Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-07 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що 11.10.2018 вони з відповідачем уклали шлюб. За час шлюбу у сторін народився син [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з нею, та перебуває на її утриманні. Тому просила суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму щомісячно, з 18.03.2021 до досягнення дитиною повноліття. Крім того, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно на період до досягнення сином [PERSON] , [INFO] , трьох років, починаючи з дня подання заяви до суду. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23.03.2021 відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. 26.04.2021 відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що позовні вимоги в частині стягнення з нього аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, визнає повністю. В той же час позовні вимоги в частині стягнення 1/4 частини заробітку на утримання [PERSON] відповідач визнає частково, у зв`язку з тим, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивача у заявленому розмірі, а тому просив суд стягнути аліменти на утримання колишньої дружини до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/5 частини його заробітку. В судове засідання сторони не з`явились, подали до суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач позовні вимоги підтримує у повному обсязі, відповідач визнає позовні вимоги частково з підстав, зазначених у відзиві. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. В силу ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 11.10.2018 сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 11.10.2018 серії [NUMBER] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження від 23.01.2019 серії [NUMBER] . Згідно довідки від 05.02.2021 № 181, виданої Виконавчим комітетом Софіївсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, громадянка [PERSON] , [INFO] , проживає в [ADDRESS] , разом з дитиною [PERSON] , [INFO] , який перебуває на її утриманні. Відповідно довідки від 24.02.2021 № 101, виданої Києво-Святошинським УПСЗН, [PERSON] знаходиться на обліку УСЗН Києво-Святошинської РДА та утримує одноразову допомогу при народженні 1-єї дитини, всього отримано за період з вересня 2020 року по лютий 2021 року 5160 грн. З відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДФС України про суми виплачених доходів, дохід відповідача за 2020 рік складає 282122,19 грн. Довідкою про доходи від 29.04.2021 № 130, виданою військовою частиною [NUMBER] , підтверджується, що дохід [PERSON] за період з березня 2020 року по лютий 2021 року становить 264019,67 грн. Відповідно до ст. 51 Конституції України, ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, вони зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст. 141, 180 СК України). Дитина у будь-якому випадку повинна бути захищена та отримувати належне утримання від батьків, що гарантовано як нормами СК України, так і ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, згідно з якою держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи виконання обов`язку утримувати своїх неповнолітніх дітей визначені в ст. 181 СК України, за змістом ч. 3 якої кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі поданих учасниками справи доказів. За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Враховуючи викладене, суд, при вирішенні позовних вимог по суті і визначенні розміру аліментів з врахуванням вищенаведених обставин, враховуючи стан здоров`я дитини, її вік, з урахуванням матеріального стану обох батьків, мінімального гарантованого та рекомендованого розмірів аліментів на дитину відповідного віку, вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти утримання дитини в заявленому позивачем розмірі щомісячно, починаючи з часу пред`явлення позовної заяви до суду, відповідно до ст. 191 СК України, до досягнення дитиною повноліття, у відповідності до ст. 180 СК України. Одночасно, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось з них; а також положення ст. 185 СК України щодо обов`язку того з батьків, з кого присуджено аліменти на дитину, брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання позивача по досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає наступне. Положеннями ст. 84 СК України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Оцінюючи матеріальне становище відповідача, суд бере до уваги наявність у нього постійного місця роботи, розмір щомісячного доходу у виді заробітної плати, стан його здоров`я, відрахування аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частки його доходу щомісяця, з урахуванням чого вважає, що відповідач може надавати матеріальну допомогу на утримання позивача у розмірі 1/5 частки його доходу щомісяця до досягнення сином трирічного віку. За змістом ч. 1 ст. 79 СК України аліменти на утримання позивача присуджуються за рішенням суду з 18.03.2021. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів за один місяць. Питання судового збору суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та відповідно до ст. 84, 180-183,\~191 СК України,

Outcome: partial