Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-20 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, який обґрунтовано тим, що 20 липня 2007року між нею, в якості позичальника, з однієї сторони, та Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ „УкрСиббанк, в якості Кредитора з іншої сторони, було укладено кредитний договір № 11185245002 (далі - Кредитний договір). Згідно пункту 1.1. Кредитного договору, Банк зобовязався надати Позичальнику кредитні кошти (кредит) в іноземній валюті, долар США, в сумі 80 000,00, що дорівнює еквіваленту 404 000,00 за курсом НБУ на день укладання Договору, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах зазначених у данному Договорі. Відповідно пункту 1.2.1. Кредитного договору, Позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановленні графіком погашення кредиту згідно Додатку № 1 до Договору але в будь-якому випадку не пізніше 19.07.2028 року. Пунктом 1.3.1. Кредитного договору, за користування кредитними коштами протягом перших 30 (тридцять) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі - 12,5 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування процентна ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору. Згідно пункту 1.3.5. Кредитного договору, Позичальник згідно умов Договору сплачує Банку комісію на умовах, зазначених у цьому Договорі. Відповідно пункту 2.1. Кредитного договору, виконання зобовязань Позичальника за цим Договором забезпечується: Застава нерухомості, а саме: житлова будівля, загальною площею 68,0 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю [PERSON] Застава нерухомості, а саме: житлова будівля, загальною площею 50,36 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є власністю [PERSON] Порука, а саме: [PERSON]. Пунктом 3.5.4. Кредитного договору, Позичальник не пізніше дати укладання договору застави, за яким у заставу передається майно з метою забезпечення виконання зобовязань Позичальника за цим Договором, застрахувати за власний рахунок предмет застави на користь Банку в рекомендованій Банком страховій компанії на строк не пізніше іншого календарного року. Пунктом 5.2. Кредитного договору, відповідно до законодавства України, зокрема статті 651 Цивільного кодексу України, сторони погодили, що Банк згідно умов пункту 3.3.1. Договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення. Інші умови надання вказаного Кредиту були визначені та зазначені Банком в вказаному Договорі. Крім цього, у Додатку № 1, який має назву «Додаток № 1 до Договору про надання споживчого кредиту № 11185245002 від 20.07.2007 року, Графік погашення кредиту» та стосується лише Графіку погашення кредиту, також не має усіх передбачених та таких, що є необхідними за законом відомостей щодо усіх платежів за кожним платіжним періодом та сукупної вартості кредиту. При цьому Графік погашення кредиту має лише три колонки, а саме: номер по порядку; дата; залишок максимально допустимої заборгованості за кредитом, сума долари США. Тобто відсутні будь-які данні про суму до сплати тіла кредиту, суми відсотків за користування кредитом та суми комісій. Відповідно до пункту 5.2 Кредитного договору передбачено право Банку змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання таких обставин: порушення позичальником кредитної дисципліни; погіршення фінансового стану позичальника; зміна у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більш ніж на 5 відсотків у порівнянні з курсом, який діяв на час укладення договору) тощо. Отже у разі дефляційних процесів Банк має право на збільшення процентної ставки. Натомість Кредитний договір не містить жодних положень щодо зменшення процентної ставки у разі інфляційних процесів. На час подання позову курс гривні до долару США перевішує 27 гривень за 1 долар США, тоді як Кредитний договір укладався за курсом - 5,05 гривень за 1 долар США. Таким чином, пункт 5.2 Кредитного договору за умови відсутності дзеркальної норми, яка б захищала права Позичальника у разі інфляції є несправедливим по відношенню до споживача. Позивач посилаючись, на те що, під час укладання кредитного договору Банк приховав від нього важливу інформацію щодо кінцевої сукупної вартості кредиту для здійснення ним, як позичальником, свідомого вибору схеми кредитування, а також вказав у договорі занижені значення показників суттєвих умов договору, чим ввів в оману щодо реальної відсоткової ставки та кінцевої загальної суми кредиту, умови Кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обовязків на погіршання становища споживача, просить суд визнати договір про надання споживчого кредиту № 11185245002 від 20.07.2007 року укладеного між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк та [PERSON] недійсним з моменту його укладення. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, з підстав викладених у ньому. Представник відповідача заперечував проти позову посилаючись на його необґрунтованість, а також на пропуск позивачем строку позовної давності, надавши письмові заперечення на позов (а.с. 41-142). Заслухавши у засіданні суду пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини справи в межах заявлених вимог, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 20 липня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком „УкрСиббанк, правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство „УкрСиббанк, було укладено Договір про надання споживчого кредиту №11185245002, , відповідно до п. 1.1 якого Банк зобовязаний надати Позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 80000,00 доларів США, що еквівалентно на день укладання договору 404\~000,00 грн. за офіційним курсом НБУ, а позичальник зобовязаний прийняти, належним чином використовувати та повернути кредитні кошти та сплатити проценти, комісії в порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 50-54). На підтвердження факту надання банком кредитних коштів позичальнику надано Виписку за кредитним договором № 11185245002 за період з 20.07.2007 року по 13.04.2017 року. Також в Виписці відображені здійснені позичальником погашення кредиту та плати за кредит. На даний час зобовязання позичальника за кредитним договором в повному обсязі не виконані, з січня 2017 року позичальник припинив виконувати умови договору. 25 серпня 2008 року сторонами укладена Додаткова угода до договору про надання споживчого кредиту №11185245002 від 20.07.2007 року, якою змінений графік погашення кредиту. Згідно п.4 цієї додаткової угоди невідємною частиною цієї додаткової угоди є „Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (а.с. 60-66). 22 грудня 2008 року сторонами укладена Додаткова угода № 1 до договору про надання споживчого кредиту № 11185245002 від 20.07.2007 року, якою змінений п. 1.3.4 та в новій редакції викладений Додаток №1 „Графік погашення кредиту (а,с. 67-69). 25 серпня 2010 року сторонами укладена Додаткова угода № 3 до договору про надання споживчого кредиту № 11185245002 від 20.07.2007 року, якою в новій редакції викладений Додаток №1 „Графік погашення кредиту. Згідно п. 4 цієї додаткової угоди невідємною частиною цієї додаткової угоди є „Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту (а.с. 70-83). Зазначені зміни до кредитного договору (реструктуризація) були внесені на вимогу позичальника у звязку з мировою економічною кризою та мали на меті полегшити кредитне навантаження позичальника, яке сталося внаслідок кризи. Відповідно до п. 7.12 кредитного договору сторони домовилися, що, уклавши цей договір, Позичальник своїм підписом засвідчує факт та згоду з умовами цього договору, підтверджує свої права і обовязки за цим договором і погоджується з ними, підтверджує, що всі умови договору йому цілком зрозумілі і Позичальник вважає їх справедливими по відношенню до нього, а також що перед укладанням цього договору отримав від Банку інформаційний лист згідно вимог чинного законодавства України, зокрема Закону України „Про захист прав споживача. На виконання Постанови Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 „Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту відповідним органом АТ „УкрСиббанк затверджені типові форми документів „Інформаційний лист та „Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, що підтверджує Виписка з Протоколу №54/1 засідання кредитного комітету АКІБ „УкрСиббанк вищого рівня від 03.07.2007 року. Національним банком України було проведено інспектування з окремих напрямків діяльності Публічного акціонерного товариства „УкрСиббанк за період з 01.04.2007 року по 01.05.2010 року. Інспектуванням було перевірено, крім іншого й дотримання Публічним акціонерним товариством „УкрСиббанк вимог Правил надання банками України інформації споживачу про умови \~кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168 як в Головному офісі, так \~і в інших регіональних підрозділах. Перевіркою було встановлено, що робота Банку щодо організації надання споживачам інформації про умови \~кредитування \~та сукупну вартість кредиту є задовільною.\~В банку \~впроваджено систему \~доведення попередньої інформаціїї про умови кредитування та сукупну \~вартість кредиту. Як правило, в разі ознайомлення з умовами кредитування та орієнтовною (попередньою) сукупною вартістю кредиту, клієнтом підписується наданий \~інформаційний лист.\~Порушень з боку Банку інспекторами \~не виявлено \~та штрафи НБУ на АТ „УкрСиббанк не накладались.\~ Інформаційний лист містить опис різних форм та програм кредитування із зазначенням переваг і недоліків кожної, орієнтовну сукупну вартість кредитів, попередження про валютні ризики під час кредитування в іноземній валюті, про можливість та порядок зміни процентної ставки за кредитним договором, та іншу інформацію, обовязковість надання якої передбачено п. 2 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів. Інформаційний лист містить інформацію про порядок визначення орієнтовної сукупної вартості кредиту (порівняно із сумою кредиту, яка підлягає поверненню в повному обсязі) та з яких витрат складається орієнтовна сукупна вартість. Так в Інформаційному листі зазначено, що витрати збільшуються на суму процентів, що будуть сплачені за користування позичковими коштами, на суму вартості послуг нотаріуса, на суму державного мита за посвідчення договору іпотеки, на суму страхових платежів, та інше, та зазначені орієнтовні суми чи тарифи цих платежів. Крім того, невідємною частиною кредитного договору № 11185245002 від 20 липня 2007 року є „Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту, яким визначені періоди платежу, сума платежу за розрахунковий період, погашення основної суми боргу, проценти за користування кредитом (сума), реальна процентна ставка, абсолютне значення подорожчання кредиту, тобто всі умови, передбачені Правилами надання банками України інформації споживачу про умови \~кредитування та сукупну вартість кредиту, затвердженими постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 року № 168. Отже, посилання позивача на те, що АТ „УкрСиббанк в порушення вимог п. 2 ст. 11 Закону України „Про захист прав споживачів не ознайомив його у письмовій формі з кредитними умовами, не надав інформаційний лист та не надав додаток до кредитного договору з детальним розписом сукупної вартості кредиту у вигляді реальної процентної ставки і абсолютного значення подорожчання кредиту, не відповідає дійсності та спростовується кредитним договором. Щодо умов п. 5.2 кредитного договору, які на думку позивача є несправедливими, оскільки суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав та обовязків на шкоду відповідача. Так, п. 5.2 кредитного договору передбачено, що банк може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання вказаних в цьому пункті договору обставин та в порядку, встановленому договором, а саме отримавши на це згоду позичальника. Проте, до теперішнього часу, банк не скористався правом на збільшення процентної ставки, навіть незважаючи на девальвацію курсу гривні до курсу долара США більше ніж на 5 % та на інші обставини як передбачено умовами кредитного договору. Крім того, в 2008 році Цивільний кодекс України доповнений ст. 1056-1, відповідно до якої фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Отже, право банку на збільшення розміру процентної ставки обмежено. Тому висновки позивача про можливість збільшення банком процентної ставки є передчасними. Умови кредитного договору, на які посилається позивач, не можуть вважатись несправедливими. Аналізуючи норму ст. 18 Закону України „Про захист прав споживачів, можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст.\~3, ч. 3 ст.\~509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.\~\~\~\~ Істотним в даному випадку слід розуміти таке порушення, яке не будь-як, а явно, суттєво погіршує правовий стан споживача. Позивач, не надав доказів порушення умовами кредитного\~\~договору принципу добросовісності (п. 6, ч. 1, ст. 3, ч. 3, ст. 509 ЦК України), що вони призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін, завдають шкоди споживачеві. Кредитний договір був добровільно підписаний позивачем, позивач погодився зі всіма умовами даного договору. Свідченням того, що позивач погоджувався з умовами договору є і той факт, що він протягом тривалого часу (майже 10 років) здійснював погашення кредиту, а відтак своїми діями визнавав умови договору у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 1048 - 1052, 1054 1055 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року, умовами чинності кредитних договорів є досягнення сторонами згоди з усіх істотних умов договору: мета, сума і строк кредиту; умови і порядок його видачі та погашення; види (способи) забезпечення зобовязань позичальника; відсоткові ставки; порядок плати за кредит; порядок зміни та припинення дії договору; відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору; кредитний договір має укладатись обовязково у письмовій формі; сторони кредитного договору повинні мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення сторін має бути вільним і відповідати їхній внутрішній волі. Всі ці умови були дотримані сторонами в момент укладення кредитного договору. Таким чином, права позивача при укладенні та виконанні вищезазначеного кредитного договору порушені не були, оспорюваний договір відповідає вимогам законодавства України, жодних порушень законодавства при укладенні та виконанні договору відповідачем не допущено. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому кодексу, іншим актам цивільного законодавства, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі, правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до частини першої статті 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року N 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Договір про надання споживчого кредиту № 11185245002 від 20.07.2007 року, укладений між АТ „УкрСиббанк та [PERSON] спрямований на набуття сторонами цивільних прав і обовязків. Зміст цього правочину не суперечить актам цивільного законодавства, моральним засадам суспільства, при укладанні правочину волевиявлення учасників було вільним та відповідало їх внутрішній волі, правочин було вчинено у формі, встановленій законом, він був спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню договору споживчого кредиту, у тому числі й про кредитні умови. Договір містить всі визначені законом умови. Позивач перед підписанням договору мав можливість ознайомитися з текстом та умовами договору та власноручно його підписав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відтак в силу вимог ст. 203 ЦК України відсутні підстави для задоволення позову. Отже, позовні вимоги про визнання недійсним договору про надання споживчого кредиту задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed