overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-13 00:00:00

У березні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину, у якій зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Має малолітню дитину, батьком якої є відповідач. Мешкають окремо. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Просила суд, стягнути з відповідача на її користь аліменти на дитину в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення нею повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій просила розглянути справу в її відсутності, підтримала заявлені вимоги. Відповідач у судове засідання не зявився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій не заперечував проти задоволення позову, просив розглянути справу в його відсутності. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину, батьком якої є відповідач (а.с.4,5). Дитина мешкає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.6). Обовязок батьків по утриманню дітей до досягнення ними повноліття, закріплений в ч. 2 ст. 51 Конституції України і в ст. 180 Сімейного кодексу України. У випадку ухилення батьків від виконання цього обовязку, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частині від доходу його матері, батька й (або) у твердій грошовій сумі (ст. 181 СК України). Відповідно до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальний стан як дитини, так і платника аліментів, та інші обставини, що мають істотне значення. Передбачених законом підстав для звільнення відповідача від обовязку утримання неповнолітньої дитини судом не встановлено. Домовленості між батьками щодо способу її утримання не досягнуто. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оцінивши надані по справі докази, суд дійшов висновку, що відповідач не виконує у відношенні своєї малолітньої дитини передбачені сімейним законодавством обовязки з її утримання, чим порушує право на достатній рівень життя, а тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. При вирішенні питань щодо судових витрат суд керується нормами ст.79, 88 ЦПК України. Згідно зі ст. 88 ч.3 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180, 181, 182, 183, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-09 00:00:00

У березні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що з 19 квітня 2008 р. перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Їх сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. З 19 грудня 2014 р. вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе. Позивач [PERSON] подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач [PERSON] - про визнання позову. Обидві сторони просили розглянути справу у їх відсутність. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони тривалий час не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є положення частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України, згідно яких позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, та частини 2 статті 112 цього Кодексу, за приписом якої суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов, що не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

У березні 2017р. [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 27 жовтня 2007 р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1978. Від шлюбу є неповнолітня донька [PERSON], [INFO]. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем з серпня 2016р. проживають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сімї є відсутність між ними взаєморозуміння, довіри та поваги. Позивачка не бажає проживати з відповідачем однією сімєю і продовжувати подружні стосунки, так як вони втратили один до одного почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними неможливе. Посилаючись на дані обставини позивачка просила шлюб з відповідачем розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала заяву, якою підтримала позовні вимоги та просила суд розглянути справу за її відсутністю та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.15). Відповідач у судове засідання не зявився, надав заяву, якою визнав позовні вимоги та просив суд розглянути справу за його відсутність та постановити рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с.14). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 27 жовтня 2007р. міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1978, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7). Від шлюбу у сторін є неповнолітня донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Донька [PERSON], [INFO], проживає з позивачкою. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини і з серпня 2016р. однією сімєю не проживають. Причиною розпаду сімї є відсутність між сторонами взаєморозуміння та поваги. Позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відновлювати подружні відносини з відповідачем не має наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини немає потреби, оскільки вважає, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставинах суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка і жінки й роблять їх спільне життя надалі неможливим, тому, що збереження родини суперечило б інтересам сторін. Судовий збір по справі складає 659,20 грн., які повністю сплачено позивачкою при зверненні до суду. На підставі ст.ст.105 ч.3, 110, 112,115, Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-25 00:00:00

У березні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, обґрунтовуючи її тим, що 31.03.2014 р. померла [PERSON], яка є її рідною сестрою. У свідоцтві про народження [PERSON] та у свідоцтві про народження заявниці [PERSON] містяться розбіжності в зазначенні особи їх батька, що є перешкодою у реалізації права на спадщину. Заявник у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи без її участі, а також про підтримку заяви. Виконавчий комітет Тернівської у місті [PERSON] ради листом вих. №1/31-239 від 12.04.2017 р. повідомив про відсутність заперечень щодо встановлення факту родинних відносин і просить суд розглянути справу без участі свого представника. Дослідивши матеріали справи-докази: копії: паспорта [PERSON]; свідоцтва про смерть [PERSON]; свідоцтва про народження [PERSON]; свідоцтва про народження [PERSON]; довідки відділу реєстрації актів громадянського стану Тернівського районного управління юстиції м. Кривого Рогу №713 від 06.05.2001 р.; рішення виконкому Тернівської районної ради народних депутатів Дніпропетровської області №46 від 13.02.84 р.; витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 19.09.2014 р.; постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.02.2017 р. (а.с. 4,6,7,8,9,10,11,12), судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у свідоцтві про народження заявника [PERSON] (дівоче прізвище [PERSON]) її батьком зазначений [PERSON]. У свідоцтві про народження [PERSON] її батько записаний як [PERSON]. На теперішній час у заявника [PERSON] виникла необхідність встановити факт родинних відносин з її рідною сестрою для реалізації свого права на спадщину. Згідно зі ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами, оскільки встановлення факту повязано з метою заявника прийняти спадщину, та неможливістю отримання ним документу, що підтверджує факт родинних відносин у інший спосіб. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані заявником, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України докази, вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать, що заявник [PERSON] є рідною сестрою [PERSON], яка померла 31.03.2014 р.. Тому суд вважає за можливе задовольнити вимогу заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У березні 2017 р. заявник звернувся до суду із зазначеним поданням, просить встановити опіку над недієздатним громадянином [PERSON], [INFO], яка зареєстрована та проживає за адресою[ADDRESS] та призначити недієздатні другого опікуна її двоюрідну онуку [PERSON], для захисту прав та законних інтересів недієздатної, посилаючись на ті підстави, що [PERSON] у зв'язку із неявною хворобою за своїм психічним станом здоров'я не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, перебуває на обліку у лікаря-психіатра та потребує постійного догляду та опіки. У судовому засіданні представник органу опіки та піклування Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації подання підтримала в повному обсязі та просила його задовольнити, оскільки вважає, що перешкод для встановлення опіки над недієздатною та призначення їй другого опікуна [PERSON] не встановлено. Заінтересована особа [PERSON] не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надавши заяву в якій просила слухати справу без її участі, заяву підтримала у повному обсязі (а.с. 32). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що рішенням Ленинградського районного суду м. Києва від 25.03.1998 [PERSON] [INFO] визнано недієздатною (а.с. 12). Як вбачається із заяви від 19.05.2016 [PERSON] звернулася до ООП Святошинської РДА у м. Києві у відповідності до ст. 60 ЦК України із поданням про встановлення опіки над [PERSON] (а.с. 6). Згідно витягу з протоколу №4 засідання із протоколу опікунської ради Святошинської ДРА у м. Києві від 10.06.2016 встановлено, що заяву [PERSON] рекомендовано до задоволення (а.с. 5). Згідно довідки №363034 від 18.05.2016 [PERSON], 1989 року народження, проживає за адресою: [ADDRESS] за адними облікової документації під наркологічним диспансерно-динамічним наглядом не перебуває. Згідно довідки ВОКМР ДОЗ від 11.05.2016 №1884 [PERSON], 1989 року народження на обліку у лікаря-психіатра не перебуває (а.с. 8). Згідно довідки Форми №3 КК «Центр комунального сервісу» від 18.05.2016 №02/08/2-2237 за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх, які за станом свого здоров'я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов'язки. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З урахуванням всебічного вивчення матеріалів справи, мотивів, на підставі яких особи бажають бути опікунами, суд вважає необхідним заяву задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

У березні 2017р. заявник звернулась до суду із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин зі своєю померлою тіткою [PERSON], посилаючись на те, що документи, які підтверджують факт родинних відносин з її тіткою не збереглись, це створює перешкоду в оформлені правовстановлюючих документів на заповідану їй спадщину. Під час судового розгляду заявник заявлені вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Заінтересована особа - Коларівська сільська рада Вітовського району Миколаївської області в судове засідання свого представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про смерть, серія [NUMBER], [INFO] померла [PERSON], про що зроблений актовий запис №8 виконкомом Коларівської сільради Жовтневого району Миколаївської області. Згідно заповіту померлої [PERSON], посвідченого секретарем сільради 16.11.2010р., спадкоємцем земельної ділянки померлої є її племінниця [PERSON]. З витягу зі Спадкового реєстру, з матеріалів спадкової справи, слідує, що 11.06.2014р. Жовтневою державною нотаріальною конторою Миколаївської області заведена спадкова справа після смерті [PERSON], померлої [INFO], за заявою [PERSON] про прийняття спадщини. Для видачі свідоцтва про право на спадщину заявнику [PERSON] нотаріусом запропоновано листом від 11.06.2014р. надати документи на підтвердження родинних стосунків зі спадкодавцем [PERSON] З наданих копій документів органів РАЦС слідує, що за життя [PERSON] до укладення шлюбу з [PERSON] у 1976р. мала прізвище [PERSON], народилася у 1931р. в п.Терновка Жотневого району Миколаївської області. Її мати за свідоцтвом про народження - [PERSON], болгарка. Відповідно, заявник [PERSON] мала до шлюбу прізвище [PERSON]. Її батько [PERSON], 1922р.н., також уродженець п.Терновка Жотневого району Миколаївської області. Його мати згідно свідоцтва про народження [PERSON], болгарка. За твердженням заявника, її батько [PERSON], померлий [INFO], та спадкодавець [PERSON] були братом та сестрою, мали одну матір - [PERSON], народилися від різних батьків. Після смерті чоловіка [PERSON], [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Проте, підтвердити документами органів РАЦС зміну прізвища баби заявника по лінії батька виявилося неможливим: серед частково збереженого архіву книг РАЦС Тернівської селищної ради Жовтневого району у держархіву Миколаївської області цих відомостей немає, що зазначено у листі Державного архіву Миколаївської області від 28.11.2014р. Твердження про родинний зв'язок заявника і померлої доводиться сукупністю наданих документів, а також поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON], [PERSON] Оскільки даний факт має для заявника правове значення, його підтвердження необхідне для отримання свідоцтва про право на спадщину, то він має бути встановлений судовим рішенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-14 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 10 липня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем, від якого у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що вони з відповідачем проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. У судове засідання позивач не з'явилася, проте у прохальній частині позову просить розглянути справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи, а тому, зважаючи на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 липня 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] Від спільного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною її рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що однією сім'єю вони не проживають, спільного господарства не ведуть. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню. У зв'язку із задоволенням позову, з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір в сумі 640 грн відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-24 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 11.08.2012 року шлюб із відповідачем існує формально. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалось, у зв'язку з різними поглядами на відносини в сім'ї, різними характерами. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Позивач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій з приводу розірвання шлюбу не заперечувала та просила розглянути справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 11 серпня 2012 у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 701 (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. ( а.с.7). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved