Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-06 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В обґрунтування вимог вказала, що 08.11.2000 між сторонами було укладено договір, за яким позивач придбала 3/5 часток квартири [ADDRESS] . Вказаний договір був укладений на Миколаївській універсальній товарно-сировинною біржі та зареєстрований за № 1334. Крім того, вказаний договір зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 27.11.2000 за № 16313. Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. У зв`язку із протиріччям правових норм на час укладення договору, на теперішній час позивач не може розпорядитися власним майном, оскільки цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 23.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5 статті 279 ЦПК України не надходило. Відповідачі відзиву на позовну заяву до суду не подали. Повідомлення відповідачів про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за останньою відомою адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.11.2000 між сторонами було укладено договір, за яким позивач придбала 3/5 часток квартири [ADDRESS] . Договір оформлено на Миколаївській універсальній товарно-сировинною біржі та зареєстрований за №1334. Крім того, вказаний договір зареєстрований в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації 27.11.2000 за № 16313 (а.с.7-9). Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач є власницею 3/5 часток квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу, укладеному 08.11.2020 на Миколаївській універсальній товарно-сировинною біржі за №1334 (а.с.25). Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 09.07.1997, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу частки квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачу реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду, по 454,00 грн. з кожного.

Outcome: approved