overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У березні 2016 р. до суду від позивача надійшов позов про звільнення майна з під арешту. В обґрунтування позову було вказано, що у провадженні ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві знаходилась виконавче провадження ВП № 24822096 на виконання виконавчого листа № 2-4790/10 виданого Оболонським р/с м. Києва від 10.11.2010 р. про стягнення з позивача [PERSON] на користь КП «СЗЖКП» Оболонського району м. Києва боргу в сумі 6588 грн. грн. 61 коп. Як вказує позивач, ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві була винесена постанова про накладення арешту на все майно боржника - позивача, а саме кв. 54 за адресою: м. Київ, пр. Оболонський 18б, на яку відповідно до цієї постанови було накладено арешт та оголошено заборону на її відчуження. 27.12.2012 р. державний виконавець Ковальчук Т.П. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві. За зверненням позивача до ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві про зняття арешту з її майна, останній було відмовлено та запропоновано за вирішенням цього питання звернутися до суду, оскільки матеріали виконавчого провадження вже знищено. Тому просить суд зняти арешту із усього свого майна. У судовому засіданні позивач підтримала даний позов. Представник відповідача у судове засідання не з'явився. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Як з'ясовано судом, на виконання виконавчого листа № 2-4790/10 виданого Оболонським р/с м. Києва від 10.11.2010 р. про стягнення з позивача [PERSON] на користь КП «СЗЖКП» Оболонського району м. Києва боргу в сумі 6588 грн. грн. 61 коп. було відкрито виконавче провадження ВП № 24822096. У відповідності до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Як з'ясовано судом, 25.12.2012 р. державним виконавцем відділу ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві Ковальчук Т.П. було винесено постанову про арешт боржника та оголошення заборони на його відчуження, а 27.12.2012 р. винесено постанову про повернення виконавчого документу стягувачу. У відповідності до ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Таким чином суд приходить до висновку про необхідність скасування постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження ВГІ № 39064001 від 25.12.2012 р. винесеної відділом ДВС Оболонського РУЮ в м. Києві, так як дана постанова державним виконавцем винесена незаконно та всупереч вимогам законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-19 00:00:00

У березні 2016 р. заявник звернулася до суду із зазначеною заявою, просить суд визнати недієздатним свого сина [PERSON], [INFO], посилаючись на ті підстави, що з [PERSON] є інвалідом ІІ-групи, страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку у психоневрологічному диспансері №4, через хворобу він не може розуміти значення своїх дій та керувати ними і потребує постійного догляду. Заявник у судовому засіданні заяву підтримала у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у заяві. Заінтересована особа у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним, представник заінтересованої особи просила слухати справу у її відсутності, заяву підтримує у повному обсязі (а.с. 60). Прокурор у судовому засіданні стосовно визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки не заперечував. Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності заінтересованої особи на підставі наявних у справі доказів. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ст. 239 ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON], [INFO] є інвалідом ІІ-групи через загальне захворювання (а.с. 4). [PERSON] згідно свідоцтва про народження Серії [NUMBER] є сином заявника [PERSON] та проживає за адресою: [ADDRESS] Згідно висновку судово-психіатричного експерта №447 від 09.06.2016 встановлено, що [PERSON] на теперішній час страждає стійким хронічним психічним захворюванням у вигляді: Шизофренії параноїдної форми, безпереривно-прогредієнтного типу перебігу, вираженого апатико-дисоціативного дефекту (МКХ-10, F20.00). [PERSON] за своїм психічним станом нездатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 23, 24). Таким чином в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] внаслідок психічного захворювання не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що є підставою для визнання його недієздатним. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

У березні 2016 р. звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача на її користь з 24 березня 2016 р. аліменти в розмірі 500 грн. щомісячно, як на дружину, що має право на утримання до досягнення їх спільною дитиною, [PERSON], [INFO], трьох років. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з позивачка з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі, однак відповідач проживає окремо від сімї, їх малолітня донька проживає разом з нею, а відповідач матеріальної допомоги на її утримання не надає. В судовому засіданні позивачка свої позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 05 липня 2014 року, мають доньку, [PERSON], [INFO] (а.с. 2-3). Згідно довідки ОСББ «Вулиця Південна» малолітня [PERSON] зареєстрована з матірю, тобто позивачкою (а.с. 15). Згідно копії виконавчого листа , виданого 23 червня 2016 р. на виконання рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 травня 2015р., на користь [PERSON] з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання доньки [PERSON], яка народилась 14 листопада 2014р. щомісячно в розмірі 800 грн. починаючи з 24 березня 2016р. в до досягнення дитиною повноліття. Частинами 2, 4 статті 84 СК України передбачено право дружини, з якою проживає дитина на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно частини 1 статті 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти в розмірі 300 грн. щомісячно до досягнення її спільною з відповідачем дитиною трирічного віку згідно ч. 1 ст. 80 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з заявою про винесення додаткового рішення у справі №2-1969/11, яким визнати за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на надвірні будівлі сарай позначений під літерою «И» пл.9,2 кв.м. висотою 2,00 кв.м., вбиральня позначена під літерою Д пл.3,4 кв.м. висотою - 2,00 кв.м., навіс позначений під літерою Р пл. 10,5 кв.м. висотою 2,10 кв.м. Виділити [PERSON], [PERSON] [PERSON] [PERSON] у власність надвірні будівлі сарай позначений під літерою И пл.9,2 кв.м. висотою 2,00 кв.м., вбиральня позначена під літерою «Д» пл.3,4 кв.м. висотою 2,00 кв.м., навіс позначений під літерою Р пл. 10,5 кв.м. висс. 2,10 кв.м. У судове засідання сторони не з»явились, про причину своєї неявки суду не повідомили, хоча завчасно та належним чином були повідомлені про день та час розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява підлягає до задоволення за наступних підстав. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12 грудня 2011 року по справі №2-1969/11 задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], Приватне підприємство «Полтавське БТІ» про визнання дійсним договору дарування житлового будинку та визнання права власності. В позовній заяві було заявлено вимоги, щодо визнання права власності за заявниками на надвірні будівлі сарай позначений під літерою И пл.9,2 кв.м. висотою 2,00 кв.м., вбиральня позначена під літерою Д пл.3,4 кв.м. висотою 2,00 кв.м., навіс позначений під літерою Р пл. 10,5 кв.м. висотою 2,10 кв.м. та виділення їх у власність заявникам. Крім того, при розгляді справи по суті даних вимог сторони по справі надавали пояснення, були об'єктом дослідження та обговорення, однак вирішивши справу по суті, судом в рішенні не відображено питання по надвірним будівлям, що унеможливлює виконання рішення суду. Відповідно до п.1, п.4 ч.1 ст.220 ЦПК України визначено, що суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення чи не вирішено питання про судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, посилаючись на те, що 01 червня 2007 року року в смт.Томашпіль Томашпільського району Вінницької області померла їх мати [PERSON], після смерті якої залишилося спадкове майно, а саме: земельна ділянка площею 2,31 га розташована на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області .Позивачі є спадкоємцями за заповітом . Однак позивачі пропустили строк для подання заяви про прийняття спадщини, так як є юридично необізнаними, не знали, що спадщину потрібно прийняти на протязі шести місяців, просять суд позовні вимоги задовольнити. В судове засідання позивачі [PERSON],[PERSON], [PERSON] не з»явилися, надіслали до суду заяви про розгляд справи по суті у їх відсутності , позов підтримують із наведених у позовній заяві підстав, просять суд його задовольнити. Від Вилянської сільської ради надійшла заява про розгляд справи по суті у відсутності представника останньої, відповідач позов визнає, не заперечує в його задоволенні. Розглянувши заяви сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 01 червня 2007 року в смт.Томашпіль Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] .Після смерті відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 2,31 га розташовану на території Вилянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Спадкоємцями за заповітом [PERSON] є її діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] . Нотаріусом у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно за заповітом позивачам відмовлено в зв»язку з пропуском шестимісячного строку подання нотаріальній конторі заяви про прийняття спадщини. Звертаючись із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, [PERSON], [PERSON],[PERSON] , як на поважну причину пропущення цього строку послалися на свою юридичну необізнаність . Відповідно до ст. 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Відповідно до ч.3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Ураховуючи те, що в законі не міститься визначення поняття поважності причин пропущення строку для прийняття спадщини і їх поважність повинна визначатися судом у кожному випадку виходячи з конкретних обставин справи та характеру взаємовідносин сторін, слід погодитися з доводами позивача про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини з вищенаведених у рішенні підстав. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON], [PERSON] звернулись в суд зі спільною заявою про розірвання шлюбу. Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважають неможливим. У судове засідання заявники не з'явилися та подали до суду заяву, в якій просили шлюб розірвати. Зазначили, що свою заяву підтримують в повному обсязі та проти ухвалення в справі рішення не заперечують (а.с.18). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 21 липня 2007 року (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 5). 