Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусове зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що їй на праві приватної власності відповідно до угоди про розподіл спадкового майна належить квартира [ADDRESS]. За вказаною адресою також зареєстрована [PERSON] - знайома позивача, яка у лютому 2014 році разом із особистими речами покинула квартиру [ADDRESS], при цьому не знявшись з реєстрації з зазначеної квартири. З того часу відповідач не мешкає за адресою своєї реєстрації, особистих речей її в квартирі не має, за житло не піклується, комунальні платежі не сплачує, поточні ремонти не проводить. На теперішній час місце перебування відповідача позивачу невідомо. З наведених підстав позивач ставить питання про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням та примусове зняття з реєстраційного обліку. Позивач в судовому засіданні уточнивши свої позовні вимоги, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, заявлені вимоги підтримала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач до судового засідання не з'явилась з невідомих суду підстав, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Судом винесено ухвалу про заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона з позивачем знайома більше 10 років, мають дружні стосунки. Зі слів [PERSON] їй відомо, що в квартирі позивача зареєстрована [PERSON] Також свідок пояснила, що вона ніколи не бачила [PERSON] в квартирі позивача. Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] і є сусідкою позивача. Зазначила, що [PERSON] бачила один раз у 2013 році. Зі слів позивача їй стало відомо, що [PERSON] зареєстрована у її квартирі [ADDRESS]. Також зазначила, що речей, які могли б належати [PERSON], вона в квартирі позивача не бачила. Вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі статтею 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається свої майном на власний розсуд. Згідно зі статтею 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права або обмежений у його здійсненні. З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] відповідно до угоди про розподіл спадкового майна від 18.07.2000 року на праві приватної власності належить [PERSON] Відповідно довідки КП «Торецьккомсервіс» Торецької міської ради від 08.08.2016 року у квартирі [ADDRESS] зареєстрована, зокрема [PERSON] Крім того, судом встановлено, що з лютого 2014 року відповідач не мешкає у вказаному житловому приміщенні і не проявляє будь-якого бажання у ньому мешкати, власних речей не зберігає, обов'язки з утримання житла не виконує, що підтверджується поясненнями свідків. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до частини 4 статті 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.ст. 156, 160 ЖК України члени сім»ї власника повинні приймати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території, проведенню ремонту, оплаті комунальних послуг. Підстави позбавлення члена сім'ї права користування жилим приміщенням, яке належить громадянинові на праві власності, визначені ст. 405 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, з урахуванням вимог ст. 405 ЦК України, за якими члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням у обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд, оцінивши представлені в силу ст. 60 ЦПК України докази, законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов до висновку, що позов, з урахуванням уточнень є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі ст.ст. 156 ЖК України, ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved