Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-14 00:00:00

У березні 2014 року ПАТ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором № OD30RX09820115 від 07.02.2007 року в розмірі 16 113,98 гривень та судових витрат у сумі 243,60 гривень посилаючись на те, що 07.02.2007 року [PERSON] отримала строковий кредит на придбання товару у сумі 1992,00 (одна тисяча сто дев'ятсот дев'яносто дві) гривень, строком на 12 місяців з 07.02.2007 року по 07.02.2008 року, і зобов`язалася повернути кредит й сплатити єдиноразову винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 332,00 гривень та відсотки за користування кредитом в розмірі 1,0% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а також сплачувати щомісячну винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 48,8 гривень та виконати інші умови визначені в Заяві, Умовах та правилах надання банківських послуг. Позичальник, також зобов'язався починаючи з « 20» по « 24» число кожного місяця надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 225,94 гривень для погашення заборгованості за кредитом. Згідно умов укладеного договору цей договір складається з Заяви позичальника, Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») (Стандарт). Позивач повністю та в строки виконав зобов'язання по кредитному договору № OD30RX09820115 від 07.02.2007 року, надавши згідно заяви позичальника від 07.02.2007 року, кошти в сумі 1992,00 (одна тисяча сто дев'ятсот дев'яносто дві) гривень, шляхом перерахування вказаних кредитних коштів в повній сумі на поточний рахунок № 29097058031415 відкритий в ПАТ «ПРИВАТБАНК». 24.03.2008 року Комінтернівським районним судом Одеської області видано судовий наказ по справі № 2-н-83/2008р. щодо стягнення з відповідачки заборгованості за кредитним договором № OD30RX09820115 від 07.02.2007 року в розмірі 2928,34 гривень. На підставі того, що [PERSON] порушила умови кредитного договору і не виконує свої зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати відсотків за фактичне користування кредитними коштами, у неї станом на 14.02.2014 року існує прострочена заборгованість, що згідно розрахунку складає в розмірі 17 798,80 гривень, яку вона у добровільному порядку не сплачує, тому позивач вимушений звернутися до суду з цим позовом. В судове засідання представник позивача Бибик Д.П., не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує /а. с. 20/. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, не зважаючи на те, що про дату, час та місце судового засідання повідомлялася своєчасно та належним чином /а. с. 23/, про причини не явки суд не повідомила, у зв'язку з чим, суд, зі згоди представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд прийшов до наступного. Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частиною 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що 07 лютого 2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником прав і обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № OD30RX09820115 від 07.02.2007 року, відповідно до умов якого, банк надав позичальнику споживчий кредит у розмірі 1992,00 (одна тисяча сто дев'ятсот дев'яносто дві) гривень, строком на 12 місяців, а позичальник згідно п.3.2. договору зобов'язався повернути отримані кошти і використати кредит на цілі, зазначені у Заяві, а також щомісяця сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 1,0% на суму залишку заборгованості по кредиту та винагороду за надання фінансового інструменту у розмірі 48,80 гривень /а. с. 6, 7-10, 12, 15/. Згідно заяви позичальника № OD30RX09820115 від 07.02.2007 року відповідачка доручила банку перерахувати кредитні кошти в день надання кредиту в сумі 1660,00 (одна тисяча шістсот шістдесят) гривень на поточний рахунок № [NUMBER], в ПриватБанк, МФО 328704, ЗКПО 3003608551 з призначенням платежу «Перерахування коштів згідно з рахунком-фактурою № 059 П від 07.02.2007 року, у т.ч. ПДВ 276,67 грн.», та в сумі 332,00 (триста тридцять дві) гривень на поточний рахунок [NUMBER], в ПриватБанку, МФО 328704, ЗКПО 23212839 з призначенням платежу «Сплата єдиноразової винагороди за надання фінансового інструменту за кредитним договором № OD30RX09820115 від 07.02.2007 року /а. с. 6/. З копії заяви позичальника від 07.02.2007 року вбачається, що кредит надається строком на 12 місяців з 07.02.2007 року по 07.02.2008 року включно і сторони домовилися, що погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, за який приймається період з « 20» по « 24» число кожного місяця позичальник, повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 225,94 гривень, для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотків, винагороди, комісії, а також інших витрат згідно з Умовами. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Підпунктом 3.2.2. пункту 3.2. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») (Стандарт) передбачено обов'язок позичальника погашати кредит у порядку та строки відповідно до Заяви. 24.03.2008 року Комінтернівським районним судом Одеської області видано судовий наказ по справі № 2-н-82/2008р. про стягнення з [PERSON] заборгованості в розмірі 2928,34 гривень, яка виникла у зв'язку з порушенням відповідачкою вище зазначених умов кредитного договору № OD30RX09820115 від 07.02.2007 року. Судовий наказ вступив в законну силу 24.03.2011 року /а. с. 4/. Підпунктами 3.2.3. та 3.2.9. пункту 3.2. Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») (Стандарт) визначено обов'язок відповідача повністю повернути кредит до дати, зазначеної в Заяві, а також здійснити повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного повного погашення кредиту. При непогашені кредиту в строки, зазначені в Заяві, заборгованість у частині вчасно непогашеної суми кредиту вважається простроченою і на залишок заборгованості по простроченої сумі кредиту нарахування відсотків здійснюється відповідно до п. 4.2. цих Умов з дати виникнення простроченої заборгованості. Згідно п. 4.2. Умов при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту. передбачених заявою та п.п. 3.2.2., 3.3.3. даних Умов, позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі від зазначеному у тарифах та заяві. Як визначено підпунктами 5.1., 5.3. та 5.4. пункту 5 Умов надання споживчого кредиту фізичним особам («Рострочка») (Стандарт) при порушенні позичальником будь-якого із зобов'язань, передбачених Заявою та п.п.3.2.2., 3.2.3 даних Умов, банк має право нарахувати, а позичальник зобов'язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу. При порушені позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми заборгованості. Нарахування неустойки за кожен випадок порушення зобов'язань, передбачених п.п. 5.1., 5.3. цих Умов, здійснюється протягом 3 (трьох) років з дня, коли відповідне зобов'язання повинне бути виконане позичальником. Із наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором № OD30RX09820115 від 07.02.2007 року вбачається, що станом на 14.02.2014 року у [PERSON] існує прострочена заборгованість в загальному розмірі 17 798,80 гривень, із яких: заборгованість по процентам за користування кредитом - 7544,92 гривень; заборгованість по комісії за користування кредитом - 390,40 гривень; пеня за своєчасність виконання зобов'язань за договором - 9863,48 гривень, а також штрафи відповідно до пункту 5.5. Умов та правил надання банківських послуг: штраф (фіксована частина) - 500,00 гривень; штраф (процентна складова) - 743,52 гривень /а. с. 6/. Пунктом 17 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року роз'яснено, що зобов'язання припиняються з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК України). Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно даних картотеки Комінтернівського РС ГУ ДМС України в Одеській області від 04.06.2014 року, відповідачка після одруження зареєстрована на фамілії - [PERSON], [INFO], і з 2004 року вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS], /а. с. 19/. Відповідачка не надала суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, виходячи з установленого в судовому засіданні неналежного виконання відповідачкою зобов'язань по кредитному договору № OD30RX09820115 від 07.02.2007 року, а також наявність у [PERSON] простроченої заборгованості, яка станом на 14.02.2014 року складає - 17 798,80 гривень, суд прийшов до висновку, що пред'явлені позовні вимоги ґрунтуються на законі й договірних відносинах між сторонами, які прописані в кредитному договорі і є такими, що підлягають задоволенню в розмірі 16 113,98 гривень, тобто без урахування суми заборгованості в розмірі 2928,34 гривень, що була стягнута з відповідачки згідно судового наказу Комінтернівського районного суду Одеської області від 24.03.2008 року (справа № 2-н-83/2008р.). Згідно платіжного доручення № IHM97B0F2L від 17.02.2014 року вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 243,60 гривень /а. с. 16/. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved