Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивував тим, що 16.08.2012 між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок у розмірі 4000,00 грн. Відповідач свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Станом на 30.11.2017 заборгованість за кредитним договором становить 1127101,19 грн., що складається з: 4290,52 грн. - заборгованість за кредитом; 103674,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; та 4744,91 грн. - заборгованість за пенею та комісією. Посилаючись на викладене, просить стягнути з відповідача на свою користь суму боргу в розмірі 1127101,19 грн., а також судовий збір у сумі 1762,00 грн. 15.05.2018 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він заперечує проти позову та просить відмовити у його задоволенні. Обґрунтовуючи свій відзив, відповідач вказує, що позивачем не надано належних та допустимих доказів щодо наявності у нього боргових зобов`язань перед АТ КБ «Приватбанк», в тому числі не надано самого договору від 16.08.2012, на підставі якого проводиться нарахування. При цьому, в заяві-анкеті про приєднання від 16.08.2012 відсутні відомості, зокрема, про ліміт користування банківської послуги, про умови збільшення термінів користування банківською карткою, про збільшення чи зменшення терміну позовної давності, відмови відповідача від укладення окремого договору на користування банківською карткою. Крім того, відповідач посилався на пропуск банком позовної давності, у зв`язку з чим подав заяву про застосування наслідків її спливу від 15.05.2018. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в позовній заяві просив розглядати справу без його участі. Відповідач у судовому засіданні проти позову заперечував та просив відмовити у його задоволенні з підстав, що зазначені у відзиві Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 16.08.2012 відповідач [PERSON] заповнив анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг ПАТ КБ «ПриватБанк». У вказаній анкеті-заяві від 16.08.2012 відповідач заповнив графи особистих даних, вказав місце роботи, розмір заробітної плати (5000 грн.), обрав платіжну картку Кредитка «Універсальна», у графі бажаного кредитного ліміту відмітки відсутні (т. 1, а.с. 11). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Звертаючись до суду з позовом позивач зазначив, що на підставі анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк», яка підписана сторонами, й Умов та правил надання банківських послуг, які погоджені з відповідачем, між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір на суму 4000,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано копію анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «Приватбанк» від 16.08.2012, яка підписана сторонами; довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки (без дати), яка не містить ні підпису відповідача, ні підпису позивача, розрахунок заборгованості за кредитним договором; витяг з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна»; витяг з Умов та правил надання банківських послуг; виписку по картковому рахунку. Як вбачається з копії анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, який можна було б ототожнити з сумою кредиту, даних про видачу кредитної картки та строку її дії. З огляду на викладене, оскільки АТ КБ «Приватбанк» не надано доказів про те, що між сторонами досягнуто домовленостей щодо суми кредиту, що є істотною умовою кредитного договору, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про те, що позивачем не доведено існування між ними з відповідачем договірних відносин, які виникли 16.08.2012 року з підстав отримання відповідачем кредиту у сумі 4 000 гривень, а тому відсутні підстави для задоволення позову. З викладеного,

Outcome: dismissed