Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-02 00:00:00

У березні 2020 року Комунальне некомерційне підприємство «Спеціалізований психоневрологічний будинок дитини №3 «Сонечко» Одеської міської ради (далі - КНП «СПБД №3 «Сонечко» ОМР) звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог: орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, посилаючись на те, що відповідачка у справі є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис №2014 від 17 травня 2019 року по Одеському міському відділу ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Позивач зазначав, що на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації ОМР №200/01-06 від 08 травня 2019 року було здійснено реєстрацію народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , відомості про батьків дитини, а саме про мати та батька були внесені відповідно до ч. 2 ст. 135 СК України. Вказував, що на підставі розпорядженням Малиновської районної адміністрації ОМР №258/01-06 від 10 червня 2019 року та за направленням Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 21 травня 2019 року №53/03, малолітня [PERSON] , [INFO] , була влаштована до КНП «СПБД №3 «Сонечко» ОМР на повне державне забезпечення, в якому перебуває з 24 травня 2019 року по теперішній час. Підставою перебування дитини в КНП «СПБД №3 «Сонечко» ОМР стало те, що дитина залишилася без батьківського піклування. Відповідно до інформації Красносільської сільської ради Лиманського району Одеської області від 04 квітня 2019 року №05-11/1025 [PERSON] залишила свою новонароджену дитину жіночої статі на території Красносільскої сільської ради та зникла у невідомому напрямку. В результаті дитина була госпіталізована до КУ «Лиманська центральна районна лікарня» Лиманської районної ради Одеської області (повідомлення від 05 квітня 2019 року №500), про що 04 квітня 2019 року було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу здоров`я, засвідчений належним чином про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. Згідно листа служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області від 08 квітня 2019 року №01-17/323, [PERSON] , 1996 року народження, залишила свою новонароджену дитину (жіночої статі) у своєї сестри [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , та зникла у невідомому напрямку. Стверджував, що за час перебування дитини в КУ «Лиманська центральна районна лікарня», а саме з 04 квітня 2019 року життям, станом здоров`я, розвитком дитини ніхто не цікавився. Зазначав, що мати дитини, відповідачка у справі, в зареєстрованому шлюбу не перебуває, не працює, за даними відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 23 квітня 2019 року, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Згідно акту обстеження умов проживання відповідачки [PERSON] від 24 вересня 2019 року, складеного Красносільською сільською радою Лиманського району Одеської області, за адресою: [ADDRESS] , було виявлено будинок, що відключений від електропостачання, водопостачання (за борги), знаходиться в аварійному стані, на подвір`ї купа сміття та битого шиферу. Житло, в якому проживає [PERSON] , не відповідає санітарно-гігієнічним нормам та не придатне для проживання малолітньої дитини. Крім того, Красносільська сільська рада Лиманського району Одеської області неодноразово надавала [PERSON] матеріальну та гуманітарну допомогу, працевлаштовувала, надавала соціальне житло, від якого остання відмовлялася. Вказував, що [PERSON] часто знаходиться на вулиці та в громадських місцях з ознаками алкогольного сп`яніння, в брудному одязі, на зауваження реагує агресивно. Позивач стверджував, що за весь час перебування дитини в КНП «СПБД №3 «Сонечко» ОМР, мати дитини, [PERSON] , жодного разу не відвідувала доньку, не дзвонила, долею та здоров`ям дитини не цікавилась, участі у вихованні не приймала, допомоги не надавала. Дитина фактично залишилася без батьківського піклування. Мати дитини самоусунулась від виховання дитини та свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд позбавити [PERSON] , батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Представник позивача, діюча на підставі довіреності від 25 лютого 2020 року, в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про підтримання позовних вимог та слухання справи за її відсутності, не заперечувала проти винесення заочного рішення (а.с. 57, 70-71, 72-73, 75). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася судом відповідно до ст. 128 ЦПК України. У встановлений судом строк відзиву на позов не надала (а.с. 53, 55, 56, 74). Представник органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце слухання справи повідомлявся судом відповідно до ст. 128 ЦПК України (а.с. 67). У зв`язку з неявкою відповідачки та не повідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від своїх обов`язків по вихованню дитини. Судом встановлено, що малолітня [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 9). Реєстрацію народження малолітньої [PERSON] , [INFO] , було здійснено на підставі розпорядження Малиновської районної адміністрації ОМР №200/01-06 від 08 травня 2019 року, відомості про батьків дитини, а саме про мати та батька були внесені відповідно до ч. 2 ст. 135 СК України (а.с. 10, 11, 14). Відповідно до свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] . З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] в шлюбі не перебувала та перебуває, що підтверджується листом Одеського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану (а.с. 15). Встановлено, що на підставі розпорядженням Малиновської районної адміністрації ОМР №258/01-06 від 10 червня 2019 року та за направленням Департаменту охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації від 21 травня 2019 року №53/03, малолітня [PERSON] , [INFO] , була влаштована до КНП «СПБД №3 «Сонечко» ОМР на повне державне забезпечення, в якому перебуває з 24 травня 2019 року по теперішній час (а.с. 12, 13). Підставою перебування дитини в КНП «СПБД №3 «Сонечко» ОМР стало те, що дитина залишилася без батьківського піклування. Відповідно до довідки служби у справах дітей ОМР від 27 травня 2020 року №4920 відомостей про наявність майна та житла у малолітньої [PERSON] , [INFO] , не має (а.с. 16). Згідно довідки служби у справах дітей ОМР від 27 травня 2020 року №4920 відомостей про наявність братів та сестер у малолітньої [PERSON] , [INFO] , не має (а.с. 17). Судом встановлено, що Красносільська сільська рада Лиманського району Одеської області своїм листом від 04 квітня 2019 року №05-11/1025 повідомила про те, що [PERSON] залишила свою новонароджену дитину жіночої статі на території Красносільскої сільської ради та зникла у невідомому напрямку (а.с. 19). З матеріалів справи вбачається, що дитина [PERSON] , [INFO] , була госпіталізована до КУ «Лиманська центральна районна лікарня» Лиманської районної ради Одеської області (повідомлення від 05 квітня 2019 року №500), про що 04 квітня 2019 року було складено акт органу внутрішніх справ України та закладу здоров`я, засвідчений належним чином про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку. За час перебування дитини в КУ «Лиманська центральна районна лікарня», а саме з 04 квітня 2019 року життям, станом здоров`я, розвитком дитини ніхто не цікавився (а.с. 18, 20). Згідно листа служби у справах дітей Лиманської районної державної адміністрації Одеської області від 08 квітня 2019 року №01-17/323, [PERSON] , 1996 року народження, залишила свою новонароджену дитину (жіночої статі) у своєї сестри [PERSON] , яка проживає по [ADDRESS] , та зникла у невідомому напрямку (а.с. 21). Зі змісту акту обстеження умов проживання відповідачки [PERSON] від 24 вересня 2019 року, складеного Красносільською сільською радою Лиманського району Одеської області, за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що будинок, в якому проживає [PERSON] , відключений від електропостачання, водопостачання (за борги), не відповідає санітарно-гігієнічним нормам, знаходиться в аварійному стані та не придатне для проживання малолітньої дитини. На подвір`ї купа сміття та битого шиферу (а.с. 26, 27). Встановлено, що мати дитини, відповідачка у справі [PERSON] , в зареєстрованому шлюбі не перебуває, не працює, за даними відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 23 квітня 2019 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с. 36). Встановлено, що [PERSON] є інвалідом 2-ї групи з дитинства, що підтверджується довідкою МСЕК (а.с. 24). В процесі судового розгляду встановлено, що відповідачка [PERSON] участі у вихованні та утриманні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , не приймає, матеріальної допомоги не надає, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування, що свідчить про ухилення від виконання своїх батьківських обов`язків. Доказів, що спростовують зазначене відповідачкою суду не надано. До висновку про необхідність позбавлення [PERSON] батьківських прав прийшов і орган опіки та піклування Малиновської районної адміністрації Одеської міської ради, який дав відповідний висновок від 24 грудня 2019 року №3474/01-20 (а.с. 7-8). Відповідно до п. 16 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов`язками. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. В судовому засіданні встановлено, що відповідачка з дитиною не спілкується і добровільно матеріальну допомогу на її утримання не надає. За таких обставин, враховуючи викладене, суд вважає необхідним позбавити батьківських прав [PERSON] у відношенні доньки [PERSON] , [INFO] , оскільки судом достовірно встановлено, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не приймаючи участі у вихованні доньки. Таким чином, позивач обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом, оскільки позовні вимоги відповідають інтересам дитини. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідачки аліментів на утримання дитини, то суд вважає, що дані вимоги підлягають задоволенню частково, і з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на користь дитини в розмірі ј частини усіх видів її доходу щомісячно. Відповідно до ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідності до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частин 1, 2 статі 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Частиною 1 статті 12 цього Закону передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, за рішенням суду відповідно до статті 181 СК України. Згідно зі статтею 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (частина друга статті 182 у редакції Законів № 2901-IV від 22 вересня 2005 року, № 2037-VIII від 17 травня 2017 року). Відповідно до частити 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно роз`яснень, які містять в пунктах 17, 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3 вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що з відповідачки з [PERSON] необхідно стягнути аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини усіх видів доходу, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повнолітнього віку, тобто до [INFO] , починаючи стягнення аліментів з дня пред`явлення позову до суду, а саме з 10 березня 2020 року, та з перерахуванням коштів на особистий рахунок. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутньою у судових засіданнях відповідачка також розпорядилася на власний розсуд. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Сторони по справі звільнені від сплати судового збору відповідно до ст. 5 Закону України « Про судовий збір».

Outcome: partial