Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

У березні 2019 року позивачі звернулися в суд з позовом до [PERSON] про визнання його таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали, що вони являються власниками житлової квартири [ADDRESS] , в якому зареєстрований відповідач [PERSON] , хоча там фактично не проживають з 2007 року. Через наведену обставину позивачі позбавлені можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку, а тому, враховуючи те, що у добровільному порядку відповідач не бажає знятися з реєстрації, позивачі просять в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням. В судове засідання позивачі не з`явилися проте подали до суду письмове клопотання про розгляд справи у їх відсутності підтримуючи позовні вимоги. Відповідач на повторні виклики в судове засідання не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано 30.08.2007 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 18.01.1999 року, встановлено, що власниками квартири [ADDRESS] являється [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних частках кожному. Згідно рішення виконавчого комітету Вовковинецької селищної ради №10 від 26.02.2010 року присвоєно нову поштову адресу [ADDRESS] взамін бувшої адреси кВ. [ADDRESS] власниками якої є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Як встановлено судом, згодом [PERSON] подарував свою ј частину квартири [PERSON] , що підтверджується договором дарування від 10.05.2018 року. Довідкою виданою виконавчим комітетом Вовковинецької селищної ради Деражнянського району Хмельницької області №582 від 26.02.2019 року підтверджується, що [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , але фактично проживає по [ADDRESS] . Так, актами обстеження житлово-побутових умов проживання [PERSON] , складеним комісією в складі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] встановлено, що при огляді кв. [ADDRESS] особисті речі [PERSON] не виявлено. В обґрунтування позову позивачі вказали, що реєстрація відповідача у належному їм на праві власності будинку позбавляє їх можливості у повній мірі реалізовувати свої права як власника будинку. Судом приймаються до уваги такі доводи позивачів, оскільки будь-яких доказів на їх спростування відповідачем не подано. Згідно із ч.1 ст.321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальний справ від 07.02.2014 року №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав»,усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156\~ЖК УРСР;стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Згідно із ст.ст.\~71 та 72\~ЖК України особа може бути визнана такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності понад шість місяців у місці проживання. Таким чином, оцінивши обставини справи та встановлені відповідно до них правовідносини, суд приходить до висновку про те, реєстрація відповідача у належному позивачці на праві власності будинку чинить її перешкоди у володінні, користуванні та розпорядженні належним майном, протиправно обмежує її у здійсненні свого права власності, а тому наявні підстави для визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням за адресою: квартири [ADDRESS] . У відповідності до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 768,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved