Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом посилаючись на те, що на підставі договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно від 16.01.1960 року її батьку [PERSON] була надана в безстрокове користування земельна ділянка площею 471кв.м., яка розташована за адресою м. Бердянськ, вул. Ленінградська, 120 (до перейменування та пере нумерації вул. Кабельна, 123). В 1973 році на підставі цього договору батько збудував житловий будинок «А», прибудову «а1», веранду «а, а2», ґанок до «а2», ґанок до «а». В 1965 році він збудував альтанку «Л», а в 1982 році він також збудував вбиральню «З», сарай «Д», навіси «М,О», душ «П», ворота №1, паркан №2, басейн «Г», водопровід «К», замощення «І». 26.09.2008 року батько склав заповіт, відповідно до якого все майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось, в тому числі належний йому житловий будинок, що знаходиться в місті Бердянську по вул. Ленінградській, будинок №120 заповідав [PERSON] 17.09.2008 року померла її мати [PERSON] У встановлений законом строк, до державного нотаріуса, з заявою про прийняття спадщини за законом звернулися: [PERSON], її батько [PERSON] та її брат [PERSON] Сестри [PERSON] та [PERSON] заявили про відмову від спадщини на її користь. Проте постановою державного нотаріуса від 29.08.2011 року №3936 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з тим, що у неї відсутній правовстановлюючий документ та у зв'язку із відсутністю правової реєстрації на житловий будинок. 30.10.2008 року помер батько [PERSON] До складу спадкового майна увійшла 1/10 частка будинку, яку він прийняв у спадок після смерті дружини [PERSON] Позивач звернулася у встановлений законом строк до державного нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом. Проте постановою державного нотаріуса від 29.08.2011 року №3937 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з тим, що у неї відсутній правовстановлюючий документ та у зв'язку із відсутністю правової реєстрації на житловий будинок. Відтак, розмір частки належного [PERSON] спадкового майна після смерті матері складає 3/10 частки, після смерті батька - 3/5 частки. Позивач, вважаючи, що вона успадкувала не лише майно, а і права забудовника, просить визнати за нею право власності на 3/10 частин житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Ленінградська, 120 в м. Бердянськ в порядку спадкування за законом після смерті матері, [PERSON], яка померла 17.09.2008 року, та право власності на 3/5 частин цього ж житлового будинку, в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON], який помер 30.10.2008 року. Позивач [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявилися. Надали заяву про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять задовольнити (а.с.29, 100). Представник відповідача територіальної громади в особі Бердянської міської ради Запорізької області, в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності відповідно до закону (а.с.23). Представник третьої особи Бердянської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності (а.с.99). Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позову не заперечує (а.с.25-27). Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд встановив наступне. 17.09.2008 року померла мати позивача [PERSON], після смерті якої залишилася спадщина у вигляді житлового будинку №120 по вул. Ленінградській у м. Бердянську та інше майно. Вказане підтверджується світлокопіями свідоцтв про смерть, про народження, про одруження (а.с.61, 64, 65). Із заявами про прийняття спадщини за законом після її смерті звернулися діти померлої [PERSON] та [PERSON] (а.с.50, 56). [PERSON] та [PERSON] заявили про відмову від спадщини на користь сестри [PERSON] (а.с.57, 59) [PERSON] на день смерті спадкодавці був зареєстрований у будинку, фактично прийняв спадщину, заяву не подавав. Постановою [PERSON], нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області, №3936 від 29.08.2011 року [PERSON], відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 17.09.2008 року [PERSON] на частину житлового будинку по вул. Ленінградській, 120 у зв'язку із відсутністю правової реєстрації на житловий будинок. В постанові державним нотаріусом зазначено, що померлій [PERSON] належить 1/2 частина житлового будинку, оскільки його побудовано у шлюбі. Тобто [PERSON] необхідно визнати право власності на 3/10 частини будинку, 1/10 частина залишається за померлим батьком [PERSON], на 1/10 повинен визнати право власності [PERSON] (а.с.69). Батько позивача [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Бердянського районного нотаріального округу Запорізької області 26.09.2008 року за реєстровим номером 3699, яким все своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалось та взагалі все те що йому буде належати та на що за законом він матиме право, в тому числі належний йому житловий будинок, разом з належними до нього господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в місті Бердянську Запорізької області по вул. Ленінградській, будинок №120 заповідав [PERSON] (а.с.83). 30.10.2008 року помер батько позивача [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина у вигляді житлового будинку №120 по вул. Ленінградській у м. Бердянську та інше майно. Вказане підтверджується світлокопіями свідоцтв про смерть, про народження, про одруження (а.с.64, 65, 75). Після його смерті [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини за заповітом. [PERSON] звернувся із заявою про прийняття спадщини за законом (а.с.74, 82). Постановою державного нотаріуса Бердянської державної нотаріальної контори Запорізької області [PERSON] від 29.08.2011 року № 3937 мені, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 30.10.2008 року [PERSON] на житловий будинок №120 по вул. Ленінградській, у зв'язку із відсутністю правової реєстрації на житловий будинок. Розмір часток у спадковому майні розподіляється наступним чином: позивачу, після смерті матері [PERSON] належить 3/10 частки, а після смерті батька [PERSON] - 3/5 частки; третій особі [PERSON] належить 1/10 частка, після смерті матері [PERSON] З договору про надання у безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального жилого будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до пяти включно від 16.01.1960 року вбачається, що померлому [PERSON] була надана в безстрокове користування земельна ділянка площею 471кв.м., яка розташована за адресою м. Бердянськ, вул. Ленінградська, 120 (до перейменування та пере нумерації вул. Кабельна, 123). В 1973 році на підставі цього договору він збудував житловий будинок «А», прибудову «а1», веранду «а, а2», ґанок до «а2», ґанок до «а». В 1965 році він збудував альтанку «Л», а в 1982 році він також збудував вбиральню «З», сарай «Д», навіси «М,О», душ «П», ворота №1, паркан №2, басейн «Г», водопровід «К», замощення «І». Вказане підтверджується світлокопіями зазначеного договору, технічного паспорту, довідками №354 та №63 Бердянського КПТІ (а.с.9-11, 15-16, 18, 72). Оскільки, будівництво житлового будинку було закінчено 1973 році, а право забудови індивідуального житлового будинку виникло у [PERSON] до вказаного часу, правовідносини з забудови індивідуального житлового будинку в зазначений час були врегульовані Цивільним Кодексом УРСР від 18.07.1963 року. Згідно ст. ст. 89-111 зазначеного Кодексу передбачали розрізнення особистої власності від державної ті інших видів власності, та передбачено, що в особистій власності громадян можуть бути предмети вжитку, особистого споживання, комфорту і підсобного домашнього господарства, жилий будинок і трудові заощадження. Діюче на той час цивільне законодавство передбачало право особистої приватної власності на таке майно як жилий будинок. Спірний житловий будинок був побудований у відповідності до діючих на вказаний час норм матеріального права та інших нормативно-правових актів загальної дії, та введення в експлуатацію і державної реєстрації не потребував. Правовстановлюючий документ про право власності на вище вказане домоволодіння спадкодавці [PERSON] та [PERSON] не оформлювали. За положеннями ст. 86 ЦК УРСР право власності - це врегульовані законом суспільні відносини щодо володіння, користування і розпорядження майном. До того ж відповідно до норм Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», який набув чинності 12.03.2011року, «Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків 1 та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж», затвердженого Наказом МРР БЖКГ України від 24.06.2011 року, та Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держбуду України 24.05.2001 року, житловий будинок «А» з прибудовами та належними до нього господарськими будівлями та спорудами, збудовані до 05.08.1992року, не є об'єктами самочинного будівництва, не підлягають прийняттю в експлуатацію. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1-3 ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ч.1 ст.1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки , що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття прав власності не встановлена судом. Приймаючи до уваги надані позивачем докази, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved