Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просив ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між ним, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №1284 від 06.10.1995 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] вказав на те, що у 1995 році між ним та відповідачкою укладено шлюб. Від шлюбу мають повнолітніх дітей: [PERSON] ,1998 року народження та [PERSON] , 2000 року народження. З середини 2017 року сімейні стосунки між сторонами припинилися, вони почали жити окремо. С того ж часу спільного господарства не ведуть. Подальше спільне життя і збереження шлюбу вважає неможливим і таким, що суперечить його інтересам. У судове засідання сторони у справі не з`явилися з невідомих суду причин, хоча про дату та час слухання справи були повідомлені належним чином, про що свідчать наявні в матеріалах справи зворотні поштові повідомлення з відміткою про вручення поштових відправлень. Позивач [PERSON] до канцелярії Центрального районного суду м. Миколаєва подав заяву у якій просив розглядати справу за його відсутності. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку про можливість розглянути справу без участі сторін, які не з`явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між сторонами 06.10.1995 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївської міського управління юстиції зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1284. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від цього шлюбу сторони мають повнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Із наявних у матеріалах справи доказів та позовної заяви слідує, що сторони подружніх відносин не підтримують з середини 2017 року і почали проживати окремо. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved