Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 09 травня 2011 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на право на земельну ділянку загальною площею 0,1625 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі, що розташована на території [PERSON] сільської ради Новоселицького району Чернівецької області під номером 920, яка перебувала в колективній власності агрофірми «Динівці», с. Динівці Новоселицького району Чернівецької області. Позивач своєчасно прийняв спадщину за заповітом. Однак, оскільки спадкодавець не оформляла при житті державний акт на право власності на вказану земельну ділянку, він не може оформити на себе право на спадщину. Просив суд визнати за ним право на вказану земельну ділянку в порядку спадкування. В підготовчому судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Новоселицького відділу Головного управління Держгеокадастру у Чернівецькій області № 370/02-14 від 06 липня 2018 року, на підставі розпорядження Новоселицької районної державної адміністрації від 26 червня 1997 року № 204-р [PERSON] був виданий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0153140 від 22 липня 1997 року на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 1,45 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї ділянки в натурі, що розташована на території Динівецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області, зареєстрований в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну ділянку (пай) 30 липня 1997 року, що видавались членам агрофірми «Динівці» с. Динівці Новоселицького району Чернівецької області за № 821. По даному сертифікату [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯБ № 750869 від 21 липня 2006 року на земельні ділянки № 1 0,7670 га кадастровий номер 732\~308 1600:02:007:0169; та № 2 0,4283 га кадастровий номер 732\~308 1600:02:003:0054; Також, по даному сертифікату розподілено земельну ділянку № 920 площею 0,1625 га, державний акт на право власності якої [PERSON] при житті не оформляла та не отримувала. [PERSON] померла 09 травня 2011 року, після смерті якої відкрилася спадщина на право на земельну ділянку № 920 площею 0,1625 га, яке належало їй по сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ЧВ № 0153140 від 22 липня 1997 року. Відповідно до заповіту, який був складений 31 липня 2006 року та посвідчений секретарем Динівецької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачу все своє майно. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Позивач спадщину після смерті [PERSON] прийняв своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріуса протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи відкритої після смерті [PERSON]. Однак, у звязку із відсутністю правовстановлюючого документа, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] та своєчасно прийняв спадщину, інших спадкоємців не має, то право на земельну ділянку слід визнати за ним в порядку спадкування. У звязку із визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що складає 352 гривень 40 копійок. На підставі ст.ст. 328, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved