Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що 14.08.2009 він зареєстрував шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з ним. Сімейне життя не склалося внаслідок різності характерів та поглядів на життя. Різне бачення вирішення життєвих ситуацій призводили до сварок та скандалів. Вже довгий період сім'я не веде нормальний спосіб життя. З березня 2012 вони припинили спільне проживання та проживають окремо. Сім'я існує формально. Вони фактично чужі люди, так як у відносинах між ними втрачено ті почуття, що єднали їх однією сім'єю. Ситуація, яка склалась, змушує його звернутись до суду з даним позовом, оскільки подальше спільне життя між ними, як подружжям, неможливе. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач у судове засідання не прибула, до суду повернулася надіслана їй повістка з відміткою про те, що [PERSON] за зазначеною адресою не проживає. Враховуючи, що відповідно до стст. 74 ч.5, 122 ч.3 ЦПК України у разі, якщо відповідачем у позовній заяві, поданій і оформленій у порядку, встановленому цим Кодексом, вказана фізична особа, що не є суб'єктом підприємницької діяльності, судова повістка надсилається цій фізичній особі за адресою її місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином, - слід вважати, що судова повістка [PERSON] вручена належним чином, а тому судовий розгляд справи проводиться у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів - у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 14 серпня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Між сторонами виникли неприязні стосунки із-за відсутності взаєморозуміння та взаємоповаги, внаслідок чого шлюб їхній на даний час існує лише формально. Ці обставини підтверджуються дослідженими доказами: заявою позивача, свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], свідоцтвом про народження [PERSON]. Відповідно до стст. 24, 55, 56, 112 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається; дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги; дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній; кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність; суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам.

Outcome: approved