Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] боргу за договором позики серії [NUMBER] від 27 вересня 2012 року, вказуючи на те, що 27 вересня 2007 року відповідач взяв у нього в борг 38 000,00 доларів США. Відповідно до умов нотаріального затвердженого договору позики відповідач зобов'язувався повернути суму в розмірі 38 000,00 доларів США в строк до 01 січня 2013 року. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 38 000,00 доларів США, що в гривневому еквіваленті становить 309 700,00 грн., судовий збір у розмірі 6890, 00 грн. В судове засідання позивач та її представник не з'явились, представник позивача надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання уповноваженого представника не направив, про дату і час судового розгляду повідомлявся належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надходило, причин неявки суду не повідомив, тому суд, вважає за можливе розглянути справу у заочному порядку. Відповідно до вимог статті 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до статті 1046 та Глави 71 Цивільного кодексу України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальнику) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадку, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Частина друга статті 1047 Цивільного кодексу України вказує на те, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми абовизначеної кількості речей. Зазначена форма закону дотримана, що підтверджується нотаріальним договором позики відповідача від 27 вересня 2012 року. Згідно даної розписки відповідач зобов'язувався повернути борг до 01 січня 2013 року. Відповідачем на день подання позову до суду сума боргу не повернута. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно із ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги знайшли підтвердження в судовому засіданні і підлягають задоволенню. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, потрібно стягнути з відповідача на користь позивача сплачені ним і документально підтверджені судовий збір у розмірі 6 890,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved