Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання її такою, що втратила право користування житловим будинком, який розташований по [ADDRESS], і належить їй на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину. Вказала, що відповідачка в 1993 році зареєструвала шлюб з її сином, після чого вони почали проживати в будинку. Оскільки, більше семи років відповідач в будинку не проживає, не виконує обов'язки члена сім'ї, пов'язані з утриманням будинку, оплатою комунальних послуг, а вона є особою похилого віку, часто хворіє, утримує сина, який є інвалідом другої групи, добровільно змінити реєстрацію свого місця проживання відповідачка не бажає, просить визнати, що відповідач втратила право користування житловим будинком та зобов'язати відділ міграційної служби зняти [PERSON] з реєстраційного обліку. В грудні 2014 року позивачем було подано додаткову заяву про зменшення позовних вимог, в якій просить вивести з числа учасників процесу Теплицький районний сектор Управління міграційної служби у Вінницькій області, оскільки вимоги про зняття з реєстраційного обліку відповідача були заявлені помилково. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності від 24 листопада 2014 року, підтримав заявлені вимоги. Пояснив, що він зареєстрував шлюб з відповідачкою в 1993 році, після чого разом з нею та її малолітнім сином почали проживати в будинку його матері по [ADDRESS], де й було зареєстровано її місце проживання. Сімейні стосунки у них не складались. Коли захворіла мати [PERSON] і за станом здоров'я потребувала догляду, дружина забрала свої речі і разом з сином переїхала до матері в с.Веселівка. Після смерті матері в 2010 році відповідач не ставила питання про повернення на [ADDRESS], не заявляла про вселення, а залишилась проживати в с.Веселівка. Протягом цього часу він допомагав матеріально і їй, і сину її, але вона почала відкрито шантажувати та погрожувати матері [PERSON], яка має більше 80 років, казала, що чекає їх смерті, а тоді будинок буде належати їй. Востаннє відповідачка була в будинку півтора роки тому, влаштувала скандал, від чого у матері погіршився стан здоров'я. Вважає, що відповідач [PERSON] більше трьох років після смерті своєї матері не проживає в будинку, тому втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явилась, будучи повідомленою в установленому порядку про час та місце проведення засідання, про що свідчать її особистий підпис в суді на повідомленні про час та місце наступного судового засідання та поштове повідомлення про вручення їй судової повістки , про поважність причини своєї неявки відповідач двічі(10 грудня та 29 грудня 2014 року) повідомляла телефоном, посилаючись на захворювання, однак, жодних підтверджень перебування на лікуванні суду не надала, від відповідача не надходила заява про розгляд справи у її відсутність. Тому суд вважає, що відповідач не з'явилась в судове засідання з причин, які суд визнає неповажними. Зі згоди представників позивача [PERSON] та [PERSON] суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Судом встановлено, що позивач [PERSON] являється власником житлового будинку, який розташований по [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, виданим 05 травня 2008 року про те, що [PERSON] являється власником на підставі договору свідоцтва про право на спадщину від 01 квітня 2008 року, та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 13 травня 2008 року за №18796347(а.с.5-8). Відповідно записів в домовій книзі для прописки громадян, що проживають [ADDRESS] відповідач [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою 11 червня 1993 року. Також, за цією адресою зареєстровано позивачку та її синів [PERSON] і [PERSON], який є інвалідом другої групи. [PERSON] та відповідач [PERSON] зареєстрували шлюб 29 травня 1993 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 29 вересня 2014 року, затвердженого селищним головою Вольським Г., невістка позивача [PERSON] зареєстрована [ADDRESS], але не проживає понад сім років. Відносини між сторонами регулюються статтею 405 ЦК України, яка визначає, що член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом(ч.2). Як встановлено в судовому засіданні відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку, власником якого являється позивач [PERSON], з 2010 року, після смерті її матері [PERSON], що відповідачем не заперечується в письмових запереченнях на позов, поданих до суду 14 листопада 2014 року. - 2 - Заслухавши пояснення представників позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає понад один рік в житловому будинку позивача, судом не встановлено поважність причини її відсутності чи наявність домовленості між відповідачем і власником житла щодо порядку користування житловим будинком. Судові витрати, які складаються з 243 грн. 60 коп. судового збору, понесені позивачем, необхідно стягнути на її користь з відповідача [PERSON] на підставі ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved