Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-28 00:00:00

У вересні 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житлом. Свої позовні вимоги позивач [PERSON] мотивує тим, що він є власником житлового будинку за адресою: Запорізька область, Запорізький район, с. Біленьке, вул. Дніпровка, буд. 11. У належному йому житловому будинку окрім нього зареєстровані його дружина [PERSON], його донька [PERSON], донька [PERSON] та відповідач [PERSON] Відповідач не є членом його сімї та у спірному житлі не проживає з жовтня 2013 року. З моменту добровільного залишення житлового приміщення і по даний час відповідач не зявлявся у спірному будинку. Наявність реєстрації відповідача у спірному житлі позбавляє позивача як власника можливості здійснювати право користування та розпорядження ним у повному обсязі. Крім того позивач змушений нести витрати щодо сплати комунальних послуг з розрахунку на зареєстрованих у житловому приміщенні, що тягне за собою зайві витрати. В судове засідання 21.12.2018 р. зявився позивач [PERSON], позов підтримав в повному обсязі, в подальшому участі в розгляді справи не брав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, неодноразово про день та час слухання справи повідомлялась своєчасно та належним чином, в тому числі шляхом публікування оголошення на сайті «Судова влада». Згідно із ст. 130 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування), вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Згідно п.1 ч.1 ст.280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача, його представника та представника третьої особи суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України\~- доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до положень ч.1, ч. 2\~ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів; жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили; суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, та це підтверджується документами, наданими стороною позивача, оригінали яких досліджені судом, а їх копії знаходяться в матеріалах справи, що відповідно до договору купівлі-продажу від 01.08.2006 року посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу Запорізької області [PERSON] за реєстровим № 1725, [PERSON] на праві приватної власності володіє житловим будинком № 11 по вул. Дніпровка у с. Біленьке Запорізького району Запорізької області. Відповідно довідки № 0154/08-27 від 17.01.2019 р. наданої Біленьківською сільською радою Запорізького району Запорізької області, [PERSON], [INFO] зареєстрована за адресою: [INFO]. Крім того, відповідно до акту про не проживання від 22.07.2018 р. складеного комісійно, [PERSON] не проживає у [INFO] з жовтня 2013 року. Обєктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок ( ст. ст. 379,383 ЦК України). Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст. 383 ЦК України, ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Таким чином, право члена сімї власника будинку користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Згідно ст. 405 ЦК України право користування житлом надається лише члену сім'ї власника. Як було встановлено в судовому засіданні, відповідач [PERSON] не є членом родини позивача [PERSON] У відповідності до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За положеннями ст.ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача [PERSON], вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved