Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що між нею та відповідачем 07 червня 1997 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, актовий запис №654, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від вказаного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через суперечливість характерів, різних поглядів на життя та сім'ю та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна, що є спільною власністю не має. Після розірвання шлюбу дитини залишається проживати з позивачем. Прізвище позивача залишається незмінним. Позивач в судове засідання не з'явилась, про час та дату судового розгляду справи повідомлялась належним чином. Через канцелярію суду подала заяву в якій підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечувала, просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів якщо, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстровано 07 червня 1997 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №654. Від вказаного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через суперечливість характерів, різних поглядів на життя та сім'ю та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна, що є спільною власністю не мають. Після розірвання шлюбу дитини залишається проживати з позивачем. Прізвище позивача залишається незмінним. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача тривалий час подружжя намагалося налагодити стосунки, однак це жодним чином не допомогло збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що негативні відносини між подружжям існують вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 24, 105, 110-114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved