Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-21 00:00:00

У березні 2021 року представник позивача [PERSON] - адвокат Щетніцький В.С. звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області, після смерті якого відкрилася спадщина на спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) розміром 2,49 ум. кад.га, яка розташована на території Комаргородської сільської ради Томашпільського району Вінницької області. Даний сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий на ім`я [PERSON] . Єдиним спадкоємцем всього майна батька є позивачка. Оформити право на спадщину через нотаріальну контору позивач не змогла, в зв`язку з відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, тому змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 30 грудня 2020 року провадження у справі було відкрито і підготовче засідання призначено на 13 квітня 2021 року. В судове засідання представник позивача [PERSON] - адвокат Щетніцький В.С. не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позов підтримує. В судове засідання представник Томашпільської селищної ради не з`явився, однак від представника селищної заяви на адресу суду надійшла заява, в якій просить справу розглянути без присутності представника, у задоволенні позовних вимог не заперечує. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON] (а.с.8). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на спадкове майно, а саме право на земельну частку(пай). З матеріалів справи видно, що [PERSON] є донькою покійного [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження позивача серії [NUMBER] виданого 11 травня 1957 року (а.с.6). Як видно з свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] позивач 19 червня 1976 року уклала шлюб з [PERSON] , взявши прізвище чоловіка - [PERSON] (а.с. 7). Згідно довідки № 1596 від 14 грудня 2020 року, виданої Комаргородським старостинським округом Томашпільського району Вінницької області про те, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається з права на земельну частку (пай), посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0200688 площею 2, 49 ум.кад.га. Після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом залишилася донька [PERSON] , яка на протязі шести місяців спадщину прийняла. (а.с.9). Як видно з листа відділу у Томашпільському районі Головного управління Держгеокадастру у Вінницькій області, що згідно книги реєстрації сертифікатів про право на земельну частку (пай) по Комаргородській сільській раді за порядковим номером реєстрації № 343 [PERSON] було зареєстровано та видано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН № 0200688 площею 2,49 ум.кад.га, державний акт на право власності на земельну діялнку на підставі даного сертифікату не видавався (а.с.10). Відповідно до відповіді виданої державним нотаріусом, видно що у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] відмовлено, у зв`язку відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на спадкове майно (а.с.12). Як видно з повідомлення Державного нотаріального архіву Вінницької області, спадкову справу після смерті [PERSON] не виявлено по фонду Томашпільської державної нотаріальонї контори (а.с.36). До відносин спадкування необхідно застосовувати законодавство чинне на час відкриття спадщини. Спадщина відкрилась [INFO] в день смерті спадкодавця [PERSON] . В цей час діяв ЦК УРСР (1963 року). Згідно цього, зазначений нормативно-правовий акт потрібно застосувати для вирішення цих спірних правовідносин. Відповідно ч.1 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно ст.ст. 525,526 ЦК УРСР (1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу, місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст. 534 ЦК України, кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обставновки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським оргапнізаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом. Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спаджкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясовування і дослідження інших обставин справи. Згідно ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до положень ч.3 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За наведених обставин суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог представника позивача - адвоката Щетніцького В.С. На підставі викладеного,

Outcome: approved