Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-03 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідачки на його користь заборгованість у розмірі 5 178 грн. 57 коп., а також судові витрати по справі. В обґрунтування позову вказав, що підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі» надає теплову енергію за адресою : [ADDRESS], у зв'язку із чим був відкритий особовий рахунок [NUMBER], по якому відповідальним квартиронаймачем є [PERSON], що повинна була оплачувати дані послуги до 10 числа місяця наступного за розрахунком. Однак, оплату за послуги відповідачка здійснила лише у березні 2011 року, жовтні, листопаді 2012 року, лютому, липні 2013 року у розмірі 3400 грн., таким чином, заборгованість погашена тільки за період з жовтня 2002 року по листопад 2009 року. Оплату за ці послуги відповідачка не здійснює з 01.12.2009 року по 31.05.2014 року, у зв'язку з чим виникла заборгованість у розмірі 5 178 грн. 57 коп. Тому, позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача не з'явився, але надав суду заяву в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та справу розглядати без його участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526, 527 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином і належними сторонами. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України від 24.06.2004 року № 1875-ІV «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. У судовому засіданні встановлено, що Міське комунальне підприємство «Дніпропетровські міські теплові мережі» здійснює постачання теплову енергію за адресою : [ADDRESS], у зв'язку із чим був відкритий особовий рахунок [NUMBER]. Відповідальним квартиронаймачем за вищезазначеною адресою з витягу позивача зазначена [PERSON]. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як зазначає позивач, у зв'язку з неналежною оплатою послуг з постачання теплової енергії, у відповідачки виникла заборгованість перед підприємством, яка становить 5 178 грн. 57 коп. Проте, позивачем не було надано суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що відповідачка [PERSON] є належним користувачем або власником приміщення, за опалення якого стягується заборгованість. Як вбачається з матеріалів справи, згідно відповіді відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Дніпропетровській області від 06 квітня 2015 року, відповідачка [PERSON] зареєстрованою або знятою з реєстрації у Дніпропетровській області не значиться. Крім того, згідно відповіді державного реєстратора КП ДМБТІ у Дніпропетровської обласної ради, квартира [ADDRESS], згідно відомостей про реєстрацію права власності, які маються в матеріалах інвентаризаційної справи станом на 31.12.2012 року, належить [PERSON]. Таким чином, позовні вимоги Міського комунального підприємства «Дніпропетровські міські теплові мережі» до [PERSON] про стягнення суми боргу по оплаті за теплопостачання, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Оскільки, позивачу у задоволенні позову відмовлено, суд вважає що не має підстав для повернення судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed