Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 26.05.2006 року відповідач уклав з банком кредитний договір № DNH4KP25170577 та отримав кредит у розмірі 2701 грн. 40 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, та має прострочену заборгованість за кредитним договором в сумі 35991 грн. 53 коп., тому ПАТ «[PERSON] банк «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутність, відповідач, будучи належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в судове засідання не зявилася, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи була повідомлена належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 26.05.2006 року відповідач уклав з банком кредитний договір № DNH4KP25170577 та отримав кредит у розмірі 2701 грн. 40 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, та має прострочену заборгованість за кредитним договором. Таким чином, станом на 26.08.2015 року за відповідачем по укладеному з ПАТ «[PERSON] банк «ПриватБанк» кредитному договору рахується заборгованість на загальну суму 59432 грн. 40 коп., яка складається з: - заборгованість за кредитом 2701 грн. 40 коп.; - заборгованість по процентам за користування кредитом 16896 грн. 24 коп.; - заборгованість за пенею за несвоєчасність виконання зобов»язань за договором 39834, 76 грн. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 25630,94 грн., яка була задоволена рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 12.12.2011 року з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», різниця становить -33801,46 грн. а також штрафи відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - штраф (фіксована частина) -500 грн. 00 коп.; - штраф (процентна складова) 1690 грн.07 коп. Отже, заборгованість до стягнення становить 35991 грн. 53 коп. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Статтею 546 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобовязання неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved