Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначила, що з 16 березня 1996 року по 03 вересня 2015 року перебувала із відповідачем у зареєстрованому шлюбі, під час якого в них народилися двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 23 вересня 2014 року до 14 лютого 2015 року. Стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доход) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно, починаючи з 15 лютого 2015 року до досягнення нею повноліття. Їх син [PERSON] з вересня 2014 року мешкає у державі Нідерланди у м. Амстердам, де навчається у навчальному закладі «Аmsterdam Foundation Campus» на курсі Бізнесу та Економіки. Навчання в університеті Амстердаму складає в середньому 9000 євро на рік, що становить 750 євро на місяць. Проживання в Амстердамі складає 591,78 євро на місяць. Крім того, на придбання додаткової літератури, користування технічними заходами, які необхідні їх сину для отримання знань в процесі навчання нею вже витрачено 40\~000 грн. Витрати на перебування та знаходження їх сина в іноземній державі коштують додатково 68\~000 грн. Кошти на транспортні квитки, повязані з отриманням візи у посольстві у м.Києві, перетинання між Україною та Нідерландами склали 27081,32 грн. Відповідач є здоровим та працездатним, має виконувати свій обовязок та виплачувати аліменти, оскільки займається підприємницькою діяльністю, отримує дохід та є власником нерухомого майна, однакухиляється від покладеного на нього обовязку утримувати свою дитину. У добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] у фіксованій твердій сумі в розмірі еквіваленту 670,89 євро, що на день предявлення позову становить 16585,26 грн., починаючи стягувати від дня предявлення позову до закінчення сином навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Позивач з її представником [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили пред'явлену позовну заяву задовольнити з підстав викладених у позові. Зазначили, що розмір аліментів, який слід стягнути з відповідача, визначений з урахуванням обовязків позивача утримувати дитину та дорівнює 50% щомісячної вартості навчання та приживання [PERSON] у м.Амстердамі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що відповідач аліментні зобовязання виконував до повноліття сина, а відносно дочки сплачує аліменти щомісяця у визначеному судом розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, що підтверджується копією фіскальних чеків. Відповідач працює у ТОВ «ДЗМВ» та з 01 грудня 2015 року має щомісячний заробіток у розмірі 1400 грн. Вважає, що позивачем не підтверджено належними доказами понесені нею витрати на придбання для навчання сина додаткової літератури, користування технічними засобами, необхідними для отримання інформації в процесі навчання, перебування сина в іноземній країні, його розміщення та підготовку до навчання, витрати на придбання транспортних квитків, отримання візи. Зазначила, що відповідачем у вересні та жовтні 2014 року надавалася сину матеріальна допомога, зокрема, на суму 38500 грн. Матеріальний стан відповідача не дозволяє сплачувати понад його бюджет таку велику суму аліментів на повнолітнього сина, що зазначена у позовній заяві. Неспроможність відповідача надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину на навчання унеможливлює стягнення з нього аліментів згідно із ст.199 СК України. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 16 березня 1996 року. Від шлюбу мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Рішенням Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 3 вересня 2014 року шлюб між сторонами розірваний. Після розірвання шлюбі діти проживають з матір'ю, але у зв'язку з навчанням син [PERSON] з вересня 2014 року проживає за кордоном. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 23 вересня 2014 року до 14 лютого 2015 року, а з 15 лютого 2015 року - на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення нею повноліття. \~Як встановлено судом та не заперечується сторонами, син сторін [PERSON] з вересня 2014 року навчається за кордоном у навчальному закладі\~ «АmsterdamFoundationCampus» на курсі Бізнесу та Економіки (місто Амстердам Королівства Нідерланди), навчання якого коштує 9000 євро на рік. Проживання в Амстердамі складає 591,78 євро на місяць. Відповідно до\~ст. 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ст.ст. 199, 200 Сімейного кодексу України (далі СК України), якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку із цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України розяснив, що обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відтак, за змістом ст. 199 СК України обовязок утримувати повнолітню дочку, яка продовжує навчання, покладено на обох батьків. У судовому засіданні представник відповідача зазначила, що [PERSON] перестав сплачувати аліменти на свого сина з 16 лютого 2015 року. Позивачка несе витрати по утриманню та вихованню дитини, однак, не має достатніх коштів для забезпечення всіх потреб. Доказів того, що відповідач систематично щомісячно надає матеріальну допомогу на утримання сина в судовому засіданні надано не було. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися. Іншого в судовому засіданні доведено не було. Згідно довідки ТОВ «ДЗМВ» № 1 від 01 листопада 2015 року [PERSON] працює на посаді менеджера з продажу з 01 квітня 2015 року з окладом згідно штатного розпису у розмірі 1300 грн. Згідно довідки ТОВ «ДЗМВ» №5 від 25 грудня 2015 року заробітна плата відповідача з 01 грудня 2015 року складає 1400 грн. Враховуючи встановлені обставини, майновий стан відповідача, суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а з відповідача слід стягнути аліменти на сина у судовому порядку в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, починаючи стягнення з моменту звернення позивачки до суду, та до закінчення [PERSON] навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років, оскільки відповідач є батьком дитини, працездатний, працює та має регулярний і стабільний заробіток,\~\~і зобов'язаний матеріально утримувати сина. Таку допомогу він має можливість надавати. В судовому засіданні не надано доказів на підтвердження того, що відповідач має мінливий (нестабільний та нерегулярний) заробіток, у зв'язку з чим, підстав для стягнення аліментів у твердій грошовій сумі немає. Також відсутні докази того, що відповідач матеріально неспроможній надавати матеріальну допомогу повнолітньому сину на час навчання. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач згідно рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 травня 2015 року сплачує аліменти на утримання дочки [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до досягнення нею повноліття. Щодо посилання представника відповідача у своїх запереченнях проти позову на той факт, що позивач повторно звернувся з позовом до суду у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих саме підстав, який розглядається в апеляційному суді про стягнення витрат на утримання дітей, суд виходить з того, що предметом цивільної справи, на яку посилається представник відповідача є стягнення додаткових витрат на дитину. Разом з тим, предметом цивільної справи № 202/7266/15-ц є стягнення аліментів на час навчання дитини. Таким чином у вищезазначених справах різний предмет спору. В силу п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Разом з цим, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. Оскільки в силу ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial