Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

У березні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», Публічного акціонерного товариства «Актабанк», згідно з яким просив: визнати частково недійсним Договір № 2 про відступлення права вимоги від 23.03.2018 року, укладеного ПАТ «Актабанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», в частині відступлення шляхом продажу належного ПАТ «Актабанк» права грошової вимоги до [PERSON] за Договором про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № [NUMBER] від 18.07.2014 року, укладених з ПАТ «Актабанк», у сумі 108 480,63 грн. (44 839,25 грн. - заборгованість за кредитом, 63 641,38 грн. - заборгованість за відсотками); стягнути з ПАТ «Актабанк» на його користь відшкодування моральної шкоди у розмірі 200 000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 18.07.2014 року між ПАТ «Актабанк» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № [NUMBER] (надалі - кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредитний ліміт (Овердрафт) шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в національній валюті України до карткового рахунку у сумі 300 000 грн. 00 коп. При цьому, попередньо, а саме 26.03.2014 року [PERSON] відкрив у ПАТ «Актабанк» картковий рахунок на 75 000,00 доларів США, якими відповідно до п. 4.2.12 Кредитного договору забезпечувалися майбутні суми кредиту. Разом з тим, позивач вказує, що 24.10.2018 року йому стало відомо, що 25.03.2018 року між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ «Актбанк» відступив шляхом продажу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги позичальників, заставодавців та поручителів (боржники), перелік яких зазначений у Додатку № 1 до Договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, у тому числі і договорами про надання кредиту овердрафту, у тому числі і право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 18.07.2014 року. В свою чергу, на думку позивача, вищенаведений договір про відступлення права вимоги в частині вимог за кредитним договором від 18.07.2014 року є недійсним, оскільки, в силу положень Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг, у ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було відсутнє право на придбання права відступної вимоги до фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання. Крім того, оскільки при відступленні права вимоги за кредитним договором ПАТ «Актабанк» порушив вимоги Конституції України та Закону України «Про банки та банківську діяльність» в частині розкриття персональних даних позивача, останній просить стягнути з банку на його користь моральну шкоду, розмір якої він оцінив у 200 000,00 грн. Ухвалою від 05.04.2019 року відкрито провадження у даній справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 07.06.2019 року до суду надійшов відзив ФК «Європейська агенція з повернення боргів» на позовну заяву, згідно з яким відмовити у задоволенні позову за його безпідставністю та необґрунтованістю, а розгляд справи проводити без участі його представника. Ухвалою від 14.06.2019 року було задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. Ухвалою від 14.06.2019 року закрито підготовче засідання, а справу призначено до судового розгляду по суті. 02.07.2019 року до суду надійшли пояснення представника позивача щодо відзиву відповідача. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач ПАТ «Актабанк» у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не сповістив. Відповідач ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» у судове засідання не з`явився. Разом з тим, як вже зазначалося вище, відповідач у своєму відзиві на позовну заяву просив у задоволенні позову відмовити, а розгляд справи проводити за його відсутності. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Суд, перевіряючи обставини справи, встановив, що 18.07.2014 року між ПАТ «Актабанк» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття та обслуговування овердрафту по картковому рахунку № [NUMBER] (надалі - кредитний договір), за умовами якого банк надав позичальнику кредитний ліміт (Овердрафт) шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії в національній валюті України до карткового рахунку у сумі 300 000 грн. 00 коп. При цьому, попередньо, а саме 26.03.2014 року [PERSON] відкрив у ПАТ «Актабанк» картковий рахунок на 75 000,00 доларів США, якими відповідно до п. 4.2.12 Кредитного договору забезпечувалися майбутні суми кредиту. Разом з тим, рішенням Селидівського районного суду Донецької області від 15.06.2018 року, ухваленим у справі за первісним позовом ПАТ «Актабанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування овердрафту від 18.07.2014 в розмірі 67 101, 48 грн. та за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «Актабанк» про зарахування однорідних позовних вимог, задоволено позовні вимоги ПАТ «АКТАБАНК» про стягнення заборгованості в розмірі 68479,48 грн. та відмовлено в задоволенні зустрічного позову. 25.03.2018 року у між ПАТ «Актабанк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір про відступлення права вимоги, за умовами якого ПАТ «Актбанк» відступив шляхом продажу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» належні йому права вимоги позичальників, заставодавців та поручителів (боржники), перелік яких зазначений у Додатку № 1 до Договору, включаючи право вимоги до правонаступників боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників за кредитними договорами, у тому числі і договорами про надання кредиту овердрафту, у тому числі і право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором від 18.07.2014 року у розмірі 108480,63 грн., з яких: 44839,25 грн. - заборгованість за основним боргом; 63641,38 грн. - заборгованість за процентами. Ухвалою Донецького апеляційного суду від 24.10.2018 року, постановленій у вказаній справі, залучено ТОВ «ФК «ЄАПБ», як правонаступника ПАТ «АКТАБАНК» до участі у справі за позовом ПАТ «АКТАБАНК» до [PERSON] про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом [PERSON] до ПАТ «АКТАБАНК» про зарахування зустрічних позовних вимог. Постановою Донецького апеляційного суду від 13.11.2018 року було залишено без змін рішення Селидівського районного суду Донецької області. Звертаючись до суду з позовом, як на одну з підстав для його задоволення, позивач посилався на ту обставину, що вищенаведений договір про відступлення права вимоги в частині вимог за кредитним договором від 18.07.2014 року є недійсним, оскільки, в силу положень Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг, у ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було відсутнє право на придбання права відступної вимоги до фізичної особи, яка не є суб`єктом господарювання. Так, відповідно до ч.3 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути право вимоги, якщо вимога не має особистого характеру. До договору купівлі-продажу права вимоги застосовуються положення про відступлення права вимоги, якщо інше не встановлено договором або законом. В свою чергу, положеннями ст. 512 та ч.1 ст. 514 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним прав іншій особі за правочином (відступлення прав вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника якщо інше не встановлено договором або законом. Водночас, слід зазначити, що Цивільним Кодексом України та Законом України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» в редакції станом на день укладення оскаржуваного договору, не встановлено жодних обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги. В даному випадку, законодавство, яке регулює даний вид правовідносини, не обмежує суб`єктний склад боржників або майнових поручителів, тобто боржниками та майновими поручителями можуть бути і фізичні особи, які не є суб`єктами господарювання. Щодо посилання позивача на застосування Конвенції УНІДРУА про міжнародний факторинг, яка регулює договори факторингу і відступлення права грошової вимоги, слід зазначити, що частина 2 статті 1 Конвенції встановлює обмеження стосовно фізичних осіб, як осіб, по відношенню до яких обмежується здійснення уступки права вимоги, оскільки виключно фізичні особи можуть придбавати товари для особистого сімейного та домашнього користування, внаслідок чого боржником у договорі Факторингу може бути лише суб`єкт господарювання. Ця Конвенція застосовується щоразу, коли грошові вимоги, відступлені згідно з договором факторингу, випливають з договору купівлі-продажу товарів між постачальником та боржником які знаходяться на території різних держав. Преамбула Конвенції свідчить про те, що Держави-учасниці підписали конвенцію, усвідомлюючи той факт, що «міжнародний факторинг відіграє значну роль у розвитку міжнародної торгівлі». Отже, сфера застосування Конвенції, як вбачається з її назви, спрямована на сприяння міжнародному Факторингу та підтримання справедливої рівноваги інтересів між різними сторонами, які беруть участь у факторингових операціях та які розташовуються на території різних держав. \\ За таких обставин, Конвенція підлягає застосуванню виключно у випадках, коли грошові вимоги, що відступаються, випливають з договорів між постачальником та боржником, які знаходяться на території різних держав. Таким чином, до правовідносин, які склалися між ПАТ «АКТАБАНК» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», Конвенції УНІДРУА від 28.05.1988 року не застосовується, оскільки сторонами оскаржуваного договору факторингу є юридичні особи-резиденти. Аналогічна правова позиція була також висловлена в Ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.02.2016 року у справі № 6-452ск16. Крім того, положення ч.1 ст.2 Конвенції прямо встановлюють, що ця Конвенція застосовується щоразу, коли грошові вимоги, відступлені згідно з договором факторингу, випливають з договору купівлі-продажу товарів між постачальником та боржником, які здійснюють господарську діяльність на території різних держав і : (a) такі держави і держава, де фактор здійснює господарську діяльність, є Договірними державами; або (b) як договір купівлі-продажу товарів, так і договір факторингу регулюються законодавством Договірної держави. Щодо посилань позивача на ті обставини, що з ПАТ «Актабанк» підлягає стягненню на його користь моральна шкода через порушення банком вимог Конституції України та Закону України «Про банки та банківську діяльність» в частині розкриття персональних даних позивача, слід зазначити, що, як вбачається з наявної в матеріалах справи згоди-повідомлення суб`єкта персональних даних на обробку та передачу його персональних даних до бази «База клієнтів та контрагентів» від 30.04.2014 року, [PERSON] , підписавши останню, погодився з 5 вказаної згоди, де зазначено: «Свідчу, що ознайомлений зі своїми правами у зв`язку із включенням моїх персональних даних до Бази, метою збору цих даних, та не вимагаю здійснення повідомлення про передачу (поширення) своїх персональних даних, що включені до Бази. В свою чергу, положеннями ст. 15- ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При цьому, у відповідності з п. 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди. В свою чергу, відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Як передбачено ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Разом з тим, згідно абзацу другого п. 5 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Тобто, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність всіх складових цивільно-правової відповідальності, при цьому правильно визначивши суб`єкта такої відповідальності. Аналогічна позиція викладена й в постанові Верховного Суду від 12.09.2018 року у справі № 335/11779/16-ц. В той же час, відповідно до вимог ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України встановлено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ст.ст. 76, 77 ЦПК України, суд встановлює наявність або відсутність обставин, котрими обґрунтовують свої вимоги і заперечення сторони, на підставі доказів, які містять інформацію щодо предмета доказування. Також, згідно роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року, предметом доказування є факти, якими обґрунтовуються заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи (причини пропуску позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Однак, всупереч вищенаведених положень законодавства, позивачем не доведено жодними належними та допустимими доказами як протиправності дій відповідача ПАТ «Актабанк», так і наявності причинного зв`язку між шкодою заподіяною позивачу і протиправним діянням відповідача, а також вини останнього в її заподіянні. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення свого позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а його позовні вимоги не ґрунтуються на жодній з підстав недійсності правочину, передбачених ЦК України, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити повністю. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed