Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON], зазначивши третьою особою без самостійних вимог на предмет спору - Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», яким просить визнати за , ним, [PERSON] право особистої власності на квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS]. Вимоги мотивує тим, що з відповідачем [PERSON] він перебував у зареєстрованому шлюбі з 27 вересня 1997 року. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 лютого 2015 року шлюб між ними було розірвано. В період шлюбу, 07 вересня 1998 року у них народилась донька [PERSON], яка після припинення сімейних стосунків між ними залишилась проживати з відповідачем. Матеріальну допомогу на утримання доньки надає в добровільному порядку. В період шлюбу 27 лютого 2004 року між [PERSON] регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім»єю, в особі [PERSON] була укладена Кредитна угода №188/1 про надання цільового кредиту у сумі 86\~258 грн. на будівництво житла загальною площею 66,69 кв.м. згідно з проектом за адресою: [ADDRESS]. В подальшому сума кредиту була збільшена на 36\~697 грн. згідно додаткового договору №1 від 20 грудня 2006 року. Термін повернення кредиту 30 років з дати укладання кредитної угоди. На виконання умов п.2.1 кредитної угоди ним був сплачений попередній внесок у розмірі 2753 грн., в подальшому будівництво квартири здійснювалось за кошти кредиту, а також у грудні 2006 року відповідно до додаткового договору з особистих коштів він доплатив 4895 грн. першого внеску. Після здачі житлового будинку в експлуатацію в 2006 році, 23 квітня 2007 року за актом прийому-передачі № 35 спірна квартира була прийнята ним від забудовника. 22 серпня 2007 року виконкомом [PERSON] міської ради прийняте рішення № 1034 про оформлення права власності на вказану квартиру. На підставі зазначеного рішення 17.09.2007 року на його імя видане свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] та відповідно до закону здійснена державна реєстрація права власності. Спірна квартира розташована на третьому поверсі пятиповерхового будинку, має загальну площу 61.9 кв.м, складається з трьох ізольованих житлових кімнат площею 11, 0 кв.м, 17,3 кв.м, 9,3 кв.м, кухні 8,8 кв.м. вбиральні, ванної кімнати, коридору, комори, має балкон і лоджію. Відповідно до договору іпотеки від 12 січня 2009 року, укладеного між [PERSON] регіональним управлінням Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» як іпотекодержателем, та ним, як іпотекодавцем, виконання кредитної угоди № 188/1 від 27 лютого 2004 року та додаткового договору від 20 грудня 2006 року забезпечено спірною квартирою. Строк дії іпотеки до 27.02.2034 року. У відповідності до умов договору він щоквартально здійснював оплату кредиту, станом на 16.03.2015 року на погашення кредиту ним сплачено близько 33 000 грн. [PERSON] регіонального управління Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» б/н від травня 2014 року він повідомлений про те, що право вимоги за кредитним договором № 188/1 від 27.02.2004 року відступлене Іпотечному центру в м.Києві та Київській області Державної спеціалізованої установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву». Відповідно до Розрахунку остаточного внеску позичальника за уточненими показниками площі квартири та вартості 1 кв.м загальної площі житла від 20 грудня 2006 року, який є додатком до додаткового договору до кредитної угоди від 27 лютого 2004 року № 188/1, за рахунок коштів позичальника збудовано 1,39 кв.м житла. Перший внесок відповідно до умов кредитної угоди в розмірі 2753 грн. був сплачений із їх спільних з відповідачкою коштів, а в подальшому погашення кредиту він здійснював з особистих коштів, оскільки сімейні стосунки між ним та відповідачкою [PERSON] не складались, він зустрічався з іншою жінкою, а з відповідачкою була попередня домовленість про спосіб вирішення житлових і майнових питань наступним чином: вона з донькою [PERSON] надалі залишається проживати в квартирі № 33 по просп.Винниченка, буд. 1 в м. Кіровограді, право власності на яку вони набули шляхом приватизації, а він свої житлові питання вирішує шляхом будівництва квартири через Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву. На виконання таких домовленостей відповідач [PERSON] погоджувала в необхідних передбачених кредитною угодою № 188/1 від 27 лютого 2004 року та договором іпотеки випадках вчинення певних дій, надавала йому необхідні документи. Вказує на те, що остаточно сімейні стосунки між ними були припинені у вересні 2004 року після його виїзду в м. Київ. Після прийому-передачі квартири в квітні 2007 року він заселився у спірну квартиру, зробив оздоблювальний ремонт, а після отримання і державної реєстрації свідоцтва про право власності на квартиру - зареєструвався в ній. Відповідач з донькою проживали в належній їм квартирі, розташованій по пр-кту Винниченка, 1, кв.33 в м. Кіровограді і постійно зареєстровані за вказаною адресою. Наміру вселятися в спірну квартиру відповідач [PERSON] ніколи не висловлювала, у розмовах з ним завжди визнавала, що це особисто його квартира. Кілька років тому восени [PERSON] звернулась до нього з проханням дозволити їй з донькою [PERSON] тимчасово пожити в належній йому квартирі, оскільки вона мала намір зробити ремонт в тій квартирі, в якій вони разом з донькою проживали. Він погодився, так як зустрічаючись з [PERSON] в квартирі відповідачки бачив, що їх квартира потребує капітального ремонту. Строку тимчасового їх з донькою проживання в його квартирі вони не обумовлювали, при цьому, він усвідомлював, що ремонт займе тривалий час. Поселившись в спірній квартирі відповідач перевезла для особистого користування холодильник і телевізор, потім придбала ліжко для [PERSON] і стіл. В період проживання відповідача в спірній квартирі, він в квартирі не проживав, під час приїздів в м. Кіровоград проживав у матері своєї цивільної дружини [PERSON], але приїжджаючи в м. Кіровоград на вихідні дні неодноразово навідував [PERSON], яка разом з матірю проживала в спірній квартирі. В 2013 році він зрозумів, що відповідач зволікає з виселенням з його квартири, але за станом здоровя був позбавлений можливості примусово виселити її. В 2014 році він став вимагати, щоб відповідач виселилась з спірної квартири, оскільки ремонт в своїй квартирі вона закінчила, на що вона погодилась. В серпні 2014 року відповідач виселилась зі спірної квартири, забравши всі свої речі, в тому числі - речі домашнього вжитку, які були придбані нею під час проживання в спірній квартирі. Впродовж більше десяти років він постійно проживає в м. Києві, має іншу сімю, з листопада 2004 року перебуває у фактичних шлюбних стосунках з [PERSON], мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Починаючи з вересня 2004 року погашав кредит на будівництво квартири та здійснював інші платежі щодо квартири виключно з власних коштів, із свого заробітку. Відповідач [PERSON] ніяким чином участі в погашенні кредиту, оплаті інших платежів, проведенні ремонту квартири не брала. З вересня 2004 року вони з відповідачкою [PERSON] втратили будь-які сімейні звязки, кожен з них жив своїм життям, шлюб існував лише формально. Припинення їх з [PERSON] сімейних стосунків викликано не його виїздом в м. Київ в звязку з роботою, а повязано з тим, що він в 2004 році створив нову сімю. Тому, враховуючи, що з вересня 2004 року вони з відповідачкою [PERSON] фактично припинили сімейні відносини, погашення кредиту за спірну квартиру здійснював виключно він з свого заробітку, вважає, що є законні підстави визнати вказану квартиру його особистою власністю. Позивач, його представник в суді позов підтримали, просили задовольнити, на його обґрунтування послались на обставини, які викладені у позовній заяві. Відповідач, її представник в суді позов не визнали, у його задоволенні просили відмовити, так як вважають, що заявлені позовні вимоги є безпідставними, необгрунтованими , оскільки саме за час їх шлюбу ними було набуто майно - квартиру [ADDRESS] згідно Договору №188/1/30/Д про дольову участь в будівництві (реконструкції) житла від 27 лютого 2004 року. На виконання Договору про дольову участь 27 лютого 2004 року укладено кредитну угоду №188/1 між [PERSON] регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву, з однієї сторони та сімї, в особі [PERSON], з іншої сторони про отримання від Фонду пільгового довготермінового кредиту молодій сімї, як прямий адресний кредит в сумі 86 258 грн. згідно з проектом за адресою: [ADDRESS]. В подальшому сума кредиту була збільшена на 36 697,00 грн. згідно Додаткового договору №1 від 20 грудня 2006 року до цієї кредитної угоди. Отримані в кредит кошти повертались подружжям спільно. В 2007 році вказаний будинок було здано в експлуатацію. В цей же період, між сторонами Договору було підписано акт приймання-передавання квартири № 35 від 23 квітня 2007 року та видано довідку [PERSON] регіонального управління Державної спеціалізованої фінансової установи Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву про виконання умов договорів про дольову участь. Виконавчий комітет КМР оформив право власності з видачею свідоцтва про право власності в житловому будинку по вул. Академіка Корольова 9-а [PERSON] на квартиру №35, що підтверджується Рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради від 22 серпня 2007 року за №1034. Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.09.2007 року та витягу про реєстрацію права власності спірна квартира № 35 по вул. Ак. Корольова в м. Кіровограді зареєстрована за [PERSON]. Будь-які домовленості про спосіб вирішення житлових і майнових питань, на що посилається позивач , відсутні . Саме, відповідно до п.2.1 Договору іпотеки [PERSON] стверджує, що нерухоме майно, яке є предметом іпотеки є спільною сумісною власністю їхнього з [PERSON] подружжя, оскільки було придбано за час їх шлюбу. Дружина іпотекодавця [PERSON]- [PERSON] дала згоду чоловіку на передачу в іпотеку зазначеної квартири, що складає предмет іпотеки, набутого ними за час шлюбу. Вважає , спірну квартиру спільною сумісною власністю подружжя. Дійсно вони, як подружжя припинили сімейні відносини у серпні 2014 року . Вони, як подружжя, разом з донькою з серпня 1991 року по листопад 2011 року проживали за адресою [INFO], а з листопада 2011 року по серпень 2014 року за адресою [ADDRESS]. Позивач , часто від»їжджав до м. Києва на роботу для заробітку коштів на погашення кредиту, утримання сімї. Крім того, вказує на те, що вона також з 01.01.2003 року працює на посаді головного спеціаліста відділу фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку УМВС України в Кіровоградській області та отримує заробітну плату в середньому за півроку більше 30\~000 грн., що підтверджує той факт, що подружжя сплачувало за кредит спірної квартири спільні кошти. Крім того, вони, як подружжя в 2008, 2010 та 2011 роках разом з донькою спільно відпочивали та отримували путівки на санаторно-курортне лікування в МРЦ»Кремінці», про що свідчать фото. А в 2010 -2012 роках разом придбавали будівельні матеріали для ремонту спірної квартири та меблі для її ж облаштування. Посилання на те, що у позивача в 2006 році народилась інша дитина від іншої жінки не заслуговують на увагу, так як , позивач записав себе батьком цієї дитини лише 11 березня 2015 року . Третя особа , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Іпотечний центр в м. Києві та Київській області Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», його представник та залучена ухвалою суду від 25.06.2015 року ( а.с. 147) третя особа - Державна спеціалізована фінансова установа » Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву», їх представник в судовому засіданні щодо задоволення позову не заперечували. Свідок сторони позивача [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона почала зустрічатись із [PERSON] з 2002 року, а стали проживати як подружжя з листопада 2004 року в м. Києві в орендованих квартирах. У них є спільна дитина, донька [PERSON], яка народилась 17.02.2006 року. Шлюб з першою дружиною [PERSON] розірвав у лютому 2015 року. За спірну квартиру [PERSON], який є вже її чоловіком , сплачував зі своєї заробітної плати. Свідок [PERSON], яка доводиться хрещеною матір»ю [PERSON], [INFO] , пояснила, що дійсно з 2002 року позивач та [PERSON] зустрічались, а з 2004 року стали разом проживати в м. Києві, вона часто була у них в гостях. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що в 2009 році він разом із братом позивача робив ремонт у спірній квартирі . Зі слів брата позивача йому відомо, що квартира належала [PERSON] Коли проводились ремонтні роботи то відповідачки він в квартирі не бачив, а [PERSON] не знає. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що у неї з [PERSON] дружні стосунки, а позивача знає також з 2002 року. Першу дружину [PERSON] не знає. Коли в 2012 році вона була по роботі в м. Києві , то заїжджала в гості до [PERSON] Зробила висновок , що у них із позивачем спільна сім»я . Свідок відповідача [PERSON] в судовому засіданні пояснювала, що вона доводиться рідною сестрою відповідачки [PERSON] Позивача знає з 1995 року , ще до весілля. В період шлюбу у [PERSON] народилась донька [PERSON]. Про те, що у позивача є інша жінка та дитина дізналася лише в 2014 році , коли [PERSON] він виставив із спірної квартири. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що відповідачку вона знає ще з університету. Їй відомо, що позивач в 2003 році поїхав на заробітки в м. Київ, однак на всі свята він приїздив додому. Всі свята сім»ї [PERSON] проходили у дружній, теплій атмосфері, вона любила бувати у них в сім»ї, так як сама одинока . Стверджує про те, що з 2004 по 2014 рік [PERSON] проживали сім»єю . Свідок [PERSON] вказала, що знає подружжя [PERSON] тривалий час , оскільки є сестрою їх куми, яка хрестила [PERSON] . Впродовж тривалого часу вони на свята Нового року зустрічались всі разом на Площі Кірова. Їй відомо, що їх сім»я взяла квартиру в кредит , саме в 2011-2013 роках вона зустрічала часто Свєту на районі , де розташована спірна квартира. Крім того, стверджує , що в 2008 році сім»я [PERSON] відпочивала в Міжводному, так як вони разом з нею знімали квартиру в одних господарів. Відпочивали вони сім»єю, а не як чужі люди . Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні заявлених вимог слід відмовити, з наступного. Згідно\~ст. 15 ЦПК України\~ суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1\~ст.11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно з вимогами\~статті 214 ЦПК\~під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Відповідно до ст.ст.10,\~60 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно\~ст. 3 СК України, сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом і мають взаємні права та обов'язки. \~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до п.1 розділу\~VII\~Прикінцевих положень СК України, цей кодекс набуває чинності одночасно з набуттям чинності ЦК України, тобто з 01.01.2004 року, і до сімейних відносин, які вже існували на зазначену дату, норми\~СК України\~застосовуються в частині лише тих прав і обов'язків, що виникли після набуття ним чинності. Ці права та обов'язки визначаються на підставах, передбачених\~ СК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 27 вересня 1997 року перебували у зареєстрованому шлюбі , що підтверджується копією повторного Свідоцтва про шлюб, виданого 24.06.2014 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції у Кіровоградській області ( а.с. 8). Від шлюбу у сторін 07 вересня 1998 року народилась донька [PERSON] ( а.с. 12). Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 лютого 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON], який зареєстрований 27 вересня 1997 року Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану [PERSON] міського управління юстиції у Кіровоградській області , актовий запис№801 розірвано ( а.с. 9-11). Вказане рішення набрало законної сили 31.03.2015 року , оскільки колегією суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області було прийнято відмову [PERSON] від апеляційної скарги на вказане рішення суду першої інстанції про розірвання шлюбу , апеляційне провадження закрито. Згідно статті 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.\~Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12.02.2015 року було встановлено , що згідно актів від 24.10.2014 року та 04.11.2014 року, подружжя разом з дитиною [PERSON], [INFO], з серпня 1991 року по листопад 2011 року проживали за адресою: [INFO], а з листопада 2011 року по серпень 2014 року за адресою :м. Кіровоград, вул.Ак. Корольова,9-а, кв. 35 . Вказані копії актів стороною відповідача подані до суду і у дане провадження ( а.с. 158-159). Крім того, вказаним рішенням було встановлено, що жодна із сторін не довела саме з якого часу вони припинили подружні стосунки та перестали вести спільне господарство, тому суд на момент розірвання шлюбу позбавлений був можливості достовірно встановити час фактичного припинення шлюбу . В період шлюбу, 27 лютого 2004 року між [PERSON] регіональним відділенням Державного фонду сприяння молодіжному житловому будівництву та сім»єю , в особі [PERSON] була укладена Кредитна угода №188/1 про надання цільового кредиту у сумі 86\~258 грн. на будівництво житла загальною площею 66,69 кв.м. згідно з проектом за адресою: [ADDRESS]. Згідно Додаткового договору від 20 грудня 2006 року до Кредитної угоди від 27 лютого 2004 року сума кредиту була збільшена на 36\~697 грн. Термін повернення кредиту 30 років з дати укладання кредитної угоди ( а.с. 14-21). 23 квітня 2007 року за актом прийому-передачі № 35 спірна квартира була прийнята [PERSON] від забудовника( а.с. 30). 22 серпня 2007 року виконавчим комітетом [PERSON] міської ради було прийняте рішення № 1034 про оформлення права власності на квартири в житловому будинку по вул. Академіка Корольова,9-а , зокрема , за [PERSON] на квартиру №35( а.с 31). На підставі зазначеного рішення 17.09.2007 року на імя [PERSON] видано Свідоцтво про право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] та відповідно до закону здійснена державна реєстрація права власності. Спірна квартира розташована на третьому поверсі пятиповерхового будинку, має загальну площу 64,7 кв.м, житлову 37, 6 кв.м. ( а.с. 28-29) . 12 січня 2009 року між [PERSON] регіональним управлінням Державної спеціалізованої фінансової установи «Державний фонд сприяння молодіжному житловому будівництву» (іпотеко держатель) та [PERSON] (іпотекодавцем) на виконання Кредитної угоди № 188/1 від 27 лютого 2004 року та додаткового договору від 20 грудня 2006 року було укладено Договір іпотеки, предметом якого є нерухоме майно : квартира [ADDRESS]. Згідно п.2.1 Договору іпотеки, [PERSON] стверджує, що нерухоме майно , яке є предметом іпотеки, є спільною сумісною власністю нашого з [PERSON] , подружжя, оскільки було придбане за час нашого шлюбу, і на момент підписання цього Договору інші, крім, дружини, особи , які відповідно до ст.ст. 60, 74 СК України , ст. ст. 398, 405 ЦК України, мали б право на частку в спільному майні подружжя, право володіння або право користування щодо згаданої квартири…… Згода іншого з подружжя на укладення цього Договору отримана у встановленому законом порядку. Дружина іпотекодавця - [PERSON] дала згоду чоловікову на передачу в іпотеки зазначеної квартири , що складає предмет іпотеки, набутого ними за час шлюбу ( а.с. 22-25). У листопаді 2014 року [PERSON] звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя , зокрема спірної квартири №35, по вул.А.Корольова, 9-а в м. Кіровограді ( а.с 171). [PERSON] , в обгрунтування позовних вимог посилається на те, що відповідно до вимог ч.6 \~ст.57 СК України\~, суд може визнати особистою власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв»язку з фактичним припиненням сімейних відносин . Відповідно до\~ст. 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.4 ст. 65 ЦК України, договір укладений одним із подружжя в інтересах сім»ї, створює обов»язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором використане в інтересах сім»ї. Так, враховуючи пояснення сторін , свідків , \~\~судом встановлено,\~\~що спільне проживання та ведення спільного господарства сторони припинили у серпні 2014 року. Для підтвердження факту припинення сімейних стосунків саме з вересня 2004 року позивач посилався на покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та надані фото, а також створення нової сім»ї та народження у 2006 році доньки [PERSON] . Проте, пояснення свідка [PERSON] суд оцінює критично, оскільки вона є на даний період дружиною позивача, та відповідно заінтересованою особою при вирішенні справи. Свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у своїх поясненнях щодо часу припинення шлюбних стосунків сторін були неконкретними та не змогли спростувати факт припинення сімейних стосунків сторін саме вказаний відповідачем - серпень 2014 року . Крім того, надані позивачем фотографії суд оцінює критично, оскільки за вказані періоди відповідач також подала фото спільного відпочинку в період шлюбу сім»ї [PERSON] із донькою [PERSON], та підтвердження отримання саме на сім»ю [PERSON] путівок на санаторно-курортне лікування в МРЦ «Кремінці» у серпні 2008 року, 2010 року та 2011 року ( а.с. 164-168). Разом з цим, в 2010-2012 роках подружжя купували будівельні матеріали для ремонту спірної квартири та меблі для її облаштування, про що свідчать копії квитанцій ( а.с. 169-170,173-178). За правилом ч.2\~ст. 3 СК України , сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Подружжя вважається сім'єю і тоді, коли дружина та чоловік, у зв'язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до положень ч.6\~ст.57 СК України\~\~особистою приватною власністю дружини, чоловіка може бути визнане майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання\~\~у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Якщо за\~\~час\~\~окремого\~\~проживання\~\~подружжя після фактичного припинення шлюбних відносин спільне майно його членами не придбавалося, суд відповідно до ч. 6\~ст. 57 СК України\~може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте кожним з них за цей період та за вказаних обставин, і провести поділ тільки того майна, що було їхньою спільною власністю до настання таких обставин (п. 30\~постанови Пленуму ВСУ від 21 грудня 2007 року № 11). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Доводи позивача про те, що відпочинок мав місце лише тому, що він бажає спілкуватись та брати участь у вихованні доньки , суд вважає необґрунтованим, оскільки\~\~з поданих відповідачем довідок \~вбачається, що путівки на санаторно-курортне лікування в МРЦ «Кремінці» у серпні 2008 року, 2010 року та 2011 року видавалися на сім»ю\~.\~\~Крім того, сам по собі факт народження у лютому 2006 року [PERSON] дитини, батьком якої є\~\~позивач також не підтверджує тверджень [PERSON] щодо припинення шлюбних стосунків у вересні 2004 року. \~\~\~\~\~\~\~\~ Жодного беззаперечного доказу окремого проживання сторін у зв'язку з фактичним припиненням шлюбних відносин у період з вересня 2004 року і по серпень 2014 року суду не надано. Допитані у якості свідків особи з близького оточення сторін підтвердили, що сторони підтримували шлюбні відносини до серпня 2014 року, хоча і проживали в різних містах . Таким чином , правові підстави для застосування до спірних правовідносин ч.6\~ст. 57 СК України\~та визнання особистою приватною власністю [PERSON] квартиру №35 відсутні, вимоги є безпідставними та недоведеними . Між сторонами не було встановлено режиму окремого проживання, передбаченого\~ст. 119 СК України, а тому щодо спірного майна не виникли правові наслідки встановлення режиму окремого проживання, передбачені\~\~\~\~ст. 120 СК України. В порядку ст. 88 ЦПК України, судові витрати вважати по фактично понесеним стороною позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed