Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, ПАТ по газопостачанню та газифікації «ЛУГАНСЬКГАЗ» в якій просить: визнати дії службових осіб ПАТ «Луганськгаз» філії Новопсковське міжрайонне управління експлуатації газового господарства в Луганській області (МРУЕГГ) по припиненню газоспоживання та повного позбавлення позивача та членів його сім`ї можливості користування газом для опалення та побутових послуг з 16 січня 2018 року - неправомірними та такими, що не відповідають вимогам ЗУ «Про захист прав споживачів»; стягнути з ПАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», матеріальну шкоду в розмірі 35190 (тридцять п`ять тисяч сто дев`яносто) грн. 48 коп. та моральну шкоду в розмірі 100000 (сто тисяч) грн. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що 16.01.2018 року працівниками ПАТ «Луганськгаз» Новопсковське міжрайонне управління по експлуатації газового господарства припинено подачу газу у будинку позивача, нібито за виявлення крадіжки природного газу у його помешканні, про що були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 185 КК України. Позивач зазначає, що постачання газу припинено 16.01.2018 року, а повідомлення про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості в розмірі 141229,76 коп. за №841 датовано 01.02.2018 року. Позивач вважає, що протиправними діями службових осіб Новопсковського МРУЕГГ йому та його родині завдано значної матеріальної та моральної шкоди з огляду на те, що через неможливість користуватись газом серед опалювального сезону позивач та його родина отримали простудні захворювання та змушені були покинути своє житло. Крім того, позивачу завдано значної моральної шкоди, оскільки будучи офіцером поліції та учасником бойових дій він став підозрюваним у скоєні злочину, що тяжко вплинуло на його психологічний та моральний стан, ділову репутацію, загальний стан здоров`я та самопочуття значно погіршилось. У зв`язку з вимушеним ремонтом позивач та його родина позбавлені можливості проживати у власному будинку, а позивач вимушений був звільнитися зі служби в підрозділі поліції. Крім того, позивач зазначив, що ним були понесені матеріальні витрати у розмірі 35190,48 грн., в зв`язку переобладнанням житла на електроопалення. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд визнати дії службових осіб ПАТ «Луганськгаз» філії Новопсковське міжрайонне управління експлуатації газового господарства в Луганській області по припиненню газоспоживання з 16.01.2018 року неправомірними та такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів» та стягнути з ПАТ «Луганськгаз» матеріальну шкоду в розмірі 35190,48 грн. та моральну шкоду у розмірі 100000 грн. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 26.09.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Новопсковського районного суду Луганської області від 20.11.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ «Луганськгаз» позов не визнав, вважає позовні вимоги незаконними, необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Представник третьої особи до судового засідання не з`явився надавши суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Вислухавши пояснення учасників справи, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Правовідносини між споживачем та постачальником газу врегульовані Кодексом газорозподільних систем, затвердженим постановою НКРЕ від 30 вересня 2015 року №2494, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 6 листопада 2015 року за №1379/27824 із змінами, внесеними згідно з Постановами Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг № 1437 від 27.12.2017 (в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин). Згідно пункту 1 глави 2 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин), до порушень споживача та несанкціонованого споживача, які кваліфікуються як несанкціонований відбір природного газу з ГРМ (крадіжка газу) та внаслідок яких щодо них здійснюється нарахування необлікованих об`ємів (обсягів) природного газу, належать: 1) наявність несанкціонованого газопроводу; 2) несанкціоноване відновлення газоспоживання; 3) несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ (комерційного ВОГ, зокрема лічильника газу); 4) несанкціоноване підключення газових приладів на об`єкті споживача, який обліковується за нормами споживання; 5) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок якого перевищується діапазон обчислення вузла обліку (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення вузла обліку); 6) використання природного газу споживачем за відсутності чи після розірвання договору розподілу природного газу. Відповідно до пункту 4 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем (в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин) несанкціонований газопровід - самовільно під`єднаний газопровід (газовий відвід, штуцер, патрубок), у тому числі без наявного підключеного газового обладнання, фізично з`єднаний, зокрема вварений, врізаний, з газорозподільною системою або газовою мережею внутрішнього газопостачання, витрата (споживання) природного газу через який не обліковується комерційним вузлом обліку (лічильником газу). Згідно пункту 6 абзацу першого та абзацу другого пункту 7 глави 9 розділу X Кодексу газорозподільних систем (в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин)у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про: 1) пошкодження пломб; 2) пошкодження ЗВТ (лічильника газу); 3) наявність зміни параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу; 4) непрацездатність комерційного ВОГ чи його складових та/або його (їх) невідповідність умовам експлуатації чи узгодженій проектній документації або умовам договору; 5) наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ; 6) наявність несанкціонованого газопроводу; 7) несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу). Розрахунок необлікованого або облікованого частково об`єму природного газу внаслідок порушення здійснюється за наявності акта про порушення та у порядку, визначеному в розділі ХІ цього Кодексу. Відповідно до пунктів 2, 3, 8, 11 глави 5 розділу ХІ Кодексу газорозподільних систем (в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин) акт про порушення складається в присутності споживача/несанкціонованого споживача та/або незаінтересованої особи (представника власника/користувача, на території чи об`єкті якого сталося порушення, або органу місцевого самоврядування) за умови посвідчення його особи та засвідчується їх особистими підписами. Акт про порушення складається в двох примірниках, один з яких залишається у споживача (несанкціонованого споживача), який має право внести до акту про порушення свої зауваження та заперечення. Представник Оператора ГРМ перед складанням акту про порушення зобов`язаний повідомити споживача (несанкціонованого споживача) про його право внести зауваження та заперечення до акту про порушення, викласти мотиви своєї відмови від його підписання або підписати його без зауважень. Акт про порушення має бути розглянутим комісією з розгляду актів про порушення Оператора ГРМ, яка визначає його правомірність та приймає щодо них відповідне рішення. За результатами розгляду акту про порушення на засіданні комісії може бути прийнято рішення про його задоволення (повністю або частково), або необхідність додаткового обстеження чи перевірки, або додаткових пояснень тощо, або скасування акту про порушення. При задоволенні комісією акту про порушення складається акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості. Судом встановлено, що згідно договору №33340 про надання населенню послуг з газопостачання, укладеного 25.07.2016 року між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», в особі Новопсковського МРУЕГГ та [PERSON] , останній є споживачем послуг за адресою: [ADDRESS] . 16 січня 2018 року працівниками ПАТ по газопостачанню та газифікації «Луганськгаз», в домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , було встановлено порушення Кодексу газорозподільних систем, а саме: виявлений несанкціонований газопровід в обхід ЗВТ (лічильника газу), проведений шляхом прихованих засобів та використовувався для несанкціонованого (необлікованого) відбору природного газу, про що було складено відповідний акт про порушення № 3. Цього ж дня було здійснено відключення газоспоживних приладів абонента [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , про що зазначено в акті про порушення №3. У зв`язку із порушенням споживачем вимог Кодексу газорозподільних систем (в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин) в частині несанкціонованого відбору природного газу, відповідно до п. 1 глави 2 розділу ХІ зазначеного Кодексу відповідачем було проведено донарахування об`ємів природного газу за граничними об`ємами споживання природного газу на суму 141229,76 грн., що підтверджується актом-розрахунком необлікованого (донарахованого) об`єму природного газу і його вартості за актом про порушення №12 від 16.05.2017. Разом з тим, відповідно до пп. 6,9 п.1 ст. 7 розділу VI Кодексу газорозподільних систем (в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин)оператор ГРМ в установленому законодавством порядку має право припинити/обмежити газопостачання (розподіл природного газу) на об`єкт споживача (у тому числі побутового споживача) з дотриманням ПБСГ та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, у таких випадках: несанкціонованого відбору природного газу або втручання в роботу ЗВТ чи ГРМ, наявності заборгованості за несанкціонований відбір природного газу з ГРМ. За п. 2 ст. 7 розділу VI цього Кодексу (в редакції яка діяла на момент виникнення правовідносин) у разі якщо припинення газопостачання (розподілу природного газу) на об`єкт побутового споживача буде здійснюватися у випадках, визначених у підпунктах 1 - 6 (крім випадку подання споживачем письмової заяви про припинення газопостачання), 9 цього пункту, оператор ГРМ має надати повідомлення про припинення газопостачання/розподілу природного