Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-08 00:00:00

У березні 2013 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, просячи стягнути на його користь з відповідача 11565 грн. 12 коп., посилаючись на те, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS], є споживачем послуги, яку надає позивач, а саме з опалення житла. Але відповідач своєчасно та в повному обсязі за надану послугу не сплачує, внаслідок чого станом на 01.01.2013 р. утворилася заборгованість. Позивачем було надано заяву про видачу судового наказу про стягнення заборгованості, але виданий судовий наказ було скасовано судом за заявою боржника - відповідача. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач до суду не з'явився, будучи повідомленим належним чином, надав заяву про часткове визнання позову, просячи застосувати 3-х річний строк позовної давності до заявлених вимог. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи - докази: розрахунок заборгованості та ухвалу від 01.06.2013 р. про скасування судового наказу (а.с. 4, 6), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи. Відповідач є абонентом за особовим рахунком № [NUMBER] на отримання послуг від позивача на опалення житла за адресою: [ADDRESS] та користується наданою послугою, не оспорюючи цього. Тоб - то між сторонами виникли та існують відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» фактичні договірні відносини на надання комунальних послуг і їх споживання, вони згідно до ст. ст. 20, 21 вказаного Закону набули відповідно права та обов'язки споживача та виконавця у сфері житлово - комунальних послуг. У період до 01.01.2013 р. позивачем надавалася вказана послуга, але відповідачем її оплата проводилася несвоєчасно та не в повному обсязі, у зв'язку з чим утворилася заборгованість з оплати за неї в сумі 11565 грн. 12 коп.. Тоб - то відповідачем, який отримує комунальні послуги, порушено обов'язок з щомісячної оплати житлово - комунальних послуг, плата за які нараховується за попередній місяць, коли вона надавалася, що є порушенням з його сторони вимог п. 5 ч. 3 ст. 20, ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги». Згідно зі ст. 614 ЦК України особа звільняється від відповідальності за невиконання зобов'язання лише у тому випадку, коли доведе відсутність своєї вини у порушенні такого зобов'язання. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем докази, судом вважаються належними та допустимими, згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України і вони свідчать про невиконання відповідачем свого обов'язку споживача з оплати отриманих житлово - комунальних послуг у місячний строк з часу нарахування плати за них позивачем і наявність в цьому вини відповідача, що ним самим не оспорюється. Тоб - то судом встановлено порушення відповідачем права позивача на отримання оплати в грошовому еквіваленті за надану послугу з опалення житла. Але обґрунтованими є доводи відповідача про пропуск позивачем 3-х річного строку позовної давності. Так судом також встановлено обставину, що позивач позов надав до суду 07.03.2014 р., відповідно до ч. 3 ст. 118 ЦПК України, після скасування 01.06.2013 р. судом судового наказу, виданого 26.04.2013 р. за його заявою про стягнення заборгованості з відповідача. Відповідно до ст. ст. 260, 264 ЦК України, подача позивачем заяви про видачу судового наказу перервала перебіг позовної давності. Тоб-то, позивач має передбачене ст. 257 ЦК України право на стягнення за позовом, з урахуванням судового наказу, заборгованості за період максимум за 3 роки до подачі заяви про видачу судового наказу, а саме з 26.04.2010 р., так як суду невідома точна дата подачі цієї заяви до суду. Тоб-то присутні підстави для застосування положення ч. 4 ст. 267 ЦК України та відмови в частині позовних вимог про стягнення заборгованості, що утворилася до березня 2010 р., так як право на вимогу про стягнення нарахованої, але несплаченої заборгованості по платежам, які проводяться в слідуючому місяці після їх нарахування, виникає відповідно в даному випадку у квітні 2010 р. за нарахування в березні 2010 р.. Таким чином підлягає стягненню заборгованість лише за період з березня 2010 р. до 01.01.2013 р. в сумі 4010 грн. 45 коп.. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сплачений ним судовий збір. На підставі викладеного, ст. ст. 614, 260, 264, ч. 4 ст. 267 ЦК України, ст. ст. 19, 20, 21, 32 Закону України «Про житлово - комунальні послуги»,

Outcome: partial