Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У березні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, посилаючись на те, що їй на праві власності належить будинок [ADDRESS]. У будинку були зареєстровані відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON], однак з жовтня 2011 року вони в квартирі не проживають, їх особистих речей в будинку не має, інше місце проживання невідоме. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS]. Позивачка у судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідачі у судове засідання не з'явились з невідомих суду причин, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 22 червня 2002 року, є власницею будинку [ADDRESS], реєстраційне свідоцтво в МКП «Маріупольське БТІ» зареєстровано 25 червня 2002 року за № 493. Згідно домової книги вбачається, що в спірному будинку зареєстровані: [PERSON] та [PERSON]. Актом обстеження факту не проживання в [ADDRESS] [PERSON]та [PERSON] від 20 травня 2013 року, складеним селищним головою Талаківської селищної ради м.Маріуполя Донецької області встановлено, що вказаний будинок належить на праві власності позивачці [PERSON] та особи [PERSON], [PERSON] зареєстровані в будинку, однак не проживають з 01 травня 2013 року. [PERSON]та [PERSON] проживають в [ADDRESS] (номер будинку не присвоєно). Актом обстеження факту не проживання осіб від 27 березня 2017 року, складеним селищним головою Талаківської селищної ради м.Маріуполя Донецької області підтверджено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірному будинку з 2014 року. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Частиною 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Аналізуючи зібрані по справі докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, а [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування вказаним жилим приміщенням, оскільки знайшов своє підтвердження факт того, що відповідачі не мешкають за місцем реєстрації більше одного року.

Outcome: approved