Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ПАТ «Універсал Банк») про стягнення 8 306 грн. 21 коп. процентів річних, збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 30 932 грн. від простроченої суми грошового зобов»язання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.08.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 18.09.2013 року та ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.11.2013 року, задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» та стягнуто з останнього відсотки за договором №000101347 банківського обслуговування фізичної особи від 25.04.2008 року за період з 12.08.2009 року по 30.09.2010 року в розмірі 9900 доларів США 87 центів, що за курсом НБУ складало 79107 грн. 95 коп. За твердженням позивача вказане рішення не виконувалось і загальний строк прострочення зобов»язання з 30.09.2010 року по 21.03.2014 року складає 3 роки 6 місяців. З огляду на зазначене, [PERSON] просив стягнути з відповідача в порядку ст. 625 ЦК України за вказаний період прострочення 3% річних та індекс інфляції із суми визначеної у рішенні Оболонського районного суду м. Києва від 07.08.2013 року. В процесі розгляду справи, за заявою позивача, позовна вимога про стягнення збільшення суми боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 30 932 грн. ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 29.03.2016 року залишена без розгляду. В судовому засіданні, позивач та його представник підтримали позовні вимоги в частині стягнення 3% річних із простроченої суми та просили позов задовольнити. Представник відповідача проти позову заперечив вказуючи на те, що рішення Оболонського районного суду м. Києва від 07.08.2013 року в частині стягнення з відповідача на користь [PERSON] визначеної судом суми повинно було бути виконане і фактично виконане у повній відповідності до встановленого законодавством України порядку виконання рішень. Зокрема 21.03.2014 року на рахунок позивача було повернуто визначену судом суму процентів за період з 12.08.2009 року до 30.09.2010 року в розмірі 9 900,87 доларів США. Крім того, на думку представника ПАТ «Універсал Банк» позивачем пред»явлено позов до суду у 2015 році про стягнення за період з 2010 року по 2014 рік, що порушує строки позовної давності і є підставою для відмови в позові. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін та їх представників, давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07.08.2013 року задоволено позов [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк» та стягнуто з останнього відсотки за договором №000101347 банківського обслуговування фізичної особи від 25.04.2008 року за період з 12.08.2009 року по 30.09.2010 року в розмірі 9900 доларів США 87 центів. В апеляційній та касаційній інстанціях дане рішення Оболонського районного суд м. Києва залишено без змін. Згідно вищевказаних рішень судів відсотки в сумі 9900 доларів США 87 центів повинні були поступити на рахунок позивача до 30.09.2010 року. У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Судом встановлено та підтверджено сторонами в судовому засіданні, що сума відсотків за договором у розмірі 9900 доларів США 87 центів поступила на рахунок [PERSON] лише 21.03.2014 року. Твердження представника відповідача про оскарження рішень суду не спростовують обов»язку виконання зобов»язань. За таких обставин, суд вважає, вимогу кредитора про стягнення з ПАТ «Універсал Банк» 3% річних від простроченої суми законною і обґрунтованою. При цьому, суд не погоджується із розрахунками позивача щодо періоду нарахування та суми стягнення. Ст.ст.256, 257 ЦК України визначено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Ч.1, ч.5 ст.261 ЦК України передбачено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з ПАТ «Універсал Банк» 3% річних за період прострочення з 30.09.2010 року по 21.03.2014 року лише 28.09.2015 року. Згідно з положеннями ч. 3, ч.4 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За таких обставин, з огляду на час виникнення суб»єктивного права у [PERSON] на звернення до суду та реальний час подачі позову, враховуючи, що порушення носило триваючий характер, на думку суду розрахунок періоду нарахування слід здійснити з 28.09.2012 року, а в задоволенні вимог за період з 30.09.2010 року по 27.09.2012 року слід відмовити у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Таким чином, 3% річних від 9900 доларів США 87 центів за період з 28.09.2012 року до 21.03.2014 року складає 445 доларів США 87 центів. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст.ст. 625, 256, 257, 261, 267 ЦК України,

Outcome: partial