Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

Туря-Реметівський психоневрологічний інтернат звернувся до суду із заявою, у якій просить оголосити [PERSON], [INFO], померлим та вважати останнього померлим з дати та часу винесення Перечинським районним судом рішення про оголошення фізичної особи померлою. Заяву мотивує тим, що з 23 грудня 1999 року, [PERSON] зарахований в число підопічних та прийнятий на повне державне утримання в Туря-Реметівський психоневрологічний інтернат. 29 липня 200 року останній самовільно відлучився з території вищевказаного закладу і відомостей про його місце перебування невідоме по сьогоднішній день. З моменту зникнення пройшло 17 років. Крім цього, з наявних в інтернаті документів відомо, що до Перечинського відділу внутрішніх справ направлялася заява від 12 вересня 2000 року про відкриття розшукової справи відносно [PERSON], однак інформація стосовно розшуку останнього відсутня. Також 19 червня 2017 року до Перечинського ВП був направлений лист №669 про надання відомостей щодо розшуку [PERSON], однак листом №3984/106/25/3-2017 від 04 липня 2017 року отримано інформацію, що відносно останнього будь-яка інформація відсутня, так як в книзі обліку безвісно зниклих осіб він не значиться, а попередні книги були знищені. Оскільки, оголошення підопічного інтернату [PERSON] померлим необхідне для зняття його з повного державного утримання та відрахування з числа підопічних Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату, а тому просить заяву задовольнити. У судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав повністю та просив таку задовольнити, при цьому посилаючись на обставини викладені у заяві. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявилася, однак подала заяву, в якій просить справу розглядати без її участі. Згідно ч.2 ст.158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши представника заявника, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Так, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 23 грудня 1999 року зарахований в число підопічних та прийнятий на повне державне утримання в Туря-Реметівський психоневрологічний інтернат. Також встановлено, що 29 липня 2000 року [PERSON] самовільно відлучився з території вищевказаного закладу і до сьогоднішнього дня будь-яких відомостей про його місце перебування немає. Разом з цим встановлено, що з моменту зникнення підопічного [PERSON] пройшло уже більше сімнадцять років. Згідно ст.46 ЦК України, фізична особа може бути оголошена судом померлою, якщо у місці її постійного проживання немає відомостей про місце її перебування протягом трьох років. Фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, з урахуванням вищевикладеного та того, що за останнім місцем проживання [PERSON] відсутні відомості про місце його перебування уже більше сімнадцяти років, а тому суд приходить до висновку, що є всі підстави про оголошення його померлим. Разом з цим, відповідно до ч.3 ст.46 ЦК України фізична особа оголошується померлою від дня набрання законної сили рішенням суду про це. Фізична особа, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави припустити її загибель від певного нещасного випадку або у зв'язку з воєнними діями, може бути оголошена померлою від дня її вірогідної смерті. Згідно п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31.03.1995 року зазначено, що громадянин може бути оголошений в судовому порядку померлим у разі встановлення обставин, зазначених у ст.21 ЦК України, на підставі яких суд робить вірогідне припущення про смерть громадянина, коли немає доказів про факт його смерті. У цих справах суд визнає днем смерті громадянина, оголошеного померлим, день його гаданої смерті, якщо він пропав безвісті за обставин, які загрожували смертю або давали підстави припускати його загибель від певного нещасного випадку, а в інших випадках днем смерті вважається день набрання законної сили рішення суду про оголошення громадянина померлим. Тому, з урахуванням викладеного та того, що день вірогідної смерті гр.[PERSON] судом у точності не може бути встановлено, а тому суд вважає, що його необхідно оголосити померлим з дня набрання даним рішенням законної сили. Крім цього, суд роз'яснює заявнику, що у випадку, якщо фізична особа, яка була оголошена померлою, з'явилася або якщо одержано відомості про місце її перебування, суд за місцем перебування цієї особи або суд, що постановив рішення про оголошення її померлою, за заявою цієї особи або іншої заінтересованої особи скасовує рішення суду про оголошення фізичної особи померлою.

Outcome: approved