Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-21 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь регресні виплати, починаючи з 1962 року по 2016 рік у звязку з втратою здоровя та профпрацездатності у розмірі 127,00 грн. щомісячно. В обгрунтування позову послався на те, що він, працюючи на шахті № 1 «Червоноградська», у 1962 році отримав трудове каліцтво, став інвалідом ІІІ групи пожиттєво. Стаж його роботи у вугільній промисловості становить 37 років. 28.11.1985 року Львівською обласною лікарсько-трудовою експертною комісією був складений акт № 399, у якому йому визначено втрату загальної працездатності в розмірі 30% і професійної працездатності в розмірі 50% безстроково та встановлено ІІІ группу інвалідності. Причиною викикнення професійного захворювання є виконання підземних робіт на шахті № 1 «Червоноградська» під дією шкідливих факторів виробничого середовища, а саме: шум, пил, мікроклімат, важка і напружена праця. Вважає, що саме шахта № 1 «Червоноградська» повинна виплачувати йому регресні виплати. Представник відповідача подав заперечення на позовну заяву від 24.11.2016 року, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Вказав, що з 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загапьнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності». Особова справа позивача по шахті № 1 «Червоноградська» для продовження виплат відшкодування шкоди у звязку і професійним захворюванням не передавалася. Особову справу позивача було передано роботодавцем ВАТ «Прибужжя» згідно з актом приймання-передачі особових справ № 2 від 29.05.2001 р. У відповідності до вимог законодавства та на підставі поданих документів ВАТ «Прибужжя» відділенням виконавчої дирекції Фонду в м. Червонограді постановою «Про продовження раніше призначеної страхової виплати» від 30.05.2001р. № 484 було продовжено позивачу щомісячну страхову виплату втраченого заробітку у звязку і професійним захворюванням та надалі здійснюються страхові виплати втраченого заробітку. Було прийнято ряд судових рішень, згідно з якими вини шахти № 1 «Червоноградська» у заподіянні позивачеві професійного захворювання судами не встановлено, а встановлено лише вину роботодавця - Будівельного управління № 21 тресту «Укрсобвуглемонтаж», правонаступником якого на дату передачі справи було ВАТ «Прибужжя» та відповідно з даного відповідача і вирішено стягувати відшкодування шкоди у звязку з професійним захворюванням. Отже, спір щодо стягнення відшкодування шкоди у звязку з професійним захворюванням з шахти ім. Лопатіна (шахта № 1 «Червоноградська») судами вже досліджувався. Відділенням виконавчої дирекції Фонду в м. Червонограді здійснюються позивачу з 01.04.2001р. щомісячні страхові виплати втраченого заробітку у звязку з професійним захворюванням згідно висновку міжрайонної обласної ЛТЕК від 28.11.1985р. № 399, на підставі поданих документів ВАТ «Прибужжя» за наявності встановленої судом 100% вини роботодавця у заподіянні ушкодження здоровя. 05.12.2016 року, 06.12.2016 року, 21.12.2016 року позивач подав суду додатки розяснення, суть яких зводиться до обставин, які останній зазначив у позовній заяві. Позивач у судовому засіданні позов підтримали. Позивач пояснив, що він працював у важких умовах праці, його було травмовано на шахті. Тривалий час він був змушений лікуватися. Представник позивача у суді просила ухвалити законне й обґрунтоване рішення. При цьому зазначила, що правові підстави для задоволення позову відсутні. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на обставини, викладені у запереченні, просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. З копії довідки ДП «Львіввугілля» від 16.11.2012 року № 1849 установлено, що з 01.09.1961 року по 24.11.1988 року позивач перебував у трудових відносинах з шахтою № 1 «Червоноградська». У звязку з роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений звертатися за медичною допомогою, що підтверджується копіями наявних у справі медичних документів. Як видно з копії виписки з акта огляду № 80/5 від 16.04.1962 року Забузької районної лікарсько-трудової експертної комісії при Забузькому райсоцзабезі Львівської області, [PERSON]Ф, [INFO], встановлено втрату загальної працездатності у розмірі 40%, професійної працездатності 60% та встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок профзахворювання. Згідно з копією виписки з акта огляду № 399 від 28.11.1985 року Львівської обласної лікарсько-трудової експертної комісії, [PERSON]Ф, [INFO], з 1 листопада 1985 року встановлено втрату загальної працездатності у розмірі 30%, професійної працездатності 50% безстроково, а також встановлено ІІІ групу інвалідності внаслідок профзахворювання. Рішенням Червоноградського міського суду від 25.04.1985 року, залишеного без змін ухвалою Львівського обласного суду від 30.05.1985 року у справі № 2-572, з будівельного управління № 21 тресту «Укрсобвуглемонтаж» на користь [PERSON] стягнуто 3403,33 крб. одноразово за період з 15.07.1977 по 01.04.1985 року. З 01.04.1985 року по 52 крб. щомісячно до наступного переосвідування, тобто до 01.11.1985 року при умові, що заробітна плата, пенсія і доплата не перевищуватиме 224 крб. У позові до шахти ім. Лопатіна «Укрзахідвугілля» про стягнення доплати відмовлено за безпідставністю. Зазначеним рішенням встановлено вину будівельного управління № 21 тресту «Укрсобвуглемонтаж» у спричиненні профзахворювання позивачеві і втрати профпрацездатності. Щодо позовних вимог [PERSON] до шахти ім. Лопатіна «Укрзахідвугілля» зазначено, що вини адміністрації шахти у профзахворюванні позивача суд не вбачає, оскільки останній перебував у трудових відносинах з шахтою на час втрати працездатності лише 6 місяців. Ухвалою Червоноградського міського суду від 04.06.1999 року, яка залишена без змін ухвалою Львівського обласного суду від 26.07.1999 року, заяву про перегляд рішення Червоноградського міського суду від 25.04.1985 року у звязку з нововиявленими обставинами відхилено. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. 01.04.2001 року набрав чинності Закон України «Про загапьнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату професійної працездатності». Згідно з ч. 2 ст. 2 цього Закону особи, право яких на отримання відшкодування шкоди раніше було встановлено згідно із законодавством СРСР або законодавством України про відшкодування шкоди, заподіяної працівникам внаслідок травмування на виробництві або професійного захворювання, повязаних з виконанням ними трудових обовязків мають право на забезпечення по страхуванню від нещасного випадку відповідно до цього Закону. Відповідно до п. 2 ст. 7 Закону України «Про страхові тарифи на загальнообовязкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» фонд сплачує страхові виплати та надає соціальні послуги працівникам (членам їх сімей), які потерпіли на виробництві до 1 квітня 2001 року, з того часу, коли відповідні підприємства передали в установленному порядку Фонду документи, що підтверджують право цих працівників (членів їх сімей) на такі страхові виплати та соціальні послуги, або коли таке право встановлено в судовому порядку. Потерпілі, документи яких не передані до Фонду, продовжують отримувати належні виплати та соціальні послуги від свого роботодавця, Пенсійного фонду України та Фонду соціального страхування України. Порядок передачі документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату врегульовано Інструкцією про порядок передачі виконавчій дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право застрахованого або членів його сім'ї на страхову виплату», затвердженою постановою Правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 20.04.2001 року № 10. Оскільки шахтою № 1 «Червоноградська» не передано в установленому порядку відповідачеві документи, що підтверджують право позивача на страхові виплати, відсутні підстави для покладення на відповідача обовязку виплачувати позивачеві регресні виплати. Крім того, як встановлено вищевказаними рішеннями суду, вини шахти ім. Лопатіна (№ 1 «Червоноградська») у заподіянні позивачу професійного захворювання немає, а тому висновок позивача про те, що ушкодження здоровя він отримав навказаному підприємстві, є помилковим. Слід зазначити, що шахта ім. Лопатіна (№ 1 «Червоноградська») ліквідована 10.10.1997 року, зазначена обставина встановлена судовими рішеннями у цивільних справах № 459/2044/13-ц та 459/1038/14-ц, що набрали законної сили, а тому відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України доказуванню не підлягають. Отже, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed