Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання та додаткових витрат, мотивуючи свої вимоги тим, що їх донька [PERSON], [INFO], досягла повноліття та являється студенткою Миколаївського національного аграрного університету 4 курсу денної форми навчання, раніше навчалася з 2013 року по 2016 рік у Вознесенському коледжі, потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням, яку відповідач має можливість надати, тому прохала стягнути з останнього аліменти на її користь в розмірі 1000 грн. щомісячно на час навчання, понесені нею витрати на оплату навчання у розмірі 12191 грн., витрати на оплату гуртожитку у розмірі 3250 грн. У подальшому представник позивача змінив позовні вимоги та прохав стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/6 частини прожиткового мінімуму щомісячно на час навчання, понесені нею витрати на оплату навчання у розмірі 12191 грн., витрати на оплату гуртожитку у розмірі 3250 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав змінені позовні вимоги та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання двічі не з'явилася, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, вислухавши представника позивача, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач є батьком повнолітньої [PERSON], [INFO]. [PERSON] являється студенткою Миколаївського національного аграрного університету 4 курсу денної форми навчання та проживає разом з позивачем. Відповідач проживає окремо від позивача та допомоги на утримання повнолітньої дитини не надає. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і в зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладені обставини справи, положення ст. 200 СК України, матеріальне та сімейне становище позивача, яка має на утриманні ще одну доньку, яка є неповнолітньою, а також те, що відповідач зі слів представника позивача має дохід у виді тимчасових заробітків, суд вважає, що з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу), так як він має можливість надавати доньці матеріальну допомогу на період її навчання. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу статті 185 СК України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим статтею 199 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Вказана правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 24 лютого 2016 року № 6-1296цс15. Таким чином, вимоги позивача про стягнення додаткових витрат на оплату навчання після досягнення дитиною повноліття не підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 2013 року по 2015 рік навчалася у Вознесенському коледжі Миколаївського національного аграрного університету. За цей період на оплату навчання згідно квитанцій, наданих суду позивачем, було витрачено 8320 грн. Оскільки батьки мають рівні обов'язки щодо здійснення матеріального забезпечення дітей, то з відповідача має бути стягнуто половину понесених витрат у розмірі 4160 грн. Вимоги позивача про стягнення коштів з відповідача, понесених позивачем як оплату за гуртожиток, не підлягають задоволенню, оскільки зазначені витрати не можна вважати такими, що пов'язані з розвитком здібностей дитини в розумінні статті 185 СК України. На підставі викладеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial