Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-09 00:00:00

У вересні 2018 року позивач [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] «про зміну розміру аліментів». В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що за рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2011 року з нього, на користь [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі ј частини заробітку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою віку повноліття. 19 грудня 2017 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , про що Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис №568. [INFO] від шлюбних відносин народився син [PERSON] . Таким чином, станом на час звернення до суду окрім доньки [PERSON] , на його утримані знаходиться син [PERSON] , дружина [PERSON] , яка не працює у зв`язку із знаходженням у декретній відпустці по догляду за малолітнім сином, та неповнолітня донька дружини [PERSON] , [INFO] . Крім того, він має проблеми зі здоров`ям, а саме хворіє на хронічний гепатит з виходом в цироз печінки. У зв`язку зі станом здоров`я, не має можливості влаштуватись на офіційну роботу і отримувати стабільний заробіток, і має мінливий не значний прибуток. Враховуючи, викладене просить суд змінити розмір стягуваних аліментів призначених рішенням Заводського районного суду міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 14 листопада 2011 року , які стягуються з мене , [PERSON] , [PERSON] , на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в розмірі ј частини заробітку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення донькою віку повноліття, зменшивши їх розмір з ј частини від усіх видів мого заробітку (доходу) до 1/8 частини від усіх видів мого заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення донькою [PERSON] , [INFO] , віку повноліття. Позивач [PERSON] , до судового засідання подав заяву за якою прохав провести розгляд справи у його відсутність, на підставі поданих доказів, підтримав позовні вимоги у повному обсязі, та не заперечував щодо винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] , в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, згідно з вимогами ст.130 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомила, тому в силу ст.131 ЦПК України відповідач вважається повідомленим, на підставі ст. 223 ЦПК України, суд вважає є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача згідно вимог ст. 280 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, згідно вимог ч.3 ст. 211 ЦПК України. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 89 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідач [PERSON] не скористалась процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений ухвалою суду від 07.11.2018 року строк, та за відсутності доказів поважності причин неподання учасниками розгляду заяв по суті справи, суд вирішує справу за наявними письмовими матеріалами, що відповідає положенню частини восьмої статті 178 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст.150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що 14 листопада 2011 року Заводським районним судом міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області винесено рішення за позовом [PERSON] до [PERSON] «про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини», за яким стягнуто з [PERSON] , [INFO] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку(доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи з 02.08.2011 року до повноліття дитини, на користь матері, [PERSON] , яка мешкає: [ADDRESS] (а.с. 7). 19 грудня 2017 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] виданим Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис №568 (а.с. 8) . Від шлюбних відносин [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджено свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим Заводським районним у місті Кам`янське відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області зроблено актовий запис №1323 (а.с. 9). На утримані у [PERSON] знаходиться син [PERSON] , дружина [PERSON] , яка не працює у зв`язку із знаходженням у декретній відпустці по догляду за малолітнім сином, та неповнолітня донька дружини [PERSON] , [INFO] (свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданим Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №485 (а.с. 10)), що підтверджено актом №939 від 21 вересня 2018 року виданого Комунальним підприємством Кам`янської міської ради «Управляюча компанія по обслуговуванню житлового фонду» (а.с. 11). Відповідно до виписки №2562/386 із медичної карти стаціонарного хворого виданою терапевтичним відділенням Комунального закладу «Кам`янська міська лікарня №7»ДОР, КЗОЗ ЦПМСД за місцем проживання, хворий [PERSON] , [INFO] , який проживає за адресою: [ADDRESS] хворіє на хронічний гепатит з виходом в цироз печінки помірної стадії активності, холестатичний синдром (а.с. 12). Відповідно до частини 9 ст. 7 Сімейного кодексу України, сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до положень ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 Сімейного кодексу України. Згідно з частиною 1 статті 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved