Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який 25 березня 2014 році був розірваний. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] , які знаходяться на утриманні позивача. [INFO] доньці [PERSON] виповнилося 18 років. На даний час донька [PERSON] навчається на 1 курсі денного відділення контрактної форми навчання фінансування юридичного факультету за спеціальністю 081 Донецького національного університету імені Василя Стуса. Враховуючи наведене, позивач просить суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн., до закінчення навчання або до досягнення нею 23 років. Ухвалою суду від 13 травня 2020 року прийнято справу до провадження, справа розглядатиметься в порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Також, даною ухвалою запропоновано учасникам справи надати суду заяви по суті справи та докази у строк, встановлений судом. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі, від якого у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 4). Згідно довідки № 434 від 25 лютого 2020 року виданої Томашпільською селищною радою Томашпільського району Вінницької області дочка [PERSON] , 2001 року народження знаходиться на утриманні матері (а.с.5). Як видно з довідки № 4240 від 24.02.2020 року Донецького національного університету імені Василя Стуса виданої Губелюк В.Р. про те, що вона є студентом І курсу денного відділення контрактної форми фінансування юридичного факультету за спеціальністю 081 Право ступеня освіти бакалавр з терміном навчання з 01.09.2019 по 30.06.2023 р (а.с. 7). З копії договору № 470/76-10/19 про надання освітніх послуг між Донецьким національним університетом імені Василя Стуса та фізичною особою видно, що загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 77650,00 грн (а.с.8). В копії листа від 22.04.2014 року відділу Держземагентства у Томашпільському району вказано, що на території Томашпільського району зареєстровано право власності на земельну ділянку на території селищної ради гр. [PERSON] , державний акт серії ВН 001769 площею 0,15 га та на території Антонівської сільської ради державний акт серії ВН № 041679 площею 1,8899 га (а.с.9). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] і стягувати з відповідача на утримання повнолітньої доньки [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1500 грн. щомісячно, починаючи з 17 березня 2020 року і до закінчення навчання або до досягнення нею 23 років. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах платежу за один місяць. Аліменти підлягають стягненню в контексті ст. 191 СК України з дня пред`явлення позову, тобто у даній справі з 17 березня 2020 року. Крім того, відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави 840,80 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial