Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, посилаючись на те, що 02 червня 2006 року між нею [PERSON] був укладений шлюб. За період шлюбу ними було нажито майно, яке є спільною сумі власністю подружжя. 06 березня 2008 року [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,2999 га, кадастровий номер 3222485502:005:0074, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Для придбання вказаної ділянки [PERSON] отримав кредит в у ЗАТ «ОТП Банк» в розмірі 157325 доларів США. В якості забезпечення виконання кредитних зобов'язань ЗАТ «ОТП банк» було передано в заставу чотири земельні ділянки, що підтверджується іпотечними договорами. Вона передала у заставу ЗАТ «ОТП банк» земельну ділянку в розмірі 0,2 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], в якості забезпечення кредитних зобов'язань чоловіка. Її сестра [PERSON] також передала в заставу ЗАТ «ОТП Банк» земельну ділянку, в розмірі 0,2 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Згідно висновку спеціаліста, вартість земельної ділянки площею 0,2999 га, кадастровий номер 3222485502:005:0074, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], становить 405 585 грн. Під час шлюбу ними було придбано садовий будинок площею 141,2 кв.м., після реконструкції якого площа будинку збільшилась. 24 січня 2008 року вони зареєстрували право власності на вказаний будинок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після спільної реконструкції вказаного будинку його площа збільшилась на 172,5 кв.м. На даний час будинок в експлуатацію не введений і вважається об'єктом незавершеного будівництва. Внаслідок спільних зусиль подружжя відбулося покращення вказаного житлового будинку, в результаті чого істотно збільшилась і його вартість. Відповідно до висновку спеціаліста вартість будинку становить 2 594 877 грн. Також, перебуваючи у шлюбі вони придбали транспортні засоби, а саме: Subaru Forester, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] на праві власності, та Nissan Rogue, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що належить їй на праві власності. На даний час між ними склалися ворожі стосунки, [PERSON] не допускає її та дітей до вказаної земельної ділянки та будинку, чим чинить перешкоди у користуванні майном. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила визнати житловий будинок, як об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя; визнати земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя; здійснити поділ спільного майна подружжя, шляхом виділення їй у власність ? частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3222485502:02:005:0074, оціночною вартістю 405 585 грн.; здійснити поділ спільного майна подружжя, шляхом виділення їй у власність ? частину будинку, як об'єкта незавершеного будівництва, розташованого за адресою: [ADDRESS], оціночною вартістю 2 594 877 грн.; здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом виділення їй у власність ? частини земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS]; визнати транспортний засіб Nissan Rogue, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], об'єм двигуна 2496, об'єктом права приватної власності [PERSON]; визнати транспортний засіб Subaru Forester, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], об'єм двигуна 2457, об'єктом права приватної власності [PERSON]; стягнути з відповідача понесені судові витрати та комісію банку при оплаті судового збору в розмірі 42,54 грн.. У грудні 2014 року позивач [PERSON] подала суду заяву в порядку вимог ст. 31 ЦПК України, в якій вона просила визнати земельну ділянку площею 0,2000 га державним актом на право приватної власності серії ЯД № 656205 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: с. Займище, Дударківська сільська рада, кадастровий номер 3220883600:03:002:0033, спільною сумісною власністю подружжя, а саме [PERSON] та [PERSON]; визнати житловий будинок, як об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, а саме [PERSON] та [PERSON]; визнати земельну ділянку, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, а саме [PERSON] та [PERSON]; визнати земельну ділянку за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3222485502:02:005:0074 спільною сумісною власністю подружжя, [PERSON] та [PERSON]; здійснити поділ спільного майна подружжя, шляхом виділення їй у власність ? частину земельної ділянки площею 0,2000 га, що належала їй по державному акті на право власності серія ЯД № 65620 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, що знаходиться за адресою: с. Займище, Дударківська сільська рада, кадастровий номер 3220883600:03:002:0033; здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом виділення [PERSON] у власність ? частини будинку, як об'єкта незавершеного будівництва, розташованого за адресою: [ADDRESS], оціночною вартістю 2 594 877 грн.; здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом виділення [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки, розташованої за адресою: [ADDRESS]; здійснити поділ спільного майна подружжя шляхом виділення [PERSON] у власність ? частину земельної ділянки, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3222485502:02:005:0074, оціночною вартістю 405 585 грн.; визнати транспортний засіб Nissan Rogue, 2007 року випуску, д.н.з. [NUMBER], об'єм двигуна 2496, об'єктом права приватної власності [PERSON]; визнати транспортний засіб Subaru Forester, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], об'єм двигуна 2457, об'єктом права приватної власності [PERSON]; стягнути з відповідача понесені судові витрати та комісію банку при оплаті судового збору в розмірі 42,54 грн.. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали та просили його задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення уточненого позову не заперечував. Суд, вислухавши пояснення, з'ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно вимог ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям під час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до вимог ст. 70 Сімейного кодексу України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що з 02 червня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі подружжя має дітей: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 01 вересня 2014 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів, позов [PERSON] задоволено. Розірвано шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] 02 червня 2006 року, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського РУЮ м. Києва, актовий запис № 438. Відповідно до вимог ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним до шлюбу. Відповідно до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї, створює обов'язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім'ї. Відповідно до п. 22-25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної вартості на час розгляду справи. Відповідно до п. 24 вказаної постанови, передбачено, що до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. Як вбачається з матеріалів справи, за час перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 176004 від 13 жовтня 2006 року, згідно якого на підставі рішення Дударківської сільської ради № 411 29 сесії 4 скликання від 22 грудня 2005 року він є власником земельної ділянки площею 0,2303 га, земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки-для будівництва і обслуговування житлового будинку. З наявного в матеріалах справи копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки Subaru Forester, 2006 року випуску, д.н.з. [NUMBER], належить [PERSON] на праві власності. Згідно Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 656205 [PERSON]. на праві власності належить земельної ділянки площею 0,2000 га, земельна ділянка розташована за адресою: [ADDRESS], цільове призначення земельної ділянки-для будівництва і обслуговування житлового будинку, кадастровий номер 3220883600:03:002:003. Згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 06 березня 2008 року, посвідченого державним нотаріусом Вишневої міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі № 2-682, [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,2999 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер 3222485502:02:005:0074. Згідно Договору купівлі-продажу садового будинку від 21 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3821, [PERSON] придбав садовий будинок, що знаходиться за адресою в [ADDRESS]. Згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки від 21 жовтня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 3825, [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,0541 га, розташовану на території Петрушківської сільської ради, Києво-Святошинськогог району, Київської області, в садівницькому товаристві «Надія», надану для ведення садівництва. Земельна ділянка складається з сільськогосподарських угідь - 0,0493 га (з них багаторічних насаджень - 0,0493 га), під будівлями, лісами та іншими угіддями - 0,0048 га. Згідно висновку про вартість (консультаційної роботи) спеціаліста ФОП [PERSON] станом на 23 травня 2014 року ринкова вартість будинку, загальною площею 313,70 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] становить 2 594 877 грн.. Згідно висновку про вартість (консультаційної роботи) спеціаліста ФОП [PERSON] станом на 23 травня 2014 року ринкова вартість земельної ділянки площею 0,2999 га за адресою: [ADDRESS], становить 405 585 грн.. Згідно вимог Закону України «Про внесення змін до ст. 61 Сімейного кодексу України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя» від 11 січня 2011 року, який набрав чинності 8 лютого 2011 року, статтю 61 СК України доповнено частиною п»ятою, згідно якої об'єктом права спільної сумісної власності подружжя є житло, набуте одним із подружжя під час шлюбу внаслідок приватизації державного житлового фонду, та земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної передачі її одному з подружжя із земель державної або комунальної власності, у тому числі приватизації. Таким чином, враховуючи наведене, а також ту обставину, що в Законі України «Про внесення змін до ст. 61 СК України щодо об'єктів права спільної сумісної власності подружжя» положення ч. 5 ст. 61 СК України можуть застосовуватись щодо набуття вказаних у ній об'єктів права спільної сумісної власності подружжя з 8 лютого 2011 року, тобто даний Закон поширюється на юридичні факти і правовідносини, які виникли після набуття ним чинності. Відповідно до вимог ст. 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 65 Сімейного кодексу України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. Згідно вимог ч. 2 ст. 65 Сімейного кодексу України при укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 65 Сімейного кодексу України для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Як зазначала у поданій позовній заяві позивач [PERSON], придбаний 24 січня 2008 року [PERSON] садовий будинок [ADDRESS] відбудовувався подружжям разом. У зв'язку з його реконструкцією загальна площа будинку збільшилась на 172,5 кв.м. На даний час вказаний житловий будинок не введений відповідачем в експлуатацію. Згідно наявної в матеріалах справи Інвентаризаційної справи № 62 на будинок [ADDRESS] вбачається, що на по поверховому плані жилого будинку літ. А є самовільно збудовані та переобладнані приміщення, а саме літ. А - збільшення загальної площі н 172,5 м.кв.. Відповідно до наданого рішення Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області № 105 від 24 квітня 2008 року [PERSON] надано дозвіл на збільшення загальної площі на 172,5 кв. м. за рахунок добудови садового будинку в СТ «Надія» по [ADDRESS], після чого загальна площа садового будинку буде становити 252,8 км. Стаття 376 ЦК України передбачає що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Згідно ч. ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житловібудинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об'єкта незавершеного будівництва, право власності на який реєструється органом, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно на підставі документів, що підтверджують право власності або користування земельною ділянкою для створення об'єкта нерухомого майна, дозволу на виконання будівельних робіт, а також документів, що містять опис об'єкта незавершеного будівництва. За таких обставин суд дійшов висновку, що вказане майно є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і тому в порядку поділу майна подружжя слід визнати житловий будинок, як об'єкт незавершеного будівництва, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя. Однак суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про поділ спільного майна подружжя, шляхом виділення у власність кожному з подружжя по ? частині спірного будинку, як об'єкта незавершеного будівництва, оскільки даний жилий будинок є незавершеним об'єктом самочинного будівництва. Згідно п. 6 Поставни Пленуму Вищого спеціалізованого суду України спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 30 березня 2012 року самочинно збудований житловий будинок не є об'єктом права власності, воно не може бути предметом поділу та встановлення порядку користування в судовому порядку. Враховуючи викладене суд відмовляє у задоволенні вимоги позивача про виділ у власність по ? частині спірного будинку. Судові витрати відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача в розмірі 1827 грн..

Outcome: partial