газу побутовому споживачу не менше ніж за три доби до запланованої дати припинення газопостачання (розподілу природного газу). При цьому в повідомленні мають бути зазначені підстави та дата припинення газопостачання (розподілу природного газу). Натомість, як вбачається з акту про порушення №3 від 16.01.2018 року, позивачу призупинено подачу газу в той же день після виявленні порушення, проте, в повідомленні про припинення газоспоживання та погашення простроченої заборгованості датованого 01.02.2018 року, зазначено, що у разі непогашення заборгованості в сумі 141229,76 грн. до 04.02.2018 року споживач зобов`язаний самостійно припинити споживання природного газу та надати безперешкодний доступ працівникам ПАТ «Луганськгаз» для здійснення заходів з примусового припинення газопостачання. Тобто, в даному випадку, ПАТ «Луганськгаз» Новопсковського міжрайонного управління по експлуатації газового господарства відключило споживача від газопостачання з порушенням вказаних вимог закону, без попередження. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги щодо визнання дій ПАТ «Луганськгаз» філії Новопсковське міжрайонне управління експлуатації газового господарства в Луганській області неправомірними слід задовольнити. Щодо позовних вимог про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, суд зазначає наступне. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Для притягнення особи до цивільно-правової відповідальності потрібен склад правопорушення, що складається з чотирьох елементів (протиправність, шкода, причинний зв`язок, вина). За відсутності хоч би одного з цих елементів (крім випадків безвинної відповідальності) цивільна відповідальність не настає. Так, відповідно до ст.ст.1166, 1167 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; моральна шкода відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Зазначене узгоджується із Постановою Пленуму Верховного Суду України №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», відповідно якої розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. В силу ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Так, відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто при вирішенні спору про стягнення моральної шкоди суду слід встановити: наявність заподіяної позивачу шкоди, протиправність діяння відповідача, наявність причинного зв`язку між заподіяною шкодою і протиправним діянням відповідача. При цьому кожна із вказаних обставин повинна бути підтверджена належними та допустимими доказами. Деліктна відповідальність за загальним правилом настає лише за наявності вини заподіювача шкоди. Під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру, внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства, моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку із знищенням чи пошкодженням майна, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Протиправною є поведінка, що не відповідає вимогам закону або договору, тягне за собою порушення майнових прав та інтересів іншої особи і спричинила заподіяння збитків. Причинний зв`язок як елемент цивільного правопорушення виражає зв`язок протиправної поведінки та шкоди, що настала, при якому протиправність є причиною, а шкода наслідком. При цьому в деліктних правовідносинах саме на позивача покладається обов`язок довести наявність шкоди та її розмір, протиправність поведінки заподіювача шкоди та причинний зв`язок такої поведінки із заподіяною шкодою. Отже, позивач повинен довести не тільки протиправність поведінки відповідача, а й наявність самої моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою. Відповідно до положень ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В ході розгляду справи судом встановлено та доведено неправомірність дій відповідача. Суд, оцінивши подані позивачем докази та вищевикладені обставини вважає, що в задоволенні позову [PERSON] до ПАТ по газопостачанню та газифікації «ЛУГАНСЬКГАЗ» про стягнення матеріальної шкоди слід відмовити за недоведеністю позовних вимог, а позовні вимоги щодо відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково з огляду на таке. Обґрунтовуючи позовні вимоги про стягнення матеріальної шкоди позивач посилався не те, що внаслідок протиправних дій відповідача він змушений був перейти на інші види опалення, проте суд не може погодитися з такими доводами, оскільки позивач не був позбавлений права звернутися до суду з позовом до відповідача про поновлення газопостачання в житловому будинку. Разом з тим, позивачем доведено наявність моральної шкоди та причинний зв`язок між поведінкою відповідача та заподіяною шкодою, а тому суд вважає, що вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити частково, застосувавши принцип розумності, виваженості та справедливості, зменшивши її розмір до 3000грн. 00коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 791,45 грн., оскільки задоволено 37,4% позовних вимог. Судові витрати у розмірі 1513,75 слід компенсувати за рахунок держави.

Outcome: partial