Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON], третя особа: Орган опіки та піклування Кременчуцького району Полтавської області, Прокурор Кременчуцького району Полтавської області про стягнення аліментів на дитину та позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що її син [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка більше трьох років проживає з позивачем. Батьки дитини зловживали спиртними напоями. В січні 2012 року [PERSON] переїхала до м.Кременчук, залишивши дитину проживати з нею. Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.10.2013 року позов Органу опіки та піклування Кременчуцької районної державної адміністрації Полтавської області до [PERSON], [PERSON], третя особа: [PERSON] про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів та накладення заборони на відчуження житла задоволено частково. [PERSON], [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] [INFO]. Ухвалою ВССУ від 03.04.2014 року рішення скасоване в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав та стягнення з неї аліментів. За час розгляду зазначеної справи та в подальшому відповідач [PERSON] не виявляла бажання спілкуватись з дочкою, не приїздила до неї, не телефонувала, не цікавилась її розвитком та не надавала жодної допомоги. Жодних перешкод для спілкування з дочкою у відповідача не було. Орган опіки та піклування надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] та стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. [PERSON] ухиляються від виконання батьківських обов'язків, тривалий час не спілкуються з донькою [PERSON], [INFO], не цікавляться вихованням, навчанням та здоров'ям дитини, не утримують її матеріально. Дитина з народження проживає з [PERSON], яка є її рідною бабусею, і яка її й виховує та матеріально утримує. Просила суд позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO]; стягувати аліменти з [PERSON], [INFO], уродженки м. Кременчук Полтавської області на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO] на користь опікуна в розмірі 1/4 частини з усіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 10 вересня 2014 року до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити з підстав зазначених в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні просила відмовити в задоволенні позову, пояснивши, що не піклується та не спілкується з дитиною. Представник Служби у справах дітей Кременчуцької РДА Полтавської області в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Прокурор Ніколенко К.В. в судовому засіданні пояснила, що позбавлення батьківських прав [PERSON] є доцільним і не суперечить інтересам дитини. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, і оцінивши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що малолітня [PERSON], [INFO], є донькою [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] яке було видане Крюківським відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області. [PERSON] рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.10.2013 року позбавлений батьківських прав. Малолітня [PERSON] проживає з бабою - позивачем [PERSON] та знаходиться на її повному утриманні і вихованні, що не оспорюється сторонами. Також суд, враховує, що відповідач продовжує не виконувати батьківські обов'язки і після винесення Ухвали ВССУ від 18.06.2014 року, якою було скасоване рішення про позбавлення останньої батьківських прав та стягнення з неї аліментів. [PERSON] маючи малолітню доньку [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків, покладених на неї статтею 150 СК України, щодо піклування про дитину, її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти, готування до самостійного життя, матеріальної допомоги не надає та не виховує дитину. В грудні 2011 році відповідач [PERSON] залишила доньку проживати у позивача і з цього часу не виконує своїх батьківських обов'язків відносно доньки: втратила будь-який зв'язок з нею, не цікавиться її життям, не приймає участі в її вихованні, не проявляє до доньки ніяких материнських почуттів, а також ухиляється від матеріального утримання доньки. Відповідно до довідок №82 від 01.08.2014 року та №95 від 02.09.2014 року, виданих директором Кривушівського НВК, малолітня [PERSON] навчається в 2 класі; мати [PERSON] участі в житті дитини не приймає, нею не піклується (на батьківські збори не з'являється, загальноосвітні заходи, що проводяться разом з батьками, не відвідує, дитину після уроків додому не забирала, під час медичного обстеження та профілактичних щеплень присутня не була). Першого вересня дитину до школи привела бабуся, мати на святі не була присутня. Суду надано висновок органу опіки і піклування Кременчуцької районної державної адміністрації від 24.11.2014 року за №1-19/465 щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно малолітньої доньки [PERSON] [INFO] та стягнення аліментів. Малолітня [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона проживає разом з позивачем. Її мати не цікавиться її життям, не приймає участі у вихованні, не спілкується з нею. Згідно ст.150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної ради Української РСР № 798 від 27.02.1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно зі ст. 164 Сімейного Кодексу України батьки або один з них можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками. Як встановлено в судовому засіданні, відповідач ухиляється та фактично самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків відносно доньки [PERSON] Згідно положень статті 166 ч. 2. Сімейного Кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач дійсно тривалий час ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини, позовні вимоги про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів є обґрунтованими, доведеними в судовому порядку та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved