Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулась до суду з зазначеною вище позовною заявою, посилаючись на те, що відповідач [PERSON] є батьком їхнього малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач [PERSON] повністю усунувся від виконання покладених на нього законом обов'язків щодо виховання та утримання сина, у зв'язку з чим позивачка в позовній заяві просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали та просили його задовольнити. Представник прокуратури в судовому засіданні позов підтримав та просить суд його задовольнити. Представник органу опіки та піклування Овідіопольської РДА в судовому засіданні позов не підтримала, зазначила, що відповідно до висновку від 15.12.2015 року № 01/01-25/3840 органу опіки та піклування Овідіопольської районної державної адміністрації недоцільно позбавляти [PERSON] батьківських прав по відношенню до малолітнього [PERSON], [INFO]. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явився, про причину неявки суд не повідомив, із заявою про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутність до суду не звертався Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ч.1 ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, свого народу та Батьківщини. Відповідно до ч.2 ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про стан здоров'я дитини, його фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.164 СК України батьки або один з них можуть бути позбавленні батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. Згідно із статтею 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами по справі сторони по справі є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Протягом двох років з моменту народження сина [PERSON] утримання останнього здійснює мати [PERSON] Відповідач [PERSON] не сплачує аліментів, заборгованість станом на 10.07.2015 року становила 10663,50 грн. Згідно з висновком органу опіки та піклування Овідіопольської РДА № 01/01-25/3840 від 15.12.2015 року не є доцільним позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно його малолітнього сина [PERSON], оскільки це не відповідає інтересам дитини. У висновку зазначено, що [PERSON].08.12.2015 року повністю погасив заборгованість по аліментах, про що свідчить чек від 08.12.2015року. На протязі 2015 року [PERSON] робив спроби спілкуватись з [PERSON] по телефону, але вони були марні. Має бажання бачити та спілкуватись із сином, приймати участь у його вихованні, подав заяву до Овідіопольської РДА про визначення порядку спілкування з сином. Але матеріалами справи спростовуються доводи, зазначені у висновку. Борг по аліментах у [PERSON] не погашений досі, а став лише більшим. Відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах від 13.01.2016 року, затвердженому начальником Приморського ВДВС Одеського МУЮ, станом на 01.01.2016 року заборгованість становить 15916,50 грн. Доказів погашення заборгованості не надано. Незважаючи на висновок органу опіки та піклування Овідіопольської РДА щодо визначення порядку спілкування батька [PERSON] з малолітнім [PERSON] від 22.12.2015р. № Б-2447, з 22.12 2015 року жодного разу не відбулося побачення та спілкування відповідача із сином. Щодо намагання відповідача спілкуватись телефоном з позивачкою, вказане спростовується роздруківками телефонних розмов на 811 аркушах з телефону [PERSON] за період з 01.06.2014 року по 14.12.2015 року, із яких вбачається, що з номеру телефону відповідача ([NUMBER]) не було жодних дзвінків на номер телефону позивачки ([NUMBER]). Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування; медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. На підставі наданих доказів, суд вважає, що винна поведінка батька - [PERSON] в ухиленні від виховання та утримання малолітнього сина [PERSON] доведена належними та допустимими доказами, що спростовують доводи, викладені у висновку органу опіки та піклування Овідіопольської РДА № 01/01-25/3840 від 15.12.2015 року. З урахуванням обставин справи та на підставі наявних у справі доказів, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved