Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

у вересні 2015 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтував тим, що з 16 лютого 2007 року працює на посаді директора УДП «Укрхімтрансаміак». У [NUMBER] Всеукраїнської громадсько-політичної газети «Наша версія» від [INFO] була опублікована стаття під заголовком «[INFO]», яка містить викривлене, спотворене викладення обставин, що безпосередньо стосуються його особисто та у негативному вигляді подають інформацію про його особистість як в контексті професійної діяльності, так і в розрізі приватного життя. Зокрема, стаття містить інформацію про порушення порядку укладення кредитних договорів очолюваним ним підприємством, про його причетність до проведення УДП «Укрхімтрансаміак» закупівлі технологічного обладнання без проведення цінової експертизи і моніторингу ринку, про лобіювання ним інтересів ТОВ «Охорона та безпека», про проведення конкурсних торгів закупівлі послуг оренди та лізингу повітряних транспортних засобів з ознаками дискримінаційного підходу, про його особисту зацікавленість у збільшенні витрат УДП «Укрхімтрансаміак» та у заниженні вартості послуг для замовників-нерезидентів, що знаходяться на території РФ, а також про його причетність до організації замаху на вбивство [PERSON] та відвідування окупованої території АР Крим. Вказав на те, що зазначена інформація не відповідає дійсності та ставить під сумнів його ділову репутацію як керівника підприємства і одночасно завдає шкоди його відповідним особистим немайновим правам. Просив суд визнати інформацію, викладену у статті «[INFO]», автор [PERSON], опубліковану у Всеукраїнської громадсько-політичної газети «Наша версія», свідоцтво про державну реєстрацію № 7227, стосовно [PERSON] недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію; зобов'язати Всеукраїнську громадсько-політичну газети «Наша версія», свідоцтво про державну реєстрацію № 7227, спростувати недостовірну інформацію стосовно [PERSON], розмістивши на тій самій шпальті і тим самим шрифтом, що спростовує повідомлення, у запланованому найближчому випуску, в також визнати такою, що відповідає дійсності, інформацію, зазначену в якості обґрунтування позову. Представник позивача в ході розгляду справи підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив суд позов задовольнити з обставин, викладених у ньому. Представники відповідачів проти заявлених позовних вимог заперечили, посилаючись на їх безпідставність та недоведеність. Просили суд відмовити у задоволенні позову. Заслухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, в ході судового розгляду справи встановлено, що у [NUMBER] Всеукраїнської громадсько-політичної газети «Наша версія» від [INFO] опублікована стаття під заголовком «[INFO]» (а.с. 20). Остання починається текстом, зміст якого викладений як «Ви ще пиляєте дрова? Тоді вам до [PERSON] - навчить пиляти державні підприємства. Вчитель по «пилянню» - пан [PERSON] - племінник самого [PERSON], загальновідомий виконавець схем з виведення коштів з державного підприємства «Укрхімтрансаміак» - керівник УДП «Укрхімтрансаміак», який реалізовував ці схеми заручившись підтримкою першого віце-прем'єр міністра України - міністра економічного розвитку і торгівлі [PERSON], в безпосередньому підпорядкуванні якого знаходилося УДП «Укрхімтрансаміак». Далі стаття містить інформацію щодо порушення порядку укладення кредитних договорів УДП «Укрхімтрансаміак», проведених на власний розсуд [PERSON], без будь-яких узгоджень, під гарантії держави й на кабальних умовах для підприємства, про причетність [PERSON] до проведення УДП «Укрхімтрансаміак» закупівлі технологічного обладнання без проведення цінової експертизи і моніторингу ринку, про лобіювання ним інтересів ТОВ «Охорона та безпека», про проведення конкурсних торгів закупівлі послуг оренди та лізингу повітряних транспортних засобів з ознаками дискримінаційного підходу, про його особисту зацікавленість у збільшенні витрат УДП «Укрхімтрансаміак» та у заниженні вартості послуг для замовників-нерезидентів, що знаходяться на території РФ, а також про його причетність до організації замаху на вбивство [PERSON] та відвідування окупованої території АР Крим. Згідно ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Статтею 68 Конституції України встановлено, що кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Статтею 201 ЦК України встановлено, що особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров'я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім'я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Постанова Пленуму Верховного суду України від 28 вересня 1990 року № 7 «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» (із змінами та доповненнями) в абз. 2 п. 15 визначає, що під поширенням відомостей слід розуміти опублікування їх у пресі, передачу по радіо, телебаченню, з використанням інших засобів масової інформації, викладених в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам, повідомлення в публічних виступах, а також в іншій формі невизначеному колу осіб або хоча б одній особі. Згідно зазначеної Постанови до відомостей, що ганьблять особу, слід відносити ті з них, які принижують честь, гідність і ділову репутацію громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співжиття та принципів людської моралі. Також пунктом 17 «Постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 вересня 1990 року № 7 « Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» передбачено, що відповідач повинен довести, що поширені ним відомості відповідають дійсності. На позивача покладається обов'язок довести лише факт поширення відомостей, які його ганьблять, особою, до якої пред'явлений позов. Проте, позивач має право подати докази невідповідності дійсності таких відомостей. Скориставшись наданими законодавством правами, сторона позивача в обґрунтування своїх тверджень були надані довідка про відсутність депозитних договорів між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], а також висновок перевірки, затверджений начальником Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві, від 30 жовтня 2014 року (а.с. 15, 16-17). Проаналізувавши зміст оспорюваної інформації одночасно із змістом наявних матеріалів справи, суд погоджується з тим, що вона є негативною по відношенню до позивача. Оскільки відповідачем не доведено протилежного, в силу ст. 277 ЦК України оспорювана інформація про те, що «…порушення порядку укладення кредитних договорів УДП «Укрхімтрансаміак», проведених на власний розсуд [PERSON], без будь-яких узгоджень, під гарантії держави й на кабальних умовах для підприємства, про причетність [PERSON] до проведення УДП «Укрхімтрансаміак» закупівлі технологічного обладнання без проведення цінової експертизи і моніторингу ринку, про лобіювання ним інтересів ТОВ «Охорона та безпека», про проведення конкурсних торгів закупівлі послуг оренди та лізингу повітряних транспортних засобів з ознаками дискримінаційного підходу, про його особисту зацікавленість у збільшенні витрат УДП «Укрхімтрансаміак» та у заниженні вартості послуг для замовників-нерезидентів, що знаходяться на території РФ, а також про його причетність до організації замаху на вбивство [PERSON] та відвідування окупованої території АР Крим», є недостовірною. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Крім того, згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Крім того, ст. 27 ЦПК України визначає права особи, яка бере участь у справі, серед яких такі як подання доказів, заявлення клопотань тощо. Відповідно до ст. 137 ЦПК України у випадку, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Клопотання про витребування доказів має бути подано до або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться, - до початку розгляду справи по суті із долученням відомостей про неможливість отримання таких доказів особисто стороною або іншою особою, яка бере участь у справі. У заяві про витребування доказів має бути зазначено, який доказ вимагається, підстави, за яких особа вважає, що доказ знаходиться в іншої особи, обставини, які може підтвердити цей доказ. В ході розгляду справи відповідачами клопотань заявлено не було. Відповідно, доказів в розрізі положень ст. ст. 57-59 ЦПК України про те, що викладені в статті відомості відповідають дійсності, також не надано. Частиною 4 ст. 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростувати недостовірну інформацію про себе. Статтею 277 ЦК України встановлено, що негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Тому, оскільки на день розгляду справи з боку відповідачів відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження того, що викладені в статті відомості відповідають дійсності, суд погоджується з позицією позивача про те, що викладена в статті інформація завдала шкоди як діловій репутації позивача шляхом заниження оцінки його професійної діяльності, зниженні престижу, репутації та підриву довіри до його діяльності, так і його особистим немайновим правам. Через вказане, на думку суду, враховуючи спосіб, у який була поширена інформація, вимоги позивача щодо визнання інформації, викладеної у статті «[INFO]», автор [PERSON], опубліковану у Всеукраїнської громадсько-політичної газети «Наша версія», свідоцтво про державну реєстрацію № 7227, стосовно [PERSON] недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію; зобов'язання Всеукраїнську громадсько-політичну газети «Наша версія», свідоцтво про державну реєстрацію № 7227, спростувати недостовірну інформацію стосовно [PERSON], розмістивши на тій самій шпальті і тим самим шрифтом, що спростовує повідомлення, у запланованому найближчому випуску, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, на думку суду, вимога позивача про визнання такою, що відповідає дійсності, інформації, зазначеної в якості обґрунтування позову, задоволенню не підлягає, з огляду на те, що остання не є підставою для пред'явлення даного позову і є предметом окремого судового розгляду. Питання судових витрат у справі слід вирішити відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене, відповідно до ст. ст. 3, 32, 68 Конституції України, ст. ст. 12, 13, 91, 201, 269 - 273, 275 - 277 ЦК України,постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства, що регулює захист честі, гідності і ділової репутації громадян та організацій» № 7 від 28 вересня 1990 року,

Outcome: partial