Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-31 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Акціонерного товариства «ВТБ Банк», [PERSON] , третя особа - [PERSON] , яку уточнила 02 червня 2020 року, в якій остаточно просила: визнати припиненим Іпотечний договір № 10/08В-І від 19 грудня 2012 року, укладений між Акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. за реєстровим № 2072 у зв`язку з припиненням основного зобов`язання; Виключити запис з Державного реєстру іпотек відомості про предмет іпотеки за Іпотечним договором № 10/08В-І від 19 грудня 2012 року, укладеним між Акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. за реєстровим № 2072, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 21845986, яка належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, [NUMBER] реєстр 4-715, 19.03.2009, виданого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою, Свідоцтва про право власності, б/н, виданого 28 квітня 1994 року виробничим об`єднанням Південний машинобудівний завод, право власності зареєстроване Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації, запис 38 у реєстровій книзі № 55п; виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості про накладення заборони/припинення обтяжень на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 10/08В-І від 19 грудня 2012 року, укладеним між Акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. за реєстровим № 2072, предметом якого є квартира за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог позивач вказав на те, що 27 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є акціонерне товариство «ВТБ Банк», як кредитором, та [PERSON] як позичальником, був укладений Кредитний договір № 10/08В-R513, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 46 800 доларів США, строком на 180 місяців, до 27 лютого 2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,5 відсотків річних. 30 грудня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року, яким змінено схему погашення кредиту з класичної на ануїтет та оформлено позичальнику новий Графік повернення кредиту і сплати процентів. 11 травня 2011 року між акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року. В подальшому, 19 грудня 2012 року між Акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 2 до Кредитного договору № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року. В забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором №10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року, 27 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 10/08В-І, відповідно до умов якого [PERSON] , як іпотекодавець, передала Відкритому акціонерному товариству «ВТБ Банк», як іпотекодержателю, в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру за адресою [ADDRESS] . 19 грудня 2012 року між акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було підписано Договір про розірвання Іпотечного договору № 10/08В-І від 27 лютого 2008 року та того ж дня між акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 10/08В-І. Разом з цим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О., 19 грудня 2012 року за реєстровим № 2072 було накладено заборону відчуження зазначеної в договорі іпотеки квартири за адресою [ADDRESS] , що належить [PERSON] , до припинення договору іпотеки. Позичальник [PERSON] скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за Кредитним договором не виконував, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року по справі № 205/8534/15-ц було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за Кредитним договором від 27 лютого 2008 року станом на 13 жовтня 2015 року в сумі 324 943,30 грн. Вищевказане рішення суду було виконане боржником [PERSON] . Разом з цим, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18.02.2020 № 200813667 нерухоме майно, а саме квартира за адресою [ADDRESS] , наразі обтяжена іпотекою за зазначеним вище Іпотечним договором № 10/08В-І, проте іпотекодержателем є не банк, а [PERSON] , запис про якого до реєстру внесено на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 48544923 від 05.09.2019 року, приватного нотаріуса Кондра Л.В., Київський нотаріальний округ, м. Київ, без зазначення підстав заміни іпотекодавця. Жодних повідомлень про зміну сторін в кредитному чи іпотечному зобов`язаннях ні позичальник, ні позивач, ні від банку, ні від нового іпотеко держателя не отримували. Оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року по справі № 205/8534/15-ц заборгованість за Кредитним договором № 10/08В-К513 від 27 лютого 2008 року була стягнута в повному обсязі та 08 лютого 2017 року боржником [PERSON] така заборгованість була повністю погашена, то вказане кредитне зобов`язання в силу вимог ст. 599 ЦК України припинилось, що підтверджено судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій у справі № 204/3476/16-ц та є преюдиційним фактом. Наявність в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно запису про іпотеку за договором, що містить іпотечне застереження про можливість позасудового задоволення прав іпотекодержателя, навіть за фактичної відсутності заборгованості формально створює передумови для перереєстрації права власності на предмет іпотеки на нового іпотекодавця, що зумовлює обргунтовані побоювання порушення свого права власності іншою особою. Позивач захищає свої права на квартиру як власник (стаття 391 ЦК України), а не як іпотекодавець у порядку статті 17 Закону України «Про іпотеку», захист цих прав потребує як скасування запису про реєстрацію обтяження квартири, яким порушено її права, так і визнання припиненою іпотекою з метою запобігання такому порушенню у майбутньому (стаття 386 ЦК України). У зв`язку з викладеним, [PERSON] вирішила звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання представник позивача - [PERSON] не з`явився, але надав суду заяву в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача - Акціонерного товариства «ВТБ Банк» в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву про проведення судового засідання без його участі, позовні вимоги не визнає та просить суд відмовити у їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 27 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ВТБ Банк», та [PERSON] був укладений Кредитний договір № 10/08B-R513, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 46 800 доларів США, строком на 180 місяців, до 27 лютого 2023 року, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,5 відсотків річних (а.с. 12-13). 30 грудня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Додатковий договір № 1 до Кредитного договору № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року, яким змінено схему погашення кредиту з класичної на ануїтет та оформлено позичальнику новий Графік повернення кредиту і сплати процентів (а.с. 16). 11 травня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «ВТБ Банк», та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 1 до Кредитного договору № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року (а.с. 21-22). В подальшому, 19 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін № 2 до Кредитного договору № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року, відповідно до умов якого сторони домовились внести зміни до Кредитного договору та викласти його в іншій редакції на таких умовах: сума та валюта кредиту - 320 213 грн. 50 коп., строк кредитування - до 27 лютого 2023 року, процентна ставка - 21,3% річних з урахуванням можливості автоматичного її збільшення або зменшення згідно з відповідними пунктами п. 3.3 цього договору, спосіб повернення кредиту та процентів - щомісячно відповідно до Графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутніх послуг (а.с. 25-30). В забезпечення виконання позичальником взятих на себе зобов`язань за Кредитним договором, 27 лютого 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] і [PERSON] було укладено договори поруки № 10/08-В-П1 та № 10/08-В-П2, за умовами яких останні поручились перед банком за належне виконання позичальником взятих на себе зобов`язань, що витікають з Кредитного договору №10/08В-R513 від 27.02.2008 року. Вказані обставини були також встановлені рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року по справі № 205/8534/15-ц, а тому з урахуванням положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України вони не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи. Крім того, судом встановлено, що 27 лютого 2008 року з метою забезпечення позичальником [PERSON] зобов`язань щодо повернення кредиту за Кредитним договором № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року, між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 10/08В-І, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., зареєстрований в реєстрі за № 1369, відповідно до умов якого [PERSON] та [PERSON] як іпотекодавці передали Відкритому акціонерному товариству «ВТБ Банк» як іпотекодержателю в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , яка належить останнім на підставі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 квітня 1994 року виробничим об`єднанням Південний машинобудівний завод, право власності зареєстроване Дніпропетровським міжміським бюро технічної інвентаризації, запис у реєстровій книзі № 55п-38 (а.с. 34). 19 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було підписано Договір про розірвання Іпотечного договору № 10/08В-І від 27.02.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Панченко О.В., за реєстровим № 1369 (а.с. 35), та того ж дня, тобто 19 грудня 2012 року, з метою забезпечення виконання зобов`язань, що виникають з Кредитного договору № 10/08В-R513 від 27.02.2008 року, додаткового договору № 1 від 30.12.2008 року, договору про внесення змін № 1 від 11.05.2011 року, договору про внесення змін № 2 від 19.12.2012 року (позичальником за якими є [PERSON] ), між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 10/08В-І, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О., зареєстрований в реєстрі за № 2072, відповідно до умов якого [PERSON] як іпотекодавець передала Публічному акціонерному товариству «ВТБ Банк» як іпотекодержателю в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] на підставі: свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 квітня 1994 року виробничим об`єднанням Південний машинобудівний завод згідно з розпорядженням від 28.04.1994 року № 4352; свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого державним нотаріусом Третьої дніпропетровської державної нотаріальної контори Крупською Л.В. 19 березня 2009 року, зареєстрованого в реєстрі за № 4-715 (а.с. 36-38). Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Того ж дня, тобто 19 грудня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна на підставі Іпотечного договору № 10/08В-І, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2072, було зареєстровано заборону відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS] , реєстраційний номер обтяження № 13404581, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 18 лютого 2020 року № 200813667 (а.с. 54). Позичальник [PERSON] скористався наданим кредитом, проте зобов`язання належним чином за Кредитним договором не виконував, в результаті чого виникла прострочена заборгованість, та у зв`язку з чим 04 грудня 2015 року Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року по справі № 205/8534/15-ц було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» та стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за Кредитним договором № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року станом на 13 жовтня 2015 року в сумі 324 943,30 грн., з якої: заборгованість за сумою кредиту - 294 253,62 грн., заборгованість по процентам - 25 703,77 грн., пеня - 4 985,91 грн., а також стягнуто судовий збір в сумі 4 874,15 грн. (а.с. 42-44). Вказане рішення набрало законної сили 05 квітня 2016 року. Після набрання законної сили заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року по справі № 205/8534/15-ц Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» вирішило скористатись своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором та у травні 2016 року звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в розмірі 324 943,30 грн. (справа № 204/3476/16-ц). На виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року по справі № 205/8534/15-ц позичальником [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року було внесено наступні суми грошових коштів: 13 липня 2016 року - 100 000,00 грн. (квитанція № ПН7165 від 13.07.2016 року (а.с. 41)), 19 серпня 2016 року - 49 500,00 грн. (квитанція № ПН10747 від 19.08.2016 року (а.с. 40)), 21 жовтня 2016 року - 49 500,00 грн. (квитанція № ПН11441 від 21.10.2016 року (а.с. 40)), 08 лютого 2017 року - 130 807,45 грн. (платіжне доручення № 7542 від 08.02.2017 року (а.с. 39)). Отже, судом встановлено, що всього на виконання рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року по справі № 205/8534/15-ц позичальником [PERSON] було сплачено грошові кошти у сумі 329 807,45 грн. (100 000,00 грн. + 49 500,00 грн. + 49 500,00 грн. + 130 807,45 грн. = 329 807,45 грн.), а отже 08 лютого 2017 року рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року по справі № 205/8534/15-ц було виконано боржниками в повному обсязі. Згідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Оскільки рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 березня 2016 року по справі № 205/8534/15-ц заборгованість за Кредитним договором № 10/08B-R513 від 27 лютого 2008 року була стягнута в повному обсязі та 08 лютого 2017 року боржником [PERSON] така заборгованість була повністю погашена, то вказане кредитне зобов`язання в силу вимог ст. 599 ЦК України припинилось в день його повного фактичного виконання. Вказані вище обставини були також встановлені у рішенні Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року по справі № 204/3476/16-ц (а.с. 45-52). Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року по справі № 204/3476/16-ц у задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON] , третя особа [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було відмовлено. Позов третьої особи [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання припиненим договору іпотеки та договору поруки був задоволений частково. Визнано припиненим Кредитний договір № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] . В іншій частині позовних вимог позову третьої особи - відмовлено (а.с. 45-52). Постановою Дніпровського апеляційного суду від 29 квітня 2020 року рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року по справі № 204/3476/16-ц було залишено без змін (а.с. 98-102). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, оскільки вищевказані обставини були встановлені рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року по справі № 204/3476/16-ц, яке набрало законної сили 29 квітня 2020 року, то вони не підлягають доказуванню під час розгляду даної справи. Також судом встановлено, що 05 вересня 2019 року між Акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Договір № 30-РБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «ВТБ Банк» відступило шляхом продажу [PERSON] належні Банку права вимоги до позичальника, іпотекодавця та поручителів, зазначених у Додатку № 1 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців боржників, страховиків або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників, за кредитним договором, іпотечним договором та договорами поруки, з урахуванням усіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1 до цього договору (а.с. 74-75). З додатку № 1 до Договору № 30-РБ про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 05.09.2019 року «Реєстр договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами» вбачається, що Акціонерне товариство «ВТБ Банк» відступило [PERSON] також і права вимоги за Кредитним договором № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року, Іпотечним договором № 10/08В-І від 19 грудня 2012 року та договорами поруки № 10/08-В-П1 та № 10/08-В-П2 від 27 лютого 2008 року (а.с. 76). Крім того, 05 вересня 2019 року між Акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено Договір про відступлення прав за Іпотечним договором, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В., зареєстрований в реєстрі за № 2628, відповідно до умов якого Акціонерне товариство «ВТБ Банк» як первісний іпотекодержатель відступило, а [PERSON] як новий іпотекодержатель набув права первісного іпотекодержателя за Іпотечним договором № 10/08В-І від 19 грудня 2012 року, укладеним між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О., зареєстрованим в реєстрі за № 2072 (а.с. 77-78). Надаючи оцінку зазначеним договорам про відступлення права вимоги суд їх до уваги не бере, у зв`язку з наступним. Як вже зазначалося, рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року по справі № 204/3476/16-ц було визнано припиненим Кредитний договір № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] з тієї підстави, що позичальник - [PERSON] , виконав кредитне зобов`язання належним чином шляхом сплати заборгованості у повному обсязі. Слід зазначити, що факт оплати [PERSON] 08 лютого 2017 року останнього платежу у розмірі 130 807,45 грн. призвів до припинення Кредитного договору на підставі ст. 599 ЦК України. Отже, кредитний договір № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року, укладений між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] слід вважати припиненим саме з 08 лютого 2017 року. В даному випадку, вирішальним для встановлення моменту припинення кредитного договору є момент виконання Кредитного договору позичальником (день повного розрахунку за Договором), а не день набрання рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 25 березня 2019 року по справі № 204/3476/16-ц законної сили - 29 квітня 2020 року після перегляду справи апеляційним судом. Згідно п. 8.1 Іпотечний договір № 10/08В-І від 19 грудня 2012 року сторони обумовили, що цей договір дії до повного виконання Позичальником зобов`язань за кредитним договором. П. 1 ч. 1 ст. 593 ЦК України також непередбачено, що право застави (різновидом якої є іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Згідно ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Отже, після оплати [PERSON] у повному обсязі заборгованості за кредитним договором припинилися правовідносини між ним, як позичальником, та банком, як кредитором, що в свою чергу призвело до припинення й іпотечного договору, як похідного від основного зобов`язання. Тобто, фактично іпотечний договір припинив свою дію також 08 лютого 2017 року. Звертаючись до суду з даним позовом [PERSON] , просила суд, серед іншого, визнати припиненим Іпотечний договір № 10/08В-І від 19 грудня 2012 року, укладений між Акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О. за реєстровим № 2072, посилаючись на те, що основне зобов`язання припинене. Згідно ч.ч. 4, 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Отже, підсумовуючи все вищенаведене очевидним є висновок, що укладення 05 вересня 2019 року між Акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] договору про відступлення прав за Іпотечним договором, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кондрою Л.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2628, не створює жодних правових наслідків для сторін договору, оскільки на день укладення зазначеної угоди - 05 вересня 2019 року, основне зобов`язання вже було виконано позичальником у повному обсязі та припинило свою дію, як і сам іпотечний договір фактично був припинений у зв`язку з виконанням основного зобов`язання. Іншими словами, не можливо замінити сторону кредитора у зобов`язанні, яке вже припинилося і не діє внаслідок виконання такого зобов`язання боржником. Відповідно до положень ч. 1 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється, серед іншого, у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. При цьому, основне зобов`язання - це зобов`язання боржника за договорами позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також зобов`язання, яке виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою (стаття 1 Закону України «Про іпотеку»). Оскільки позичальником за основним зобов`язанням [PERSON] було виконано обов`язки за Кредитним договором № 10/08В-R513 від 27 лютого 2008 року шляхом сплати 08 лютого 2017 року заборгованості у повному обсязі, та враховуючи, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і припиняється у разі припинення основного зобов`язання, суд приходить до переконливого висновку про наявність законних підстав для визнання припиненим Іпотечного договору № 10/08В-І, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2072, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання, а отже позовні вимоги [PERSON] в цій частині підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги [PERSON] про виключення з Державного реєстру іпотек відомостей про іпотеку за Іпотечним договором № 10/08В-І від 19 грудня 2012 року та позовні вимоги про виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомостей про накладення заборони/припинення обтяжень на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 10/08В-І від 19 грудня 2012 року, суд виходить з наступного. Дійсно, згідно з інформаційною довідкою № 222157504 від 31 серпня 2020 року (а.с. 129-130), на теперішній час у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно міститься запис про іпотеку (спеціальний розділ) № 33099354 від 19 грудня 2012 року, підставою для внесення якого став Іпотечний договір № 10/08В-І від 19 грудня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О., зареєстрований в реєстрі за № 2072, предметом якого є квартира [ADDRESS] (реєстраційний номер майна - 21845986). Крім того, з вказаної інформаційної довідки № 222157504 від 31 серпня 2020 року також вбачається, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься запис № 13404581, внесений 19 грудня 2012 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О., про заборону відчуження нерухомого майна - квартири [ADDRESS] на підставі Іпотечного договору № 10/08В-І, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2072. При цьому, як вже було зазначено вище, під час розгляду справи суд дійшов висновку про визнання припиненним Іпотечного договору № 10/08В-І від 19 грудня 2012 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ВТБ Банк» та [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Тарасюк О.О., зареєстрованого в реєстрі за № 2072, у зв`язку з припиненням основного зобов`язання шляхом його повного виконання боржником. Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про іпотеку» відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно ч. 2 ст. 593 ЦК України визначено, що у разі припинення права застави на нерухоме майно до державного реєстру вносяться відповідні дані. Суд вважає за необхідне зазначити, що наслідком визнання припиненим договору іпотеки є виключенням відомостей про іпотеку та відомостей про обтяження предмету іпотеки. Наявність рішення суду про визнання договору іпотеки припиненим є підставою для виключення вищезазначених записів з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Доказів на підтвердження того, що рішення суду про визнання договору іпотеки припиненим після набрання ним законної сили не буде виконане та з Державного реєстру іпотек не будуть виключені відомості про іпотеку за Іпотечним договором № 10/08В-І від 19 грудня 2012 року та з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна не будуть виключені відомості про накладення заборони/припинення обтяжень на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 10/08В-І від 19 грудня 2012 року, стороною позивача суду не надано. Оскільки [PERSON] не зверталась до органу, уповноваженого на виключення вищевказаних записів з Державного реєстру іпотек та Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, такий орган не розглядав ці вимоги [PERSON] та, відповідно, не міг порушити права позивача, які можуть бути захищені у порядку, встановленому законом, суд приходить до висновку, що такі вимоги позивача є передчасними, у зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, а порушені права позивача судовому захисту. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені частково, а саме задоволено одну позовну вимогу немайнового характеру, то з відповідачів Акціонерного товариства «ВТБ Банк» та [PERSON] на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 840,80 грн., тобто по 420,40 грн. з кожного відповідача. Оскільки у задоволенні двох позовних вимог немайнового характеру судом позивачу було відмовлено, то судові витрати в цій частині підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі ст.ст. 15, 16, 599 Цивільного кодексу України, ст.ст. 1, 3, 17 Закону України «Про іпотеку» та

Outcome: partial