Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-14 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Святошинський районний відділ Головного управління ДМС України в м. Києві зняти її з реєстраційного обліку вищезазначеної квартири. Свої вимоги обґрунтовує тим, що він з його матір'ю - [PERSON], батьком - [PERSON] та сестрою - [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] по 1/4 частині кожний на підставі свідоцтва про право власності виданого 01.08.1997 року Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва. Відповідач була зареєстрована за вказаною адресою як його дружина, але фактично в спірній квартирі не проживала. 06.11.2014 року шлюб розірвано Святошинським районним судом м. Києва. Всі витрати по сплаті за комунальні послуги, утримання квартири в належному стані змушений нести позивач. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки не повідомляла, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавала. Суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Треті особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] позов підтримали та просили його задовольнити. Треті особи: [PERSON] у судове засідання не з'явився, а Святошинський районний відділ Головного управління державної міграційної служби України в м. Києві явку свого представника не забезпечив, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином, клопотання про розгляд справи у відсутність [PERSON] та представника відділу до суду не надходило. Суд, вислухавши пояснення позивача, свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності по 1/4 частині [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло виданого 01.08.1997 року Ленінградською районною державною адміністрацією м. Києва (а.с.5). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано 06.11.2014 року Святошинським районним судом м. Києва, про що ухвалено рішення (а.с.12). Відповідно до довідки форми № 3 від 27.03.2015 р. № 2622, виданої ЄРРЦ філія № 805, 806 КП «Керуюча компанія з обслуговування Святошинського району м. Києва [PERSON] зареєстрована у квартирі [ADDRESS] з 15.01.2013 року як дружина [PERSON] (а.с.6). Відповідно до актів від 28.01.2015 р., 16.02.2015 р. та 13.03.2015 р., складених в комісією в складі майстрів КП «РЕО-4» [PERSON], [PERSON], РПК [PERSON] затверджених директором КП «РЕО-4» Сташкевичем П.П., [PERSON] в квартирі не проживає, на час перевірки паспортного режиму в квартирі не знаходилася (а.с.7,8,9). Допитані як свідки треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] повідомили, що є родичами позивача та знають [PERSON] з моменту укладення їхнього з позивачем шлюбу. [PERSON] була зареєстрована в квартирі для постановки на облік по вагітності і ніколи у спірній квартирі не проживала. Судом не встановлено фактів перешкоджання позивачем відповідачу в користуванні житлом. Відповідно до ст. 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання члені своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ч.2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Таким чином, оцінивши докази у справі суд вважає, що відповідач, який не є членом сім'ї власника квартири [ADDRESS], та не проживає в ній з часу реєстрації, ускладнює здійснення [PERSON] повноважень користування нею, оскільки він вимушений сплачувати за відповідача витрати на комунальні послуги, а тому є підстави для визнання останньої такою, що втратила право користування цим жилим приміщенням. Враховуючи викладене суд вважає, що позовна вимога про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] є законною, обґрунтованою та підлягає задоволенню. Позовна вимога щодо зобов'язання Святошинського районного відділу Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] не підлягає задоволенню оскільки суд не в праві зобов'язувати вчинити певну дію особу, що не є відповідачем. Окрім того дане рішення є підставою для зняття [PERSON] з реєстрації у вищезазначеній квартирі. На підставі ст.ст. 383, 405 Цивільного кодексу України та

Outcome: partial