Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати за вересень - грудень 2016 року та січень 2017 року, вихідної допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, в обґрунтування якого вказав, що він перебував у трудових відносинах із відповідачем. 17.01.2017 року звільнився за власним бажанням, на підставі ч.3 ст.38 КЗпП України. За період роботи йому була нарахована, але не сплачена у повному обсязі заробітна плата, у зв'язку з чим виникла заборгованість. На підставі викладеного, позивачка просить стягнути з відповідача на його користь невиплачені кошти при звільненні у розмірі 43130,07 грн. В судовому засіданні позивач просив задовольнити його позовні вимоги частково, пояснивши, що заборгованість по заробітній платі йому виплачена, як виплачена компенсація за невикористану відпустку та виплати у відповідністю з ч.3 ст. 38 КЗпП України. Фактично він просить стягнути середню заробітну плату за період затримки розрахунку при звільненні. Представник відповідача в судовому засіданні пояснив, що заробітна плата належна позивачу до виплати у день звільнення виплачена останньому 16.03.2017 року в повному обсязі, що підтверджується наданою ним довідкою. Вислухавши учасників розгляду справи, перевіривши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач перебував у трудових відносинах з Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» та 17.01.2017 року був звільнений з займаної посади за власним бажанням згідно ч.3 ст.38 КЗпП України, що підтверджується відповідними записами в трудовій книжці. ( а. с.5-6) Приписами ст.43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Згідно ч.1ст.116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що в день звільнення позивачу в порушенняст.116 КЗпП України не були виплачені належні суми заробітної плати. Відповідно до довідки №16-07/166 від 24.04.2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» заборгованість по заробітній платі позивачу складає 28356 грн. 03 коп. в тому числі вихідна допомога передбачена ч.3 ст.38 КЗпПУ- 15524 грн.78 коп., компенсація за невикористану відпустку 1219 грн. 76 коп., середньоденна заробітна плата без складає 235 грн. 22 коп.(а.с.34) Відповідно до довідки та витягу із списку працівників товариства до доручення № 17632 від 16.03.2017 року заробітна плата в сумі 28356 грн.03 коп. була виплачена [PERSON] 16.03.2017 року на його банківський рахунок в ПУМБ платіжним дорученням №17632 від 16.03.2017 року. (а.с.34,35) У звязку із порушенням строків виплати заробітної плати та всіх сум, які належать позивачу при звільнені, відповідач має сплатити середній заробіток за весь час затримки, тобто за період з 18.01.2017 по 15.03.2017р. Відповідно до наказу № 75 від 21.03.2014 року про встановлення режиму неповної робочої неділі, з 26.05.2014 року на Публічному акціонерному товаристві «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» встановлено триденну неповну робочу неділю, понеділок, вівторок, середа . Обчислюючи розмір середньої заробітної плати, яка підлягає стягненню, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1ст.117КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, суд не знаходить підстав для звільнення відповідача від сплати середнього заробітку за час затримки розрахунку, оскільки відповідач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження відсутності його вини у невиплаті належних позивачу сум в день звільнення. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Відповідно до п.21постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» №13 від 24.12.1999р. при визначенні середньої заробітної плати слід виходити з того, що в усіх випадках, коли за чинним законодавством вона зберігається за працівником, це слід робити відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ №100 від 08.02.1995р. Відповідно до абзацу 3 пункту 2 Порядку №100 ,середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарних місяці роботи, що передують події, з якої повязана відповідна виплата. Згідно п.8 Порядку , нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Отже, відповідно до довідки №16-07/166 від 24 квітня 2017 року, виданої Публічним акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче обєднання» розмір середнього заробітку позивача за час затримки розрахунку становить 5410 грн. 06 коп. (235,22*23 днів). Враховуючи наведене, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 5410 грн. 06 коп. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 640 грн.

Outcome: partial