Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-23 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON], згідно якої просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], який зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану в Приморському районі Одеського міського управління юстиції 03.12.2015 року, актовий запис № 2168. Обґрунтовуючи свої\~вимоги тим,\~що шлюбні відносини з відповідачем припинено з липня 2016 року. Причиною розірвання шлюбу є те, що відповідач не працював, не утримував сімю, у них різні інтереси та погляди на життя, між ними втрачено почуття кохання та взаєморозуміння. Сумісне господарство не ведеться. Позивач вважає, що подальше сумісне проживання і збереження сімї є неможливим. Позивач у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила розглядати справу за її відсутності, щодо заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у\~судове засідання\~не зявився про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, ненаданням відповідачем відзиву на позов, зі згоди позивача, ухвалив слухати справу у відсутності відповідача, згідно ст.ст.280-281 ЦПК України, при заочному розгляді на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.\~51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Згідно зі ст. ст.\~110,\~112 СК України\~позов про\~розірвання шлюбу\~може бути\~пред'явлений\~одним із\~подружжя.\~Тоді суд\~з'ясовує\~фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 03 грудня 2015 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Приморському районі Одеського міського управління юстиції (актовий запис № 2168). Свідоцтво про шлюб серії І-ЖД № 244137. Від шлюбу дітей не мають. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2016 року, що зазначено в позовній заяві, однією сім'єю сторони не проживають, спільне домогосподарство не ведеться. На час розгляду справи майнові вимоги, будь-кого з сторін, суду не пред'явлені. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору між сторонами немає, примирення між ними неможливе. Враховуючи те, що однією з основних засад сучасного сімейного права є свобода шлюбу, суд вважає, що у зв'язку з відсутністю вільної згоди позивача на продовження шлюбу, подальше збереження шлюбу суперечить його інтересам, а також принципу добровільності шлюбу, у звязку з чим, є неможливим. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно зі ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених\~ЦПК України\~випадках. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім'ї неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів справи суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved