Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-26 00:00:00

у вересні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на майно, що належало на праві власності її матері [PERSON], яка померла 10 липня 2013 року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що після смерті матері відкрилась спадщина на майно, яке вона прийняла після смерті свого батька [PERSON]. Заповіт мати не залишила. До складу спадщини входить: земельна ділянка площею 0,590 гектарів, 1/77 частка земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 181,0693 гектарів,1/620 частка земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 127,9093 гектарів, що розташовані на території Зорянської сільської ради та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. У встановлений законом строк для прийняття спадщини позивач звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно матері їй було відмовлено у звязку з тим, що за життя мати не оформила правовстановлюючи документи на земельні ділянки на своє ім'я. У дане судове засідання позивач не прибула, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач - представник Зорянської сільської ради Саратського району, Одеської області подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибув, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Статті 1216, 1217 ЦК України визначають, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи (спадкодавця), яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частина 2 ст.1223 ЦК України передбачає, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст. 1258, 1261 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно частин 1, 3, 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Частина 1 ст.1269 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Ст. 1270 ЦК України передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно копії свідоцтва про народження серії І-ЖД №143872, батьками позивача [PERSON] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно копії свідоцтва про смерть серії І-ЖД №334542, [PERSON] померла 10 липня 2013 року (а.с. 8). [PERSON] до дня своєї смерті була зареєстрована в [INFO]. На момент її смерті разом із нею за вищевказаною адресою проживала її донька [PERSON]. Зазначені обставини підтверджуються довідкою № 2109 від 21 червня 2017 року Зорянської сільської ради Саратського району, Одеської області (а.с. 16). Післяї смерті [PERSON] відкрилась спадщина на: земельну ділянку площею 0,590 гектарів, масив 27, ділянка 1 (державний акт на право приватної власності на землю І-ОД №065566); 1/77 частку земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 181,0693 гектарів, масив 38 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 089489); 1/620 частку земельної ділянки від загальної площі земельної ділянки 127,9093 гектарів, масив 64-65 (державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 273442), які розташовані на території Зорянської сільської ради Саратського району, Одеської області та призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Зазначені земельні ділянки належали [PERSON], та на підставі рішення Саратського районного суду Одеської області від 08 серпня 2005 року належали [PERSON], померлій 10 липня 2013 року (а.с. 9-12, 13-14). Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), [PERSON] заповіту не залишила, тому відповідно до ч.2 ст. 1223 ЦК України право на спадкування за законом першої черги одержує позивач [PERSON]. Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита нотаріусом за заявою [PERSON]. (а.с.31). Постановою приватного нотаріуса від 21 липня 2017 року, нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки, які належали спадкодавцеві на підставі рішення Саратського районного суду Одеської області через ненадання державних актів на право власності на земельні ділянки на ім'я [PERSON] (а.с.15). Судом встановлено, що позивач як спадкоємець за законом першої черги не відмовлялась від прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті матері, не оформила спадщину у нотаріуса та не отримала свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно з поважних причин, тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню за [PERSON] слід визнати право власності на земельні ділянки, які належали спадкодавцю [PERSON]

Outcome: approved