Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що 11березня 2017 року сталась ДТП. Винним у даній пригоді було визнано відповідача [PERSON] У результаті ДТП автомобілю Renault Clio Symbol, державний номерний знак [NUMBER], було заподіяно матеріальну шкоду в розмірі 121 531,52 грн. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована в ПрАТ СК «Unives». Ліміт відповідальності страховика становить 100 000 грн. Страховою компанією було прийнято рішення про виплату йому страхового відшкодування в розмірі 50 957,45 грн. Разом з тим, розмір матеріального збитку перевищує дану суму, тому страхова компанія зобов'язана сплати страхове відшкодування у повному розмірі, а саме в розмірі 49042,55 грн. (100 000 грн. - 50 957,45 грн.). Непокриту страховим відшкодуванням шкоду має відшкодувати відповідач по справі, а саме в розмірі 21 531,52 грн. Також ним понесені витрати на послуги евакуатора в розмірі 650 грн., сплати спеціалісту за складений звіт в розмірі 1850 грн., витрати на послуги автостоянки за період з 11 березня 2017 року по 31 серпня 2017 року в розмірі 3480 грн. Оскільки дані витрати, пов'язані з даним ДТП, тому відповідач [PERSON] зобов'язаний їх відшкодувати у повному обсязі. Крім того, через неправомірні дії відповідача йому було завдано моральної шкоди, а саме через пошкодження його автомобіля йому було завдано душевних страждань, необхідність вчинення дій на відновлення попереднього становища. Розмір шкоди він оцінює в розмірі 5000 грн. У добровільному порядку відповідачі відмовляються відшкодувати завдані збитки. Просив суд стягнути з ПрАТ СК «Unives» на його користь страхове відшкодування в розмірі 49 042,55 грн.; стягнути з [PERSON] на його користь за завдану матеріальну шкоду - 21 531,52 грн., витрати на послуги евакуатора в розмірі 650 грн., сплати спеціалісту за складений звіт в розмірі 1850 грн., витрати на послуги автостоянки за період з 11 березня 2017 року по 31 серпня 2017 року в розмірі 3480 грн., за завдану моральну шкоду - 5000 грн.; судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Просили суд задоволити позов. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник проти позову заперечували. Просили відмовити в задоволенні позову через недоведеність позивачем заявлених позовних вимог. У судовому засіданні представник відповідача ПрАТ СК «Unives» проти позову заперечував. Просив відмовити в задоволенні позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в розгляді справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 11 березня 2017 року водій [PERSON] близько 08:30 год. в Київській області, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, по вулиці Одеська, 24, керував автомобілем Skoda Superb, державний номерний знак [NUMBER], не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем Renault Clio Symbol, державний номерний знак [NUMBER], який був припаркований на узбіччі зустрічної полоси. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив п. 11.3, 11.4 Правил дорожнього руху України і вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: за ч. 4 статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 квітня 2017 року [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та підданий адміністративному стягненню. Дана постанова не оскаржувалась. З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля Renault Clio Symbol, державний номерний знак [NUMBER], є [PERSON]. З поданого звіту про визначення вартості матеріального збитку №GR-078 від 20 лютого 2018 року матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля Mercedes-Benz, державний номерний знак [NUMBER], внаслідок його пошкодження становить 181 392грн. Так відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно із ч. ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). На підтвердження своїх позовних щодо розміру завданих збитків позивачем було замовлено звіт про оцінку вартості матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault Clio Symbol, державний номерний знак АА 4061 РН. Згідно даного звіту №060-17 від 02 липня 2017 року (а.с. 12-45) вартість матеріального збитку становить на дату оцінку 11 березня 2017 року - 179 641,80 грн., збиток визначений на рівні ринкової вартості автомобіля до дтп. Згідно звіту №060-17/17 від 02 липня 2017 року вартість пошкодженого транспортного засобу Renault Clio Symbol, державний номерний знак [NUMBER], становить 58 110,28 грн. ПрАТ СК «Unives» на підтвердження своїх заперечень та правильності обрахування страхового відшкодування подано звіт №144 від 10 червня 2017 року. Згідно даного звіту вартість матеріального збитку автомобіля Renault Clio Symbol, державний номерний знак [NUMBER], становить 188 010,93 грн. Також відповідно до звіту №144/1 від 10 червня 2017 року, вартість утилізації автомобіля складає 137 053,48 грн. За клопотанням позивача, ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 29 листопада 2017 року по справі призначено експертизу. Згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи №1171/18-54 від 06 квітня 2018 року вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault Clio Symbol, державний номерний знак [NUMBER], становить 163 461,46 грн.; ринкова вартість пошкодженого транспортного засобу після ДТП становить на дату оцінки 24 011,93 грн. Даний висновок підтримав в судовому засідання експерт [PERSON] Відповідно до постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01 березня 2013 року: розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Частиною другою статті 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20 січня 2016 року розглянув справу № 6 - 2808 цс 15, предметом якої був спір про відшкодування шкоди. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним. При визначенні розміру збитку, завданого власнику транспортного засобу Renault Clio Symbol, державний номерний знак [NUMBER], суд приймає до уваги висновки судового експерта. Так, даний висновок складений з врахуванням наявних звітів інших спеціалістів, експерта було попереджено про кримінальну відповідальність, експерт підтримав даний висновок при його допиті. Також дата проведення оцінки визначена на час розгляду справи про відшкодування шкоди. Заперечення представника відповідача проти висновків експерта по суті є непогодженням з його висновком, але доказів щодо неповноти, неточності, невідповідності та які б спростовували висновки, суду не надав. Суд враховує, що при призначенні експертизи кожна із сторін мала право поставити запитання, які на їх думку, є важливими для встановлення обставин, що мають значення для розгляду справи. За таких обставин, оскільки витрати на послуги евакуатора в розмірі 650 грн., сплати спеціалісту за складений звіт в розмірі 1850 грн., витрати на послуги автостоянки за період з 11 березня 2017 року по 31 серпня 2017 року в розмірі 3480 грн. вартість матеріального збитку власнику автомобіля Renault Clio Symbol, державний номерний знак [NUMBER], складає 163 461,46 грн., вартість пошкодженого автомобіля складає 24 011,93 грн., позивач заперечував щодо передачі автомобіля, тому збиток, завданий позивачу, становить 139 449,53 грн.. Відповідно до вимог ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до вимог п. 1.4. ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особами, відповідальність яких застрахована, є страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. За вимогами п. 1.7. ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» забезпеченим транспортним засобом є транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. За правилами п. 12.1. ст. 12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2% від страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Встановлено, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Skoda Superb, державний номерний знак [NUMBER], була застрахована в ПрАТ СК «Unives», поліс №АК/4930375 від 02 вересня 2016 року. За даним договором ліміт відповідальності страховика становить 100 000 грн., франшиза - 0 грн. Згідно листа ПрАТ СК «Unives» №92 від 17 червня 2017 року та розрахунку страхового відшкодування від 11 червня 2017 року відповідачем ПрАТ СК «Unives» було прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 50 957,43 грн. Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України завдання майнової (матеріальної) шкоди іншій особі є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. За правилами ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення п. 8 ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлюють такий спосіб захисту цивільних прав та інтересів, як відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до положень п. 1.12. ст. 1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» дорожньо-транспортна пригода - це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. За правилами п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За правилами ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, зокрема, пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» та вимог п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Згідно з вимогами п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, заданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди. Відповідно до вимог ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Відповідно до вимог п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно з вимогами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. За правилами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до вимог ст. 29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди також додаються витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що страхова компанія зобов'язана відшкодувати [PERSON] матеріальну шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу, в межах ліміту відповідальності - 100 000 грн., оскільки завданий збиток становить 139 449,53 грн.. Враховуючи, що страховою компанією прийнято рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 50 957,45 грн., завданий збиток перевищує дану суму, ліміт відповідальності страховика, позивач просив суд стягнути невиплачене страхове відшкодування в розмірі 49 042,55 грн., тому в цій частині вимоги підлягають до задоволення. Оскільки страхове відшкодування не покриває завданий збиток, тому відповідач [PERSON] зобов'язаний у повному обсязі відшкодувати завдані його неправомірними діями збитки. Враховуючи межі позовних вимог [PERSON], з відповідача [PERSON] слід стягнути завдану матеріальну шкоду в розмірі 21 531,52 грн. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказав, що крім завданого матеріального збитку транспортному засобу, він також поніс витрати на послуги евакуатора в розмірі 650 грн., витрати на послуги з автостоянки за період з 11 березня 2017 року по 31 серпня 2017 року (20 грн. за добу) в розмірі 3480 грн. На підтвердження даних доводів позивач надав квитанцію на підтвердження сплати послуг евакуатора в розмірі 650 грн., тому вимоги в цій частині щодо стягнення з [PERSON] витрат підлягають задоволенню. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні взагалі докази щодо користування позивачем послуг автостоянки, її розмір, кількість днів перебування (зокрема відповідний договір, квитанції про оплату таких послуг або довідка щодо нарахування заборгованості). Тому в цій частині вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У судовому засіданні не встановлена та матеріали справи не містять доказів завдання позивачу неправомірними діям відповідача моральної шкоди, тому в цій частині суд відмовляє. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог частково. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Звертаючись до суду позивач сплатив судовий збір в розмірі 815,55 грн., а також сплатив витрати за проведену експертизу в розмірі 7150 грн. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, тому суд стягує витрати пропорційно до задоволеної частини, а саме з ПрАТ СК «Unives» - 4790,48 грн., з [PERSON] - 2 166,63 грн.

Outcome: approved