ПриватБанку, яка дозволяє здійснити будь-який платіж, використовуючи тільки фінансовий телефон. Для здійснення платежу між своїми рахунками/картками через IVR - меню клієнту необхідно знати 4 останні цифри номерів карток, між якими здійснюється операція. Згідно до відкритої інформації у мережі Інтернет, що розміщено на офіційному сайті системи Portmone.com (https://www.portmone.com.ua/), Portmone.com - це українська міжбанківська електронна платіжна система, що спеціалізується на послугах доставки та оплати рахунків за різні товари і послуги в режимі он-лайн через Інтернет за допомогою міжнародних платіжних карток Visa і MasterCard, в тому числі послуги щодо переведення грошових коштів з карти на карту будь-якого банку України. Представник АТ «КБ «ПриватБанк» Озірська В.С. звертала увагу на те, що проводячи фінансові операції з переказу грошових коштів через сторонні платіжні системи, у тому числі Portmone.com та інші, окрім інформації про повний номер карки відправника також необхідно обов`язково вводити дані про строк дії картки та СVV2 код. СVV2 це захисний код, який був створений для здійснення транзакцій, а також платіжних операцій, де не потрібна фізична присутність банківської карти. Захисний код CVV2 розміщений на задній стороні карти, на лінії, де повинен бути підпис користувача. Такий код знаходиться праворуч під магнітною стрічкою і має в складі 3 цифри. Користувач зобов`язаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, СVV2 код платіжного засобу, паролі та іншу конфіденційну інформацію. Згідно до відкритої інформації, викладеної на офіційному сайті мобільного оператора «Водафон», що розташовано в мережі Інтернет за адресою [INFO] для того щоб замінити сім-картку, особа повинна підтвердити, що є власником номеру, і для цього надає відповідь на одне із запитань: PUK-код (8 цифр, які вказані на пластиковому тримачі від старої SIM-картки); два номери, на які Ви найчастіше дзвонили або надсилали повідомлення за останні 30 днів (за виключенням коротких номерів та номерів, які починаються з 0-800/900…). ПрАТ «ВФ Україна» повідомив, що при заміні сім-карти особі було достовірно відомо PUK-код, який зазначений на пластиковому тримачі від старої SIM-картки, що повинна бути у позивача (а.с. 227, том 1). Крім того, при заміні сім-карти оператор мобільного зв`язку завчасно повідомив позивача про наявність такої заявки, відправивши їй попереджувальне смс на номер [NUMBER] до його блокування. Однак позивач не відреагувала на таке повідомлення від оператора та не скасувала заявку про заміну сім-карти. Банк не несе відповідальності за випуск/перевипуск сім-карт клієнтів, та не несе відповідальності за діяльність підприємств сфери зв`язку та телекомунікацій. Питання про те, чи мав підстави оператор здійснити заміну сім-карти, не отримавши підтвердження від клієнта у відповідь на запит, в судовому засіданні не досліджувалося, оскільки позивачем вимог до оператора зв`язку не заявлялось, клопотання про витребування такої інформації не подавалось. В електронному сервісі АТ «КБ «ПриватБанк» «Приват24» передбачена послуга повідомлення користувачу картки її СVV2 коду, але такий сервіс можливий тільки за умови коректного вводу пароля, відомого тільки клієнту. Наявність кримінального провадження по факту шахрайських дій невідомих осіб в силу презумпції невинуватості не може свідчити про вчинення злочину відносно [PERSON] до ухвалення вироку, яким такі обставини будуть встановлені. Суд враховує, що з огляду на положення ст. 1166 ЦК України за наявності доведеного факту шахрайських дій з незаконного використання кредитних коштів, спричинена [PERSON] шкода повинна відшкодовуватися винною особою, а не банком. Щодо позовної вимоги в частині визнання кредитної угоди № 19012518016292, укладеної між [PERSON] та АТ «КБ «ПриватБанк» недійсною з моменту її укладення, суд враховує наступне: На підставі укладеного між сторонами договору про надання банківських послуг від 16.11.2010 року, [PERSON] отримала доступ до всіх без виключення послуг Банку, в тому числі отримання послуги «Миттєва розстрочка». Згідно по п.1.1.1.129 Умов і Правил надання банківських послуг Сервіс «Миттєва розстрочка» - це послуга Банку, яка надається держателям платіжних карток «Універсальна» та «Універсальна GOLD» на умовах терміновості, платності та зворотності. Терміновість кредиту визначається кількістю платежів, яку вибрав клієнт, але не більше 24 платежів. Платність визначається комісією за користування кредитом, яка сплачується одночасно з погашенням кредиту рівними частинами з кожним платежем. Повернення визначається вимогою погасити кредит не більше ніж за вибрану клієнтом кількість платежів. Кредит з використанням сервісу «Миттєва розстрочка», повертається шляхом встановленням клієнтом регулярного платежу з картки клієнта в розмірі щомісячного платежу за кредитом і проводиться Банком на підставі договірного списання. Використовуючи мобільний телефон з фінансовим номером (номер, який пов`язаний з банківськими рахункіами) 25.01.2019 року [PERSON] було підключено послугу «Миттєва розстрочка», на підставі чого на картковий рахунок позивача № [NUMBER] було зараховано кредитні кошти у розмірі 15 000 грн 00 коп. Таким чином, 25.01.2019 року [PERSON] отримала споживчий кредит, який був їй наданий в межах встановленого ліміту шляхом зарахування коштів на картку № [NUMBER] , і погашення якого проводиться шляхом встановлення регулярного платежу з картки № [NUMBER] на погашення кредиту зі сплатою щомісячної комісії у розмірі 2,9 % від суми кредитних коштів. [PERSON] в добровільному порядку не повернула грошові кошти у розмірі 15 000 грн 00 коп., які вона отримала використавши послугу «Миттєва розстрочка» (угода № 19012518016292), та продовжує ними користуватись на картковому рахунку № [NUMBER] (перевипущена карта № [NUMBER] ). Так як вищевказана послуга надавалась в рамках договору про надання банківських послуг від 16.11.2010 року, укладення додаткового договору не вимагалось. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, відповідно до статтей 263-265 ЦПК України, суд,

Outcome: dismissed