overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 25.03.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 31.07.2016 р. становить 11829,59 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 11829,59 грн. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявсь належним чином. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що 25.03.2013 року між сторонами було укладено кредитний договір № б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 31.07.2016 р. становить 11829,59 грн., яка складається з: -473,06 грн. заборгованість за кредитом; -7517,03 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; -2800,00 грн. заборгованість по пені та комісії; -500, 00 грн. штраф (фіксована сума); -539,50 грн. штраф (процентна складова). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 28 грудня 2009 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 1000 грн. зі сплатою процентів у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 30 серпня 2016 року відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість за кредитним договором становить 11563,76 грн., з яких: заборгованість за кредитом 999,58 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 6339,12 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3198, 21 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 526,85 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 11563,76 грн. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що 28 грудня 2009 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 1000 грн. зі сплатою процентів у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 30 серпня 2016 року відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість за кредитним договором становить 11563,76 грн., з яких: заборгованість за кредитом 999,58 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 6339,12 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3198, 21 грн., штраф (фіксована частина) 500 грн.; штраф (процентна складова) 526,85 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 28 грудня 2009 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 17527. 15 грн. зі сплатою процентів у розмірі 18 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 06 вересня 2016 року відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість за кредитним договором становить 23860,49 грн., з яких: заборгованість за кредитом 17066,54 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 1945,75 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3250, 96 грн., штраф 1597.24 грн. Просив стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість у розмірі 23860,49 грн. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що 28 грудня 2009 року між сторонами було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 17527. 15 грн. зі сплатою процентів у розмірі 18 % річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Станом на 06 вересня 2016 року відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість за кредитним договором становить 23860,49 грн., з яких: заборгованість за кредитом 17066,54 грн.; заборгованість по процентам за користування кредитом 1945,75 грн.; заборгованість за пенею та комісією 3250, 96 грн., штраф 1597.24 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся у суд з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між ним та відповідачем. Зазначив, що сімейне життя з відповідачем фактично припинене, на даний час вони проживають окремо, спільне господарство не ведеться. Вказує, що їх сімя розпалася через різні погляди на життя, непорозуміння один одного, постійні конфлікти та суперечки. Просив розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, наполягав на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ЕД №175639 вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Баришніковою) Дарєю Андріївною, [INFO], 15.02.2014 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Краснолуцького міського управління юстиції у Луганській області. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO], (а.с.7). Судом встановлено, що подружжя не заперечує проти розірвання між ними шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідачі визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Згідно ч. 4 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовною, і якщо таке визнання не суперечить закону й порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в звязку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулась в суд з позовом, у якому просить шлюб з відповідачем розірвати, після розірвання шлюбу змінити її прізвище на дошлюбне «Міленін». На обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 12.02.2010 року. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO]. Вказує, що напротязі останніх років сімейного життя між ними поступово погіршувалися відносини, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних стосунків. Кожен із них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Відповідач постійно нехтував сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки. Також вказує, що вони припинили спільне проживання, ведення спільного бюджету та спільне ведення домашнього господарства. Зазначає, що подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Позивач у судове засідання не зявилася, подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі підряд у судові засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин наявні підстави для заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом установлено, що сторони з 12.02.2010 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-СГ № 133029. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Сімейне життя в сторін не склалося, проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. При таких обставинах, суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із зазначеною вище позовною заявою. Вказувала, що з 2007 р. перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO]. Посилаючись на відсутність матеріальної допомоги на утримання дитини, позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду і до повноліття дитини. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутність в якій проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується відомостями наявної в матеріалах справи копії свідоцтва про народження (а.с. 3). Згідно довідки про місце проживання та склад сім`ї № 229485 від 11.08.2016 року, виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, [PERSON], [INFO] зареєстрований за адресою: [INFO], разом зі своєю матір`ю [PERSON] (а.с.4). Відповідно до вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, матеріальний стан та стан здоровя платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). Згідно ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимоги позивача та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 367 ЦПК України, рішення в межах місячної суми платежу підлягає негайному виконанню. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-09 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування вимог зазначила, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 23 липня 1988 року. Неповнолітніх дітей від шлюбу вони не мають. З 2011 року шлюбні відносини з відповідачем було припинено і вони перестали вести спільне господарство. Спільне життя з відповідачем не склалося. Подальше проживання разом та збереження шлюбу неможливі. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 23 липня 1988 року Малоданилівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий\~ запис за № 48. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, надала суду заяву, згідно якої просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає (а.с. 7). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі (а.с. 8). \~ \~ \~ \~ \~ Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні взаємостосунки подружжя, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~Згідно ч.4\~ст.174 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до\~ч. 1 ст. 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно\~ст. 112 СК України\~суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 23 липня 1988 року зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ВЛ № 093927, повторно виданим\~ Відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області (а.с. 3). Відповідач 05 липня 2002 року перемінив прізвище з [PERSON] на [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про переміну прізвища, імені, по батькові зроблено запис (а.с. 6) З позовної заяви вбачається, що фактичні взаємовідносини подружжя припинені, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, сторони не бажають примиритися і строк для примирення їм не потрібен, неповнолітні діти відсутні. За таких обставин, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, що має істотне значення, сім'я розпалася остаточно, суд вважає за необхідне постановити рішення відповідно дост. 112 СК України, яким позовні вимоги [PERSON]\~задовольнити та шлюб між нею та\~[PERSON] розірвати. Згідно ч.2ст.114 СК Україниу разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-07 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, укладеного між нею та відповідачем. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем фактично припинене, спільне господарство не ведеться. Вказує, що їх сімя розпалася через різні погляди на життя, непорозуміння один одного, постійні конфлікти та суперечки. Просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, двічі повідомлявся за адресою його місця реєстрації та за допомогою смс повідомлення, причини неявки суду не повідомив, клопотань чи заяв до суду не надав. Таким чином, зважаючи на положення ч.3 ст. 27 ЦПК України, відповідно до якого, особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки, та з урахуванням необхідності дотриманням судом розумних строків розгляду справи, що є вимогою ст.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, суд розглянув цивільну справу з урахуванням усіх письмових доказів, які були долучені до матеріалів справи. Суд, дослідивши матеріали справи і надані докази, у межах заявлених позовних вимог (ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження серії І-ВЛ №153469 вбачається, що між [PERSON], [INFO] та [PERSON] (до шлюбу Ведмідь) [PERSON], [INFO], 18.12.2010 року було укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 2508. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлене, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи конкретні обставини справи, стосунки які склалися у подружжі, причини конфлікту, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження родини стали неможливими, в звязку з чим позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Позивач не вимагає компенсації за понесені судові витрати, повязані із зверненням до суду і розглядом цивільної справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 28.11.1987 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Вислухавши пояснення учасників, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28.11.1987 року у Палаці реєстрації одружених та новонароджених міста Києва, актовий запис № 6484. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved