Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

у березні 2020 року [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач [PERSON] посилається на те, що вона є власником квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 червня 2006 року Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою. На даний час у квартирі, окрім позивача зареєстровані її чоловік [PERSON] , син [PERSON] , 2009 року народження, донька [PERSON] , 2015 року народження, та брат позивача - [PERSON] . Відповідач з грудня 1995 року по теперішній час не проживає в квартирі, його речі у спірній квартирі відсутні, кошти на утримання житла не надає. Позивач зазначає, що на даний час вона позбавлена можливості в повній мірі здійснювати свої права як власника квартири, оскільки відповідач зареєстрований та не проживає в даній квартирі. До цього часу відповідач зареєстрований в квартирі і ніяких дій по самостійному зняттю з реєстраційного обліку з квартир не здійснює. Така формальна реєстрація відповідача створює певні перешкоди та обмежує можливості позивача в повноцінному володіння, користуванні та розпорядженні своїм майном. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим, а саме квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 18 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. (а.с. 24) Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались Суд на підставі статті 280 ЦПК України ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 13 червня 2006 року Сімнадцятою київською державною нотаріальною конторою. (а.с.10) У спірній квартирі зареєстровані: позивач [PERSON] та відповідач - [PERSON] . Згідно довідки № 11932364 від 17.03.2020 р. відповідач зареєстрований у спірній квартирі з 20 червня 1991 року. Позивач просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням, у зв`язку з тривалою, понад один рік без поважної причини відсутністю за місцем реєстрації, крім того він не сплачує за комунальні послуги, не несе інших витрат по утриманню квартири. Суд вважає, що такі доводи позивача ґрунтуються на законі. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Власником квартири, в якій зареєстрований відповідач, є позивач [PERSON] . На підтвердження своїх доводів щодо відсутності відповідача у спірній квартирі більше одного року позивач посилається на письмові докази. У матеріалах справи містяться акти від 02 квітня 2019 року, 03 липня 2019 року та від 16 вересня 2019 року, складені ЖБК «Домобудівник -4», зі змісту яких вбачається, що [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] з грудна 1995 року і по теперішній час та його речі у квартирі відсутні. (а.с. 17,18,19). Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України зазначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що відповідач не проживає у спірній квартирі більше року без поважних причин, комунальні платежі не сплачує, в утримані житла участі не бере, а тому вимога про визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом підлягає задоволенню. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 840 грн. 80 коп. судового збору.

Outcome: approved