Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] на свою користь 1439,31 грн. матеріальної шкоди та 3000,00 грн. компенсації моральної (немайнової) шкоди, заподіяної злочином. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 26.11.2015 року [PERSON], знаходячись на території домоволодіння за адресою: [ADDRESS], спричинила [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді травматичної алопеції лобно-потиличної області, а також множинних ушибів і синців волосяної частини голови, обличчя, множинних ушибів обличчя та передпліччя, множинних синців передпліччя, які згідно висновку експерта № 118 від 12.12.2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Даний факт встановлений вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.01.2016 року у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями позивач понесла витрати з придбання ліків та медикаментів на суму 1439,31 грн. Крім того, позивачу завдані і продовжують завдаватися душевні страждання, які виражаються в болі, дискомфорті, почутті тривоги, обмеженості у нормальному житті. Виходячи з глибини душевних страждань позивач вважає справедливою компенсацію завданої їй моральної шкоди в розмірі 3000,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав повністю позовні вимоги, пославшись на обставини, викладені в позовній заяві, а також на те, що заявлена позивачем сума позовних вимог відповідає вимогам, розумності, добросовісності та справедливості. Представник відповідача, адвокат [PERSON] позовні вимоги визнала частково, пославшись на те, що вони документально частково не доведені, оскільки придбані позивачем ліки, витрати на що позивач просить стягнути з відповідача, не узгоджуються з даними медичної книжки та лікарськими призначеннями. Також представник відповідача вважала вимоги щодо компенсації моральної шкоди завищеними, оскільки під час конфлікту між сторонами відповідач також зазнала насильства з боку позивача, а тому частина провини у цьому лежить на позивачі. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши наявні в справі матеріали, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як встановлено вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.01.2016 року (справа № 323/43/16-к), 26.11.2015 року, близько 14-00 годин, [PERSON], знаходячись на території домоволодіння за адресою: [ADDRESS], в ході виниклої сварки, на ґрунті неприязних відносин з [PERSON], [INFO], діючи умисно, з метою спричинення тілесних ушкоджень, схопила останню руками за волосся та потягнула її до паркану на території вказаного домоволодіння, після чого, нанесла декілька ударів в область голови, чим спричинила потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді травматичної алопеції лобно-потиличної області, а також множинних ушибів і синців волосяної частини голови, обличчя, множинних ушибів обличчя та передпліччя, множинних синців передпліччя, які згідно висновку експерта № 118 від 12.12.2015 року кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження. Зазначеним вироком Оріхівського районного суду Запорізької області від 26.01.2016 року [PERSON] засуджена за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, до штрафу в розмірі 510,00 грн. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, наведені вище обставини заподіяння позивачу відповідачем легких тілесних ушкоджень доказуванню при розгляді даної справи не підлягають. При вирішенні питання про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог суд виходить з наступного. Цивільно-правова відповідальність юридичної або фізичної особи за завдану майнову шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України настає за умови доведеності всіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме наявності шкоди, протиправності дій заподіювача шкоди, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою і вини в заподіянні шкоди. При цьому тягар доказування наявності шкоди та її розміру закон покладає на потерпілого. В обґрунтування вимог про відшкодування витрат на лікування позивач надала копію медичної книжки та копії фіскальних чеків про придбання медичних препаратів та медикаментів, оригінали яких були оглянуті в судовому засіданні. Згідно даних медичної книжки, позивач звернулась за медичною допомогою 27.11.2015 року та була оглянута вузькими спеціалістами - травматологом, отоларингологом тощо. Їх було рекомендовано лікування засобами «Фасутм гель», «Ліотон», «Ларорикс». Однак серед наданих позивачем квитанцій такі ліки відсутні, але присутні інші, відомостей про призначення яких позивач не надав. Разом з тим суд виходить з того, що в сукупності з відомостями про те, що до цього позивач за медичною допомогою не зверталась, ліки, придбані позивачем безпосередньо після отримання травми та в найближчий час після цього, мають безпосереднє відношення до лікування, а витрати на них мають бути відшкодовані. З огляду на це, суд вважає, що стягненню з відповідача підлягають витрати на придбання ліків згідно фіскальних чеків від 27.11.2015 року, 30.11.2015 року та 18.01.2016 року на загальну суму 392,32 грн. В іншій частині позовні вимоги є необґрунтованими. Пропозицію суду в порядку ч. 4 ст.10 ЦПК України про виклик в судове засідання лікаря, що оглядав позивача, для надання роз'яснень з приводу придбаних позивачем ліків, представник позивача відхилив. При вирішенні питання про законність та обґрунтованість заявлених позовних вимог про компенсацію моральної шкоди суд виходить з наступного. Як випливає із ч. 1 ст. 1167, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Таким чином, позивач мають право вимагати компенсації моральної (немайнової) шкоди, завданої їй відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Частиною 3 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Крім того, як роз'яснюється в постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової шкоди)» від 31.03.1995 року № 4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Оцінюючи в сукупності обставини справи, суд вбачає очевидним й таким, що не підлягає доказуванню, те, що позивач переживала у зв'язку із завданням їх тілесних ушкоджень відповідні душевні страждання, пов'язані з відчуттям фізичної болі, які посилились через похилий вік позивач та відповідний стан здоров'я. Разом з тим, беручи до уваги майновий стан відповідача, характер вчиненого ним діяння, форму та ступень його вини, незначну шкоду фізичному здоров'я позивача, загальний рівень життя сторін, який є досить низьким, суд вважає, що заявлений позивачем розмір позовних вимог не відповідає вимогам розумності та добросовісності, а позов може бути задоволений частково - на суму 1500,00 грн. Також стягненню з відповідача підлягають витрати позивача в сумі 500,00 грн., понесені ним у зв'язку з оплатою правової допомоги адвоката [PERSON], що підтверджується відповідною квитанцією. Крім того, з огляду на скрутне матеріальне становище відповідача, суд вважає встановити розстрочення виконання цього рішення. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 23, 1166, 1167, Цивільного кодексу України,

Outcome: partial