Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя з позовом Запорізької міської ради в якому просив розірвати договір оренди землі за кадастровим номером 2310100000:05:009:0335 від 26.06.2009 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем та відповідачем 26.06.2009 року був укладений договір оренди землі, за яким приватний підприємець [PERSON] отримав в оренду земельну ділянку за кадастровим №2310100000:05:009:0335. яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Приватного підприємця [PERSON] було визнано банкротом, відкрито ліквідаційну процедуру, ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.05.2011 року було припинено ФОП [PERSON] В межах здійснення ліквідаційної процедури належне Позивачу нерухоме майно, а саме нежитлова будівля літ. А-4, заг. площею 1624,3 кв.м., що розміщена на спірній земельній ділянці була відчужена на підставі договору купівлі-продажу від 12.05.2010 року. Оскільки договір оренди не був розірваний за погодженням сторін у зв'язку з переходом права власності на об'єкт нерухомості, що на ній розміщений, позивач вважає, що договір оренди підлягає розірванню в судовому порядку. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позов у повному обсязі, просила суд його задовольнити із зазначених підстав. Представник відповідача позов заперечила, з підстав відсутності об'єктивних даних для його розірвання. Оскільки з розірванням договору позивач втратить статус орендаря, вважає, відповідачу будуть завдані збитки, пов'язані з поверненням земельної ділянки в неналежному виді, просила в задоволенні позову відмовити. Третя особа належним чином повідомлялася про час та місце судового розгляду, проте до суду не з'явилася, причини неявки не повідомила, що в свою чергу, не є перешкодою для розгляду справи. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши фактичні обставини, що мають значення для справи, перевіривши їх доказами з огляду на їх достатність та взаємозв'язок, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом та не оспорюється сторонами, 26.06.2009 року між Запорізькою міською радою та приватним підприємцем [PERSON] був укладений договір землі, за яким орендарю передана в користування земельна ділянка загальною площею 0,1790 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий №2310100000:05:009:0335 (а.с.7-10). Згідно п.4 Договору, земельна ділянка передавалася в оренду разом з адміністративною будівлею орендаря. Ухвалою господарського суду Запорізької області від 31.05.2011 року у справі №12/187/09 було припинено підприємницьку діяльність ФОП [PERSON] (а.с.18). Державна реєстрація припинення підприємницької діяльності проведена 15.06.2011 року (а.с.17). В межах здійснення ліквідаційної процедури належна позивачу нежитлова будівля А-4, загальною площею 1624,3 кв.м., що розташована на земельній ділянці площею 0,1790 га за адресою: [ADDRESS], кадастровий №2310100000:05:009:0335 була відчужена на підставі договору купівлі-продажу [PERSON] (а.с.14). Судом встановлено, що позивач попередньо 10.11.2011 року звертався до Запорізької міської ради з клопотанням припинити договір оренди спірної земельної ділянки, додатково подавав на вимогу відповідача документи пов'язані з орендними правовідносинами (а.с.36-38), проте договір припинений за згодою сторін не був. Відповідно до п.3 ч.1 ст.3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст.ст. 6, 627 ЦК України). Згідно з ст.6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. У відповідності до ст.12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. Статтею 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно з ч.1 ст.124 Земельного кодексу України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки (у разі продажу права оренди) шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.93 ЗК України та статті 1 Закону України «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161-XIV, право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Підставами припинення права користування земельною ділянкою, відповідно до ч.1 ст.141 ЗК України, зокрема є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти, відповідно до ч.2 ст.120 ЗК України до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Зазначені положення продубльовані і в ЗУ «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161-XIV, зокрема відповідно до ч.1 ст.31 цього Закону набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці є підставою для припинення договору оренди землі. Відповідно до ч.1 ст.377 ЦК України, до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Відповідно до ч.1 ст.32 ЗУ «Про оренду землі» від 06.10.1998 року №161-XIV, на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України. Відповідно до ч.2 ст.651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. З аналізу зазначених норм вбачається, що відмова позивача від договору оренди землі у зв'язку зі зміною власника об'єкту нерухомості, що на ній знаходиться, - ґрунтується на законі, зазначена відмова безпідставно не прийнята орендодавцем, договір оренди землі з зазначених підстав підлягає розірванню, а позов задоволенню.

Outcome: approved