Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-03 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] у якому просить: - розірвати шлюбу зареєстрований 06.03.2009 року Вербівською сільською радою Ружинського району, актовий запис № 1; - стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який є дитиною з інвалідністю, у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення кожною дитиною повноліття. Позивач вказує, що останнім часом сімейне життя між сторонами погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Також зазначає, що сімейне життя із відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб, втрату почуття любові. Спільне господарство сторони не ведуть, шлюб носить формальний характер. Діти проживають разом з позивачем, знаходяться на її утриманні, відповідач необхідної матеріальної допомоги не надає. Позивач в судовому засідання підтримувала позовні вимоги про розірвання шлюбу, при цьому надала заяву, у якій просила про зменшення позовних вимог у частині стягнення аліментів, а саме просила стягувати з відповідача 4 000,00 грн. на двох дітей. Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в частині розірвання шлюбу та погодився із зменшеними позовними вимогами про стягнення аліментів, а саме у розмірі 4 000,00 грн. Дослідивши письмові матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, суд вважає, що позовні вимоги потрібно задовольнити з наступних підстав. 06.03.2009 року Вербівською сільською радою Ружинського району між сторонами зареєстрований шлюб, про що зароблено відповідний актовий запис № 1. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить їх інтересам. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, тому вимога позивача про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження (а.с.4-5). [PERSON] [INFO] , є дитиною з інвалідністю, що підтверджується посвідченням серії [NUMBER] . Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно ч. 4. ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оцінивши надані по справі докази, враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе та доцільне задовольнити вимоги позивача, в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 2 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, що разом складає 4 000,00 грн., починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати.

Outcome: approved