Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра» (далі - відповідач 1), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни(далі - відповідач 2)про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що виконавчий напис був вчинений відповідачем 2 з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки, на момент його вчинення вже існував судовий спір про стягнення заборгованості за кредитним договором, а тому вважати заборгованість безспірною у відповідача 2 підстав не було. Крім того, позивач вказує на те, що відповідач 1 не направляв на її адресу вимогу про усунення порушення та погашення заборгованості, так як це передбачено ст. 35 ЗУ «Про іпотеку». Тому, позивач просила суд визнати виконавчий напис Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Верповської Олени Володимирівни, вчинений 19.10.2014 року та зареєстрований в реєстрі за №8218, про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме : земельну ділянку, яка розташована на території Гнідинської сільської ради, садового товариства «Злагода» Бориспільського району Київської області, площею 0,0514 га, кадастровий номер: [NUMBER], таким, що не підлягає виконанню. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача 1 в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, оскільки, виконавчий напис був вчинений відповідачем 2 із дотриманням вимог чинного законодавства. Відповідач 2 в судове засідання не з'явилася, до суду надіслала письмові заперечення з тих підстав, що всі нотаріальні дії, під час вчинення виконавчого напису, відповідали нормам чинного законодавства та були вчинені на підставі належних та усіх необхідних документів, які надав відповідач 1. Просила розглядати справу без її участі. Суд, заслухавши надані пояснення, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Згідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 23 травня 2008 року між позивачем та відповідачем 1 був укладений кредитний договір № 200/П/23/2008-840, з подальшими змінами та доповненнями, за умовами якого позивач отримала кредитні кошти в розмірі 52734 доларів США, на строк до 23.05.2028 р., зі сплатою відсотків за користування кредиту. Крім того, для забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором, між позивачем та відповідачем 1 був укладений договір іпотеки, предметом якого стала земельна ділянка розташована на території Гнідинської сільської ради, садового товариства «Злагода» Бориспільського району Київської області, яка належить позивачу на праві приватної власності. Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки встановлені договором, або законом. Відповідно до п.п. 3.3.5, 5.1 договору іпотеки, іпотекодержатель має право на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку, якщо при настанні строку виконання зобов'язання (або тієї чи іншої його частини), воно не буде виконано належним чином, а також у випадку порушення зобов'язань. За договором іпотеки, звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається на підставі: рішення суду, виконавчого напису нотаріуса, домовленості сторін та права іпотеко держателя від свого імені продати предмет іпотеки. Відповідно до ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. У разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (ч.1,2 ст. 35 ЗУ «Про іпотеку»). Згідно з пунктом 283 Інструкції вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов'язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту одержання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги про усунення порушень. Відповідно зістаттею 87 Закону України «Про нотаріат»для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згіднозі ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Як вбачається із документів, які надіслала на адресу суду відповідач 2, разом із заявою про вчинення виконавчого напису, позивачем було надано виписку та розрахунок заборгованості позивача за кредитним договором станом на 20.08.2014 р., відповідно до якої загальна сума заборгованості становить 99837,62 долари США, що в гривневому еквіваленті становить 1320160,50 грн. 19 жовтня 2014 року, відповідачем 2 було вчинено виконавчий напис та запропоновано звернути стягнення на земельну ділянку, яка розташована на території Гнідинської сільської ради, садового товариства «Злагода» Бориспільського району Київської області, площею 0,0514 га, кадастровий номер : [NUMBER], для задоволення вимог відповідача 2. На підставі спірного виконавчого напису, 13.01.2015 р. державним виконавцем органу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Мариненко Олександром Вікторовичем було відкрито виконавче провадження № 45973591. Позивач зазначає, що на момент вчинення виконавчого напису, її заборгованість по кредитному договору не була безспірною, оскільки, на розгляді у дарницькому районному суді міста Києва перебувала позовна заява ПАТ «Комерційний банк «Надра» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 200/П/23/2008-840 від 23.05.2008 р., що підтверджується копією позовної заяви та ухвали про відкриття провадження у справі. Висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права (ч. 1 ст.360-7 ЦПК України). У правовій позиції постанови Верховного Суду України від 11.05.2014 р. у справі 6-141цс14 зазначено, що згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса» для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами подаються, зокрема, оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов'язання. Та обставина, що на час вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо розміру заборгованості за вищезазначеним кредитним договором, спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи те, що на момент вчинення виконавчого напису в суді вже існував спір щодо стягнення заборгованості, тобто заборгованість не була безспірною, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved