Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , Служба у справах дітей Уманської міської ради, про визначення місця проживання дитини. Зазначає, що з серпня 2012 року по лютий 2017 року вона перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано відповідно до заочного рішення Крижопільського районного суду Вінницької області від 24.04.2017 року. Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , який з 01 березня 2017 року разом з нею переїхав проживати з м. Умані до її батьків в с. Гарячківку, Крижопільського р-ну, Вінницької обл. Вказує, що намір розірвати шлюб вона виявила через погані сімейні стосунки. [PERSON] досить власна людина, під час їхнього спільного проживання періодично він наносив їй тілесні ушкодження та принижував, здійснював у відношенні до неї психологічний тиск. Доглядала за маленьким сином вона сама та виконувала всю хатню роботу, чоловік не жив сімейним життям і всіляко провокував чвари. Вказує, що 12 квітня 2017 р. [PERSON] приїхав в с. Гарячківку і без її відому і дозволу самовільно забрав дитину в м. Умань, вона могла бачити сина лише на вихідних і під контролем батька. Відповідач усіма можливими способами перешкоджав їй відвідувати дитину та приймати участь у її житті, він здійснював на сина негативний вплив, навчав його лайливих слів. З червня по липень 2017 року він взагалі переховував дитину, в зв`язку з чим вона зверталась до органів поліції та служби у справах дітей. 31.07.2017 р. на прохання [PERSON] вона передала йому сина, який виїхав з ним до м. Умань. [PERSON] написав розписку, відповідно до змісту якої зобов`язувався повернути сина до 15.08.2017 р., однак, в обумовлений час сина не повернув, по телефону зазначив, що розписка для нього не має значення, погрожував їй, що облиє кислотою якщо вона буде спробувати забрати дитину. [PERSON] раніше був судимий за вчинення злочину, тому він схильний до насилля і невмотивованої агресії. Вважає, що в інтересах сина [PERSON] проживати саме з нею, вона працює, має час відводити дитину до садочка, займатися з ним вечорами, гуляти та іншим чином піклуватися про нього. Крім того, вона проживає з батьками, які їй у всьому допомагають, люблять онука та піклуються про нього, а відповідач не працює, не має доходу, не може забезпечувати умови для нормального розвитку дитини. Просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Умані, з нею - матір`ю [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . На час розгляд справи визначити місце проживання [PERSON] з нею - [PERSON] . 05.12.2017 р. [PERSON] подала суду письмову заяву про уточнення позовних вимог, просить визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Умані, з нею - матір`ю [PERSON] . На час розгляд справи визначити місце проживання [PERSON] з нею - [PERSON] . 09.11.2017 р. представник відповідача [PERSON] - адвокат Іванов А.А. звернувся до суду із зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Уманської міської ради, про визначення місця проживання дитини в якому зазначає, що перебував у шлюбі з [PERSON] від якого у них народився син [PERSON] . На спростування наданих відповідачем (позивачем за первісним позовом) доказів, щодо можливості проживання дитини за зазначеною позивачем адресою проживання зазначає, що відповідно до талону про зняття з реєстраційного обліку за місцем проживання, виданого 15.08.2017 року Гарячківською сільською радою - малолітнього [PERSON] , [INFO] було знято з реєстраційного обліку в м. Умань та зареєстрованого в [ADDRESS] , що являється грубим порушенням п. 14 Правил реєстрації місць проживання, де зазначено що у разі реєстрації місця проживання батьків за різними адресами місце проживання дитини, яка не досягла 14 років, реєструється разом з одним із батьків за письмовою згодою другого з батьків у присутності особи, яка приймає заяву, або на підставі засвідченої в установленому порядку письмової згоди другого з батьків, а відповідачем (позивачем за первісним позовом), дитину було зареєстровано без згоди позивача (відповідача за первісним позовом), що являється батьком дитини. Вказує, що за час проживання однією сім`єю з позивачем (відповідачем за первісним позовом), за адресою: [ADDRESS] , малолітній [PERSON] , був забезпечений достатньою житловою площею, забезпечувався необхідною медичною допомогою, мав можливість інтелектуально та фізично розвиватись як вдома, так і зі своїми однолітками, оскільки відвідував дошкільний навчальний заклад ясла-садок комбінованого типу № 31 м. Умані. Відповідно до акту обстеження умов проживання малолітнього [PERSON] службою у справах дітей Уманської міської ради за вказаною адресою разом зі своїм батьком [PERSON] , для його виховання й розвитку створено батьком всі необхідні умови. За місцем свого проживання [PERSON] характеризується позитивно, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Відповідачем (позивачем за первісним позовом) зазначено, що їй відомо про те, що [PERSON] раніше судимий за вчинення злочину, що являється завідомо поданими неправдивими відомостями, та на підтвердження своїх слів, відповідачем (позивачем за первісним позовом) не надано жодного доказу. Натомість, саме відповідач (позивач за первісним позовом) [PERSON] своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвитку дитини, оскільки нею було вчинено кримінальне правопорушення відносно позивача (відповідача за первісним позовом) та малолітнього сина [PERSON] , а саме 21.08.2017 року, близько 15.00 год., неподалік фонтанів «Перлина Кохання» по вул. Незалежності, м. Умані [PERSON] було нанесено тілесні ушкодження [PERSON] та малолітньому [PERSON] . По вказаному факту слідчим відділом Уманського ВП ГУНП в Черкаській області внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочато кримінальне провадження. Вважає сумнівною можливість відповідача (позивача за первісним позовом) забезпечити нормальний фізіологічний та психологічний розвиток малолітнього [PERSON] та надати у повній мірі необхідні батьківські любов та виховання. Просить в задоволенні позовних вимог позивача [PERSON] щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом із матір`ю за адресою: [ADDRESS] - відмовити повністю. В задоволенні позовних вимог, щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] на час розгляду справи - відмовити повністю. Визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . На час розгляду справи визначити місце проживання [PERSON] з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . 10.01.2020 р. та 03.06.2020 р. позивач за зустрічним позовом [PERSON] подав суду письмову заяву про зміну предмету позову, замість визначення місця проживання дитини просить встановити йому [PERSON] наступний графік побачень з сином - [PERSON] , [INFO] , в календарному році першу, другу і третю суботу та першу, другу та третю неділю місяця, визначені Кабінетом Міністрів України, а саме: суботу з 08 год. 00 хв. ранку по неділю по 20 год. 00 хв., у тому числі 50% святкових днів, а також шкільних канікул (осінні, зимові, весняні, літні) із можливістю перебування дитини - [PERSON] разом з ним за місцем його проживання, без присутності третіх осіб та зобов`язується після відведеного часу йому, [PERSON] , на побачення з сином, [PERSON] , повертати його до його місця проживання. Без письмового дозволу від матері дитини - [PERSON] , перебувати синові - [PERSON] з ним - [PERSON] , на відпочинку, на території України під час шкільних канікул. 05.12.2017 р. відповідач (позивач за первісним позовом) [PERSON] подала суду письмове заперечення, 21.03.2018 р. - Відзив, проти зустрічного позову [PERSON] , про визначення місця проживання дитини в якому зазначає, що позовні вимоги [PERSON] є незаконними, безпідставними та необґрунтованими, крім того позивач за зустрічним позовом не надав суду необхідних належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених вимог, а також не вказав правових підстав для їх задоволення, тому необхідно відмовити в задоволенні цього зустрічного позову в повному обсязі, з наступних підстав. На момент підготовки позовної заяви про визначення місця проживання дитини [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , проте, згодом, були зняті з реєстраційного обліку з вказаної адреси та зареєструвались по [ADDRESS] . Службою у справах дітей було здійснено обстеження умов проживання квартири за новою адресою, Правила реєстрації ... при знятті з реєстраційного обліку неповнолітнього [PERSON] не порушувала. Також не доведено її аморальну поведінку, слідство триває. Просить відмовити повністю [PERSON] у зустрічному позові до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Крім того, 26.02.2020 р. [PERSON] подала суду Відзив на зустрічний позов [PERSON] про зміну предмету позову та визначення графіку побачень з дитиною, в якому зазначає, що [PERSON] веде аморальний спосіб життя, під час їхнього спільного проживання принижував та бив її, вживав наркотики, раніше судимий, намагався викрадати її сина, погрожував їй. Вважає доцільним спершу вирішити питання про визначення місця проживання дитини, а потім звернення батька про графік побачень з дитиною. Просить відмовити [PERSON] стосовно визначеного ним графіку побачень. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом [PERSON] свої позовні вимоги підтримала, проти позовних вимог [PERSON] не заперечувала та вказала, що погоджується на умови викладені в уточненому зустрічному позові. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні вказав, що не заперечує проти позову [PERSON] та визначення місця проживання дитини з нею та підтримує поданий ним зустрічний позов. Представник третьої особи в судовому засідання просив винести рішення з урахуванням інтересів дитини. Суд, вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що з 04.08.2012 р. сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який було розірвано заочним рішенням Крижопільського районного суду Вінницької області № 134/289/17 від 24.04.2017 р. (а.с.10 т.1). У шлюбі в сторін [INFO] народився син [PERSON] , батько дитини - [PERSON] , мати - [PERSON] (а.с.7 т.1). [PERSON] працює в КУ «Редакція газети «Сільські новини» на посаді кореспондента з 03.04.2017 р. та отримує заробітну плату, характеризується як відповідальна, толерантна, спокійна, старанна, дисциплінована людина, у побуті скромна і вимоглива до себе. Раніше [PERSON] працювала в ДНЗ ясла-садок комбінованого типу № 31 м. Умані та зарекомендувала себе активним та творчим педагогом, у спілкуванні з дітьми та батьками завжди була доброзичливою, ввічливою, тактовною, уважною. [PERSON] не перебуває на психіатричному обліку та на обліку у лікаря нарколога (а.с.11,12,27,22,23,76 т.1). [PERSON] проживала по [ADDRESS] разом із сином [PERSON] та батьками [PERSON] , [PERSON] у їхньому будинку. Згідно Акту обстеження умов проживання, для виховання та розвитку дитини було створено всі необхідні умови. Висновоком Служби у справах дітей Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області визначено можливість проживання малолітнього [PERSON] за вказаною адресою зі своєю матір`ю (а.с.13,17,18,19 т.1). З 16.08.2017 р. [PERSON] разом із сином [PERSON] проживає по [ADDRESS] , квартира перебувала у власності її матері [PERSON] , згодом подарована дочці (а.с.77,80,213-214 т.1). Дитина [PERSON] є вихованцем середньої групи Крижопільського ДНЗ (ясла-садок) № 5 з 14.11.2017 р. (а.с.212 т.1). [PERSON] неодноразово зверталась до органів поліції з приводу неправомірної поведінки її чоловіка [PERSON] відносно неї та сина. З даного приводу зверталась і до служби у справах дітей, в зв`язку з чим з [PERSON] було проведено бесіди профілактичного характеру (а.с.15,16,20,24,25,32,33-35,53-54,61,62,66 т.1). Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Частиною 1 ст. 150 СК України визначені головні напрями виховного процесу, який мав би зосереджуватися на основних суспільних цінностях, повазі до інших людей, любові до членів своєї сім`ї, родини. Згідно ст. 151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини, дитина, яка не проживає з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить інтересам дитини. За змістом частин 1 та 2 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан 'її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Судом встановлено, що разом з позивачем проживає та зареєстрований син [PERSON] , народжений у шлюбі з відповідачем за первісним позовом. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. [PERSON] повинен, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Тим більш, що поняття «розлучення» не співпадає з поняттям «визначення місця проживання», оскільки батько дитини у разі визначення місця проживання дитини з матір`ю не обмежений у своєму праві на спілкування з дитиною, турботу відносно дитини та участь у вихованні дитини і може реалізувати свої права шляхом встановлення йому часу спілкування з дитиною. Матеріали справи не містять доказів, які б свідчили про аморальну поведінку позивачки, відсутність можливості матеріально та морально забезпечити дитину. Наведені вище правові норми та інші обставини справи свідчать про можливість позивачки забезпечувати нормальний всебічний розвиток дитини. При цьому, встановлені судом обставини в цій справі, у розумінні положень статті 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, по відношенню зі сторони матері до малолітньої дитини, свідчать про можливість проживання дитини разом з нею. З огляду на викладене, враховуючи, що позивач не має протипоказань щодо проживання з дитиною, має можливість утримувати малолітню дитину матеріально, забезпечує дитині належні умови для проживання, суд приходить до висновку про визначення місця проживання малолітнього [PERSON] разом з матір`ю [PERSON] , тому позовні вимоги первісного позову підлягають до задоволення. Згідно характеристики б/н та дати голови ОСББ «Цвіт калини» гр. [PERSON] проживає в кв. [ADDRESS] . з липня 2009 р. До сусідів ввічливий, добрий, тактовний, доброзичливий, на зауваження реагує адекватно, скарг від сусідів на нього не надходило. Згідно довідки про склад сім`ї від 27.05.2017 р. № 12 за вказаною адресою з [PERSON] проживав його син [PERSON] (а.с.98,99 т.1). В подальшому, вказану квартиру [PERSON] почав винаймати на підставі договору оренди (а.с.243-244 т.2). Актом обстеження умов проживання від 08.09.2017 р. проведено обстеження умов проживання дитини [PERSON] в сім`ї батька [PERSON] та встановлено задовільні умови проживання, дитина має окрему кімнату для відпочинку, забезпечена одягом, взуттям, іграшками та всім необхідним (а.с.102 т.1). [PERSON] має грошовий вклад у ПАТ КБ «ПриватБанк» (а.с.245 т.2). Згідно довідок Уманської лікарні № 2 на обліку у лікаря-психіатра та у нарколога [PERSON] не перебуває (а.с.16,17 т.3). Згідно довідки Департаменту інформаційних технологій МВС України, [PERSON] станом на 24.11.2017 р. до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має (а.с.18 т.3). З 01.11.2018 р. [PERSON] працює в ПП [PERSON] , характеризується позитивно (а.с.50,51 т.3). Згідно письмових пояснень [PERSON] , наданих начальнику служби у справах дітей Уманської міської ради, він займається вихованням, утриманням, лікуванням свого сина належним чином, він не проти, щоб мати спілкувалась з дитиною, однак, коли син проживав з матір`ю, вона не давала можливості бачитись з дитиною, перешкоджала всіляко їхньому спілкуванню, обмежувала його в правах як батька дитини (а.с.104,105-107,108 т.1). З даного приводу, крім того, було проведено профілактичну бесіду з матір?ю [PERSON] начальником служби у справах дітей Крижопільської районної державної адміністрації Вінницької області (а.с.190,191,192 т.1). Неодноразово [PERSON] звертався до правоохоронних органів із заявами про те, що [PERSON] не дає йому бачитись з сином (а.с.193,195,196,197,198 т.1). Відповідно до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року N 475/97-ВР, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя як право батьків на спілкування з дитиною. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (справа «Хант проти України», № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (справа «Мамчур проти України» № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до статті 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно зі статтею 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний приймати участь в її вихованні та має право та особисте спілкування з нею. Крім того, той із батьків, з ким проживає дитина, не має права чинити перешкоди тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та приймати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Якщо той із батьків, із ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, в спілкуванні з дитиною та в її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування (частини перша, друга статті 159 СК України). Відповідно до частин першої та другої статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні й мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Системний аналіз наведених норм матеріального права дає підстави вважати, що батько, який проживає окремо від дитини, також має право на особисте спілкування з нею, а мати не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Таким чином, враховуючи всі встановлені обставини даної справи в сукупності, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду не здобуто доказів щодо того, що обмеження відповідача за первісним позовом на спілкування з сином є законним, або переслідує легітимну мету чи є необхідним у демократичному суспільстві. Встановивши наявність порушення прав та законних інтересів відповідача за первісним позовом на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дітей та виходячи з інтересів дитини, суд вважає, що позовні вимоги про зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди [PERSON] у спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] підлягають до задоволення. Слід також зазначити, що перешкоджання в спілкуванні порушує не лише права батька, а й права дитини, яка в силу віку сама не може дати оцінку необхідності та важливості такого спілкування, правом дитини на побачення з батьком фактично розпоряджається мати на власний розсуд, створюючи перешкоди у спілкуванні. Оскільки сторони не дійшли згоди у вирішенні питання участі кожного у вихованні дитини та спілкуванні з дитиною батька, який проживає окремо, то спір підлягає вирішенню в судовому порядку. Позивач (відповідач за зустрічним позовом) не довела, що спілкування батька з дитиною перешкоджатиме нормальному її розвитку. Наявність між подружжям спорів про виконання обов`язку по утриманню дитини не впливає на реалізацію права та на виконання обов`язку щодо батьківського спілкування та виховання дитини. Взаємовідносини між батьками дитини не мають відображатися на дитині, дитина не може бути заручником тих чи інших непорозумінь. Дитина має знати батька та матір та спілкуватися з ними для підтримання сімейних стосунків, що відповідатиме інтересам малолітньої дитини, які полягають у зростанні у гармонійному і стабільному середовищі, тоді як конфліктні відносини між батьками, що мають бути предметом вивчення соціальних служб, призводять до негативних психологічних наслідків для дитини і ніяк не відповідають її найкращим інтересам. Таким чином, суд приходить до висновку про задоволення зустрічного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved