Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення кредитних коштів, індексу інфляції, три проценти річних. В обґрунтування позовних вимог послався на неналежне виконання банком своїх зобов'язань за кредитним договором щодо видачі кредитних коштів. Оскільки позивач отримав лише частину кредиту, посилаючись на ст. 526, 625, 1054 ЦК позивач просить суд стягнути з відповідача не виплачені йому кредитні коштів у сумі 17900 дол. США; індекс інфляції за весь час прострочення в сумі 16509,36 дол. США та суму трьох процентів річних, що складає 4027,23 дол. США. В судовому засіданні позивач підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. В свою чергу відповідач позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. В своїх письмових запереченнях на позов банк послався на те, що кредитування позивача було припинено на підставі постанов Правління НБУ №319 від 11.10.2008 року, №413 від 04.12.2008 року, а також внутрішніх розпоряджень АКІБ «УкрСиббанк», якими заборонялось кредитування в іноземній валюті, утилізовано ліміти невибраних кредитних ліній. Також, в судовому засіданні представник відповідача заявив про застосування до спірних правовідносин спливу позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Суд встановив, що 14 травня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є відповідач, та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір № 11149581000, за умовами якого, банк зобов'язався надати позичальнику, а останній прийняти і повернути кредит у формі не поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі ліміту кредитної лінії , що дорівнює 45000 дол.США, сплатити проценти, комісії. При цьому, згідно п. 1.2.1. кредитного договору надання кредиту (грошових коштів) здійснюється у наступний термін: фактична видача кредиту здійснюється на протязі 2-х банківських днів. З метою забезпечення виконання зобов'язання [PERSON] за кредитним договором між відповідачем та [PERSON] було укладено договір поруки від 14.05.2007 року № 111928, згідно якого вона поручилась перед відповідачем за виконання [PERSON] кредитного договору. Виконання зобов'язань за кредитним договором також було забезпечено іпотекою, а саме: земельною ділянкою (державний акт серії ЯД № 699347, виданий 27.03.2007 року на підставі рішення Бориспільської міської ради від 16.11.2006 р. за № 746-07-V), загальною площею 0,0800 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]», яка належить [PERSON]. Як вбачається з банківської виписки від 04.03.2014 року по спірному кредитному договору банк надав позивачу кредит (грошові кошти) лише в розмірі 27100 дол. США., що не заперечується сторонами по справі. Як пояснив у судовому засіданні особисто позивач, починаючи з 2009 року він неодноразово звертався до банку із вимогами надати чергову частину кредитних коштів за спірним кредитним договором. На підтвердження даної обставини позивач долучив до матеріалів справи копію заяви від 03.08.2010 року. Як вбачається із змісту зазначеної заяви від 03.08.2010 року, позивач на протязі року декілька разів звертався до банку з проханням надати залишок кредитної лінії, але відповідач посилаючись на зміни в законодавстві відмовив у цьому. Також, у вказаній заяві позивач просив надати черговий платіж згідно кредитного договору у розмірі 6000 дол.США. Інших належних та допустимих доказів звернення позивача до банку із заявами про видачу кредитних коштів матеріали справи не містять. В судовому засіданні представник банка підтвердив, що у серпні 2010 року позивач звернувся із єдиною заявою про видачу кредитних коштів, але з урахуванням положень постанов Правління НБУ №319 від 11.10.2008 року, №413 від 04.12.2008 року, а також внутрішніх розпоряджень АКІБ «УкрСиббанк», якими заборонялось кредитування в іноземній валюті та було утилізовано ліміти невибраних кредитних ліній, кредитні кошти банком не були видані. Також, посилаючись на те, що саме із серпня 2010 року позивач дізнався про своє порушене право, відповідач просив застосувати до спірних правовідносин сплив позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (частина четверта статті 267 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у статтях 252-255 ЦК України. Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов'язанням з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Враховуючи те, що після звернення 03 серпня 2010 року позивача із заявою про видачу кредитних коштів на суму 6000 дол.США, банк на виконання умов укладеного договору на протязі 2-х банківських днів фактично не видав кредитні кошти, з 06 серпня 2010 року розпочався перебіг загальної позовної давності за зобов'язанням щодо видачі кредитних коштів у сумі 6000 дол.США. До суду позивач звернувся лише у березні 2014 року. З клопотанням про поновлення пропущеного строку позовної давності позивач не звертався, переривання перебігу позовної давності також не відбулось, у зв'язку із чим суд вважає за необхідне застосувати сплив позовної давності до вимоги про стягнення кредитних коштів у сумі 6000 дол.США, про застосування якої заявлено відповідачем, що підставою для відмови в задоволенні позову в цій частині. Вимога про стягнення решти кредитних грошових коштів в розмірі 11900 дол.США також не підлягає задоволенню, оскільки в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази звернення позивача до банку на виконання умов п. п. 1.1, 1.2, 1.5, 3.1, 4 кредитного договору із заявами про видачу відповідних коштів та в свою чергу відсутні докази не виконання банком на протязі встановленого у договорі строку (на протязі 2-х банківських днів після заяви) свого зобов'язання щодо фактичного надання кредиту. Стаття 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Таким чином, у позивача не виникло право вимоги про стягнення решти кредитних грошових коштів в розмірі 11900 дол.США. Згідно ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Таким чином, у задоволенні позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» про стягнення кредитних коштів, індексу інфляції, трьох процентів річних слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed