Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернулася до суду із позовною заявою про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою № 41 в будинку № 2 по Східному кварталу в м.Марганець Дніпропетровської області. Позов обґрунтовує тим, що вона є співвласником ? частки квартири № 41 в будинку № 2 по Східному кварталу в м.Марганець на підставі договору купівлі-продажу від 17 липня 2014 року. Другим співвласником квартири є її малолітній син [PERSON], [INFO]. У вказаній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] Згідно п.17 вказаного договору продавець квартири [PERSON] зобовязався до 17 січня 2015 року зняти з реєстрації місця проживання [PERSON], однак до теперішнього часу [PERSON] з реєстрації не знятий, в квартирі не проживає, участі в утриманні квартири не приймає. Позивач у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, на позові наполягала й просила його задовольнити. Не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання двічі не зявився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Будь-яких заяв чи клопотань від нього не надходило.\~\~ З урахуванням положень статті 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до такого. Згідно договору купівлі-продажу від 17 липня 2014 року [PERSON] придбала для себе та свого малолітнього сина [PERSON], [INFO][ADDRESS] в будинку № 2 на Східному квартирі в м.Марганець Дніпропетровської області у [PERSON] (а.с.6-8). В подальшому [PERSON] змінила прізвище на «Лисенко» на підставі актового запису про реєстрацію шлюбу № 1537 від 27 вересня 2014 року (а.с.10). За пунктом 17 договору [PERSON] зобовязався до 17 січня 2015 року зняти з реєстрації місця проживання [PERSON], [INFO]. На день розгляду цивільної справи в домовій книзі для прописки громадян, що проживають в квартирі № 41 будинку № 2 по Східному кварталу в м.Марганець, за вказаною адресою зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO] (а.с.13-14). Факт реєстрації відповідача за даною адресою підтверджується також довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Дніпропетровській області від 19 квітня 2017 року (а.с.26). 14 березня 2017 року працівником Марганецького КП «Центр комунальних послуг та комунального майна територіальної громади м.Марганця» [PERSON] в присутності мешканців будинку №2 по Східному кварталу [PERSON], [PERSON], [PERSON] складено акт про те, що [PERSON], [INFO], не проживає в будинку № 2 по Східному кварталу в м.Марганець з 2014 року (а.с.12). За правилами ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, згідно вимог ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що відповідач на вказаній житловій площі не проживає, виселився з житлового приміщення добровільно, після виселення з житла з реєстрації за вказаною адресою не знявся, чим порушив права та законні інтереси позивача. Також реєстрація відповідача за спірною адресою створює позивачу перешкоди в здійсненні користування квартирою, оскільки розрахунок експлуатаційних платежів і платежів за надання комунальних послуг здійснюється, виходячи з кількості зареєстрованих за адресою житлового приміщення. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутною або оголошення її померлою, що набрало законної сили, є підставою для зняття цієї особи з реєстрації місця проживання. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є законними, обґрунтованими й такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки підтверджені наданими по справі доказами.

Outcome: approved