Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», про припинення договору банківського вкладу «Інтернаціональний» від 02 лютого 2014 року за № 280503. У своєму позові просить зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» припинити дію договору банківського вкладу «Інтернаціональний» від 02 лютого 2014 року за № 280503 та нарахувати на суму вкладу відсотки за процентною ставкою 9,75% річних, відповідно до договору, до фактичної дати припинення цього договору; зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» виплатити позивачу суму депозиту та нараховані за ним відсотки в повному обсязі; зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» сплатити пеню у розмірі 1800 доларів США 00 центів відповідно до абз. 1 п. 32.2 ст. 32 ЗУ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»; зобов'язати Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» відшкодувати позивачу 5000 грн. 00 коп. моральної шкоди та покласти судові витрати на відповідача. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що в порушення умов розділу 2 договору банківського вкладу «Інтернаціональний» за № 280503 укладеного 02 лютого 2014 року між нею та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива», останнє на письмову вимогу позивача не повернуло суму банківського вкладу та не сплатило відсотки за користування цією сумою. Вважає, що своїми діями Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» порушило вимоги чинного цивільного законодавства та її права, а тому просить задовольнити позов в заявлений нею спосіб. В судовому засіданні представник [PERSON] позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити в повному обсязі. Представник Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в судовому засіданні проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні з посиланням на те, що відповідач діяв відповідно до норм чинного законодавства і не порушував прав позивача. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося сторонами, 02 лютого 2014 року між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» було укладено договір банківського вкладу «Інтернаціональний» за № 280503. За умовами вказаного договору відповідач прийняв від позивача грошові кошти в розмірі 20000 доларів США 00 центи строком до 08 лютого 2015 року та взяв на себе зобов'язання сплачувати позивачу 9,75 % від вказаної суми за користування нею. В своїй позовній заяві [PERSON] та її представник в судовому засіданні наголошували на тому, що Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» в порушення норм чинного законодавства та умов розділу 2 договору банківського вкладу «Інтернаціональний» № 280503 від 02 лютого 2014 року на вимогу позивача не повернуло їй суму банківського вкладу, не нарахувало та не сплатило відсотки на суму банківського вкладу чим порушило права останньої. Дійсно, частиною 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно вимог ч. 3 ст. 1060 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Разом з цим, відповідно до розділу 2 банківського вкладу «Інтернаціональний» № 280503 від 02 лютого 2014 року дострокове розірвання договору, зокрема, здійснюється за письмовою заявою вкладника про дострокове розірвання цього договору поданою до банку не менш ніж за сім банківських днів не враховуючи день подання заяви. Днем дострокового розірвання цього договору є дата, зазначена у заяві вкладника. Також, з розділу 2 вказаного договору вбачається, що у разі якщо в день дострокового розірвання договору у відповідності до отриманої заяви вкладник не з'явився до банку та не вимагає повернення вкладу, таке письмове повідомлення вкладника про дострокове розірвання цього договору вважається анульованим, цей договір продовжує діяти на попередніх умовах, перерахунок процентів не здійснюється. Частинами 1 та 2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Долучені до матеріалів справи документи: копія заяви про видачу суми вкладу (а.с. 7), чек поштового відділення зв'язку від 05.05.2014 (а.с. 10), чек поштового відділення зв'язку від 29.07.2014 з доданими до нього документами (а.с. 13), не приймаються судом в якості належного звернення до відповідача з вимогою дострокового припинення дії договору банківського вкладу, оскільки заява позивача про видачу суми вкладу не містить доказів її реєстрації та прийняття уповноваженою особою відділення банку, тоді як поштові чеки без дотримання позивачем порядку звернення з відповідною заявою (відповідно до вимог Постанови Національного банку України від 12.11.2003 № 492 «Про затвердження Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах») не можуть вважатись належним доказом при наявності заперечень відповідача щодо отримання від позивача відповідної заяви про дострокове повернення банківського вкладу. У судовому засіданні 16.10.2014 суд зобов'язав представника відповідача надати інформацію про те, які саме заяви надходили до банку від позивача (станом на травень, липень 2014 року) і докази реєстрації відповідних заяв у журналі вхідної кореспонденції банку (в базі даних). На виконання вимог суд представник відповідача зазначив, що в базі даних банку відсутні докази надходження (реєстрації) заяви позивача від 05.05.2014, з приводу надходження інших заяв зазначив, що банком надано відповідь позивачу на її заяву № 374 від 28.04.2014 та на заяву № 793 від 04.08.2014 (копії листів долучено до матеріалів справи), інших заяв від позивача не надходило. У судовому засіданні представник позивача зазначив, що позивач зверталась в одне з відділень банку по вул. Тельмана у м. Києві, проте доказів звернення позивач надати не може через їх відсутність. Аналізуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] не додано доказів прибуття до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» у відповідності до поданої нею заяви про розірвання договору, то відповідач діяв відповідно до чинного цивільного законодавства та умов договору й не порушував прав позивача, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed