overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-11 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в твердій грошовій сумі на кожну дитину по 700 грн. щомісячно. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щоз 31 березня 2007 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаних відносин мають дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що відповідач не надає дітям матеріальної допомоги, тому вона змушена звернутися до суду та прохає стягнути аліменти на утримання дітей. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги визнав частково, погодився сплачувати аліменти на утримання дітей в меншому розмірі. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони мають сина - дочку - [PERSON], [INFO], та сина - [PERSON], [INFO], які знаходиться на утриманні позивачки (а. с. 8). Відповідач є батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а. с. 6, 7). Відповідно до ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, починаючи з моменту звернення позивача до суду та до повноліття дітей, оскільки відповідач зобов'язаний їх матеріально утримувати. Відповідач є працездатною особою, тому може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернулася з позовом до[PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач, посилалася на те, щосторони перебували у шлюбі. Від вказаного шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. До досягнення сином повноліття з відповідача стягувалися аліменти у розмірі ? частини від всіх видів заробітку (доходу). На даний час їхній син навчається в Дніпродзержинському енергетичному технікумі та потребує додаткової матеріальної допомоги, але відповідач відмовляється її надавати. Позивач вважає, що відповідач має змогу сплачувати аліменти на утримання сина, тому прохає стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі ? частини всіх видів доходу щомісяця. Позивач в судове засідання не зявилася, надавши до суду заяву, в якій прохала розглянути справу без її участі, підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши письмову заяву, в якій частково визнав позовні вимоги 1/6 частину, посилаючись на те, що має неповнолітню дочку, на яку також сплачує аліменти. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. (а. с. 4). Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Із довідки № 317 від 18 липня 2017 року виданої Кам`янським державним енергетичним технікумом, вбачається, що [PERSON] навчається на четвертому курсі денного відділення у вказаному навчальному закладі (а. с. 25). Частиною 1 статті 200 СК України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя і матеріальне становище дитини та платника аліментів, інші обставини, які мають суттєве значення. Також суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на повнолітнього сина в судовому порядку в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) відповідача до досягнення сином двадцяти трьох років або до припинення навчання, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, починаючи з моменту звернення позивача до суду. Оскільки відповідач будучи батьком, зобов'язаний матеріально утримувати сина та може надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обовязковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 183, 199 Сімейного Кодексу України та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У березні 2017 року позивачі звернулись у власних інтересах та інтересах неповнолітніх дітей. Свої вимоги мотивувала тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. У даній квартирі проживає вона та двоє її неповнолітніх дітей. 21 вересня 2016 року власники квартир №16 та №17 в загальному приквартирному коридорі 4 поверху встановили металеву решітку, але згоди власників сусідніх квартир, в тому числі і її. Встановленням цієї металевої решітки були грубо порушені її права та права її неповнолітніх дітей як власника на користування допоміжними приміщеннями загальним коридором приквартирної території четвертого поверху. Також металева решітка загороджує доступ до сантехнічної та електричних комунікацій: загальної труби санітарного відводу та щита електричного від кватир №16 та №17, які знаходяться в цьому ж предквартирному коридорі. У разі виникнення аварії або інших несправностей, доступ відповідних служб та працівників відомств, до компетенції яких належить обслуговування вказаних комунікацій, є неможливим. При зверненні до КП УМГ та виконавчого комітету міської ради, їй стало відомо, що дана металева решітка встановлена незаконно, самовільно, без отримання відповідачами будь-яких дозволів, погоджень. На підставі наведено,

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У березні 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 03.12.2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 331. 25.09.2011 року від шлюбу народився син [PERSON]. Просила розірвати шлюб, оскільки з вересня 2016 року між нею та відповідачем шлюбні стосунки припинено, спільного господарства не ведуть. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почутті любові та поваги. Вважає, що сімя розпалася остаточно. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, згоден на розірвання шлюбу, оскільки вважає що сім`ю зберегти не можливо. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У березні 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначивши, що 28.01.2015 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції, актовий запис № 25. Просила розірвати шлюб, оскільки з відповідачем не проживає, суспільного майна не має. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Представник позивачки в судове засідання не зявився, надав заяву, в якій підтримує позовні вимоги та просить розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов визнає, згоден на розірвання шлюбу, оскільки вважає що сім`ю зберегти не можливо. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а шлюб розірванню, оскільки сподівання на збереження родини відсутні, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У березні 2017 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до рубель М.В. про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з лютого 2017 року вони з відповідачем не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне відносини та сімейні обовязки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. При цьому, в позові вказувала, що кожен з подружжя живе своїм життям. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Суд, вислухавши сторін по справі, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 24 грудня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції , актовий запис №2042 (а.с.4). Шлюб укладено між сторонами вперше. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

У березні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 16 березня 2005 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №257. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Як зазначила в своїй заяві позивача, вони з відповідачем знаходяться в офіційному шлюбі одинадцять років, але вже останні шість років їхній шлюб перетворився на формальність і має лише юридичну назву шлюбу. Відповідач мешкає окремо, її іноді об»єднують лише питання пов»язані із їхнім сином, позивачка втратила почуття любові та поваги до відповідача і вважає, що питання розлучення вирішене позивачкою остаточно і вона вже не бажає відновляти стосунки яких не існує, дитина буде проживати разом з нею. В судове засідання позивачка [PERSON] не з»явилась, але надала суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, проти позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 16 березня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 257. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачкою та відповідачем майнового спору на даний час не виникає, а також спору про місце проживання дитини. Неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] залишити проживати з матір»ю. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-21 00:00:00

У березні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягувати із [PERSON], [INFO] , на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку на кожну дитину, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення повноліття дітей. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги змінила та просила стягувати із [PERSON], [INFO] , на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку, але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку до досягнення повноліття дітей. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що 20 серпня 2005 року позивачка зареєструвала шлюб з відповідачем в [PERSON] у відділі РАЦС м. Гадяч Полтавської області. Від спільного подружнього життя мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. На даний час позивачка з відповідачем спільно не проживають разом, відповідач не надає будь-якої необхідної матеріальної допомоги для утримання та виховання дітей, позивачка на даний час знаходиться у декретній відпустці по догляду за дитиною. Відповідач [PERSON] працює, іншим особам аліменти не виплачує. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частина 2 ст.182 СК України закріпила, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим , ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. Крім того, з відповідач на користь позивачки підлягають стягненню 120 грн.00 коп. витрат за опублікування оголошення про виклик відповідача у пресі в газеті «Зоря Полтавщини» згідно квитанції №56Р09261 від 09.06.2017 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У березні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, зазначаючи, що з 04 жовтня 2013 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинились з серпня 2015 року, у зв'язку з конфліктами, які виникали під час ведення сумісного побуту, а також у зв'язку з різними поглядами на життя. Сторони мають різні погляди на життя ,спільне господарство не ведуть . Вважає їх подальше спільне життя та збереження сімї неможливим. Посилаючись на викладене, позивачка в своїй заяві просила шлюб між ними розірвати. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась , надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився , надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони в справі перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 жовтня 2013 року, Центрально-Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області , актовий запис № 803. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO], який проживає з позивачкою, та після розірвання шлюбу буде проживати з нею. Фактично сторони припинили шлюбно-сімейні відносини в серпні 2015 року, оскільки вони мають різні погляди на життя, між ними постійно виникали сварки. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно із ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Статтею 112 СК України визначено, що суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити та розірвати шлюб між сторонами, оскільки вони однією сімєю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди на життя, втратили почуття любові й поваги один до одного, шлюбно-сімейні відносини між ними припинені та поновлені бути не можуть, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-12 00:00:00

У березні 2017 року позивачка звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO] у розмірі по 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно на кожну дитину з дня подачі заяви до суду і до досягнення дітьми повноліття, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Пояснила, що [PERSON] не надає коштів на утримання дітей. [PERSON] у судове засідання не з'явився з невідомих для суду причин, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, через канцелярію надав клопотання про розгляд справи за своєї відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають малолітніх дітей: [PERSON], [INFO] про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 45 та видано свідоцтво (а.с.4) та [PERSON] [INFO] про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 4028 та видано свідоцтво (а.с.5). Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст.182 Сімейного кодексу України при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, чоловіка, дружини, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням матеріального становища сторін та враховуючи ту обставину, що відповідач не допомагає матеріально утримувати дітей, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судові витрати. На підставі ст.ст.180-183, 191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial