Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

У вересні 2015р. позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому просить стягувати з відповідачки - [PERSON] на його користь аліменти на утримання сина [PERSON], який народився 18.04.2009р., у розмірі 700,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення сином повноліття. Позовні вимоги мотивуються тим, що 18.10.2008 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №600. Від шлюбу народилась дитина сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. 13.12.2012 року рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області вказаний шлюб було розірвано. Ухвалою суду Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 05.03.2013 року, було визнано мирову угоду, укладену між сторонами, однією з умов даної угоди було те, що син [PERSON] буде проживати разом з батьком, що є позивачем. Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 09.09.2015 року було вирішено, що дитина залишається проживати разом з батьком. На даний час відповідачка офіційно не працює, перебуває на обліку як безробітна в Бердичівському МЦЗ, має мінливий дохід, а тому позивач змушений звернутися до суду просити стягувати з відповідачки на свою користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі до досягнення нею повноліття. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала частково, проти стягнення з неї аліментів на дитину не заперечує, проте щодо розміру аліментів просила суд стягувати їх з неї в розмірі 200,00 грн. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним, підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав. Судом з'ясовано, що 18.10.2008 року між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції, актовий запис №600. Від шлюбу народилась дитина сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем та перебуває на його утриманні. 13.12.2012 року рішенням Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області вказаний шлюб було розірвано. (а.с.5-8). Рішенням Апеляційного суду Житомирської області від 09.09.2015 року було вирішено, що дитина залишається проживати разом з батьком (а.с.10-13). Відповідачка позов визнала частково, а саме в частині стягнення з неї аліментів на утримання сина у розмірі 200,00 грн. щомісячно, посилаючись на те, що не працює, а тому отримує невеликий та нестабільний заробіток. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Тобто відповідачка зобов'язана утримувати свого сина [PERSON]О, [INFO], до досягнення останнім повноліття. Частинами першою третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно з частиною першою статті 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності. Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.182 СК України). Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За таких обставин суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідачки на утримання сина, має бути визначено у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Часткове визнання відповідачкою позову позивача не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, суд ухвалює рішення про часткове задоволення позову позивача в частині стягнення на його користь аліментів на утримання сина у розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення сином повноліття. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 367 Цивільного кодексу України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць має бути допущено до негайного виконання. Частиною першою статті 79 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Частинами першою та третьою статті 88 Цивільного процесуального кодексу України визначено, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідачки в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 292,32 грн., оскільки позивач від сплати цього судового збору звільнений на підставі пункту 3 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір».

Outcome: partial