Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, в обґрунтування якого зазначив, що 09 вересня 2008 року рішенням Волноваського районного суду на користь його матері - [PERSON] було присуджено стягнення аліментів на утримання позивача з [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку та усіх інших доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуми для дитини відповідного віку і до повноліття. У зв`язку з тим, що 05 березня 2021 року позивачу виповнилось 18 років стягнення аліментів на підставі зазначеного рішення завершилось. Позивач вказує на те, що він продовжує навчання після досягнення повноліття та навчається у Харківському національному університеті радіоелектроніки з терміном навчання до 30 червня 2024 року. Позивач зазначає, що навчається на бюджетній формі, але стипендію не отримує, має систематичні, вимушені та необхідні витрати, у зв`язку з чим потребує матеріальної допомоги на період навчання. [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку та інших доходів на час навчання, але не пізніше досягнення ним 23 років, щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання в Харківському національному університеті радіоелектроніки. [PERSON] у відзиві на позовну заяву позовні вимоги визнав у частині стягнення аліментів у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку та інших доходів. Просив при визначенні розміру аліментів врахувати, що \~ \~ \~ \~судовим наказом Волноваського районного суду Донецької області від 30 червня 2021 року з нього мене вже стягуються аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, квартира, на яку посилається позивач, була подарована батьками відповідача, власного авто- та мототранспорту він не має, стан здоров`я позивача цілком задовільний. Крім того зазначає, що має щомісячні витрати на забезпечення своїх мінімальних потреб для гідного життя, такі як придбання продуктів харчування, ліків, сезонного одягу та взуття, утримання житла. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не повідомили, з клопотанням про відкладення розгляду справи до суду не зверталися. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено обставини, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24 березня 2003 року виконкомом Володимирівської селищної ради Волноваського району Донецької області (а.с. 10). Відповідно до копії довідок Харківського національного університету радіоелектроніки № 13 від 15 березня 2021 року та № 142/21 від 18 березня 2021 року [PERSON] є студентом І курсу факультету інфокомунікації денної форми навчання, 15 червня 2020 року до 30 червня 2024 року, навчається на безоплатній формі навчання (а.с. 11, 12). Згідно ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Стягнення аліментів на утримання повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання, є одним із способів захисту їхніх інтересів, забезпечення одержання ними коштів, необхідних для їх життєдіяльності, оскільки на період навчання вони не мають самостійного заробітку та потребують матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Наведеному відповідають і роз`яснення, викладені в пункті 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Потреба повнолітнього [PERSON] у матеріальній допомозі батька витікає з його навчання на денній формі навчання, у зв`язку\~з чим\~він не\~в змозі\~офіційно працювати\~та отримувати\~доходи. Згідно копії довідки ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» №180 від 23 червня 2021 року [PERSON] з 24 квітня 2002 року до дня надання довідки працює в ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське №1» на посаді електрозварювальник підземний, т. №1854 (а.с. 17). На підставі судового наказу Волноваського районного суду Донецької області від 30 червня 2021 року № 221/3988/21 з [PERSON] стягуються аліменти на користь [PERSON] на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів мого заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дитини. Суд зазначає, що законодавчо визначена можливість платника аліментів надавати матеріальну допомогу своїм повнолітнім дочці, сину не пов`язана з наявністю або відсутністю у відповідача офіційних джерел доходу, а витікає насамперед з обставин, пов`язаних безпосередньо із самим платником - його працездатністю, станом здоров`я тощо, а також інших обставин на його боці, які мають враховуватися судом. Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач не має можливість надавати допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, матеріали справи не містять. Водночас позивачем належними і допустими доказами доведено наявність потреби у матеріальній допомозі. При цьому, позивач всупереч вимог ст. 81 ЦПК України не надав суду належних, достатніх і допустимих доказів того, що відповідач має можливість з урахуванням свого матеріального становища сплачувати аліменти на час його навчання у зазначеному позивачем розмірі. Судом також враховано, що позивач навчається на безоплатній формі навчання та при успішності навчання може отримувати стипендію. Проаналізувавши зазначені вище обставини у їх сукупності, а також враховуючи, що відповідач є працездатною особою, не заперечував той факт, що має стабільний дохід, який дозволяє йому надавати матеріальну допомогу на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, беручи до уваги, що відповідач сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, та частково визнав позовні вимоги, враховуючи те, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення витрат на навчання, з урахуванням вимог розумності і справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача аліменти у розмірі 1/8 частини усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, починаючи з 26 березня 2021 року і до закінчення навчання [PERSON] , але не довше ніж до 05 березня 2026 року. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору. Оскільки позовні вимоги задоволено частково, відповідач частково визнав позовні вимоги, а позивач звільнений від сплати судового збору, то суд вважає необхідне стягнути з відповідача на користь держави суму судового збору у розмірі 454 грн 00 коп.

Outcome: partial