overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

У березні 2014 року до суду надійшов позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивач мотивувала свої вимоги тим, що від фактичних шлюбних відносин з відповідачем мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному матеріальному утриманні, відповідач у добровільному порядку не приймає участі у її матеріальному утриманні. Посилаючись на вищевказані обставини, позивач просила позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно. В заяві, що надійшла в судове засідання, позивач підтримала свої позовні вимоги і просила слухати справу в її відсутність. В заяві, що надійшла в судове засідання, відповідач визнав позовні вимоги і просив слухати справу в його відсутність. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Сторони мають спільну неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 24.04.2013 року відділом РАЦС Арбузинського РУЮ (а.с.3). Дитина проживає разом з матір'ю в [ADDRESS], знаходиться на утриманні позивача. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини позивачу не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Як випливає із змісту ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку(доходу) її матері, батька( ст. 183 СК України) або у твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно. Суд вважає за необхідне визначити спосіб стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від заробітку(доходу) відповідача. Розмір щомісячних стягнень не може бути меншим 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку у відповідності до вимог ч.2 ст. 182 СК України. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У березні 2014 року заявник [PERSON] звернувся в суд з заявою про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу, а саме трудової книжки серія [NUMBER], заповненої 24 жовтня 1977 року та виданої Головною виробничою одиницею Тернопільського виробничого швейного об'єднання, де вона вказана на російській мові «[PERSON]». Розбіжність існує в прізвищі заявника, яка в паспорті громадянина України, в усіх правовстановлюючих документах значиться як [PERSON], а в трудовій книжці значиться на російській мові як «[PERSON]». В 1979 році нею був укладений шлюб з [PERSON], і їй в трудовій книжці дописано прізвище «[PERSON]», однак належно це не було проведено і не вказано на підставі якого документу проведено цей запис, подвійного прізвища на російській мові «[PERSON]». Рішенням Теребовлянського районного суду в 1984 році, цей шлюб було розірвано. Заявник заяву підтримує, просить встановити факт приналежності їй [PERSON] трудової книжки серія [NUMBER], заповненої 24 жовтня 1977 року та виданої Головною виробничою одиницею Тернопільського виробничого швейного об'єднання, де вона вказана на російській мові «[PERSON]». Як доказ того, що вона дійсно [PERSON] подала суду копію паспорта громадянина України [NUMBER] виданого 13 вересня 2002 року Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області, копію дубліката ідентифікаційного коду виданого 26.08.2005 року на її ім'я, довідку №200 від 18.03.2014 року видану Звиняцькою сільською радою Чортківського району. Суд вислухавши пояснення заявника, свідків [PERSON], [PERSON], які ствердили їх спільну працю з заявницею в 1977-1980 роках в Тернопільському швейному об'єднанні, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що заяву слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно рішення Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 18.06.1982 року, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який було зареєстровано 12 вересня 1979 року в сільській раді села Звиняч Чортківського району Тернопільської області. Згідно паспорта громадянина України серія [NUMBER] виданого Чортківським РВ УМВС України в Тернопільській області 13 вересня 2002 року [PERSON] народився [INFO] в с. Звиняч Чортківського району. Згідно трудової книжки серія [NUMBER], заповненої 24 жовтня 1977 року та виданої Головною виробничою одиницею Тернопільського виробничого швейного об'єднання, вона видана із зазначенням запису на російській мові на ім'я «[PERSON], дата рождения [INFO]». Таким чином у правовстановлюючому документів співпадають зазначення ім'я, по батькові заявниці і час народження з зазначеним у її паспорті, тільки не співпадає прізвище з зазначеним у її паспорті. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Заявниця не може внести виправлення в зазначену трудову книжку з причини ліквідації підприємства, яке її видало.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-21 00:00:00

У березні 2014 року заявник [PERSON] звернувся до Слов'янського міськрайонного суду за участю заінтересованої особи: органа опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області із заявою про визнання особи недієздатною та встановлення опіки, обґрунтувавши свої вимоги тим, що його мати [PERSON], [INFO], проживає разом із заявником однією сім'єю, потребує постійного стороннього догляду, оскільки вона за станом здоров'я не здатна розуміти значення своїх дій та керувати ними, не може самостійно здійснювати свої права та нести обов'язки, потребує встановлення опіки. Заявник [PERSON] просив розглянути справу без його участі та задовольнити заявлені ним вимоги. Представник зацікавленої особи органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за відсутності їх представника та подання про призначення опікуном [PERSON] заявника [PERSON], суд вважає за можливе розглянути справу без участі зацікавленої особи, що відповідає положенням ст. 169 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно до акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи №50 від 26 березня 2014 року, [PERSON], [INFO] страждає судинною деменцією внаслідок церебрасклерозу 3 стадії, гіпертонічної хвороби 3 стадії. Ступінь слабоумства позбавляє [PERSON] усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Для захисту цивільних прав та інтересів потребує встановлення опіки (а.с.26-28). У зв'язку з чим є усі підстави для задоволення заяви [PERSON]. в частині визнання [PERSON] недієздатною. Вирішуючи заявлене питання стосовно призначення [PERSON] опікуном [PERSON], заява також підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. В матеріалах справи є висновок-подання органу опіки та піклування Слов'янської міської ради Донецької області про доцільність призначення [PERSON] опікуном над його матір'ю [PERSON] Таким чином, заява [PERSON] в частині призначення його опікуном [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У березні 2014 року заявник [PERSON], звернувся до суду із заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що він в даний час відбуває покарання в ПВК № 64, з жовтня 2001 року сторони проживають окремо, втратили почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Подальше збереження шлюбу неможливе. Спір про поділ спільного майна подружжя відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб. Заявник в судове засідання не з»явився, але надав письмову заяву, в якій він просить справу розглядати без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, але надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, та не заперечує проти розірвання шлюбу. У заяві зазначила, що вони з [PERSON] не проживають разом однією сім'єю та не ведуть спільне господарство з жовтня 2001 року. Враховуючи викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 24 березня 2011 року сторони зареєстрували шлюб у Виконавчому комітеті Перещепинської міської ради Новомосковського району Дніпропетровської області, актовий запис № 14 (а.с. 5 ). Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи нате, що [PERSON] та [PERSON] з жовтня 2001 року не проживають разом та не ведуть спільне господарство, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам заявника, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У березні 2014 року заявник звернувся до суду із заявою обов'язкову госпіталізацію для лікування до протитурбекульозного закладу [PERSON] обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON], [INFO] з 02.10.2013 року перебуває на обліку в КЛПУ «Міський протитуберкульозний заклад м. Дзержинська» з діагнозом: диссимінований туберкульоз легенів, ф.розпаду, МБТ+. Двосторонній ексудативний плеврит. [PERSON] зобов'язана дотримуватись режиму лікування, виконувати призначення лікаря протитуберкульозного закладу, проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження, але [PERSON] з 05.03.2014 року самовільно залишила стаціонарне відділення КЛПУ «МПТД м. Горлівка», чим порушила рішення суду від 14.01.2014 року. В судовому засіданні представник заявника заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягала на обстежені та обов'язковій госпіталізації [PERSON] до «Міського протитуберкульозного диспансеру м. Горлівка». [PERSON] до судового засідання не з'явилась. Згідно ст.285 ЦПК України особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Вислухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], знаходиться на диспансерному обліку в Дзержинському тубдиспансері з 02.10.2013 року. Станом на 26.03.2014 року [PERSON] потребує госпіталізації до КЛПУ «Міський протитуберкульозний диспансер м. Горлівка», оскільки становить загрозу для населення у зв'язку із бактеіовиділенням. (а.с.6) На підставі Закону України «Про боротьбу з захворюваннями на туберкульоз», Закону України «Про забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення», Закону України «Про внесення змін до деяких Законів України, щодо посилення боротьби із захворюваннями на туберкульоз»,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У березні 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO], яка являється його рідною дочкою та має ІІ групу інвалідності, страждає психічним захворюванням. У судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в заяві та просив заяву задовольнити, одночасно просив задовольнити подання про призначення опікуна. Представник заінтересованої особи Опікунської ради Голинчинецької сільської ради Шаргородського району Вінницької області в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечував, надав подання про встановлення опіки над недієздатною [PERSON] та призначення її опікуном батька - [PERSON], яке в судовому засіданні підтримав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява та подання підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], є рідною дочкою заявника /а.с. 3-7/, внаслідок психічної хвороби за своїм психічним станом в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує встановлення над нею опіки, що підтверджується даними пояснень заявника, даними акту № 119 судово-психіатричної експертизи від 24.04.2014 року ( а.с. 50- 51). Відповідно до вимог ст. 39 ЦК України, ст.ст.256-259 ЦПК України , фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та ( або ) керувати ними. За правилами ст. 40 ЦК України фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Відповідно до ст. 41 ЦК України над недієздатною особою встановлюється опіка. Підставою для задоволення заяви про визнання недієздатним є встановлення судом того факту, що [PERSON] за своїм психічним станом в даний час не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Згідно зі ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З наданих суду доказів вбачається, що [PERSON] являється рідним батьком [PERSON]. За станом здоров'я [PERSON] може бути опікуном, що підтверджено висновком медичної установи. Також з наданих доказів вбачається, що згідно висновку та умов проживання [PERSON], він здатний надати [PERSON] належні умови для проживання та забезпечити належні умови розвитку. За таких обставин суд приходить до висновку, що перешкоди для призначення опікуном [PERSON] над недієздатною дочкою [PERSON] відсутні, а тому подання також підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

У березні 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту того, що земельна ділянка [ADDRESS], яка належить йому на підставі Державного акту 1-ДН №024554 від 19.07.1999 року, виданого Маріупольською міською радою, розташована на території Садівницького товариства «Азовсталець» у Жовтневому районі м.Маріуполя. В обґрунтування заявлених вимог вказав, що у 1980 році він вступив у члени СТ «Азовсталець», внаслідок чого йому надали у користування земельну ділянку [ADDRESS] У 1999 році масово проводилась приватизація земельних ділянок членів СТ «Азовсталець». 19.07.1999 році Маріупольською міською радою видано державний акт на вказану ділянку. У зв'язку з тим, що в той час не присвоювався кадастровий номер, він у 2014 році почав оформлювати документи на його присвоєння, після чого виявилось, що згідно державного акту 1-ДН №024554 від 19.07.1999 року земельна ділянка розташована на території СТ «Азовсталець-1», а не СТ «Азовсталець». У зв'язку з вищевикладеним заявник був вимушений звернутись до суду та просив встановити факт належності правовстановлюючого документу. Заявник [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримав. Представник зацікавленої особи СТ «Азовсталець» до судового засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник зацікавленої особи Маріупольської міської ради до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] у 1981 році прийнятий у СТ «Азовсталець» та йому було надано земельну ділянка [ADDRESS] що підтверджується членською книжкою. Згідно довідки СТ «Азовсталець» заявник є членом СТ «Азовсталець», якому рішенням Маріупольської міської ради від 30.12.1969 року №36 виділено земельну ділянку розміром 64га. Рішенням правління від 24.07.1980 року [PERSON] надано земельну ділянку [ADDRESS] Рішенням Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 26.04.2010 року встановлено, що заявник є власником садового будинку та господарських будівель, що знаходяться на території земельної ділянки [ADDRESS] Як вбачається з державного акту на право приватної власності на землю земельна діляна [ADDRESS] Таким чином, судом достовірно встановлено, що земельна ділянка [ADDRESS], розташована на території СТ «Азовсталець».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У березні 2014 року заявник звернувся до суду із заявою про продовження примусового психіатричного амбулаторного лікування [PERSON], обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON], [INFO] був направлений на амбулаторне примусове лікування 28 серпня 2013 року в Дзержинський психоневрологічний диспансер. Під час перебування на амбулаторному лікуванні у Дзержинському психоневрологічному диспансері [PERSON] на протязі перших шести місяців з 06 вересня 2013 року по 06 березня 2014 року, проходив медичний огляд комісією лікарів - психіатрів. [PERSON] був оглянутий комісією лікарів - психіатрів Дзержинського психоневрологічного диспансеру у складі головного лікаря Самойлова В.В., лікаря - психіатра Собакаря Є.М., лікаря - психіатра Блинової Н.І. Комісія прийшла до висновку, що на теперішній час Самойлов В.В. виявляє ознаки тяжкого психічного розладу. Подальше лікування [PERSON] потрібне в умовах психоневрологічного диспансеру. В судовому засіданні заявник підтримав позовні вимоги. [PERSON] до судового засідання не з'явився, належним чином був повідомлений. Прокурор в судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви та продовження примусового психіатричного амбулаторного лікування [PERSON] Як встановлено в судовому засіданні, згідно акту комісії лікарів-психіатрів № 4 від 06.03.2014 року, потребує продовження заходів примусового амбулаторного лікування в умовах психіатричного закладу по місцю мешкання (а.с.2-3). Таким чином, суд вважає, що [PERSON] варто продовжити примусове психіатричне амбулаторне лікування.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

У березні 2014 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, який має юридичне значення. В обґрунтування вимог зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], після смерті якої залишилося певне спадкове майно. Заявник є спадкоємцем майна померлої та фактично прийняла спадщину. Разом із тим, у свідоцтві про народження заявника прізвище матері зазначено як «[PERSON]», в той час як у свідоцтві про її смерть прізвище зазначено як «[PERSON]». Через наведені обставини заявник випробовує труднощі у належному оформленні спадщини. Просила встановити, що [PERSON] є її матір'ю. Заявник [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з'явились, надавши заяви про розгляд справи у їх відсутність, якими заявлені вимоги підтримав. Представник заінтересованої особи Орджонікідзевський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області та зацікавлена особа приватний нотаріус Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] також у судове засідання не прибули, обмежившись заявами про розгляд справи у їх відсутність, якими вирішення справи покладали на розсуд суду. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим повторно Іспаською сільрадою Вижницького району Чернівецької області від 21.10.1970 року, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], уклали шлюб від 17 листопада 1938 року, про що вчинено актовий запис № 8. Після реєстрації одруження подружжю присвоєно прізвище «[PERSON]». Зі свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого Іспаською сільрадою Вижницького району Чернівецької області від 07.06.1950 року, вбачається, що [PERSON] народилася [INFO], про що вчинено актовий запис № 231. Батьками зазначені: батьком - [PERSON], матір'ю - [PERSON]. Згідно зі свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим Будинком одружень міста Жданова Донецької області від 24.03.1967 року, [PERSON] у шлюбі із гр. [PERSON] набула прізвище «[PERSON]», актовий запис № 1110. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого відділом РАГС Орджонікідзевського райуправління юстиції міста Маріуполя Донецької області від 07.12.2001 року, [PERSON] померла [INFO] у віці 82 років, про що вчинено актовий запис № 1698. Зазначені докази у своїй сукупності не викликають сумнівів щодо достовірності викладених заявником [PERSON] обставин та дають змогу свідчити про те, що [PERSON], яка померла [INFO], дійсно є її матір'ю, а тому з метою усунення заявникові перешкод у оформленні спадщини суд задовольняє пред'явлену заяву у повному обсязі. За таких обставин,

Outcome: approved