01 березня 2016 року сторони уклали договір про участь у вихованні дитини та визначення місця її проживання. У договорі сторони визначили, що син [PERSON] за його згодою та спільною згодою батьків після розірвання шлюбу проживатиме з матір'ю, батько матиме право зустрічатися з сином [PERSON] не менш трьох разів на тиждень, батько і мати будуть здійснювати особисто виховання сина, всі питання щодо матеріального забезпечення сина батьки будуть вирішувати спільно, всі витрати щодо матеріально забезпечення сина батьки нестимуть порівну. Заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. При укладенні шлюбу [PERSON] прізвище не змінювала. За таких обставин, вирішення питання про зміну її прізвища позивач не вбачається за необхідне. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON], будучи власником автомобіля «Опель», реєстраційний номер LC39154, звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 26 вересня 2015 року. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що того дня, близько 1 години ночі, в м. Ковелі по вул. Ватутіна, відповідач, керуючи автомобілем «Ауді», реєстраційний номер LCН33458, порушив Правила дорожнього руху, в результаті чого допустив зіткнення з його автомобілем. Внаслідок зіткнення автомобілі зазнали механічних пошкоджень, однак відповідач з місця пригоди зник. В період з 28 вересня 2015 р. по 04 лютого 2016 року належний позивачу автомобіль перебував на ремонті, вартість ремонту становила 13150 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача вказану вартість відновлюваного ремонту та судові витрати у справі. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити повністю, проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи за місцем реєстрації постійного місця проживання.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] в порядку окремого провадження звернувся в суд із заявою про встановлення факту належності йому Державного акта на право власності на землю серії ХМ №029830, виданого 18 серпня 2003 року на імя [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що згідно Державного акту на право власності на землю серії ХМ №029830, виданого 18 серпня 2003 року, він є власником земельної ділянки площею 2,90 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області. Однак, у вищезазначеному Державному акті невірно записано відомості про нього, зокрема його прізвище - «Косянчук», а у Державному акті зазначено «Касянчук», через що він не може розпорядитись належною йому земельною ділянкою. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] [PERSON] заяву підтримав в повному обсязі та просить її задоволити. Заінтересована особа Іршиківська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, направила до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти задоволення заяви не заперечує. Заінтересована особа управління Держгеокадастру у Старокостянтинівському районі Хмельницької області, яке належним чином повідомлене про час і місце розгляду справи, направило до суду заяву про розгляд справи у відсутності свого представника, проти заяви не заперечує. Заслухавши представника заявника, дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень п.6 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, зокрема, прізвище, ім»я, по батькові якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім»ям, по батькові, прізвищем цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що [PERSON] належить Державний акт на право власності на земельну ділянку площею 2,90 га у межах згідно з планом, для товарного сільськогосподарського виробництва, серія ХМ №029830, виданий 18.08.2003р. на підставі рішення Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району від 29.07.2003р. №2, на ім»я [PERSON]. Дані обставини підтверджуються паспортними даними заявника, даними довідки виконкому Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району №115 від 03.03.2016 року, кадастрового плану земельної ділянки №402 та схеми розташування земельної ділянки, власником якої є [PERSON], даними свідоцтв про народження заявника та про укладення шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 19 грудня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого у них народилося двоє дітей: дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. [PERSON] просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, зловживання відповідачем спиртними напоями, що стало причиною виникнення різного роду сварок, конфліктів та суперечок. Однією сімєю вони не проживають більше року, спільного господарства на ведуть. Збереження шлюбу та примирення з відповідачем, на думку позивача, неможливе. У судове засідання позивач не зявилася, проте в заяві від 16 червня 2016 року вона просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, на розірванні шлюбу наполягає. У судове засідання відповідач не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за його відсутності суду не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 грудня 2002 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія І-АМ № 031159 (а.с. 5). Від спільного шлюбу у сторін народилося двоє дітей: дочки [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження Серія І-АМ № 071010 та № 155552 (а.с. 8, 9) . Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя та ведення домашнього господарства, зловживання відповідачем спиртними напоями, що стало причиною виникнення різного роду сварок, конфліктів та суперечок. Однією сімєю вони не проживають більше року. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітньої дитини. Оскільки судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в сумі 551,20 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved