Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та повнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 33 % з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування позову зазначила, що їх спільні діти повністю знаходяться на її утриманні, а відповідач ухиляється від надання будь-якої матеріальної допомоги, хоча має таку можливість. В судовому засіданні від 17.05.2016 року позивач усно уточнила свої позовні вимоги та просила стягувати з відповідача аліменти на сина й доньку в твердій грошовій сумі по 600 грн. щомісячно на кожного, проти чого відповідач, в свою чергу, заперечив, просив стягувати аліменти по 400 грн. на кожну дитину, оскільки безробітній та доглядає свою хвору матір, яка після інсульту не може самостійно доглядати за собою, опікується нею та матеріально утримує. Сторони в судове засідання не прибули, надіслали письмові заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач свої уточнені вимоги підтримала, просила їх задовольнити, відповідач - позов визнав частково, підтримав свою позицію, висловлену в судовому засіданні від 17.05.2016 року. Дослідивши матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Таке утримання є безумовним, оскільки закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є вони працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Конвенція ООН про права дитини від 20.11.1989 pоку встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, яка має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України), а у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ст. 199 СК України). Способи виконання обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дочку, сина визначені статтями 181, 200 СК України, за змістом яких, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Судом установлено, що сторони у справі є батьками неповнолітнього [PERSON], [INFO], та повнолітньої [PERSON], [INFO]. Старша донька [PERSON], яка на момент розгляду справи досягла повноліття,навчається на платній основі в Тернопільському національному технічному університеті імені Івана Пулюя, стипендії не отримує, їй не виповнилось 23 роки та вона додатково потребує матеріальної підтримки з боку обох батьків. Форма навчання - денна, строк навчання до 30.06.2018 року. Подружжя проживає окремо, син проживає разом з матір'ю, донька - на період навчання проживає за місцем розташування навчального закладу в м. Тернопіль. Домовленості про утримання спільних дітей сторони не досягли. Потреба в матеріальній допомозі означає, що сукупний дохід особи не забезпечує їй підтримання нормальної життєдіяльності, яка є критерієм визначення прожиткового мінімуму. Наявність будь-яких поважних причин, що унеможливлюють надання відповідачем матеріальної допомоги своїм дітям, на момент розгляду справи не існує. Відповідач є здоровою особою 41 року; постійного місця роботи не має, але при цьому на обліку у службі зайнятості, як безробітний, не перебуває та не вчиняє будь-яких дій щодо пошуку роботи; інших дітей на утриманні не має; не приймає участі в вихованні дітей та не створює необхідні умови для їх розвитку і життя, відтак він спроможний сплачувати аліменти на їх утримання. Обов'язок по утриманню неповнолітнього сина та повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не може бути покладений виключно на їх матір, оскільки розмір заробітної плати позивачки в Новоград-Волинській міськрайорганізації Товариства Червоного Хреста України, де вона працює медичною сестрою, становить в середньому 1 631 грн. На думку суду, позовні вимоги дещо завищені, а тому враховуючи визначений розмір прожиткового мінімуму (Закон України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» з 1 травня: 1 531 грн. - для дітей віком від 6 до 18 років, 1 450 грн. - прожитковий мінімум); розміру середньої заробітної плати по Житомирський області (згідно з офіційними даними Мінфіну України та Державного комітету статистики у Житомирській області за березень 2016 року вона становила 3 675 грн.); потребу позивача у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку; наявність на утриманні відповідача матері похилого віку - задовольняє їх частково та стягує аліменти в розмірі 600 грн. щомісячно на неповнолітнього сина [PERSON], та 500 грн. на повнолітню доньку [PERSON], що буде відповідати як інтересам дітей, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості. Відповідачем не було надано доказів на підтвердження того, що доходи і матеріальне становище позивача надають їй можливість забезпечити дванадцятирічному сину та вісімнадцятирічній доньці належний життєвий рівень при отриманні аліментів у розмірі по 400 грн. щомісячно на кожного, що дорівнює 30 % встановленого прожиткового мінімуму. А позивачем, в свою чергу, не доведена можливість сплати відповідачем аліментів на повнолітню доньку у розмірі 600 грн. Закон рівною мірою покладає обов'язок щодо утримання неповнолітнього сина та повнолітньої доньки на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання. Також суд стягує з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.

Outcome: partial