overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-01 00:00:00

У березні 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Шериф - Пульт 021» (далі - ТОВ «Шериф -Пульт 021») звернулось з позовом до [PERSON] якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь суму боргу у розмірі 4 290,00 грн за послуги, надані з охорони, а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 07.04.2020 року між сторонами укладено Договір №7792535 про надання послуг за допомогою технічних засобів охорони. Згідно Договору, вартість послуг складає 400,00 грн на місяць, які сплачуються щомісячно протягом перших п`яти календарних днів місяця. Позивач вказує що надав відповідачу відповідні послуги в повному обсязі, однак, відповідач, в порушення умов договору, не виконує покладені на неї зобов`язання у зв`язку з чим утворилась заборгованість за надані послуги за період з 27.01.2021 року, яка станом на 05.03.2021 року становить 2 345,00 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Також 07.04.2020 року між сторонами укладено Договір №7793819 про надання послуг. У відповідності до умов зазначеного Договору, виконавець прийняв під спостереження на пульт централізованого спостереження мобільний пристрій (смартфон) марки «Iphone 6», ІМЕІ мобільного пристрою 3DЕ72731В9134СЕ (пункт 1.1. Договору-2) Згідно Договору, вартість послуг складає 400,00 грн на місяць, які сплачуються щомісячно протягом перших п`яти календарних днів місяця. Позивач вказує що надав відповідачу відповідні послуги в повному обсязі, однак, відповідач, в порушення умов договору, не виконує покладені на неї зобов`язання у зв`язку з чим утворилась заборгованість за надані послуги за період з 30.01.2021 року, яка станом на 05.03 2021 року становить 1 945,00 грн, яку позивач просить стягнути на свою користь з відповідача. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29.03.2021 року справу направлено за підсудністю до Святошинського районного суду м. Києва (а.с. 35). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.07.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 44). Відповідач, якому направлялася копія ухвали суду про відкриття провадження, заяв з запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзив на позовну заяву до суду не направила. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав через канцелярію суду заяву про слухання справи у їх відсутності, вимоги позову підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 56). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений строк не надала, в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена за адресою реєстрації, а також,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

У березні 2021 року ТОВ «Вердикт Капитал» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за договором про іпотечний кредит. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 25.06.2007 року між [PERSON] , [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «Міжнародний Іпотечний Банк» був укладений договір про іпотечний кредит №1.07061340 за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у розмірі 29 800 доларів США строком користування на 180 місяців зі сплатою 10,0 % річних. 25.06 2007 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , вартість майна становить 303 000,00 грн, еквівалент в доларах США становить 60 000,00 доларів США. 25.06 2007 між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» (Іпотекодержатель) та [PERSON] (Іпотекодавець) було укладено Іпотечний договір №1.07061340, у відповідності до п. 1.1 якого, Іпотекодавець передає, а Іпотекодержатель приймає в іпотеку квартиру за адресою [ADDRESS] , з метою повного виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором №1.07061340, укладеним Позичальником з Іпотекодержателем 25.06.2007. Банк належним чином виконав свої зобов`язання та надав позичальнику кредитні кошти на загальну суму 29 800 доларів США. Позивач зазначає, що відповідно до нових вимог Закону України у березні 2009 року відбулася реєстрація ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» в Platinum Bank та відбувся перехід на нову правову форму - ВАТ. 04.09.2020 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Вердикт Капитал» укладено договір №401 про відступлення прав вимоги за кредитними договорами, договорами поруки, договорами застави та договорами іпотеки фізичних осіб, в тому числі за договором кредиту №1.07061340 від 25.06.2007 року. У зв`язку з невизнанням своїх обов`язків по договіру про іпотечний кредит загальний розмір заборгованості по поверненню кредитних коштів станом на 03.02.2021 року складає 15 583,82 доларів США, з яких заборгованість за тілом кредиту у розмірі 11 973,82 доларів США, за відсотками за період з 25.06.2007 по 04.09.2020 складає 2 337,04 доларів США, 3% річних складає 1 078,63 доларів США, пеня складає 194,33 доларів США. Враховуючи вищевикладене, просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 583,82 доларів США, витрати по сплаті судового збору в розмірі 6 528,86 грн та витрати на правову допомогу у розмірі 20000 грн. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 22.03.2021 року відкрито провадження в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. Відповідно до ст. ст. 174, 178 ЦПК України, відповідачі не скористались своїм правом та не направили до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-14 00:00:00

У березні 2021 року ТОВ «НіжинТеплоМережі» звернулося до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за надані послуги у розмірі 19 705,00 за період з 01 січня 2013 року по 28 лютого 2021 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство надає послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води споживачам у м. Ніжині Чернігівської області. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За вказаною адресою на його ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , тобто він є абонентом на споживання послуг з теплопостачання. Відповідач своєчасно не вносить на рахунок товариства плату за спожиті послуги, в результаті чого з 01 січня 2013 року по 28 лютого 2021 року утворилась заборгованість у вказаному розмірі. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11 травня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив застосувати позовну давність і позовну заяву ТОВ «НіжинТеплоМережі» до нього про стягнення заборгованості за комунальні послуги задовольнити частково в межах позовної давності в три роки. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно із ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази кожного окремо та в сукупності,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-04 00:00:00

У березні 2021 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, та просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів, на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , [INFO] , посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Ухвалою від 13.05.2020 р. Тернівського районного суду м. Кривого Рогу, розгляд справи було визначено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем - матір`ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів в розмірі, що визначається з врахуванням обставин, передбачених ст. 182 СК України (а.с. 6, 7, 9). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 908 грн., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-11 00:00:00

У березні 202 року, позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] .. Зазначила, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 07.12.2006 по 17.11.2009 року. Після розірвання шлюбу відповідач надавав в добровільному порядку матеріальну допомогу, але з серпні 2019 року допомога почала носити мінливий характер та в розмірі 500 гривень, тому вона вирішила офіційно стягнути аліменти з відповідача. Ухвалою суду від 06 квітня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач до суду не прибув, надав заяву в якій просив справу розглянути в його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, з 07 грудня 2006 року по 17 листопада 2009 року, що підтверджено копіями свідоцтва про шлюб та розірвання шлюбу. Згідно свідоцтва про народження, сторони мають одну спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, які потребують допомоги. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст.183 СК України розмір аліментів на утримання дітей може бути встановлений у твердій грошовій сумі або в долі від заробітку. Оскільки діти, що потребують матеріальної допомоги, проживають з матір`ю, відповідач зобов`язаний виплачувати на утримання дітей аліменти. Вирішуючи питання про розмір аліментів, що підлягають стягненню, суд враховує, що відповідач інших неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні не має, працездатний, тому суд дійшов висновку, що відповідач має можливість виплачувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу). Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, яка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому у відповідності зі ст. 141 ЦПК України судовий збір в дохід держави в розмірі 840,80 грн. підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У березні 2065 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати його шлюб з відповідачкою - [PERSON], зареєстрований 12 червня 2001 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву Бердичівського міськраионного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 231. Від шлюбу є донька - [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що подружні відносини припинились досить давно, почали виникати непорозуміння щодо побудови сім'ї, подружжя втратило взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім'ю та ведення спільного господарства. Протягом останнього часу спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально, підстав для збереження шлюбу та підстав для примирення немає. Шлюб сторони розривають вперше. Майнових спорів немає. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов не визнала, заперечила проти його задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.5) та врахувавши обставини справи, викладені в позовній заяві, суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Заяв від сторін щодо примирення подружжя суду не надавалось. Враховуючи вище викладене та те, що стосунки в сторін розладналися, вони як сім'я не проживають, миритися не бажають, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачки в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У березні 2108 року до Жовтневого районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 31 травня 2007 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «УкрСоцбанк» (далі - АКБСР «УкрСоцбанк»), правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСоцбанк» (далі - ПАТ «УкрСоцбанк») та [PERSON] укладений договір кредиту № 215/12-07-0429, відповідно до умов якого відповідач зобов'язався у порядку та на умовах, що визначені договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойку та інші передбачені платежі у сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. На порушення умов договору позичальник [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим у нього утворилася заборгованість перед банком, яка станом на 17 жовтня 2017 року становить 10741,89 доларів США, яка складається із: строкової заборгованості - 9371,80 доларів США, простроченої заборгованості - 676,82 доларів США, строкової заборгованості за нарахованими процентами - 622,54 доларів США, простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 70,73 доларів США. На забезпечення виконання зобов'язань [PERSON], відповідно до ст. 553 ЦК України, 31 травня 2007 року між АКБСР «УкрСоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСоцбанк», та [PERSON] укладений договір поруки № 215/12-07-0431. Відповідно до умов договору поруки [PERSON] як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. У зв'язку із чим,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

У березні [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 24 квітня 2010 року між нею та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON] [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 18 квітня 2014 року сторонам надавався строк для примирення. У судовому засіданні позивач після строку на примирення позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач у судовому засіданні після строку на примирення позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 24 квітня 2010 року між нею та відповідачем був укладений шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 24 квітня 2010 року актовий запис № 298 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають сина: [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання дитини [PERSON] відсутній. Встановивши, що позивачка після терміну на примирення наполягає на розірванні шлюбу, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У березні місяці 2014 року [PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про виселення. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що з прилюдних торгів по реалізації арештованого нерухомого майна вона за договором купівлі-продажу придбала квартиру [ADDRESS] та їй приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на вказану вище квартиру. Позивачка зазначає, що у спірній квартирі проживає [PERSON], який за рішенням суду втратив право користування квартирою, проте виселятися з квартири відмовився. Зважаючи на викладене вище, позивачка просить виселити відповідача з квартири [ADDRESS]; стягнути з нього на свою користь судові витрати. У судовому засіданні позивачка позов підтримала, просила його задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 22.03.2013 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстраційним №878, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У вказаній квартирі проживає [PERSON], який не є членом сім»ї позивача, займає квартиру без належних підстав. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва, що набрало законної сили, від 04.07.2013 року [PERSON] визнано таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ч.3 ст. 98 ЖК України, тимчасові жильці на вимогу наймача або членів сім»ї , які проживають разом з ним, зобов»язані негайно звільнити приміщення, а у разі відмовлення - підлягають виселенню у судовому порядку. Зважаючи на те, що відповідач втратив право користування, суд вважає, що його слід виселити зі спірного жилого приміщення, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У березні місяці 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. Після його смерті залишилась спадщина - житловий будинок із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS], і належав йому на праві приватної власності. Позивач [PERSON] є спадкоємцем свого батька, і за законом має право на спадкування майна померлого, житлового будинку із господарськими будівлями, поскільки його сестра [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь позивача. Просив суд визнати право власності на житловий будинок із господарськими будівлями за ним. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав суду показав, що [INFO] помер його батько [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина - житловий будинок із господарськими будівлями, розташований за адресою: [ADDRESS], який належав його батькові на праві приватної власності. Він є спадкоємцем свого батька, і за законом має право на спадкування майна померлого, житлового будинку із господарськими будівлями. Просив суд визнати право власності на житловий будинок із господарськими будівлями за ним. Представник відповідача в судове засідання не з»явився, надав до суду заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі. Проти позову не заперечує. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина - житловий будинок із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач є сином померлого [PERSON], і відноситься відповідно до ст.1261 ЦК України до першої черги осіб, які спадкують майно за законом, що підтверджується свідоцтвом про його народження. Сестра позивача [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини на користь [PERSON], що підтверджується відповідною заявою від 28 березня 2014 року. Оскільки позивач [PERSON] є спадкоємцем майна свого батька [PERSON] за законом, він має право на спадкування майна померлого - житлового будинку із господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ст. 328 ЦК України «Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.» Таким чином є всі достатні правові підстави для визнання права власності на житловий будинок із господарськими будівлями за позивачем.

Outcome: approved