Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» (далі - Товариство) звернулось до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № 000.07/13-AV-1 від 03 липня 2006 року в сумі 129884 грн. 14 коп., з яких: заборгованість по кредиту складає - 60186 грн. 00 коп., заборгованість по процентам - 28363 грн. 04 коп., пеня - 41335 грн. 10 коп. У судове засідання сторони не з'явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись у встановленому законом порядку. Представник позивача, згідно наданої заяви просила про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відомості про поважність причин неявки у судове засідання відповідача матеріали справи не містять. Відповідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України суд ухвалив про розгляд справи в порядку ст. 224, 225 ЦПК України на підставі наявних в ній даних та доказів. Дослідивши докази, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 03 липня 2006 року між АКБ «Тас-Комерцбанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 000.07/13-AV-1, відповідно умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 109461 грн. 00 коп., під 19% річних з кінцевим терміном повернення по 03.07.2011 року. На виконання своїх зобов'язань АКБ «Тас-Комерцбанк» перерахував відповідачу вказану суму. В свою чергу, відповідач належним чином умови договору не виконала, внаслідок чого виникла заборгованість за тілом кредиту та відсотках. З матеріалів справи слідує, що правонаступником АКБ «Тас-Комерцбанк» є ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого, в свою чергу, є ПАТ «Сведбанк». 28 листопада 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та Товариством укладений договір факторингу № 15, згідно умов якого Товариство набуло право вимоги заборгованості за кредитними договорами, укладеними з боржниками, в тому числі і за кредитним договором, укладеним з відповідачем, що підтверджується також витягом з реєстру заборгованостей боржників № 1-Б від 28 листопада 2012 року. 15 листопада 2013 року [PERSON] за вих. № 1055-юр направлено досудову вимогу щодо виконання договірних зобов'язань, в якій відповідача було повідомлено про укладення договору факторингу та відступлення права вимоги Товариству, а також про розмір заборгованості за кредитним договором та запропоновано у 30-денний строк з моменту отримання цієї вимоги погасити заборгованість. Відповідно ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання повинно бути виконано належним чином та в установлений строк, згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплатити відсотки, а в силу ст. 551 ЦК України банк набув права на стягнення з відповідача неустойки. В свою чергу, згідно ст. 1082 ЦК України Товариство набуло права вимоги від відповідача сплати всієї суми заборгованості за кредитним договором. Разом з тим, при вирішенні питання про розмір пені слід врахувати наступне. Конституційний Суд України у рішенні від 07 липня 2013 року по справі щодо офіційного тлумачення положень ЗУ «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань від 22 липня 1996 року дійшов висновку, що умови договору споживчого кредиту, його укладання та виконання, повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими особа споживача вважається слабкою стороною у договорі та підлягає особливому правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Крім того, вимога про нарахування та сплату неустойки за договором споживчого кредиту, яка є явно завищеною, не відповідає передбаченим у п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509, ч. 1,2 ст. 627 ЦК України засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим елементам загального конституційного принципу верховенства права. Наявність у кредитора можливості стягувати зі споживача надмірні грошові кошти як неустойку спотворює її дійсне значення, оскільки із засобу розумного стимулювання боржника виконувати основне грошове зобов'язання, неустойка перетворюється на несправедливо непомірний тягар для споживача та джерело отримання невиправданих додаткових прибутків кредитора. Такий висновок Конституційного Суду України узгоджується з положеннями Резолюції Асамблеї ООН «Керівні принципи для захисту інтересів споживачів» від 09 квітня 1985 року № 39/248, в якій наголошено: визнаючи, що споживачі нерідко перебувають у нерівному становищі з точки зору економічних умов, рівня освіти та купівельної спроможності, принципи захисту інтересів споживачів мають, зокрема, за мету сприяти країнам у боротьбі зі шкідливою діловою практикою усіх підприємств на національному та міжнародному рівнях, яка негативно позначається на споживачах. Тому Конституційний Суд України зазначив, що захист від цих зловживань базується на положеннях законодавства, зокрема, ч. 3 ст. 551 ЦК України. Враховуючи, що розмір нарахованої банком на підставі умов кредитного договору пені (41335 грн. 10 коп.) є великий порівняно з розміром заборгованості за кредитом, та враховуючи положення ч. 3 ст. 551 ЦК України, відповідно до якої розмір неустойки може бути зменшений зі рішенням суду, якщо він значно перебільшує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, суд вважає за можливе зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки до 10000 грн. 00 коп. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість по кредиту в сумі 98549 грн. 04 коп., з яких: заборгованість по кредиту складає - 60186 грн. 00 коп., заборгованість по процентам - 28363 грн. 04 коп., пеня - 10000 грн. 00 коп., задовольнивши тим самим позов частково. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також слід стягнути судовий збір пропорційно задоволеним вимогам в розмірі 985 грн. 49 коп.

Outcome: partial