Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що 21 червня 2002 року між нею та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, під час якого ними було набуто у власність рухоме та нерухоме майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя. цьому, в обґрунтування своїх позовним вимог вказувала на те, що згідно договорів купівлі-продажу земельних ділянок, укладених 14 квітня 2010 року [PERSON], [PERSON] та [PERSON] набули у спільну сумісну власність наступне нерухоме майно: земельну ділянку площею 0,0400 га за адресою м. Чернівці, вул. Обнорського,16, кадастровий номер 7310136600:36:002:0143, цільове призначення якої для обслуговування будинку та господарських споруд, земельну ділянку площею 0,0240 га кадастровий номер 7310136600:36:002:0140 за адресою м. Чернівці, вул. Обнорського, 14А для будівництва та обслуговування житлового будинку, а також земельну ділянку площею 0, 0121 га за адресою м.Чернівці, вул. Обнорського, 16 кадастровий номер 7310136600:36:002:0117 для будівництва та обслуговування житлового будинку. Таким чином, всього в спільну сумісну власність було придбано три земельні ділянки, загальною площею 0,0761 га вартістю 141 064,08 грн., при цьому вартість 1/6 частини вказаного нерухомого майна становить 23 510,67 грн. Крім того, в подальшому, а саме у період шлюбу, рішенням Чернівецької міської ради від 14 жовтня 2010 року №1443 [PERSON] та третім особам після зміни цільового призначення вказаних земельних ділянок, передано у власність земельну ділянку площею 0,0761 га, розташовану за адресою м. Чернівці, вул. Обнорського, 14 А, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку. Частки між співвласниками даної земельної ділянки були визначені в добровільному порядку на підставі нотаріально посвідченого договору й відповідно [PERSON] на праві власності належала 1/3 частина даної земельної ділянки. На вказаній земельній ділянці, площею 0,0761 га, яка розташована у м. Чернівці по вул. А. Обнорського, 14 А відповідачем та третіми особами був збудований триквартирний будинок, квартира №3 в якому будувалась нею та відповідачем спільно як подружжям. Також зазначала, що на підставі рішення Першотравневого районного суду м. Чернівці від 7 липня 2011 року, яке набрало законної сили, за відповідачем [PERSON] визнано право власності на квартиру [ADDRESS], загальною площею 135,90 кв.м, житловою 62,30 кв.м., а також визнано право спільної сумісної власності за відповідачем та третіми особами на місця загального користування у вказаному будинку. Вважає, що вона, як дружина відповідача [PERSON] має право на ? частину квартири [ADDRESS], оскільки вказане майно набуте відповідачем під час шлюбу, а також на 1/6 частину спірної земельної ділянки, на якій розташований будинок. Також зазначала, що з лютого 2014 року вони з відповідачем припинили подружні стосунки, однак згоди щодо добровільного поділу спільного майна не досягли, а тому звернулась до суду з відповідним позовом, в процесі судового розгляду якого їй стало відомо, що [PERSON] без її згоди 19 грудня 2014 року продав спірну квартиру своїй матері [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер № 7515 НАК655919, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], а також на підставі договору купівлі-продажу від 26 грудня 2014 року відчужив належну йому 1/3 частку спірної земельної ділянки своїй матері [PERSON] При цьому, дані договори були укладені у порушення вимог ст. 65 СК України без отримання її письмової згоди та були спрямовані на незаконне позбавлення її права на частку в спільному майні подружжя, у звязку із чим вважає, що дані договори підлягають визнанню недійсними. Крім того, 10 січня 2015 року в нотаріальному порядку також було посвідчено договір довічного утримання, укладений між [PERSON] та [PERSON] на підставі якого спірна квартира [ADDRESS] перейшла у власність [PERSON], а також і договір довічного утримання, на підставі якого 1/3 частина земельної ділянки також перейшла у власність [PERSON] Таким чином, вважає, що вказані договори купівлі-продажу квартири та 1/3 частини земельної ділянки підлягають визнанню недійсними, оскільки вони порушують її права як співвласника зазначеного нерухомого майна, а також суперечать вимогам закону, оскільки своєї згоди на відчуження квартири вона не давала й відповідно належна їй частка у спірному нерухомому майні підлягає витребуванню з незаконного володіння [PERSON] Посилаючись на вказане, з урахуванням неодноразового уточнення позовних вимог та залишення без розгляду вимог в частині поділу автомобіля, який також як вказувала позивач був придбаний у період шлюбу та є спільною сумісною власністю подружжя, остаточно просила визнати за нею право власності на 1/6 ідеальну частику земельної ділянки №14А по вул. Обнорського, 14А, яка була передана в спільну сумісну власність відповідачу та [PERSON] і [PERSON] відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №637086, виданого на імя [PERSON], 16 грудня 2010 року і зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №011032200342, частки між якими були визначені в нотаріальному порядку, як частку в майні подружжя та в подальшому була продана на підставі договору купівлі-продажу [PERSON], визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири №3 в будинку №14 А по вул. Обнорського в м. Чернівці від 19 грудня 2014 року серії та номер [NUMBER] 655919, посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] та укладений між [PERSON] та [PERSON], визнати недійсним договір купівлі-продажу 1/3 ідеальної частки земельної ділянки №14А по вул. Обнорського, 14А, укладений між [PERSON] та [PERSON], витребувати з чужого незаконного користування від [PERSON] ? частку квартири [ADDRESS] та 1/3 частку земельної ділянки, визнати за нею право власності на ? ідеальну частку квартири №3, загальною площею 135,9 кв.м., житловою площею 62,3 кв.м. в будинку №14 А по вул. Обнорського в м. Чернівці 1/6 ідеальну частку земельної ділянки, як частку в майні подружжя; визнати за нею право спільної сумісної власності разом із [PERSON], [PERSON], [PERSON] на місця загального користування: на першому поверсі сходової клітини 1 пл. 11,2 кв.м., на другому поверсі сходової клітини 111 пл. 6,7 кв.м. в підвал, комори У11 пл. 2.6 кв.м., коридору У пл.. 20,5 кв.м., комори У1 пл. 5,7 кв.м., комори У11 пл. 39,7 кв.м., приміщення У111 пл. 52,9 кв.м., комори 1Х пл.. 12,8 кв.м., комори Х пл.. 6,1 кв.м., сходової клітини загального користування в будинку літ. А, що складає 164,5 кв.м., криниці 1, огорожі №1, по вул. Обнорського, 14 А в м.Чернівці, а також стягнути з відповідачів понесені нею судові витрати. В судовому засіданні позивач позовну заяву, з урахуванням усіх уточнень та збільшення позовних вимог, підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. При цьому суду пояснила, що спірне нерухоме майно придбане нею та [PERSON] під час шлюбу за спільні кошти та про їх відчуження відповідач її не повідомляв. Крім того, будь-яких грошових коштів, окрім аліментів на утримання їх спільного з відповідачем сина, вона від [PERSON] в рахунок компенсації належної їй частки у спільному майні вона не отримувала. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням усіх уточнень та збільшення позовних вимог, підтримала та просила позов задовольнити з підстав викладених у поданих позовних заявах. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] подали письмові заперечення проти позову, в яких вказували на те, що про відчуження спірної квартири позивачу було відомо, оскільки на той час вони з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі та грошові кошти від відчуження зазначеного майна використовувались в інтересах родини. Також вказали на те, що спірна квартира була побудована за рахунок коштів, які [PERSON] на підставі договору позики надала [PERSON] в обмін на допомогу матері і сестри, він зобовязувався їм у всьому допомагати та забезпечувати на старості років, гарантією чого і виступала спірна квартира. Вважають, що підстави для визнання оспорюваних правочинів недійсними відсутні, при їх укладенні та нотаріальному посвідченні норм закону порушено не було, крім того [PERSON] є добросовісним набувачем спірної квартири, а тому вказане нерухоме майно не можу бути витребувано у неї. Крім того, [PERSON] під час судового розгляду справи суду пояснила, що у 2005 році вона виїхала на постійне місце проживання у Бельгію, при цьому у неї були відкриті кілька депозитних рахунків в Україні та Бельгії й відповідно недобудоване приміщення по вул. Обнорського в м. Чернівці було придбане за наданні нею грошові кошти, проте воно було не придатним для життя, а тому [PERSON] здійснював відповідні необхідні ремонтні роботи. На підставі боргової розписки вона позичила брату 15 тис. євро, які останній зобовязувався їй повернути, а у разі неможливості виконати зобовязання повинен був передати їй у власність придбану ним за вказані кошти нерухомість. [PERSON] в судовому засіданні також пояснив, що спірну квартиру придбав за кошти його сестри, при цьому позивачка ніякої участі у придбанні вказаного майна та подальшому будівництві не брала, а тому спірна квартира є його особистою власністю. Вказував також на те, що він матеріально допомагає [PERSON], оскільки з нею разом проживає їх спільний син та щомісяця надає їй грошові кошти в розмірі не меншому ніж 3000 грн. За час шлюбу він з позивачкою спільного бюджету не вів, вона самостійно могла брати його гроші у разі необхідності. Крім того, він в добровільному порядку компенсував позивачу вартість її частки у спільному майні, надавши грошові кошти в розмірі 12 тис. доларів. Просив в задоволенні позову відмовити за безпідставністю. Представники відповідачів [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, вважаючи його безпідставним та недоведеним. Відповідач [PERSON] та треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявились, хоча повідомлялись судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили та не направили відповідного мотивованого клопотання про відкладення розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Так, відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. При цьому, положеннями ст. 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.\~ Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, згідно з вимогами ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 21 червня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, під час якого у них народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв про одруження та про народження (а/с 6). В подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 12 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 25 листопада 2015 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 36- 37 Том 2). Також судом встановлено, що у період перебування [PERSON] та [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, на підставі договорів купівлі-продажу земельних ділянок від 14 квітня 2010 року №1658, №1662 та №1660, які як убачається зі змісту договорів були укладені з письмової згоди [PERSON] як дружини відповідача, відповідач [PERSON] спільно з третіми особами [PERSON], [PERSON] набув у спільну сумісну власність земельні ділянки площею 0,0400 га за адресою м. Чернівці, вул. Обнорського,16, кадастровий номер 7310136600:36:002:0143, з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку та господарських будівель, земельну ділянку площею 0,0240 га кадастровий номер 7310136600:36:002:0140 за адресою м. Чернівці, вул. Обнорського, 14А, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування кафе (1.11.6 іншої комерційної діяльності), а також земельну ділянку площею 0, 0121 га за адресою м. Чернівці, вул. Обнорського, 16, кадастровий номер 7310136600:36:002:0117, з цільовим призначенням для ведення садівництва, що підтверджується копіями відповідних договорів (а.с. 7-9). В подальшому, після зміни цільового призначення вказаних земельних ділянок, на підставі рішення Чернівецької міської ради від 11 жовтня 2010 року №1443 , земельна ділянка, розташована за адресою: м. Чернівці, вул. Обнорського, 14 А площею 0,0761 га передана у власність відповідача [PERSON], з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, співвласниками якої також є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 637086 від 21 грудня 2010 року (а.с. 10). Відповідно до нотаріально посвідченого договору про визначення часток земельної ділянки, що є спільною сумісною власністю від 23 грудня 2014 року, укладеного між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], сторони в добровільному порядку та у звязку із тим, що земельна ділянка, розташована за адресою: м. Чернівці, вул. Обнорського, 14 А, площею 0,0761 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, належить їм на праві спільної сумісної власності на підставі Державного акту про право власності на земельну ділянку серії ЯЛ № 637086, виданого 21 грудня 2010 року Чернівецькою міською радою на підставі рішення № 1443 58 сесії скликання ЧМР від 14 жовтня 2010 року, але частки кожного із них у спільній власності не вказані, згідно ст. 372 ЦК України та

Outcome: partial