Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-14 00:00:00

У вересні 2018 року до Жовтневого райсуду м.Маріуполя надійшла позовна заява представника позивача АТ КБ «Приватбанк», який діє на підставі довіреності, в якій він просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначив, що 06.09.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позивач свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, відповідач зобов'язання за вказаним договором не виконав. У звязку з цим, станом на 17.07.2018 року загальна сума заборгованості становить 116837,64 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 5720,37\~ грн., заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 07.08.2007 року по 24.01.2018 року у розмірі 111117,27 грн. На підставі викладеного, позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість за кредитним договором у розмірі 116837,64 грн. та судові витрати по справі у розмірі 1762,00 грн. Ухвалою Жовтневого райсуду м.Маріуполя від 29.01.2019 року цивільну справу за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON]\~ про стягнення заборгованості за кредитним договором було передано за підсудністю на розгляд Іллічівському райсуду м.Маріуполя. 22.02.2019 року цивільна справа надійшла на адресу Іллічівського райсуду м.Маріуполя. Ухвалою Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 25.02.2019 року цивільну справу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Представник позивача у судове засідання не зявився, подав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розгляд справи провести без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 15.04.2019 року ухвалено провести заочний розгляд справи вказаної справи, оскільки відповідач, будучи неодноразово належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, до судового засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав, в той же час представник позивача не заперечувала проти заочного вирішення справи. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 06.09.2007 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем був укладений договір № б/н, відповідно до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта 07.08.2007 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт на картку у розмірі 21600 грн., внаслідок порушення умов користування кредитної картки 16.02.2010 року відповідачу було знижено кредитний ліміт до 500 грн., після чого 06.11.2010 року кредитний ліміт було збільшено до 600 грн., 26.04.2011 року 700 грн., 29.05.2011 року 800 грн., 02.01.2012 року 1000 грн., 03.03.2012 року 2000 грн., 29.07.2013 року 5900 грн. Строк дії кредитної картки\~ - 01.2016 р. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобовязання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобовязання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобовязання. Відповідно до змісту ст.ст.610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) надає другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі п.1 ст.1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Факт виконання позивачем умов кредитного договору підтверджується матеріалами справи. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що позивач свої зобовязання за даним кредитним договором виконав в повному обсязі. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б\\н від 06.09.2007 року станом на 17.07.2018 року загальна сума заборгованості становить 116837,64 грн., яка складається із заборгованості по кредиту у розмірі 5720,37\~ грн., заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 07.08.2007 року по 24.01.2018 року у розмірі 111117,27 грн. Згідно статті 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно ст.530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п.5 ч.2 статті 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути примусове виконання обовязку в натурі. Враховуючи вищевказані положення закону та існуючі обставини справи, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем умов кредитного договору відносно строків повернення кредитної заборгованості та визнає право позивача на стягнення її в судовому порядку. Також, суд погоджується із правильністю розрахунку позивачем суми заборгованості по кредиту та заборгованості по процентам, які містяться в позовній заяві та письмовому розрахунку до позову. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, у разі задоволення позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved