Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до Публічного акціонерного товариства «Електроприлад» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 21 вересня 2017 року відкрито провадження у справі. 06.09.2017року позивач подав заяву про забезпечення позову, в якій просив вжити заходів забезпечення позову шляхом зупинення реалізації арештованого майна: виробничі корпуси та нежилі приміщення, що знаходяться за адресою м. Київ, вул. Глибочицька 17; заборони ДП « Сетам» вчиняти будь- які дії спрямовані на проведення електронних торгів, щодо реалізації нерухомого майна; заборони відділу примусового виконання рішень департаменту ДВС МЮУ вчиняти будь - які дії щодо реалізації нерухомого майна; заборони будь - яким суб'єктам державної реєстрації прав, державним реєстраторам прав на нерухоме майно в тому числі нотаріусам та усім іншим особам, які набули повноважень у сфері державної реєстрації прав відповідно до Закону України « Про державну реєстрацію прав та їх обтяжень», здійснювати будь-які реєстраційні дії в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно щодо даного нерухомого майна. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вказаної заяви з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Згідно з ч. 3 ст. 152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Таким чином, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Крім того, відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» при встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що вжиті заходи не повинні перешкоджати господарській діяльності юридичної особи або фізичної особи, яка здійснює таку діяльність і зареєстрована відповідно до закону як підприємець. Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Разом з тим, позивачем не надано жодного підтвердження, про арешт та реалізацію даного нерухомого майна, окрім того позовні вимоги про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 113 944,22грн. є не спів розмірними з вимогами про забезпечення позову та підтвердженнящодо загрози невиконання чи утруднення виконання відповідачем можливого рішення суду про задоволення позову не вбачається. Доводи позивача в обґрунтування забезпечення позову ґрунтуються лише на його припущеннях. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви позивача про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed