overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї, вважає неможливим та таким, що заважає його інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримаву повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовні заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день і час розгляду справи повідомлялася належним чином (а.с. 11, 14, 15) заперечень проти позову суду не надав, про поважність причин неявки суд не повідомив. Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між сторонами 24.07.1999 було укладено шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, актовий запис №671 (а.с. 5). У даному шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO] (а.с. 5). Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач можливість примирення з відповідачем заперечує. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, згоду на заочний розгляд справи та за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем - матір'ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 4, 5). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернулась до суду зі вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, згоду на заочний розгляд справи та за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 90 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка проживає з позивачем - матір'ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 6, 7, 8). Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У вересні 2016р. позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку(доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, щомісяця з 01.01.2012року, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітню дочку, на утримання якої відповідач батько дитини - коштів не надає. У судовому засіданні позивач, її представник були відсутні, надали заяву про підтримку позову і розгляд справи без їх участі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що сторони перебували в цивільному шлюбі, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], 22.08.2007р. народження. Батьки дитини проживають окремо, дитина проживає разом з матірю. Угоди щодо її утримання сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що вимагається стягнення на утримання одної дитини, що відповідач працездатного віку, фізично здоровий. Доцільно визначити стягнення у вигляді 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У вересні 2016р. позивач звернулася в суд до відповідача з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений на біржі у січні 2002р., посилаючись в обґрунтування вимог на те, що спірна квартира була куплена у відповідача сім'єю позивача, всі умови за договором сторони виконали, нотаріально засвідченим договір не був через оформлення його на біржі; на даний час недолік в оформлені правочину перешкоджає в оформлені позивачу прав спадкоємця. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач - проти позову заперечила, посилаючись на те, що після укладання спірної угоди з покупцями, вона з чоловіком з проданої квартири з'їхали, але залишили коштовні умивальник з дзеркалом, газову плиту з витяжкою, які покупці не повернули; договір купівлі-продажу був укладений на біржі, нею підписаний, але уважно непрочитаний, ціна договору зазначена невірна. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що 08 січня 2002р. [PERSON] продала, а [PERSON], [PERSON] і позивач [PERSON], тоді неповнолітня [PERSON], купили в рівних частках квартиру [ADDRESS]. Згідно копії договору №1-1, що є в справі, після реєстрації на товарній біржі УТБ «Ріелтор-сервіс» договір був зареєстрований в БТІ за реєстровим №17130 07.02.2002р. Нотаріально купівля-продаж між сторонами не посвідчена. Відповідно до ч.2ст.47 Цивільного кодексу УРСР 1963р., що діяв на час укладення договору, та ст.220 ЦК України зазначений договір може бути визнаний дійсним, оскільки сторони у письмовій формі домовилися щодо усіх істотних умов купівлі-продажу нерухомого майна, що підтверджується наявністю підпису сторін на письмовому договорі, та виконали їх, що фактично підтверджено поясненнями сторін у суді. Щодо заперечень відповідача, то вони не спростовують наведеного вище та на вирішення суті спору не впливають, оскільки пов'язані із претензіями на певне рухоме майно, без оформлення їх і пред'явлення у встановленому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

У вересні 2016р. позивач звернулася в суд до відповідача з позовом, в якому просить надати дозвіл на одноразовий виїзд неповнолітньої дочки [PERSON] за межі України, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що після розірвання шлюбу з відповідачем вона із дочкою проживають окремо, відповідач не цікавиться дитиною, не спілкується з нею; вона має намір вивезти дитину за кордон на відпочинок та оздоровлення, але відповідач не надає згоди на виїзд дитини за межі України. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити; відповідач - проти позову заперечив, вважаючи, що запланована позивачем поїздка до Нідерландів по приватному запрошенню невідомої особи не є суто туристичною, не здійснюється для оздоровлення дитини, напроти, може зашкодити її інтересам. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.313ч.3 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Згідно зі ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», п.4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою КМУ №57 від 27.01.1995р. (в редакції від 25.08.2010р.), за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, який розірвано судовим рішенням від 01.07.2013р., яке набрало законної сили. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом з матірю, утримується та виховується обома батьками за домовленістю. Позивач має намір під час зимових шкільних канікул у грудні 2016р.-січні 2017р. вивезти дитину за кордон на відпочинок, однак відповідач відмовляється надати згоду на виїзд дитини через невпевненість в корисності дитині цієї поїздки. Твердження відповідача про те, що поїздка за кордон з матірю суперечить інтересам неповнолітньої, не ґрунтуються на достатніх доказах та є лише припущенням з того, що для поїздки надане запрошення приватної особи. Проте, поїздка дитини із матірю під час шкільних канікул сприятиме розвитку дитини, розширенню її світогляду та кругозору, що відповідає інтересам неповнолітньої. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що слід надати дозвіл позивачці [PERSON] на виїзд за кордон неповнолітньої дитини [PERSON] за відсутності письмового дозволу на це батька неповнолітньої дитини. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу присуджуються з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], шлюб між якими розірвано Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 28.03.2011 р. Протягом року з дня народження дитини відповідачка [PERSON] залишала дитину на батька, зникала у невідомому напрямку, однак згодом поверталася. 01.10.2010 року [PERSON] втретє та остаточно залишила помешкання за адресою: [ADDRESS], покинувши малолітню дитину, відповідачка [PERSON] разом з іншим чоловіком створила сім'ю та почала мешкати з ним в орендованому житлі. В грудні 2010 року [PERSON] забрала дитину до свого нового житла, однак через три дні повідомила батька дитини про те, що дитина захворіла, і запропонувала забрати її. Уклавши новий шлюб [PERSON] змінила прізвище на «Однолько». Батько [PERSON], [PERSON], 23.02.2013 року створив нову сім'ю, уклав шлюбі з іншою жінкою і мешкає окремо від дочки. З жовтня 2010 року [PERSON] залишилась без матері і повну опіку над дитиною взяли дід та баба по батьку [PERSON] та [PERSON], які доглядають за дитиною та займаються її вихованням. Коштів на утримання дитини не вистачає. Тому позивач просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої дитини [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі ? частки усіх щомісячних доходів відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, надала суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, також послалася на висновок органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача щодо її малолітньої дитини [PERSON], просила суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.. Представник третьої особи органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, вказавши, що позов підтримує в повному обсязі, просив суд його задовольнити. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-05 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернулася до суду зі вказаним позовом, просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/3 частини його доходів на утримання неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, згоду на заочний розгляд справи та за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим належним чином про час і місце розгляду справи. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дітей, які мешкають з позивачем - матір'ю дітей, та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що відповідно до ст. 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 4, 5, 6) Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 180, 182, 184 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач в судовому засідання позов підтримала, відновити дошлюбне прізвище бажання не виявила. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 01 вересня 1989 р. Палацом урочистих подій м. Миколаєва, актовий запис №1291. Мають доньку [PERSON], [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинене, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивач в судовому засідання позов підтримала, відновити дошлюбне прізвище бажання не виявила. Відповідач проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 22 вересня 2012 р. Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №575. Мають доньку [PERSON], [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинене, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У вересні 2016р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому, з урахуванням наступних уточнень, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3250грн щомісяця, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина, на утримання якого відповідач батько дитини - коштів не надає. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини. Відповідач, у встановленому порядку повідомлений про час і місце судового розгляду, до суду не зявився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що сторони в період 2009-2014рр. перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], 09 травня 2009р. народження. Батьки дитини проживають окремо, дитина проживає разом з матірю. Угоди щодо її утримання сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до розяснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоровя та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі; розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що вимагається стягнення на утримання одної дитини, що відповідач працездатного віку, фізично здоровий. Відповідно даним статистики середня заробітна плата у регіоні у листопаді ц.р. склала приблизно понад 6300грн. Враховуючи зазначені позивачем дані про відповідача та дані статистики щодо середньої заробітної плати, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 2100грн щомісяця, що складає 1/3 частину від середньої заробітної плати у регіоні на даний час та перевищує встановлений прожиткового мінімуму на дитину 6-18рр. (з грудня 2016р. - 1689грн). На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У вересні 2016р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку(доходу) щомісяця, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина 2013р.н., на утримання якого відповідач - батько дитини - коштів не надає. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, відповідач - не заперечував проти їх часткового задоволення, а саме: визнав позов в частині стягнення аліментів в розмірі ? частки щомісячних доходів та не менше встановленого законодавством мінімуму. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Матеріали справи свідчать, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Батьки дитини проживають окремо, дитина проживає разом з матір'ю. Угоди щодо її утримання сторони не досягли, про що свідчить факт звернення до суду. Згідно ст.ст.180-182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття; відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України (постанова №3 від 15.05.2006р. п.17), за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину, той із них, з ким проживає дитина, вправі звернутися до суду з відповідним позовом і за рішенням суду можуть стягуватися аліменти, при визначенні розміру яких враховується: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у останнього інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що вимагається стягнення на утримання одної дитини, що відповідач працездатного віку, фізично здоровий. З урахуванням встановлених обставин, доцільно визначити стягнення у вигляді 1/4 частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця та не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір.

Outcome: partial