Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду із первісним позовом до [PERSON], в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], померлої [INFO], на ? частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] Вказувала, що після смерті матері відкрилася спадщина на зазначений будинок, який був надбаний її матір'ю та батьком [PERSON] під час їх шлюбу. Спадкоємцями після смерті матері була вона та її батько. Проте, вподальшому будинок був зареєстрований на праві приватної власності в цілому за батьком, який за свого життя склав заповіт, яким заповідав все своє майно новій дружині - [PERSON] Під час розгляду справи збільшила свої позовні вимоги і просила скасувати рішення сільської ради № 3 від 30 грудня 2010 року, прийняте Лиманівською сільською радою Жовтневого району Миколаївської області щодо оформлення за [PERSON] права власності на цей житловий будинок; визнати недійсним видане йому сільською радою свідоцтво серія [NUMBER] про право приватної власності на будинок та скасувати державну реєстрації будинку за батьком, яка була вчинена 11 серпня 2011 року. Зазначала, що будинок був надбаний батьком та матір'ю під час їх шлюбу, а враховуючи смерть матері та прийняття нею спадщини після смерті матері, тобто наявність права на частку у спадковому будинку, тому вважала, що підстав для реєстрації будинку на праві приватної власності за батьком не було. Відповідною ухвалою суду до участі в справі в якості співвідповідачів були залучені Лиманівська сільська рада Жовтневого району Миколаївської області (далі - Лиманівська сільрада) та Реєстраційна служба Жовтневого районного управління юстиції Миколаївської області (далі за текстом - Реєстраційна служба). В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідачки - [PERSON] з позовом була не згодна і заперечувала проти його задоволення через безпідставність. Представник відповідача - Лиманівської сільради до судового засідання не з'явився, про його час та місце був повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив. Представник Реєстраційної служби в судовому засіданні заперечувала проти позову з тієї підстави, що реєстрацію права власності на будинок за [PERSON] було вчинено органом, на який в той час було покладено таку функцію - місцевим бюро технічної інвентаризації, і Реєстраційна служба до цього відношення не має. Суд, заслухавши пояснення присутніх на засіданні учасників розгляду, дослідивши письмові докази у справі, в межах заявлених вимог, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 7 серпня 1966 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб після якого дружина змінила своє прізвище на [PERSON]. [INFO] [PERSON] померла і після її смерті відкрилася спадщина на рухоме та нерухоме майно. За положеннями статей 524-527 та ст. 529 ЦК України 1963 року, який діяв на той час, спадкоємцем першої черги після її смерті були чоловік - [PERSON] та дочка - [PERSON], які прийняли спадщину, оскільки проживали разом з померлою на час відкриття спадщини і вступили в управління та володіння спадковим майном, що було визначено правилами ст. 549 цього ж Кодексу. За час спільного проживання [PERSON] та [PERSON] побудували будинок по вул. Кузнечній 11 в с. Лимани Жовтневого району Миколаївської області, що підтверджується копією по господарської книги та інвентаризаційною справою, витребуваною судом від комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації». Рік побудови будинку - 1977. Згідно зі ст. 529 ЦК України 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Крім того, з врахуванням того, що будинок був побудований за час шлюбу [PERSON] та [PERSON], тому згідно з положеннями ст. 22 та ст. 28 КпШС України він є їх спільною сумісною власністю і їх частки у власності є рівними. Виходячи із цих положень закону, що діяв на час відкриття спадщини, позивачка має право на отримання у власність в порядку спадкування після смерті матері ? частину житлового будинку, розташованого по [ADDRESS] В той же час 22 грудня 2010 року [PERSON] подав до Лиманівської сільради заяву про оформлення права власності на цей будинок в цілому за ним особисто. 30 грудня 2010 року Лиманівською сільрадою було прийнято рішення № 3 про оформлення за [PERSON] права власності на спірний будинок. На підставі цього рішення 11 серпня 2011 року він отримав від сільради свідоцтво про право власності серії [NUMBER], на підставі якого в той же день зареєстрував за собою право власності на будинок в комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації». Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема й визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Згідно із ч. 1 ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Також, ст. 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 393 цього ж Кодексу правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Беручи до уваги, що рішення Лиманівської сільради про визнання права власності на будинок за [PERSON] прийнято всупереч тій обставині, що право власності на нього повинно було переходити в порядку спадкування до позивачки та [PERSON], тому це рішення та видане на його підставі свідоцтво про право приватної власності є незаконними та підлягають скасуванню. Наявність заповіту [PERSON], посвідченого 23 вересня 2011 року приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу Козленок С.І., яким він на випадок своєї смерті заповів все своє майно, з чого б воно не складалося і де б воно не знаходилося, своїй новій дружині - [PERSON], не спростовує права позивачки на свою частку на будинок в порядку спадкування після смерті матері, а також не спростовує незаконності прийнятого сільрадою рішення. Цим заповітом визначено, що все майно, яке б належало померлому, переходить відповідачці в порядку спадкування, а не конкретно весь спадковий будинок, тому посилання представника відповідачки на те, що без скасування заповіту неможливо вирішувати вимоги щодо спадкування частини будинку позивачкою, є безпідставними. Права відповідачки на частину будинку, яку отримав [PERSON] в прядку спадкування після смерті своєї дружити, цим не зменшуються. У відповідності до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку прийняття і розгляду заяв про внесення змін до записів, внесення записів про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та скасування записів Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого наказом Мінюсту України від 12 грудня 2011 р. № 3502/5 рішення про внесення змін до записів про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься державним реєстратором прав на нерухоме майно. Враховуючи зазначене вище і те, що рішення сільської ради та видане на його підставі свідоцтво, на підставі якого було зареєстровано право власності за [PERSON] є протиправними, тому сама реєстрація права власності в державному реєстрі є протиправною та підлягає скасуванню. Згідно з положеннями ст. 88 та Закону України «Про судовий збір» з відповідачки [PERSON] на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір, сплачений нею при поданні позову до суду в сумі 243 грн. 60 коп., а з відповідача Лиманівської сільради підлягає стягненню судовий збір на користь держави в такій же сумі. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved