Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-10 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті її матері [PERSON], яка померла в м. Донецьку 23 січня 2016 року. В обґрунтування заяви зазначила, що при зверненні до відділу РАЦС по м. Бердянську їй було відмовлено у здійснені реєстрації смерті на підставі того, що лікарське свідоцтво про смерть видане установою, яка знаходиться на непідконтрольній Україні території. Встановлення факту смерті матері необхідно їй для отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка та подальшого оформлення спадщини. У судовому засіданні [PERSON] свою заяву підтримала. Просить її задовольнити. Суду додатково пояснила, що в звязку з проведенням в м. Донецьку антитерористичної операції, вона з чоловіком та матірю виїхали до м. Бердянська, де стали на облік як особи, переміщені з тимчасово окупованої території. У 2015 році у матері стався мікроінсульт, стан її здоровя погіршився. На її прохання наприкінці 2015 року вона перевезла її до м. Донецька, де 23 січня 2016 року мати померла. Центром первинної медико-санітарної допомоги №6 м. Донецька було видано лікарське свідоцтво про смерть, а у відділі РАГС м. Донецька отримано свідоцтво про смерть матері. Поховання матері здійснено 24.01.2016 року на кладовищі м. Донецька. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області у судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.20-21). Вислухавши пояснення заявника, показання свідків, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Згідно зі ст.ст. 234, 256 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті. Частиною 3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно пункту 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року N 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.10). Довідкою Управління праці та соціального захисту населення виконкому Бердянської міської ради Запорізької області від 23.10.2014р. №2306000416 підтверджено, що [PERSON], яка народилася 14.01.1928 року в с. Борисівка, Борисівського району Курської області, постійно проживала в [INFO] і перемістилася з тимчасово окупованої території (району проведення антитерористичної операції) в м. Бердянськ, вул. Котовського,6. Оригінал паспорту [PERSON] був вилучений у заявника під час видачі свідоцтва про смерть на території так званої ДНР. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області листом від 11.02.2016 року відмовив заявнику у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки предявлене заявником лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] не є документом, виданим українським органом охорони здоровя, а відповідно не може вважатись підставою для державної реєстрації смерті громадянина. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявник надала суду копії свідоцтва про смерть та лікарського свідоцтва про смерть, які видані їй на території так званої Донецької народної республіки. Суд не може прийняти ці докази, оскільки вони не є допустимими в розумінні ст. 59 ЦПК України. Проте факт смерті [PERSON] був підтверджений свідками [PERSON] і [PERSON], які були допитані у судовому засіданні. Свідки показали суду, що [PERSON] дійсно померла в м. Донецьку у своїй квартирі 23 січня 2016 року. Була похована наступного дня, тобто 24 січня 2016 року, на кладовищі в м. Донецьку. Відповідно до п.п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні. Встановлення зазначеного факту має для заявника юридичне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved