Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-01 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] й [PERSON] звернулися до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовували тим, що з вини [PERSON], який помер [INFO], їм завдано матеріальну шкоду у зв'язку із пошкодженням під час дорожньо-транспортної пригоди належного їм автомобіля марки «Volvo», модель «ХС 60», реєстраційний номер [NUMBER]. На відновлення пошкодженого транспортного засобу ними витрачено - 124 154 грн. 80 коп. За життя [PERSON] частково відшкодував завдані матеріальні збитки й сплатив їм - 76 654 грн. 00 коп. Інша частина матеріальної шкоди не була відшкодована. Після смерті [PERSON] його спадкоємець [PERSON] на їхні претензії щодо сплати боргу спадкодавця не відреагувала й борг не сплатила. За час невиконання відповідачем [PERSON] зобов'язання по відшкодуванню шкоди в державі відбулися інфляційні процеси, у зв'язку із чим купівельна спроможність національної грошової одиниці знизилася. Просять суд: - накласти стягнення на спадкове майно й стягнути із відповідача [PERSON] на їх користь грошові кошти у розмірі - 59 505 грн. 23 коп., а також судові витрати. У судовому засіданні позивач [PERSON], яка також є представником позивача [PERSON], підтримала заявлені позовні вимоги й просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] не визнали позов [PERSON] й [PERSON] й просили у його задоволенні відмовити. У судове засідання третя особа приватний нотаріус Броварського міського нотаріального округу Київської області Савера Л.Л. не з'явилася, надала до суду письмові клопотання про розгляд справи у її відсутність. У судове засідання третя особа приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» (далі - ПАТ «СК «Україна») представника не направила. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялася у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази у їх сукупності, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27 березня 2015 року біля 10 год. 40 хв. на вулиці Черняхівського, 21 у місті Броварах Київської області трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «ВАЗ-211440», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Volvo», модель «ХС 60», реєстраційний номер [NUMBER], водієм якого був [PERSON] Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 травня 2015 року (яка набрала законної сили) [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, й піддано адміністративному стягненню у виді позбавлення права керування транспортними засобами строком на шість місяців (а.с.16). На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПАТ «СК «Україна» згідно із полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04 вересня 2014 року № АІ/0697397 (т.1, а.с.101). Автомобіль марки «Volvo», модель «ХС 60», 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований на ім'я [PERSON] (т.1, а.с.15). Позивачі [PERSON] й [PERSON] із 1994 року перебувають у зареєстрованому шлюбі (т.1, а.с.14). Автомобіль марки «Volvo», модель «ХС 60», реєстраційний номер [NUMBER], є спільним сумісним майном подружжя [PERSON] й [PERSON] Із копії Звіту про вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу «Volvo ХС 60», реєстраційний номер [NUMBER], від 02 квітня 2015 року товариства з обмеженою відповідальністю «Експертум-АВЕ» видно, що розмір матеріальної шкоди становить - 126 687 грн. 01 коп. (т.1, а.с. 126). Згідно із направленням-нарядом № В-00000127 від 03 квітня 2015 року суб'єкта підприємницької діяльності [PERSON] вартість відновлювального ремонту транспортного засобу становить - 124 154 грн. 80 коп., які фактично й були позивачами сплачені (т.1, а.с. 141, 142). 06 травня 2015 року позивач [PERSON] одержала від представника [PERSON] - [PERSON] в рахунок відшкодування завданих дорожньо-транспортною пригодою матеріальних збитків - 10 000 грн. 00 коп. (т.1, а.с.103). 01 липня 2015 року між [PERSON] й представником [PERSON] - [PERSON] укладено договір відшкодування шкоди й [PERSON] передано - 66 654 грн. 00 коп. (т.1, а.с.104). [INFO] [PERSON] помер (т.1, а.с.49). Спадкоємцем за законом [PERSON] є [PERSON] (т.1, а.с.46). 23 лютого 2016 року [PERSON] й [PERSON] подали до приватного нотаріуса Броварського міського нотаріального округу Київської області Савера Л.Л. письмові претензії (вимоги) спадкоємцям [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі - 49 500 грн. 00 коп. шляхом здійснення одноразового платежу (т.1, а.с. 76-78). Відповідачем [PERSON] не було погашено борг спадкодавця [PERSON] по відшкодуванню матеріальної шкоди. Статтею 1166 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом статей 1187, 1188 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, якщо шкода завдана одній особі з вини іншої особи, вона відшкодовується винною особою. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). В преамбулі Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року № 1961-IV визначено, що цей Закон регулює відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постанові від 20 січня 2016 року в справі № 6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом із тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на викладене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Статтею 3607 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) визначено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Таким чином, [PERSON], який помер [INFO], за життя мав обов'язок перед позивачами [PERSON] й [PERSON] по відшкодуванню матеріальної шкоди, завданої пошкодженням під час дорожньо-транспортної пригоди автомобіля марки «Volvo», модель «ХС 60», реєстраційний номер [NUMBER]. Відповідно до статей 1216, 1217, 1218 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із статтею 1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. За змістом статей 1281, 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Зважаючи на обраний спосіб захисту порушених прав, розглядаючи цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] й [PERSON] підлягають задоволенню частково, а саме в частині стягнення боргу спадкодавця [PERSON] із спадкоємця [PERSON] в розмірі фактично здійснених витрат на відновлення пошкодженого транспортного засобу із урахуванням вже сплачених грошових коштів, а саме в розмірі - 47 500 грн. 80 коп. У задоволенні решти позовних вимог щодо стягнення боргу спадкодавця із спадкоємця по відшкодуванню матеріальної шкоди слід відмовити через їх недоведеність. Що стосується позову в частині заявлених вимог про стягнення інфляційних нарахувань за невиконання зобов'язання щодо відшкодування боргу спадкодавця, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Частиною першою статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. Між тим відшкодування шкоди - це відповідальність, а не боргове (грошове) зобов'язання, й до деліктних правовідносин положення викладеної вище норми закону не можуть бути застосовані. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial