overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

У березні 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 23.10.2013 року [PERSON] підписав заяву № б/н про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», відповідно до якої відповідач отримав кредит на картковий рахунок у вигляді встановленого кредитного ліміту. В подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 17000 грн. 00 коп. Оскільки відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав та має заборгованість, позивач був змушений звернутися з відповідним позовом до суду та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16 215 грн. 91 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. 00 коп. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.04.2021 р. відкрито провадження у справі за вищевказаним позовом та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Згідно із частинами 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Представник позивача направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутності, позовні вимоги підтримав, також подав заяви в яких просив ухвалити по справі заочне рішення в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач відзиву на позов не подав, про відкриття провадження у справі був повідомлений належним чином. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст.ст. 19, 274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст.\~268\~ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У березні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» (далі - «позивач») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] (далі - «відповідач») про стягнення заборгованості у розмірі 24 691,22 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив наступне. Відповідно до укладеного договору б/н від 24.05.2019 року, відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, в подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 8 000,00 грн. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п.2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду, підписавши заяву разом з «Умовами та правилами банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. Власник карти зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту згідно п. 2.1.1.5.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються договором можуть вирішуватися як шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод цього договору, так і шляхом погодження, тобто обміну інформацією по питанням банківського обслуговування з клієнтом через банківській сайт. Відповідно до положень умов та правил надання банківських послуг, що діяв на підставі ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а зараз діє на підставі ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-03 00:00:00

У березні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на користь банку заборгованість за кредитним договором б/н від 11.02.2011 року, яка станом на 18.03.2021 року становить 35 766,23 грн, з яких: 35 766,23 грн - заборгованість за кредитом; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. - заборгованість за комісією; 0,00 грн - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язано за договором, а також суму сплаченого судового збору. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 11.02.2011 року [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та, підписавши відповідну анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанк», отримав кредитну карту з первісно встановленим кредитним лімітом. Відповідач підписом у анкеті-заяві засвідчив свою згоду на те, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також те, що він зобов`язується виконувати зазначені Умови та правила надання банківських послуг. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшувався, що підтверджується довідкою про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі як відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту його зміну за рішенням та ініціативою Банку. 14.06.2018 році ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк». На підставі вищевикладеного просять стягнути з відповідача вказану заборгованість та сплачений судовий збір. Крім того представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.04.2021 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомленням (викликом) сторін, відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви з запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву (а.с. 89). Станом на дату розгляду справи відзив від відповідача на адресу суду не надходив, клопотання про розгляд справи у загальному позовному провадженні учасниками справи не подавалися. В судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві просять слухати справу у його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечують. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а також,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-04 00:00:00

У березні 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача на користь банку в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 47 224,72 грн та судовий збір у розмір 2270,00 грн. Крім того представником позивача подано клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 29.07.2011 року відповідач звернувся до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг та, підписавши відповідну анкету-заяву про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у «Приватбанк», отримав кредитну карту із первісно встановленим кредитним лімітом. Відповідач підписом у анкеті-заяві засвідчив свою згоду на те, що ця анкета-заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами банку складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, а також те, що він зобов`язується виконувати зазначені Умови та правила надання банківських послуг. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту Банк керувався п.п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Договору, на підставі як відповідач при укладанні Договору дав свою згоду, щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту його зміну за рішенням та ініціативою Банку. 14.06.2018 році ПАТ КБ «ПриватБанк» змінило назву на АТ КБ «ПриватБанк». АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконував, проте [PERSON] зобов`язання належним чином не виконував, в наслідок чого станом на 16.03.2021 року у нього утворилась заборгованість перед банком у сумі 47 224,72 грн, яка складається з наступного: 39 267,67 грн - заборгованість за кредитом, 7 957,05 грн - заборгованість за відсотками за користування кредитом. На підставі вищевикладеного просять стягнути з відповідача вказану заборгованість та сплачений судовий збір. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 02.04.2021 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін (а.с. 88). Представник АТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, в прохальній частині позову п. 3 простять слухати справу у відсутності представника, проти винесення заочного рішення не заперечують. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а також,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

У березні 2021 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві позивачка зазначає, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 листопада 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Василівського районного управління юстиції Запорізькій області, за актовим записом 114. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Причиною розірвання шлюбу є те, що подружжя втратило повагу та інтерес один до одного, а також чоловік вчиняє постійні сварки та насильство. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Тому, позивачка просить розірвати шлюб з відповідачем, її прізвище просить не змінювати. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 25 червня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, просить розглянути справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] який належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з`явився. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ст.112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка при реєстрації шлюбу змінила прізвище, вона має право після розірвання шлюбу залишити його. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Спільне життя у сторін не склалось, сумісне проживання між сторонами припинено. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Після розірвання шлюбу позивачці прізвище не змінювати. Враховуючи викладене і

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

У березні 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що з 05.07.2013 сторони перебувають у шлюбі, від якого мають спільних малолітніх дітей - доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Проте, з часом зникло взаєморозуміння та повага, втрачено розуміння спільних цінностей, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, оскільки між ними втраченого почуття любові та взаєморозуміння, сім`я розпалася остаточно, тому примирення неможливе та суперечить її інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2021 відкрито провадження у справі, призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін для розгляду справи по суті. 09.09.2021 від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та підтримання позовних вимог, не наполягає на стягненні судового збору з відповідача. 09.09.2021 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі та визнання позовних вимог. Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову встановлено, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують подружніх стосунків, як вказала позивач, оскільки між ними втраченого почуття любові та взаєморозуміння. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених ч. 2 ст. 110 СК України, судом не встановлено. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

У березні 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що з 12.11.2010 сторони перебувають у шлюбі, в якому в них народився син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Проте, протягом останніх двох років сімейні стосунки між ними погіршились, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя не слалося з причин відсутності взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. А тому, подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе, і є таким, що суперечить їхнім інтересам. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті. 03.06.2021 від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. 03.06.2021 від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог. Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову встановлено, що протягом останніх двох років сімейні стосунки між сторонами погіршились, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, в них відсутнє взаєморозуміння, вони втратили почуття любові та поваги один до одного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-02 00:00:00

У березні 2021 року до Дарницького районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що з 26.11.2011 сторони перебувають у шлюбі, в якому народилась дочка [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 2016 року стосунки між позивачем та відповідачем погіршились. Виникли непорозуміння у багатьох речах: ведення спільного господарства та сумісного життя. Вони стали зовсім чужими людьми по відношенню один до одного, протягом вже майже року вони живуть в одній квартирі, але ніби проживають окремо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам дитини. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та підтримання позовних вимог. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі та визнання позовних вимог. Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши письмові докази у справі в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовна підлягає задоволенню з огляду на таке. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову встановлено, що сторони мають різні погляди на ведення спільного господарства та сумісного життя, вони стали зовсім чужими людьми по відношенню один до одного. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених ч. 2 ст. 110 Сімейного кодексу України, судом не встановлено. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved