Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. У позовній заяві представник позивача в обґрунтування позовних вимог посилався на те, що 18 квітня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено кредитний договір № BLaЖГА00028398, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 12\~000 грн., з процентною ставкою у розмірі 10,00 % річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом встановлена у розмірі 1,75% від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 18 квітня 2014 року. У звязку з неналежним виконанням [PERSON] умов вказаного договору з погашення кредитної заборгованості, сплати відсотків за користування кредитом у останнього виникла заборгованість перед позивачем, яка станом на 17 серпня 2015 року становить 15\~211, 62 грн. Дану суму заборгованості позивач просив суд стягнути з відповідача (а. с. 3-6). Представник позивача надав суду заяву з проханням розглядати дану цивільну справу за його відсутності, в заяві вказав, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток з викликом у судове засідання на адресу його місця реєстрації (а. с. 36, 42), про причини неявки суду не повідомив, за таких обставин суд вважає можливим розглянути дану цивільну справу у заочному порядку відповідно до вимог 8\~Розділу ІІІ ЦПК України. Дослідивши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення даного позову з таких підстав. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 12 вересня 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» та [PERSON] укладено договір банківського обслуговування № BLaЖГА000028398, за умовами якого банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в розмірі 12\~000 грн., з процентною ставкою у розмірі 10,00 % річних, щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом встановлена у розмірі 1,75% від суми кредиту, з кінцевим терміном повернення 18 квітня 2014 року (а. с. 10-22). Також було встановлено, що відповідач свої зобовязання за договором банківського обслуговування № BLaЖГА00028398 від 18 квітня 2011 року в частині повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування кредитом не виконує належним чином, у звязку з чим станом на 17 серпня 2015 року заборгованість за вказаним договором становить 15\~211,62 грн. та складається з: простроченої суми кредиту 2230,39 грн.; прострочених процентів за користування кредитом 409,58 грн.; простроченої комісії 1260,00 грн.; пені за несвоєчасне погашення кредиту 11311,65 грн. Ці обставини підтверджуються розрахунком заборгованості, наданим представником позивача (а. с. 7). Правовідносини, які виникли між сторонами урегульовані нормами\~Цивільного кодексу України\~та умовами укладених між сторонами договорів. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1\~ст. 526 ЦК України\~зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Частиною 1\~ст. 527 ЦК України\~передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання. Згідно з ч.1\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2\~ст. 651 Цивільного кодексу України\~договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Таким чином оцінюючі докази досліджені у судовому засіданні під час розгляду справи в їх сукупності, та приймаючи до уваги, що відповідачем були порушені умови укладеного між сторонами договору, а саме: не виконано зобовязання з погашення кредиту та сплати відсотків за користування ним, суд вважає необхідним задовольнити позовні вимоги позивача та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вказаним договором в сумі 15\~211,62 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду з даним позовом на підставі п. 22 ч. 1\~ст. 5 ЗУ «Про судовий збір», відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 243,60 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved