Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Управління житлово-комунального господарства виконавчого комітету Кременчуцької міської ради Полтавської області про визнання права власності на частку у спільному майні. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що 15.12.2005 в порядку приватизації набув право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] загальною площею 60,41 кв.м., що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради від 15.12.2005. Іншим співвласником вказаної квартири є його мати - [PERSON] (1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради від 15.12.2005, 1/3 на підставі договору дарування від 10.08.2012, посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Татаринцевою І.А., за реєстровим №1771). Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29.11.2011 встановлено порядок користування спірною квартирою, яким йому виділено у користування кімнату №2, та на виконання вказаного рішення в ТОВ «Житлорембудсервіс» відкрито особовий рахунок на його ім'я. Відповідач утримує у себе правовстановлюючий документ на квартиру. Просив суд визнати за ним право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] та стягнути з відповідача на його користь судові витрати. Позивач та його представник у судове засідання не прибули, попередньо представник надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності його довірителя, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Представник УЖКГ виконавчого комітету Кременчуцької міської ради у судове засідання не прибула, надала письмові пояснення по суті позову. Згідно з ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. А тому, суд розглядає зазначену цивільну справу та приймає відповідне рішення у відсутності сторін на підставі тих доказів, які містяться у матеріалах справи. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради від 15.12.2005) та [PERSON] (1/3 частина на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане Управлінням житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради від 15.12.2005, 1/3 на підставі договору дарування від 10.08.2012, посвідчено приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу Татаринцевою І.А., за реєстровим №1771). Право власності зареєстровано у встановленому законом порядку, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна №90207086. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 29.11.2011 встановлено порядок користування спірною квартирою - [PERSON] виділено у користування кімнату №2, [PERSON] кімнату №3, [PERSON] кімнату №1, право власності на яку перейшло до відповідача на підставі договору дарування. Оригінал свідоцтва про право власності на житло утримує у себе відповідач. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Пунктом 1 ч.2 ст.16 ЦК України визначено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Положеннями ч.1 та ч.3 ст.47 Конституції України, визначено, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.1, 2 ст.386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно ч.1 ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст.383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оскаржується або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Зважаючи на те, що [PERSON] є власником спірної квартири, беручи до уваги право позивача на володіння і користування належним майном та з огляду на втрату ним правовстановлюючого документу, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення вимог позивача про визнання права власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved