Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів та додаткових витрат на утримання дитини, в якому просила стягувати щомісячно аліменти з [PERSON] на утримання спільної малолітньої доньки ( [PERSON] ) до її повноліття у розмірі 3000,00 грн. та додаткові витрати, що викликані особливими обставинами зумовленими хворобою у розмірі Ѕ частини від підтверджених відповідними документами. В обґрунтування вказаних позовних вимог позивач, [PERSON] , посилалася на те, що вона та відповідач є батьками малолітньої [PERSON] . З 25.07.2009 року сторони знаходились у шлюбі. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.06.2011 року було присуджено стягувати щомісячно з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 850 грн., починаючи стягнення з 27.12.2010 року до досягнення дитиною повноліття. В подальшому стан здоров`я дитини погіршився, дитина стала часто хворіти на цілий ряд захворювань, які є хронічні та для лікування яких необхідні значні грошові кошти. Коштів, які сплачує відповідач позивачу явно недостатньо для забезпечення доньки (придбання ліків, розвиток дитини тощо). У зв`язку з цим позивач, посилаючись на 182, 184, 185 СК України просила: стягувати щомісячно аліменти з [PERSON] на утримання спільної малолітньої доньки ( [PERSON] ) до її повноліття у розмірі 3000,00 грн. та додаткові витрати, що викликані особливими обставинами зумовленими хворобою у розмірі Ѕ частини від підтверджених відповідними документами. В подальшому позивач на підставі вказаних вище обставин неодноразово змінювала свої позовні вимоги і в останній їх редакції просила суд: 1) змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на підставі рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30.03.2011, а саме стягувати щомісячно аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] до її повноліття на користь матері [PERSON] у розмірі 5800,00 грн.; 2) стягнути з [PERSON] Ѕ фактично понесених додаткових витрат на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 26 555,00 грн.; 3) стягувати щомісячно з [PERSON] додаткові витрати на утримання малолітньої дитини [PERSON] , що пов`язані з її розвитком, викликані особливими обставинами зумовленими хворобою дитини та інші витрати, що пов`язані зі створенням нормальних умов життя дитини, у розмірі Ѕ від підтверджених відповідними документами. Відповідач ( [PERSON] ) позовні вимоги частково визнав, а саме погодився збільшити розмір аліментів на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , в твердій грошовій сумі до розміру 1 200,00 грн. (одна тисяча двісті грн. 00 коп.) щомісячно. В іншій частині позовних вимог заперечував посилаючись на те, що зі змісту позову незрозуміло якими саме нормами споживання їжі, купівлі одягу, цінами на відповідні товари тощо керувалась позивач при визначенні достатнього розміру аліментів, які необхідні для забезпечення їхньої спільної з позивачем доньки. Окрім цього, зазначив, що в даному спорі необхідно застосовувати не розрахунки аліментів складенні позивачем (за незрозумілими цінами, нормами споживання тощо), а встановлений діючим законодавством розмір прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років. Вважає, що для того, аби стягувати з нього збільшений розмір аліментів в сумі 5 800,00 грн. позивач повинна надати суду докази, які б підтверджували необхідність витрачати на забезпечення доньки харчуванням, одягом, комунальними послугами на загальну суму 11 600,00 грн. щомісячно чого не було нею зроблено. Зазначив, що позивач у позові не зазначила жодних доказів та обґрунтувань того, що існують законні підстави передбачені ст. 192 СК України для збільшення розміру аліментів, а з моменту призначення сплати аліментів на утримання доньки по теперішній час матеріальне становище відповідача погіршилось, що додатково свідчить про відсутність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Стосовно задоволення вимог про стягнення з відповідача грошових коштів у розмірі у розмірі 26 555,00 грн. в якості додаткових витрат відповідач, також, заперечував, посилаючись на те, що вони є необґрунтованими, оскільки: грошові кошти, які сплачувались на загальний розвиток доньки та повсякденні потреби (навчання, одяг, їжу, канцелярію тощо) не мають жодного відношення до особливих обставин, які передбачені ч. 1 ст. 185 СК України. Вважає, що діючим законодавством України не передбачено компенсацію витрат на повсякденні потреби дитини, оскільки вони повинні здійснюватись за рахунок отриманих аліментів. Додатково зазначив, що позивач не надала суду доказів, які б підтверджували необхідність купувати ліки доньці, при тому, що деякі з розрахункових документів є нечитабельними, включають в себе витрати на благодійні допомоги. Посилаючись на твердження позивача, які вона вказала в запереченнях на позовну заяву про розірвання шлюбу від 28.09.2017 по справі № 202/5142/17 відповідач вказав, що він систематично приймав участь у вихованні та матеріальному забезпеченні спільної дитини до кінця вересня 2017 року. Також, Відповідач вважає, що позовні вимоги про стягнення з нього щомісячних додаткових витрат у розмірі Ѕ від підтверджених відповідними документами є необґрунтованими, оскільки зазначені позивачем у доданих до позову документах розрахунки та витрати не є витратами в розумінні ч. 1 ст. 185 СК України. Вважає, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували саме майбутні щомісячні потреби доньки в додаткових витратах в розумінні ч. 1 ст. 185 СК України і вони не можуть стягуватись в частині, а повинні бути виражені в твердій грошовій сумі. Відповідач,

Outcome: partial