Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У березні 2020 року керівник Первомайської місцевої прокуратури Харківської області звернувся до суду з позовом до Головного управління Держгеокадастру у Харківській області, [PERSON] , фермерського (селянського) господарства «Криниці» про скасування наказів, визнання недійсними договорів оренди та суборенди земельної ділянки та повернення земельної ділянки у розпорядження держави. На обґрунтування позову зазначив, що у ході вивчення правомірності передачі в оренду земельних ділянок, розташованих на території Сахновщинського району Харківської області, Первомайською місцевою прокуратурою встановлено, що наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №218-СГ від 09.07.2015 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду для ведення фермерського господарства земельної ділянки, орієнтовною площею 47 га, розташовану за межами населених пунктів на території Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області. У подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №8249 - СГ від 18.05.2017 затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] в оренду земельну ділянку, розташовану за межами населених пунктів на території Сахновщинської селищної ради Харківської області, з кадастровим номером 6324886500:02:000:0439, площею 39,1139 га, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) для ведення фермерського господарства, строком на 7 років. На виконання зазначеного наказу, між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та [PERSON] , 19.05.2017 укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 7 років. Орендна плата за Договором складає 8% від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 78211,33 гривень на рік. Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства У подальшому, на підставі заяви [PERSON] , головним управління Держгеокадастру у Харківській області видано наказ від 29.06.2017 №13016-СГ «Про надання згоди на передачу земельної ділянки в суборенду», яким надано дозвіл [PERSON] на передачу в суборенду земельної ділянки кадастровий № 6324886500:02:000:0439. 19.07.2017 між Мерзляковим та ФГ «Криниці» укладено договір суборенди земельної ділянки № 6324886500:02:000:0439 строком на 7 років. Суборендна плата за вказаним договором суборенди складає 9 % від нормативно грошової оцінки земельної ділянки, що становить 87987,75 гривень на рік. Вказані накази Головного управління Держгеокадастру у Харківській області підлягають скасуванню, зазначені договори оренди та суборенди підлягають визнанню недійсними та земельна ділянка кадастровий № 6324886500:02:000:0439 підлягає поверненню у розпорядження держави, оскільки при вирішенні питання про надання земельної ділянки [PERSON] застосуванню підлягали норми законодавства, які діяли на момент винесення Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області наказу № 218-СГ від 09.07.2015 «Про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою». Крім того, наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №218-СГ від 09.07.2015 [PERSON] надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду для ведення фермерського господарства земельної ділянки, орієнтовною площею 50,0000 га, розташовану за межами населених пунктів на території Сахновщинської селищної ради Харківської області. У подальшому, наказом Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №3773-СГ від 17.03.2017 затверджено проект землеустрою та надано [PERSON] в оренду земельну ділянку, розташовану за межами населених пунктів на території Сахновщинської селищної ради Сахновщинського району Харківської області, з кадастровим номером 6324855100:04:000:0651, площею 50,0000 га, за рахунок земель державної власності сільськогосподарського призначення сільськогосподарських угідь (рілля) для ведення фермерського господарства, строком на 7 років. На виконання зазначеного наказу, між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області та [PERSON] , 23.03.2017 укладено договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на 7 років. Таким чином, [PERSON] на момент укладення оспорюваного договору реалізував своє право на отримання земельної ділянки і міг претендувати на отримання земельної ділянки № 6324886500:02:000:0439 виключно на конкурентних засадах через участь у земельних торгах. Проведеним вивченням встановлено, що відповідно до листа Південного управління ГУ ДПС у Харківській області №2398/9/20-40-52-02-08 від 30.01.2020 та інформації, розміщеної в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань встановлено, що [PERSON] засновником будь-яких фермерських господарств не являється. При цьому, відповідно до листа Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області від 07.02.2020 № 7.0-057/2/1518-20 сільськогосподарська техніка, самохідні машини та механізми на праві власності за [PERSON] не обліковуються Крім того, [PERSON] вже через шістдесят днів після укладення та реєстрації договору оренди земельної ділянки № 6324886500:02:000:0439 передав їх в суборенду ФГ «Криниці». Таким чином, Головне управління Держгеокадастру в Харківській області не пересвідчилося в дійсності волевиявлення [PERSON] на створення фермерського господарства з метою вироблення товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації для отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства, не перевірило, чи матиме можливість фермерське господарство, створене заявником, обробляти орендовані землі, чи буде досягнута законна мета оренди земельних ділянок, тобто чи насправді виникли та існують законні сподівання на здійснення майнового права - оренди землі, чи є такі сподівання практичними в своїй реалізації. Вищевикладене дає підстави для обґрунтованого висновку, що дії [PERSON] були спрямовані на отримання іншими суб`єктами (в даному випадку ФГ «Криниці») в користування земельних ділянок за спрощеною процедурою, а саме без проведення земельних торгів (аукціону), що передбачені ст.ст. 124, 134 ЗК України, а сам [PERSON] не мав намірів на створення фермерського господарства та використання наданої йому земельної ділянки за призначенням. Таким чином, Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області прийнято накази від 09.07.2015 № 216-СГ та від 18.05.2017 № 8249-СГ, якими незаконно передано [PERSON] у користування земельну ділянку № 6324886500:02:000:0439 площею 391139 га. Тому позивач просив визнати незаконним та скасувати наказ: Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №216-СГ від 09.07.2015 року про надання [PERSON] дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, орієнтовною площею 47,0000 га, розташованої за межами населених пунктів на території Тавежнянської сільської ради Сахновщинського району Харківської області; Головного управління Держгеокадастру у Харківській області №8249-СГ від 18.05.2017 року про затвердження проекту землеустрою та надання [PERSON] в оренду земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів на території Тавежнянської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, з кадастровим номером 6324886500:02:000:0439, площею 39,1139 га для ведення фермерського господарства. Визнати недійсним договір оренди землі від 19.05.2017 року б/н, укладений між Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області (код ЄДРПОУ :39792822) та [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) щодо передачі в оренду земельної ділянки кадастровий номер 6324886500:02:000:0439, площею 39,1139 га, розташованої на території Тавежнянської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, за межами населених пунктів, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 24.05.2017 року, номер запису про інше речове право 20654967. Визнати недійсним договір суборенди землі від 19.07.2017 року б/н, укладений між [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та Фермерським (селянським) господарством «Криниці» (код ЄДРПОУ: 30581842), яким передано в суборенду земельну ділянку кадастровий номер 6324886500:02:000:0439, площею 39,1139 га, розташовану на території Тавежнянської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, за межами населених пунктів, який зареєстрований в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.07.2017 року, номер запису про інше речове право 21533618. Зобов`язати [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) та Фермерське (селянське) господарство «Криниці» (код ЄДРПОУ: 30581842) повернути державі в особі Головного управління Держгеокадастру у Харківській області (код ЄДРПОУ: 39792822) земельну ділянку, кадастровий номер 6324886500:02:000:0439, площею 39,1139 га, розташовану за межами населених пунктів на території Тавежнянської сільської ради Сахновщинського району Харківської області. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позові, а також зазначив, що в зв`язку з зміною законодавства спірну земельну ділянку необхідно повернути Сахновщинській селищній раді Красноградського району Харківської області. Представник відповідача ГУ Держгеокадастру у Харківській області у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. У направленому до суду відзиві зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, прокурором не доведено у позовній заяві факту порушення, не визнання або оспорювання відповідачами законних прав або інтересів держави. Крім цього, прокурор має довести, що правочин суперечить цивільному законодавству, порушує інтереси держави або моральні засади суспільства. Разом з тим, прокурор, звертаючись до суду із позовом, поверхнево зазначаючи про необхідність охорони землі, не вказує у чому саме відбулося порушення матеріальних або інших інтересів держави або ж у чому саме полягає інтерес держави в «охороні землі як національного багатства». Позивачем не доведено, що оспорювані накази та правочини суперечать вимогам актів цивільного законодавства, прийняті ГУ Держгеокадастру у Харківській області з порушенням компетенції та поза межами повноважень. Порядок передачі земельних ділянок в оренду громадянами для ведення фермерського господарства станом на час видання спірних наказів був врегульований ст. 123 ЗК з урахуванням вимог ЗУ «Про фермерське господарство». Прокурором у позові не доведено, що станом на момент розгляду заяв [PERSON] про передачу в оренду для ведення фермерського господарства існували передбачені ст. 123 ЗК підстави для відмови йому в передачі земельних ділянок в оренду. Крім того, вимогами ЗУ «Про фермерське господарство» строк, упродовж якого громадянин повинен створити та зареєструвати фермерське господарство не встановлений. Вищевикладене свідчить про відсутність у діях відповідачів порушень вимог законодавства (невідповідність правочину актам цивільного законодавства), будь-яких порушень інтересів держави у спірних правовідносинах, суперечність дій відповідачів моральним засадам суспільства. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, його представник [PERSON] проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у їх задоволенні. У поданому відзиві зазначила, що прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень. Таким чином, закон встановлює, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: 1)якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; 2)у разі відсутності такого органу У позовній заяві Прокурор зазначає, що у спірних правовідносинах відсутній орган, уповноважений державою здійснювати функції державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій і форм власності. Подібний висновок прокурора не відповідає дійсності, оскільки за приписами ст. 6 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» контроль за використанням та охороною земель усіх категорій та форм власності здійснює центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Звертаючись з даним позовом до суду, прокурор, в порушення вищезазначених норм, не визначив орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції У спірних правовідносинах, а також не довів суду, що даний орган не здійснює або неналежним чином здійснює свої повноваження щодо захисту інтересів держави. Відсутність такого органу також жодним чином не доводилося. Підміняючи встановлену законом процедуру обґрунтування перед судом наявності підстав для звернення з позовом, прокурор зазначає, що органом уповноваженим здійснювати відповідні функції є Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, а враховуючи, що одна й та сама особа (орган), не може бути одночасно позивачем й відповідачем, прокурор набуває статусу позивача, вважаючи, що саме в цих спірних правовідносинах відсутній орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції. Таким чином, прокурором не виконано вимог ч. 4 ст. 23 ЗУ «Про прокуратуру» та не обґрунтовано наявність підстав для представництва, що виключає можливість звернення прокурора до суду за захистом інтересів держави. Також, прокурором не доведено у позовній заяві факту порушення, не визнання або оспорювання відповідачами законних прав або інтересів держави. Крім цього, прокурор має довести, що правочин суперечить цивільному законодавству, порушує інтереси держави або моральні засади суспільства. Разом з тим, прокурор, звертаючись до суду із позовом, поверхнево зазначаючи про необхідність охорони землі, не вказує у чому саме відбулося порушення матеріальних або інших інтересів держави або ж у чому саме полягає інтерес держави в «охороні землі як національного багатства». Позивачем не доведено, що оспорювані накази та правочини суперечать вимогам актів цивільного законодавства, прийняті ГУ Держгеокадастру у Харківській області з порушенням компетенції та поза межами повноважень. Порядок передачі земельних ділянок в оренду громадянами для ведення фермерського господарства станом на час видання спірних наказів був врегульований ст. 123 ЗК з урахуванням вимог ЗУ «Про фермерське господарство». Прокурором у позові не доведено, що станом на момент розгляду заяв [PERSON] про передачу в оренду для ведення фермерського господарства існували передбачені ст. 123 ЗК підстави для відмови йому в передачі земельних ділянок в оренду. Крім того, вимогами ЗУ «Про фермерське господарство» строк, упродовж якого громадянин повинен створити та зареєструвати фермерське господарство не встановлений. За доводами прокурора, [PERSON] від Головного управління фактично отримав земельну ділянку не для ведення фермерського господарства, а для іншої підприємницької діяльності, оскільки він вже був засновником фермерського господарства, а також фізичною особою- підприємцем, та мав у власності та користуванні земельні ділянки, які міг використовувати для ведення фермерського господарства. До того ж, ані Земельним кодексом України ані Законом України «Про фермерське господарство» вимог стосовно обмеження отримання в оренду земельних ділянок, їх кількості та подання будь-яких доказів стосовно обґрунтування розмірів земельної ділянки - не має. Крім того, прокурором в обґрунтування своїх позовних вимог взагалі не зазначено, чиї саме та які цивільні права або інтереси були порушенні наказом, скасування якого він вимагає, хоча це є обов`язковою складовою для застосування ст. 21 ЦК України. Відповідно до вимог статті 123 Земельного Кодексу України саме особа, яка зацікавлена в отриманні в користування земельної ділянки із земель державної власності повинна звернутися до органу, визначеного у статті 122 ЗК України, до повноважень якого належить передача земельних ділянок. Таким чином, [PERSON] шляхом подання звернення до Головного управління стосовно отримання в користування на умовах оренди земельних ділянок реалізував своє волевиявлення та намір отримати земельні ділянки в оренду для ведення фермерського господарства. Спірні накази прийнято уповноваженим на те органом виконавчої влади (на час винесення наказу) - Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, та в межах компетенції, визначеної ЗК України. Прокурором у позовній заяві не доведено, що станом на момент розгляду заяв [PERSON] про передачу в оренду для ведення фермерського господарства існували передбачені ст. 123 ЗКУ підстави для відмови йому в передачі земельних ділянок в оренду. При цьому, прокурор зазначає, що особа може отримати земельну ділянку для ведення фермерського господарства один раз. Вказані посилання Прокурора не підтверджуються нормами права, оскільки жодним нормативно-правовим актом (ЗК, ЗУ «Про фермерське господарство» та іншими) не встановлено обмежень стосовно отримання громадянином земельної ділянки для ведення фермерського господарства одноразово. Вищевикладене свідчить про відсутність у діях відповідачів порушень вимог законодавства (невідповідність правочину актам цивільного законодавства), будь-яких порушень інтересів держави у спірних правовідносинах, суперечність дій відповідачів моральним засадам суспільства. Відповідач голова Фермерського (селянського) господарства «Криниці» у судове засідання не з`явився, його представник - Селезень С.В. проти позовних вимог заперечувала, просила відмовити у їх задоволенні. У встановлений законом строк надано відзив, з якого вбачається, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Прокурором не доведено у позовній заяві факту порушення, не визнання або оспорювання відповідачами законних прав або інтересів держави. Прокурор, звертаючись до суду із позовом, поверхнево зазначаючи про необхідність охорони землі, не вказує у чому саме відбулося порушення матеріальних або інших інтересів держави або ж у чому саме полягає інтерес держави в «охороні землі як національного багатства». Позивачем не доведено, що оспорювані накази та правочини суперечать вимогам актів цивільного законодавства, прийняті ГУ Держгеокадастру у Харківській області з порушенням компетенції та поза межами повноважень. Порядок передачі земельних ділянок в оренду громадянами для ведення фермерського господарства станом на час видання спірних наказів був врегульований ст. 123 ЗК з урахуванням вимог ЗУ «Про фермерське господарство». Прокурором у позові не доведено, що станом на момент розгляду заяв [PERSON] про передачу в оренду для ведення фермерського господарства існували передбачені ст. 123 ЗК підстави для відмови йому в передачі земельних ділянок в оренду. Крім того, вимогами ЗУ «Про фермерське господарство» строк, упродовж якого громадянин повинен створити та зареєструвати фермерське господарство не встановлений. Отже, доводи прокурора щодо порушення ГУ Держгеокадастру у Харківській області при прийнятті оспорюваних наказів вимог ЗУ «Про фермерське господарство», ЗК України є надуманими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, суперечать вимогам законодавства, що було чинним на момент прийняття спірних наказів. Такі аргументи базуються на неправильному тлумаченні позивачем норм матеріального права, якими врегульовані спірні правовідносини. В направлених до суду письмових поясненнях представник відповідача ФСГ «Криниці» Селезень С.В., крім того, зазначила, що прокурором обрано не правильний спосіб захисту, прокурор не був стороною договору але оскаржує цей договір, що суперечить практиці ВП Верховного суду і практиці Верховного суду, оскільки ВС у постанові від 23.09.2020 року по справі №747/830/16 -ц дійшов висновку: право особи. яка вважає себе власником майна. Не підлягають захисту шляхом задоволення позову до набувача з використанням правового механізму, установленого ст.ст 215, 216 ЦК України. Такий спосіб захисту можливий лише шляхом подання віндикаційного позову. Також, представник відповідача ФСГ «Криниці» зазначає, що позивачем було порушено строк позовної давності, оскільки держава в особі відповідного органу, дізналася про наявні обставини саме з моменту прийняття оскаржуваного наказу, а саме 09.07.2015 року проте до суду прокурор звернувся лише у березні 2020 року, тобто з порушенням строку позовної давності передбаченого ст. 257 ЦК України. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи, приходить наступного. Судом встановлено, що [PERSON] . 15. 06. 2015 року звернувся із заявою до ГУ Держземагенства у Харківській області про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки для ведення фермерського господарства із земель державного резервного фонду сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Сахновщинської селищної ради - 50 га, Дер-Надеждинської сільської ради - 19 га, Тавежнянської сільської ради - 47 га для передачі в оренду на 49 років, до якої додав, зокрема копію диплому про освіту, обґрунтування розміру земельної ділянки відповідно до наданого бізнес-плану по виробництву сільськогосподарської продукції ФГ «Михайлівське», копії паспорту (т.1 а.с. 62). Згідно копії плану засновником та головою ФГ «Михайлівське» являється [PERSON] , місце розташування с. Тавежня Сахновщинського району Харківської області. Основними напрямки діяльності підприємства є вирощування сільськогосподарських зернових та технічних культур. На балансі ФГ «Михайлівське» знаходяться трактори: Т-150, МТЗ-80, якими здійснюється обробка землі та автомобіль ГАЗ-САЗ, яким здійснюється перевезення зернових культур. Даний бізнес-план розроблений ФГ «Михайлівське» для отримання певних прибутків від вирощування зернових та технічних культур, за рахунок яких у подальшому проводити агротехнічні заходи щодо оброблення 116 га ріллі, для закупівлі високоякісного посівного матеріалу соняшнику, ячменю, а також міндобрив, засобів захисту рослин, ремонту зерносховища та ремонту і оновлення машино-тракторного парку та зерноочисної техніки. Обробіток землі буде здійснюватися власною технікою. наведена обґрунтованість розміру земельної ділянки. Оранка землі буде проводитися трактором Т-150. Витрати паливно-мастильних матеріалів згідно норм складають 19,7 л/га. Всього буде витрачено паливо-мастильних матеріалів 2600 л. на суму 52000,00 грн. проведені розрахунки показали, що на культивацію зораної землі та посів культур буде проводитися тим же трактором. На проведення культивації земель необхідно витрати дизельного пального 682 л. ПММ на суму 13640,00 грн. Збирання урожаю буде здійснюватися найманими комбайнами. Для підживлення посівів пшениці буде проведена закупка мінеральних добрив. На площу розміром 50 га необхідно внести 4.8 тонни добрив загальною вартістю близько 33900 грн. (т. 1 а.с. 65- 71). Наказом в.о. начальника Головного управління Держгеокадастру у Харківській області № 216-СГ від 09.07.2015 року [PERSON] надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів Сахновщинської селищної ради на території Тавежнянської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, орієнтовною площею 47 га. (т. 1 а.с. 72 - 73). Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області № 8249 - СГ від 18.05.2017 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Тавежнянської сільської ради, Сахновщинської селищної ради Харківської області, та надано [PERSON] в оренду земельну ділянку загальною площею 39,1139 га, у тому числі рілля площею 39,1139 га, за кадастровим номером 6324886500:02:000:0439, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Тавежнянської сільської ради на території Сахновщинського району Харківської області. (т. 1 а.с. 77). На виконання зазначених наказів між ГУ Держгеокадастру у Харківській області та [PERSON] , 19.05.2017 року, укладено договір оренди вказаної земельної ділянки площею 39,1139 га , за кадастровим номером 6324886500:02:000:0439, у тому числі рілля із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, розташованих за межами населених пунктів на території Тавежнянської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, строком на 7 років, які зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 30.03.2017 року, номер запису про інше речове право: 20654967. Відповідно до п.2 вищевказаного договору оренди земельної ділянки в оренду передається земельна ділянка державної власності, за кадастровий номер 6324886500:02:000:0439, площею 39,1139 га, землі сільськогосподарського призначення, сільськогосподарські угіддя (рілля). Земельна ділянка передається в оренду для ведення фермерського господарства (п.14). Цільове призначення земельної ділянки - землі сільськогосподарського призначення (для ведення фермерського господарства) (п. 15). (т. 1 а.с. 11-12). Право оренди за вказаними договорами було зареєстроване в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 24.05.2017 року. Наказом ГУ Держгеокадастру у Харківській області №13016-СГ від 29.06.2017 року [PERSON] надано згоду на передачу в суборенду ФГ «Криниці» земельну ділянку загальною площею 39,1139 га, у тому числі рілля площею 39,1139 га, за кадастровим номером 6324886500:02:000:0439 (т. 1 а.с. 13) 19.07.2017 року між [PERSON] та Ф(С)Г «Криниці» укладено договір суборенди землі площею 39,1139 га, сільськогосподарські угіддя (рілля), кадастровий номер 6324886500:02:000:0439, зареєстрованому у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 19.07.2017 року, номер запису про інше речове право: 21533618. Згідно п. 3.1. договір укладено строком на 7 (сім) років), починаючи із дня набрання чинності цим договором (з моменту державної реєстрації права суборенди у порядку, передбаченому законодавством), але не більше ніж строк дії оренди за основним договором землі. Відповідно п. 4.1. суборендна плата за один повний рік користування земельною ділянкою встановлюється у розмірі 9% від грошової оцінки землі, що становить 87987 грн 75 коп з урахуванням ПДВ 20%. Згідно п. 5.1., 5.2 земельна ділянка передається в суборенду для ведення суборендарем товарного сільськогосподарського виробництва (вирощування товарної сільськогосподарської продукції). Цільове призначення земельної ділянки : землі сільськогосподарського призначення. (т. 1 а.с. 14 - 16). Відповідно до копії листа Південного управління ГУ ДПС у Харківській області №2398/9/20-40-52-02-08 від 30.01.2020, [PERSON] на обліку в контролюючому органі не перебуває та не є засновником будь-яких фермерських господарств (т.1 а.с. 23). Згідно копії листа Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області, станом на 07.02.2020 року сільськогосподарська техніка, самохідні машини та механізми на праві власності за [PERSON] не обліковуються (т.1 а.с. 24). Відповідно до статті 131-1 Конституції України в Україні діє прокуратура, яка здійснює, зокрема, представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Частиною першою та третьою статті 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Тлумачення частини третьої статті 23 Закону України «Про прокуратуру» дозволяє зробити висновок, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: (а) якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; (б) у разі відсутності такого органу. Таким органом відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Згідно зі статтею 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до статей 5, 6 Закону України «Про державний контроль за використанням і охороною земель», постанови Кабінету Міністрів України від 14 січня 2015 року № 15 Державна служба України з питань геодезії, картографії та кадастру є центральним органом виконавчої влади, до повноважень якої належить здійснення контролю за додержанням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства України та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Натомість, прокуратура відповідно до статті 131-1 Конституції України, статті 56 ЦПК України та статті 23 Закону України «Про прокуратуру», наділена повноваженнями щодо звернення до суду з метою захисту інтересів держави у сфері регулювання земельних відносин і охорони землі шляхом усунення порушень неправомірного володіння земельною ділянкою. Захищати інтереси держави повинні насамперед відповідні суб`єкти владних повноважень, а не прокурор. Щоб інтереси держави не залишилися незахищеними, прокурор виконує субсидіарну роль, замінює в судовому провадженні відповідного суб`єкта владних повноважень, який всупереч вимог закону не здійснює захисту або робить це неналежно. У кожному такому випадку прокурор повинен навести (а суд перевірити) причини, які перешкоджають захисту інтересів держави належним суб`єктом, і які є підставами для звернення прокурора до суду. Звертаючись до суду з цим позовом, прокурор посилається на те, що порушення інтересів держави полягає в недотриманні Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області, вимог законодавства, що призвело до незаконної предачі у користування [PERSON] , а згодом в суборенду ФГ «Криниці» без проведення обов`язкових земельних торгів (аукціону) земельних ділянок сільськогосподарського призначення, чим підривається авторитет держави в особі органів державної влади, які уповноважені на виконання функцій держави та реалізації державної політики на конкретній території. Оскільки Головне управління Держгеокадастру у Харківській області, яке є органом, уповноваженим державою на здійснення державного нагляду (контролю) в частині дотримання земельного законодавства, зокрема і щодо законності укладення цивільно-правових угод, є відповідачем у цій справі, тому цей позов заявляє в інтересах держави прокурор як позивач. На підставі викладеного, суд погоджується, що прокурор, заявивши позов до Головне управління Держземагентства у Харківській області, [PERSON] , Фермерського (селянського) господарства «Криниці», у тексті позовної заяви обґрунтував, на його думку, що нездійснення заходів Головним управлінням Держгеокадастру у Харківській області щодо повернення спірної земельної ділянки у власність держави порушує права та інтереси останньої, а також обґрунтував, у чому, на переконання позивача, полягає порушення цих інтересів (тобто навів підстави позову). Відповідно до статті 14 Конституції України, статті 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. З огляду на положення статей 22, 31, 93, 124 ЗК України землі сільськогосподарського призначення можуть надаватися громадянам для ведення фермерського господарства та використовуватися цим господарством, зокрема, на умовах оренди. За правилом статті 124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Передача в оренду земельних ділянок державної або комунальної власності здійснюється за результатами проведення земельних торгів. Стаття 123 ЗК України врегульовує загальний порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування в тих випадках, коли згідно із законом земельні торги не проводяться; визначає вимоги до змісту клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки; забороняє компетентним органам вимагати інші, ніж установлені цією статтею матеріали та документи; установлює загальні підстави для відмови в наданні такого дозволу. Разом з тим відносини, пов`язані зі створенням, діяльністю та припиненням діяльності фермерських господарств, регулюються, крім ЗК України, Законом України «Про фермерське господарство» та іншими нормативно-правовими актами України (стаття 2 цього Закону). У таких правовідносинах Закон України «Про фермерське господарство» є спеціальним нормативно-правовим актом, а ЗК України - загальним. Відповідно до частин першої та другої статті 1 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) фермерське господарство є формою підприємницької діяльності громадян із створенням юридичної особи, які виявили бажання виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих їм для ведення фермерського господарства, відповідно до закону. Фермерське господарство може бути створене одним громадянином України або кількома громадянами України, які є родичами або членами сім`ї, відповідно до закону. Можливість реалізації громадянином права на створення фермерського господарства безпосередньо пов`язана з наданням (передачею) йому земельних ділянок для ведення фермерського господарства, що є обов`язковою умовою для державної реєстрації фермерського господарства (стаття 8 цього Закону). Порядок надання (передачі) земельних ділянок для ведення фермерського господарства передбачений спеціальним Законом України «Про фермерське господарство». Так, згідно з абзацами першим, другим частини першої статті 7 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) для отримання (придбання) у власність або в оренду земельної ділянки державної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до відповідної районної державної адміністрації. Для отримання у власність або в оренду земельної ділянки із земель комунальної власності з метою ведення фермерського господарства громадяни звертаються до місцевої ради. У заяві зазначаються: бажаний розмір і місце розташування ділянки, кількість членів фермерського господарства та наявність у них права на безоплатне одержання земельних ділянок у власність, обґрунтування розмірів земельної ділянки з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства. До заяви додаються документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі. Частинами другою та четвертою статті 7 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що заяву громадянина про надання земельної ділянки у власність або в оренду районна або міська державні адміністрації або орган місцевого самоврядування розглядають у місячний строк і в разі її задоволення дають згоду на підготовку землевпорядною організацією проекту відведення земельної ділянки. Проект відведення земельної ділянки погоджується та затверджується відповідно до закону. У разі відмови органів державної влади та органів місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки для ведення фермерського господарства питання вирішується судом. Таким чином, за змістом статей 1, 7, 8 Закону України «Про фермерське господарство» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) заява громадянина про надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства повинна містити комплекс передбачених частиною першою статті 7 цього Закону (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) вимог та умов. У свою чергу, розглядаючи заяву громадянина по суті, орган виконавчої влади чи місцевого самоврядування (а в разі переданого на розгляд суду спору - суд) повинен надати оцінку обставинам і умовам, зазначеним у заяві, перевірити доводи заявника, наведені на обґрунтування розміру земельної ділянки, з урахуванням перспектив діяльності фермерського господарства, в тому числі щодо наявності трудових і матеріальних ресурсів. За наслідками зазначеної перевірки орган державної виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування повинен пересвідчитися в дійсності волевиявлення заявника, наявності в нього бажання створити фермерське господарство та спроможності вести господарство такого виду - виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства. У протилежному випадку відсутність належної перевірки, формальний підхід до вирішення заяви громадянина створює передумови для невиправданого, штучного використання процедури створення фермерського господарства як спрощеного, пільгового порядку одержання іншими приватними суб`єктами в користування земель державної чи комунальної власності поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів. Такого висновку щодо застосування норм права у подібних правовідносинах дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 525/1225/15-ц (провадження № 14-6цс19). Разом з тим, заява [PERSON] , яка була подана до ГУ Держгеокадастру у Харківській області не містить визначених у ст. 7 Закону України «Про фермерське господарство» відомостей, щодо обґрунтованості необхідності одержання землі значної площі з урахуванням можливості її обробітку, не вказав перспектив діяльності фермерського господарства, наявності у нього техніки для обробітку землі, не зазначив про кількість членів фермерського господарства та наявності у них права на безоплатне отримання земельних ділянок у власність тощо. Головне управління Держгеокадастру не пересвідчилося в дійсності волевиявлення [PERSON] на створення фермерського господарства з метою вироблення товарної сільськогосподарської продукції, її переробки та реалізації для отримання прибутку на земельних ділянках, наданих для ведення фермерського господарства, не перевірило, чи матиме можливість фермерське господарство, створене заявником, обробляти орендовані землі, чи буде досягнута законна мета оренди земельних ділянок. Так, оспорювані прокурором накази прийнято з порушенням вимог ст.ст. 116, 118, 121, 123, 134 Земельного Кодексу України, ст.ст. 7, 12 Закону України «Про фермерське господарство». При цьому, судом з`ясовано, що згідно даних Єдиного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - фермерське господарство Мерзляковим Ю.Л. так і не було створене, і він у своїй заяві на отримання земельної ділянки в оренду не надала обґрунтування можливості обробляти земельну ділянку сільськогосподарського призначення орієнтованої площі 39,1139 га. за відсутності сільськогосподарської техніки, самохідних машини та механізмів. Крім того, через незначний проміжок часу шістдесят днів, [PERSON] уклав договір суборенди спірної земельної ділянки з ФГ «Криниці», що свідчить про мету відповідача отримати земельну ділянку не для ведення фермерського господарства, а для передачі в суборенду ФГ «Криниці». Тому суд, приходить висновку, що [PERSON] не мав наміру обробляти земельні ділянки, а діяв з метою отримати земельної ділянки поза межами обов`язкової процедури - земельних торгів, не для ведення фермерського господарства, а для передачі в суборенду ФГ «Криниці», що порушує законну мету її отримання в оренду, спричиняє до втрат державного бюджету коштів від земельного аукціону, який є обов`язковим для загального порядку отримання земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної власності. Головне управління Держземагенства у Харківській області не провело належну перевірку та не пересвідчилося в дійсності бажання [PERSON] створити фермерське господарство та його спроможності виробляти товарну сільськогосподарську продукцію, займатися її переробкою та реалізацією з метою отримання прибутку на земельній ділянці. Тому накази Головне управління Держземагенства у Харківській області № 216-СГ від 09.07.2015 року щодо надано дозволи на розроблення проектів землеустрою щодо відведення в оренду земельної ділянки, розташованої за межами населених пунктів Сахновщинської селищної ради на території Тавежнянської сільської ради Сахновщинського району Харківської області, орієнтовною площею 47 га. та № 8249 - СГ від 18.05.2017 року, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів на території Тавежнянської сільської ради, Сахновщинської селищної ради Харківської області, та надано [PERSON] в оренду земельну ділянку загальною площею 39,1139 га, у тому числі рілля площею 39,1139 га, за кадастровим номером 6324886500:02:000:0439, із земель сільськогосподарського призначення державної власності для ведення фермерського господарства, розташованої за межами населених пунктів Тавежнянської сільської ради на території Сахновщинського району Харківської області підлягають скасуванню. Відповідно до ч.1 ст. 202 Цивільного кодексу України правочин це дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочин є правомірний, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 Цивільного кодексу України). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч.3 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ст. 215 Цивільного кодексу України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ст. 203 Цивільного кодексу України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Договір, укладений на підставі правового акту органу державної влади, відповідно до ст. 648 Цивільного кодексу України має відповідати цьому акту. Крім того, ст. 6 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і у порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Також, ст. 16 вказаного Закону встановлено, що укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади, прийнятого у порядку, передбаченому ЗК України, або за результатами аукціону. При цьому, порушення вимог ч.2 ст. 6 Закону України «Про оренду землі», відповідно до ст. 15 цього закону є підставою для визнання недійсним такого договору. Таким чином, укладання договору оренди державних земель є похідним від правового акту, на підставі якого він укладається. Отже, судом встановлено, що після отримання на підставі наказу Головного управління Держземагенства у Харківській області № 8249-СГ від 18.05.2017 року та договору оренди 19.05.2017 року земельної ділянки сільськогосподарського призначення фермерське господарство Мерзляковим Ю.Л. створено не було і у встановленому законом порядку не зареєстровано, натомість земельну ділянку передано в суборенду ФГ «Криниці», у зв`язку з чим земельну ділянку було отримано поза передбаченою законом обов`язковою процедурою - без проведення земельних торгів, тому позовні вимоги про визнання недійсним договору оренди та суборенди підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.387 ЦК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. У зв`язку із змінами земельного законодавства, на підставі ст. 15-1, 117,122 Земельного кодексу України, Указу Президента України від 15.10.2020 року № 449/2020 «Про деякі заходи щодо прискорення реформи у сфері земельних відносин», постанови Кабінету Міністрів України від 16.11.2020 1113 «Деякі заходи щодо прискорення реформ у сфері земельних відносин» ГУ Держгеокадастру у Харківській області здійснює передачу з державної у комунальну власність земель сільськогосподарського призначення. Разом з тим позивачем ненадана до суду доказів, що земельну ділянку з кадастровим номером 6324886500:02:000:0439, яка є предметом позову у даній справі передано Сахновщинській селищній раді, як органу який на даний час здійснює розпорядження земельними ділянками сільськогосподарського призначення комунальної власності за межами населених пунктів. Крім того, Сахновщинська селищна рада не залучена до участі в розгляді вказаної справи. З огляду на вищенаведене, у зв`язку з тим, що підстави набуття відповідачами права користування на земельну ділянку визнані недійсними, вимога про витребування спірної земельної ділянки з незаконного володіння відповідачів підлягають задоволенню в редакції, як зазначено у позовній заяві. Вирішуючи заяви представника відповідача про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності, суд зазначає. Стаття 256 ЦК України визначає позовну давність як строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Отже, позовна давність - це строк, протягом якого особа може реалізувати належне їй матеріальне право на отримання судового захисту порушеного цивільного права чи інтересу шляхом пред`явлення в належному порядку нею чи іншою уповноваженою особою позову до суду. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ст. 267 ЦК України). Визначення моменту початку відліку позовної давності міститься у ст. 261 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, за загальним правилом, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що позовна давність є строком пред`явлення позову як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи-носія порушеного права (інтересу). При цьому як у випадку пред`явлення позову самою особою, право якої порушене, так і в разі пред`явлення позову в інтересах цієї особи іншою уповноваженою на це особою, відлік позовної давності обчислюється з одного й того самого моменту: коли особа довідалася або могла довідатися про порушення її права або про особу, яка його порушила. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній заяві самостійно визначає, в чому полягає порушення інтересів держави, та обґрунтовує необхідність їх захисту, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. У разі відсутності такого органу або відсутності у нього повноважень щодо звернення до суду прокурор зазначає про це в позовній заяві і в такому разі він набуває статусу позивача (ч. 5 ст. 56 ЦПК України). Процесуальні права прокурора як особи, якій надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, визначені ст.ст. 56, 57 ЦПК України. Прокурор, який бере участь у справі, має обов`язки і користується правами сторони. Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку про те, що положення закону про початок перебігу позовної давності поширюється й на звернення прокурора до суду із заявою про захист державних інтересів. На такі позови поширюється положення ст. 257 ЦК України щодо загальної позовної давності, і на підставі ч. 1 ст. 261 цього Кодексу перебіг позовної давності починається від дня, коли держава в особі її органів як суб`єктів владних повноважень довідалася або могла довідатися про порушення прав і законних інтересів. Як убачається з позовної заяви про порушення вимог земельного законодавства під час відведення спірної земельної ділянки [PERSON] , підставою звернення прокурора до суду стали результати перевірки проведеної на підставі заяви [PERSON] про факти зловживань та корупційних дій ГУ Держгеокадастру у Харківській області та голови Сахновщинської РДА щодо розпорядження землями державної власності на території Сахновщинського району, яке надійшло до Сахновщинського відділу Первомайської місцевої прокуратури 12.12.2018 року. Вказана обставина підтверджується копією зазначеного листа (т. 1 а.с. 35-36). Враховуючи, що Первомайська місцева прокуратура Харківської області не є учасником спірних правовідносин, а також з огляду на функції та повноваження органів прокуратури, той факт, що орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції - ГУ Держгеокадастру у Харківській області сам порушив вимоги чинного законодавства, заходи щодо відновлення та захисту порушених прав держави не здійснював, суд вважає, що про порушення інтересів держави прокурор міг дізнатися та дізнався саме в грудні 2018 року. З позовом до суду прокурор звернувся 20.03.2020 тобто в межах строку позовної давності, а відтак заява представника відповідача ФГ «Криниці» про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності задоволенню не підлягають. Саме такий висновок міститься у постанові Верховного суду від 18 березня 2020 року у справі №619/3611/17, який відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України суд враховує при розгляді цієї справи. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною, залежно від характеру рішення («Серявін та інші проти України» (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved