Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що [INFO] померла його мати [PERSON], а [INFO] помер батько [PERSON]. Після смерті батька відкрилась спадщина на земельні ділянки: розміром 0,2258 га, яка розташована в [ADDRESS] з кадастровим номером [NUMBER] та розміром 0,2258, яка розташована в [ADDRESS] з кадастровим номером [NUMBER] Позивач зазначає, що він є спадкоємцем першої черги після смерті батька, тому в установлений законом строк він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. В свою чергу його сестра [PERSON] та брат [PERSON] звернулися до нотаріуса із заявами про відмову від спадщини. 07 лютого 2018 року Постановою завідувача Фастівської міської державної нотаріальної контори [PERSON] йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька на земельні ділянки та рекомендовано звернутися до суду. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав викладених в ньому, просила суд його задовольнити. Представник відповідача - Скригалівської сільської ради Фастівського району Київської області в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду листа, в якому зазначив, що проти позовних вимог не заперечує, просить слухати справу без участі представника сільської ради та прийняти рішення відповідно до діючого законодавства. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Згідно ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі , зокрема, спадкування. Відповідно до положення ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO], його батьками є [PERSON] та [PERSON], що підтверджено копією Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 21 грудня 1961 року. Як вбачається із Свідоцтв про смерть серія [NUMBER] від [INFO] та [PERSON] [NUMBER] від 04 січня 2011 року, [PERSON] померла [INFO], а [PERSON] - помер [INFO]. З матеріалів спадкової справи № 130/2011, заведеної після смерті [PERSON], який помер [INFO] вбачається, що 27 травня 2011 року, [PERSON] подала до Фастівської міської державної нотаріальної контори, нотаріально посвідчену Заяву, якою відмовилася від належної їй частки у спадщині за законом після смерті її батька [PERSON], на користь сина померлого, [PERSON] (а.с. 39). та 22 червня 2011 року, [PERSON] до Фастівської міської державної нотаріальної контори, було подано Заяву про відмову від спадщини, після померлого батька [PERSON] (а.с.41). Разом з тим, з вищевказаної спадкової справи вбачається, що 14 червня 2011 року [PERSON] подав до Фастівської міської державної нотаріальної контори Заяву про прийняття спадщини після смерті батька [PERSON] (а.с.40). Між тим, державним нотаріусом Фастівської міської державної нотаріальної контори [PERSON], 07 лютого 2018 року, [PERSON] було відмовлено у видачі Свідоцтв про право на спадщину за законом після [PERSON], який помер [INFO], на земельні ділянки, що розташовані на території [ADDRESS], у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів та відсутності факту державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна (а.с.17-18). Як вбачається з Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 жовтня 2008 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3665 та посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Чернишовою О.А., [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,2258 га, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], яка належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Скригалівською сільською радою Фастівського району Київської області 10 жовтня 2008 року. Окрім того, 17 жовтня 2008 року [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,2258 га, надану для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]-а, кадастровий номер [NUMBER], яка належить продавцю на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER], виданого Скригалівською сільською радою Фастівського району Київської області 10 жовтня 2008 року, що підтверджено копією Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17 жовтня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3672, посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Чернишовою О.А.. Згідно ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст. 16 Цивільного кодексу України). Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Окрім того, в пунктів 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам та те, що позивач не має іншого шляху, окрім судового, для вирішення свого порушеного права, суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, зокрема до Фастівського міськрайонного суду Київської області.

Outcome: approved