Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою, в обґрунтування якої вказала, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON], що мешкав та був зареєстрований в [ADDRESS], та зі смертю якого відкрилась спадщина у виді 1/3 частини зазначеного будинку. Домоволодіння [ADDRESS] належало померлому та позивачу на праві сумісної часткової власності. Заповіту [PERSON] не залишив. Спадкоємців першої черги спадкування за законом немає. Спадкоємці другої черги спадкування за законом у встановлений законом строк спадщину не прийняли та не претендують на неї. Разом з тим, [PERSON], як спадкоємець другої черги спадкування за законом спадщину після смерті брата не прийняла, адже на момент його смерті проживала разом із ним та продовжує проживати у будинку [ADDRESS] як власник. У квітні 2016 року [PERSON] звернулась до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори з питання отримання свідоцтва про право власності на спадщину за законом, однак, їй повідомили про те, що вона пропустила строк для звернення із заявою про прийняття спадщини та порекомендували звернутися до суду. Зазначила, що за життя [PERSON] позивач [PERSON] . мешкала разом із ним, мали спільний бюджет та вели господарство. Крім того, померлий був інвалідом 2 групи, страждав на психічне захворювання, у зв'язку із чим періодично проходив лікування, а тому потребував стороннього догляду та нагляду, що виконував позивач. Також [PERSON] доглядала за земельною ділянкою та будинком, сплачувала комунальні послуги. Після смерті брата позивач займався організацією його похорон. За таких підстав, просила встановити факт її постійного проживання однією родиною разом зі спадкодавцем [PERSON], який помер [INFO], на момент відкриття спадщини [INFO], а також визнати за нею право власності у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], на 1/3 частину будинку [ADDRESS]. У подальшому [PERSON] позовні вимоги в частині визнання за нею права власності у порядку спадкування за законом залишила без розгляду, в іншій частині позов підтримала та просила задовольнити. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник позивача за договором про надання правової допомоги [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, вирішення спору залишив на розсуд суду. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження представленими доказами і підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, як вбачається зі свідоцтва про народження, виданого 20.07.1949 року Іллічівським районним РАЦС м. Жданова Сталінської області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. У свою чергу, згідно свідоцтва про народження, виданого 21.03.1952 року Іллічівським районним РАЦС, батьками [PERSON], [INFO], також є [PERSON] та [PERSON]. Тобто [PERSON] є рідним братом заявниці. 26 листопада 1987 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що свідчить свідоцтво про укладення шлюбу, видане 26.11.1987 року Будинком одруження м. Жданов Донецької області. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєне прізвище «[PERSON]». Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 19.06.1992 року, виданого державним нотаріусом Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори за реєстраційним № 5609, спадкоємцями після [PERSON], померлої [INFO], до спадкового майна у виді житлового будинку [ADDRESS] з прибудовами в рівних частках є [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. За нотаріально посвідченою угодою від 19.09.1992 року, зареєстрованою в реєстрі за № 5613, між спадкоємцями було здійснено розподіл домоволодіння [ADDRESS], де заявник [PERSON] є співвласником будинку. Після чого право власності, яке виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину та угодою, на вказаний будинок було зареєстровано за [PERSON] у Маріупольському БТІ 04.08.1992 року за реєстраційним № 18737. Як вбачається зі свідоцтва про смерть, видного 21.01.2015 року Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO]. Отже, спадщина після [PERSON] відкрилася [INFO]. Відповідно до повідомлення за № 2337/01-16 від 24.10.2016 року, виданого Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою, за даними спадкового реєстру спадкова справа до майна померлого [INFO] [PERSON] відсутня. Згідно акту від 27 квітня 2016 року, складеного головою КСН селище «Волонтерівка», [PERSON] з 1992 року по день смерті [PERSON] - [INFO] здійснювала догляд за братом. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 Цивільного кодексу України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1262 Цивільного кодексу України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Отже, [PERSON] є спадкоємцем другої черги спадкування за законом після [PERSON], померлого [INFO]. В матеріалах справи мається заява [PERSON], в якій остання зазначила, що на спадкове майно після смерті брата вона не претендує, позовну заяву [PERSON] визнає. Також, аналогічну заяву подано братом позивача - [PERSON] Згідно ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 2 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України, в судовому порядку можуть бути встановлені будь-які факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих або майнових прав фізичних осіб. Згідно роз'яснень, що містяться в пункті 20 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справи про спадкування» у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Вказані факти та вимоги також визнано відповідачем, а відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Враховуючи наведені докази, судом встановлено, що позивач [PERSON] дійсно постійно проживала разом зі спадкодавцем [PERSON] на момент відкриття спадщини [INFO].

Outcome: approved