Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-13 00:00:00

У березні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа Орган та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав і призначення піклувальника, посилаючись на те, що у 2014 році мати [PERSON] , рідна сестра позивача, без поважних на те причин залишила свою дочку [PERSON] бабусі та рідній тітці та перестала піклуватись про неї, допомагати матеріально, цікавитись її життям та здоров`ям. Дівчинка проживає однією родиною із позивачем, [PERSON] , та бабусею [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , відвідує школу та позашкільні гуртки. В школі характеризується як чемна, вихована, доброзичлива, старанна дитина. За весь період перебування дівчинки в Музичанскій школі її навчанням, поведінкою, успіхами мати не цікавилась. Позивачка повністю взяла на себе відповідальність за життя та здоров`я [PERSON] , відвідує батьківські збори, цікавиться її життям, психічним та фізичним здоров`ям, забезпечує матеріально. З 2016 року [PERSON] перебуває під соціальним супроводом Києво-Святошинського районного центру соціальних служб для сім?ї, дітей та молоді, як дитина, у якої батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до інформації, наданої фахівцем соціальної роботи центру, мати - [PERSON] на контакт не виходить, постійно змінює місце проживання, уникає зустрічі з працівниками центру, не виявляє інтересу до життя доньки та не бажає належним чином піклуватись про життя своєї дитини, тому тітка та бабуся, як найближчі родичі, виконують обов`язки батьків. Позивачка неодноразово намагалась знайти свою сестру, але вона на зв`язок не виходить, зустрічей уникає, і тому була змушена звернутись до Києво-Святошинського відділу поліції з проханням розшукати її та зобов`язати виконувати свої материнські обов`язки, але притягнути до відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків [PERSON] не представилось за можливе, так як встановити місце перебування останньої не вдалось. Про місце перебування батька [PERSON] їм також невідомо. Позивачка звернулась до Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області з заявою про визначення доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] . Фахівці служби у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської райдержадміністрації неодноразово проводили обстеження житлово-побутових умов проживання родини, відзначали теплі родинні стосунки, які склались між ними, та надали Висновок про доцільність позбавлення батьківських прав матері [PERSON] відносно неповнолітньої дитини [PERSON] . Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] . Та призначити її, [PERSON] , піклувальником [PERSON] .. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`являлась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не відомі. У судове засідання представник третьої особи Органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати у відсутності третьої особи Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши письмові докази, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , батьком якої є [PERSON] , матір`ю- [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого виконкомом Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району. Київської області. В даний час дитина навчається у Музичанскій ЗОШ І-ІІЙ ступенів. Згідно характеристики, яка надана директором школи та класним керівником, дитина зарекомендувала себе старанною та дисциплінованою ученицею, навчається в повну міру своїх сил та має добрий загальний розвиток. Вихованням [PERSON] займається її рідна тітка [PERSON] та бабуся [PERSON] . Мати участі у вихованні доньки жодного разу за весь період навчання не брала. Відповідно Актів обстеження умов проживання та виховання дітей у сім`ї від 19.03.2018 року, складеного працівником служби у справах дітей та сім?ї райдержадміністрації та від 22.11.2018р., та працівником Музичанської сільської ради, проведені обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, яка проживає за адресою: [ADDRESS] , відповідно до якого в кімнатах чисто та охайно. Дитина має власну кімнату, яка облаштована всім необхідним. Позивач приділяє достатньо уваги вихованню та утриманню дитини, піклується про неї. Відповідно до Висновку від 13.02.2019 року № Б 137757.194.2 про визначення доцільності позбавлення батьківських прав батька [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , на підставі рішення Комісії з питань захисту прав дитини при Києво-Святошинській районній державній адміністрації Київської області від 05.02.2019 р., Орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав матері [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . У відповідності до вимог ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до вимог ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава позбавлення батьківських прав, можливе лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно вимог з ч. 1 ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком ( матір`ю) обов`язків по вихованню, а також встановити, що батько (мати) ухиляється від їх виконання свідомо, тобто, що він (вона) систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжує не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не надає належного виховання дітині, не забезпечує її необхідними речами та продуктами харчування для належного розвитку, та свідомо не виконує свої батьківські обов`язки. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до п.п. 1,2 ст. 3, п.2 ст.6 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Згідно п.1 ст. 18, п. 1,2 ст. 27 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю (батьком). Так, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не виконувала обов`язків щодо фізичного розвитку та виховання дитини, не цікавиться його подальшим вихованням, тому суд погоджується з доводами позивача та Висновком від 13.02.2019 року № Б137757.194.2 про визначення доцільності позбавлення батьківських прав матері - [PERSON] відносно доньки [PERSON] [INFO] , і оцінивши в сукупності всі зібрані докази, вважає що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до вимог ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно вимог ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до вимог ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінюючи в сукупності зібрані у справі докази, суд не знаходить правових підстав для задоволення позовних вимог в частині призначення [PERSON] піклувальником [PERSON] , оскільки позивачем не надано суду належних і допустимих доказів в обгрунтування заявлених позовних вимог, і тому суд відмовляє у їх задоволенні. Враховуючи викладене та

Outcome: partial