Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 20 листопада 2015 року між ним та [PERSON] був укладений договір безвідсоткової позики, за яким останній отримав у власність грошові кошти в розмірі 500 000 грн. на придбання житла. На підтвердження цільового використання коштів відповідач надав їм договір купівлі-продажу квартири на суму 205\~000 грн. Тобто сума в розмірі 295\~000 грн. є невикористаною сумою та має бути повернена за умовами укладеного договору. У разі встановлення факту нецільового використання грошових коштів, відповідач зобовязаний їх повернути та сплатити штраф в розмірі 10% від отриманої суми. У добровільному порядку відповідач кошти не повернув. Тому просили суд стягнути з [PERSON] суму позики в розмірі 295\~000 грн., штраф в розмірі 29\~500 грн.; судові витрати в розмірі 4\~867,50 грн. стягнути з відповідача. Представник позивача при розгляді справи позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Просила позов задоволити. При розгляді справи відповідач [PERSON] подав суду письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, обґрунтування позовних вимог та поданих заперечень. суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (сума позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. При розгляді справи судом встановлено, що 20 листопада 2015 року між Державним підприємством з обслуговування повітряного руху України та [PERSON] укладено договір позики. За даним договором [PERSON] отримав у власність грошові кошти в розмірі 500\~000 грн. на придбання житла. Строк придбання житла визначено сторонами в строк шість місяців з дня отримання позики. Даний договір є безпроцентним, остаточний розрахунок щодо повернення позики має бути здійснено не пізніше 10 грудня 2022 року (п.1, 2 договору). У відповідності до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неподаткового мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. На підтвердження передачі коштів позивачем подано заяву [PERSON] на перерахунок коштів від 01 грудня 2015 року, розписку [PERSON] про отримання позики в розмірі 500\~000 грн., платіжне доручення №8487 від 02 грудня 2015 року про перерахунок коштів на карточку відповідача. 15 грудня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Цей договір вчинено а 205\~000 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до Положення про порядок надання працівникам державного підприємства обслуговування повітряного руху України цільових безпроцентних, поворотних позик на придбання або будівництво житла у разі встановлення факту нецільового використання позик працівник зобовязаний повернути підприємству отримані грошові кошти з виплатою штрафу у розмірі 10% від отриманої суми, а також позбавляється права поновлення у списку на отримання житла. За ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За ст. 611 ЦК України у раз порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: припинення зобовязання, зміна умов зобовязання, сплата неустойки, відшкодування та моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] після укладення договору також зробив ремонт у квартирі, купував речі першої необхідності для проживання в квартирі, оскільки має на утриманні двох малолітніх дітей Аделіна, [INFO], та Діана, [INFO]. Позивач не спростував при розгляді справи даних обставин, надавши суду належні та допустимі докази. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту нецільового використання грошових коштів. Позивач просив суд стягнути з відповідача кошти через порушення умов договору позики на підставі Положення про порядок надання працівникам державного підприємства обслуговування повітряного руху України цільових безпроцентних, поворотних позик на придбання або будівництво житла. Разом з тим, не надав суду доказів того, що відповідач [PERSON] був обізнаний з даним Положенням, необхідністю подання підтверджуючих документів, оскільки підписаний сторонами договір позики не містить жодних посилань на Положення або обвязки подачі документів. Також судом встановлено, що на час розгляду справи [PERSON] умови договору не порушував та повертає грошові кошти. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позову. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed