Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, в якій просила суд встановити факт належності [PERSON], яка померла 21 квітня 2017 року, правовстановлюючого документу, а саме свідоцтва про право власності № 124 від 12 серпня 1987 року на житловий будинок № 23 по вул. Пушкіна у с. Троїцьке Павлоградського району Дніпропетровської області,виданого на підставі рішення Виконкому районної ради народних депутатів № 225 від 11 серпня 1987 року, на імя [PERSON]. В обґрунтування заяви [PERSON] посилалася на те, що 17 січня 2018 року померла її мати [PERSON]. Після її смерті вона звернулася до Другої [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської областіз заявою для отримання спадщини за заповітом. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з неналежністю спадкового майна померлій, а саме: свідоцтво про право власності № 124 від 12 серпня 1987 року на житловий будинок № 23 по вул. Пушкіна у с. Троїцьке Павлоградського району Дніпропетровської областівидане на імя [PERSON], в КП Павлоградське МБТІ право власності на вказаний будинок зареєстровано на [PERSON], в той час, як згідно свідоцтва про смерть померла [PERSON] та заповіт на вищевказане майно складено від імені [PERSON]. Розбіжності у написанні прізвища позбавляють її можливості отримати право власності на вказане майно, тому вона змушена звертатися до суду. У судове засідання заявник не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Другої [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської областів судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти задоволення заяви. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає за можливе задовольнити заяву за наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, судом по справі встановлено, що 21 квітня 2017 померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-КИ № 737757, виданого Виконавчим комітетом Троїцької сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області. [PERSON] була власником житлового будинку №23 по вулиці Пушкіна у селі Троїцьке Павлоградського району Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право власності № 124 від 12 серпня 1987 року, виданого Виконавчим комітетом Троїцької сільської ради народних депутатів. За життя [PERSON] склала заповіт, за яким все майно заповідала [PERSON], вказаний заповіт складено 12 вересня 1996 року та посвідчено секретарем Виконкому Троїцької сільської ради народних депутатів Павлоградського району Дніпропетровської області, зареєстрованого в реєстрі за № 20. 17 січня 2017 року державним нотаріусом Другої [PERSON] державної нотаріальної контори Дніпропетровської області [PERSON] винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії, а саме, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок № 23 по вул. Пушкіна у селі Троїцьке Павлоградського району Дніпропетровської області, у звязку з тим, що свідоцтво про право власності № 124 від 12 серпня 1987 року на житловий будинок №23 по вул. Пушкіна у с. Троїцьке Павлоградського району Дніпропетровської областівидане на імя [PERSON], в КП Павлоградське МБТІ право власності на вказаний будинок зареєстровано на [PERSON], в той час, як згідно свідоцтва про смерть померла [PERSON] та заповіт на вищевказане майно складено від імені [PERSON]. Суд вважає, що при видачі [PERSON] свідоцтва про право власності № 124 від 12 серпня 1987 року на житловий будинок було допущено помилку при написанні її прізвища, оскільки співпадають ім'я та по батькові з паспортом, прізвище відрізняється лише однією літерою. Відповідно до п. 1\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Відповідно до п. 12\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~ при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по-батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по-батькові або замість імені чи по-батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Враховуючи зазначені вище обставини та положення закону, оскільки помилка в написанні прізвища померлої [PERSON] у свідоцтві про право власності № 124 від 12 серпня 1987 року перешкоджає заявнику зареєструвати у встановленому законом порядку право власності на нерухоме майно, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту належності правовстановлюючих документів є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі зазначеного,

Outcome: approved