Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулась до суду із позовом до відповідача, яким просила суд стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], [INFO], який продовжує навчання на бюджетній формі контракту, у твердій грошовій суми в розмірі 1 200,00 гривень, щомісячно, починаючи з дати подання позову до суду, до двадцяти три річного віку. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала і пояснила суду, що 28.10.1995 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від цього шлюбу [INFO] року народився син- [PERSON] 08.09.2003 року шлюб було розірвано. В теперішній час [PERSON] навчається на третьому курсі морехідного училіща ім. О.І. Маринеско, на денному відділенні, і знаходиться на частковому державному утриманні (бюджетна форма навчання) з 01.09.2013 року, зі строком закінчення навчання 30 вересня 2016 року. Як стверджує позивач, вона працює на декількох роботах, сукупно отримує заробітну платню до 3- 4 тис. гривень, але цих коштів не вистачає на забезпечення умов навчання сина. Крім того, позивач стверджує, що син проходить учбову підготовку моряков, за що також витрачаються значні кошти. Позивач вважає, що відповідач має можливість надавати допомогу своєму синові на період навчання останнього. В судовому засіданні відповідач не визнав позовні вимоги, і пояснив суду наступне: До досягнення сином повноліття він справно сплачував аліменти, заборгованості не має. В теперішній час позивачка забороняє йому бачитись та спілкуватись із сином. В теперішній час він офіційно не працює, має мінливий дохід. 22.08.2006 року він уклав шлюб з [PERSON] Від цього шлюбу [INFO] року народився син - [PERSON] У власності він має третю частину квартири у с. Сербка Комінтернівського району Одеської області, яку, як стверджував позивача, здають у найм позивач разом із сином [PERSON], і отримують дохід. Крім того, у його власності є земельна ділянка сільськогосподарського призначення, яку він здає в оренду, і дохід отримує натуральними продуктами. Також просив суд врахувати наявність у його дружини [PERSON] третьої групи захворювання, та протеби постійного лікування, сторонньої допомоги. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення та правові обгрунтування сторін, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення позову з наступних підстав: Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Положення ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Суд враховує, що син [PERSON] - не працює, а навчається на денному відділенні бюджетна форма навчання. Суд також враховує сумарний заробіток (дохід) позивачки, який, як вона стверджувала в судовому засіданні, становить до 3 -4 тис. грн. на місяць. Крім того, позивач надала квитанцію від 16.10.2014 року про оплату послуг навчання моряків в розмірі 1 800 грн. Суд враховує, що відповідач офіційно не працює, що підтверджено відповідним записом у трудовій книжці, має інший шлюб, сина від цього шлюбу, та враховує наявність третьої групи інвалідності у [PERSON] Проте, суд враховує, що відповідач не надав доказів витрачання ним на лікування жінки значних грошових коштів. Суд також приймає до уваги, що у власності відповідач має 5,05 га земельної ділянки, сільськогосподарського виробництва, має у власності третю частину квартири у с. Сербка Комінтернівського району. Відповідач надав акт від 02.11.2014 року депутатів Сербківської сільської ради про те, що дійсно квартиру, що належить сторонам на праві власності займають сторонні особи, а гроші за найм отримує позивач. Суд, в сенсі ч. 2 ст. 59 ЦПК України, не вважає цей доказ допустим, оскільки найм (оренда) квартири може бути підтверджена письмовим договором встановленої форми, і не може підтверджуватись актом депутатів. Таким чином, суд не приймає до уваги доводи відповідача, що позивач здає у найм належну йому частку квартири в с. Сербка, оскільки такі твердження не підтверджені допустимим доказом. Відповідно до Постанови Пленуму ВС України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність в останнього неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки і сина, та інші обставини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2014 рік» становить 1218 грн. Суд, ураховуючи всі обставини, зазначені у статті 182 СК України, вважає справедливим розмір аліментів в сумі сімсот гривень на місяць, оскільки такий розмір буде відповідати принципу розумності та справедливості. В силу ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову. В силу ст. 88 ЦПК України судовий збір слід стягнути з відповідача. На підставі наведеного,

Outcome: partial