Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною вище заявою, в якій просила встановити факт смерті [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер: [NUMBER], уродженця села Велика Шишівка Шахтарського району Донецької області, який проживав в [ADDRESS], та який помер [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме в [ADDRESS]. В обґрунтування заяви [PERSON] зазначала, що [INFO] на тимчасово окупованій території України, а саме у місті Донецьку помер її брат [PERSON] внаслідок набряку легень та головного мозку - атеросклеротична хвороба серця. Факт смерті підтверджується медичними документами, які додані до заяви. З питань проведення державної реєстрації смерті [PERSON] та з метою отримання свідоцтва про його смерть, що необхідно для вивезення з окупованої території України неповнолітньої дочки померлого - [PERSON], оскільки остання після смерті батька фактично залишилася без захисту, належного піклування та матеріального утримання, [PERSON] звернулася до Броварського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть з посиланням на те, що для підтвердження факту смерті [PERSON] пред'явлено було документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. У судове засідання заявник [PERSON] не з'явилася. Надала до суду письмову заяву, в якій просила задовольнити заяву про встановлення факту смерті та розглянути справу без її участі. Заінтересована особа Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області у судове засідання представника не направила. Про день, час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. До суду надійшов письмовий лист від начальника відділу [PERSON] про розгляд даної заяви без участі їх представника. Перевіривши матеріали справи й дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. Із лікарського свідоцтва про смерть № 1943 від 25 серпня 2016 року та довідки про причину смерті від 25 серпня 2016 року, виданих Республіканським бюро судово-медичної експертизи Донецької Народної Республіки вбачається, що [INFO] помер [PERSON], [INFO], який проживав за адресою: [ADDRESS]. Причина смерті - набряк легень та головного мозку - атеросклеротична хвороба серця. Місце смерті - [ADDRESS] (а.с.8-9). Той факт, що [PERSON], який народився [INFO], є братом позивача [PERSON], яка народилася [INFO], підтверджується свідоцтвом про народження, виданим 04 жовтня 1966 року, та свідоцтвом про народження, виданим 07 лютого 1964 року В-Шишівською сільською радою Шахтарського району Донецької області. Батько - [PERSON]. Мати - [PERSON] (а.с.13,23). Листом від 16 вересня 2016 року Броварський міськрайонний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовив [PERSON] у проведенні державної реєстрації смерті на підставі дубліката лікарського свідоцтва про смерть № 1943 від 25 серпня 2016 року, виданого Республіканським бюро судово-медичної експертизи Донецької Народної Республіки, з посиланням на те, що для підтвердження факту смерті [PERSON], заявником пред'явлено документ, який виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно пункту 8 частини першої статті 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно зі статтею 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Постановою Верховної Ради України № 254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. За змістом статті 1 Закону України від 16 вересня 2014 року № 1680-VII «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та постанови Верховної Ради України № 252-VIII від 17 березня 2015 року до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови, що відповідає Мінському меморандуму від 19 вересня 2014 року. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року № 1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» місто Донецьк та селище міського типу Старомихайлівка включені до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до розпорядження. Статтею 17 Закону України «Про реєстрацію актів цивільного стану» (із змінами від 09 вересня 2011 року) передбачено, що підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. За змістом статті 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. У разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган державної реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для вивезення її неповнолітньої племінниці [PERSON] з тимчасово окупованої території України. Оцінивши наголошені вище письмові докази, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд приходить до висновку про задоволення заяви про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території.

Outcome: approved