Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1\\4 частини всіх доходів відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що з 18 червня 2010 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2012 року шлюб між ними розірваний. Влітку 2018 року відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Дитина проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач отримує дохід, інших дітей на утриманні не має. За цих підстав позивач просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\\4 частини всіх заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Покласти на відповідача судові витрати, які полягають в оплаті витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 3000 грн. Позивач у судове засідання не з`явилася. Представником позивача надана заява про розгляд справи без його участі, в якій позовні вимоги підтримує та не заперечуває проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся за своїм зареєстрованим місцем проживання, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи, яка вирішується на підставі наявних доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 18 червня 2010 року. Мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 19 липня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до частини 1 статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. В силу статті 191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи матеріальний стан сторін та всі інші обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , необхідно визначити в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову 20 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судові витрати, суд враховує положення статті 133 ЦПК України, згідно якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи, до яких, у тому числі, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог; інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При цьому згідно з частиною 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем були понесені витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 3000 грн., які пов`язані з розглядом справи, що підтверджується договором, актом про надані послуги, копіями квитанцій про оплату послуг. Суд вважає, що такі витрати мають бути відшкодовані позивачу за рахунок відповідача частково в сумі 1950 грн., оскільки надання позивачу правничої допомоги в суді є недоведеним, зокрема, суду не надано доказів щодо обсягу такої допомоги та часу, витраченого адвокатом на її надання. Крім того, оскільки відповідно до ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп.

Outcome: approved