Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-15 00:00:00

У березні 2017 року до Оболонського районного суду м. Києва звернулася [PERSON] із позовом до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ротач І.І. про визнання недійсним договору дарування квартири [ADDRESS] укладеного між сторонами 03.08.2016 року та зареєстрованого в реєстрі за №2369 з підстав помилкового сприйняття умов договору. При цьому, просила повернути у власність [PERSON] вказану квартиру. 04.10.2018 року із заявою про забезпечення доказів у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа приватний нотаріус Ротач І.І. про визнання недійсним договору дарування звернувся представник відповідача адвокат [PERSON] Заява про забезпечення доказів мотивована тим, що вона як адвокат звернулась із запитом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Ротач І.І. із проханням надати копію заяви, зробленої позивачем [PERSON] в якій остання вказала, що усвідомлює безоплатність передачі квартири та договору дарування. Однак нотаріусом відмовлено у наданні запитуваного документа, оскільки запитувана інформація містить нотаріальну таємницю та стосується лише [PERSON] Одночасно представник відповідача вважає, що вказана заява є доказом вільного волевиявлення позивача на укладення договору, а тому просить суд своєю ухвалою витребувати її у нотаріуса. Вивчивши та перевіривши матеріали заяви про забезпечення доказів суд приходить до висновку про необхідність її задоволення із наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 116 ЦПК України суд за заявою учасника справи або особи, яка може набути статусу позивача, має забезпечити докази, якщо є підстави припускати, що засіб доказування може бути втрачений або збирання або подання відповідних доказів стане згодом неможливим чи утрудненим. Способами забезпечення судом доказів є допит свідків, призначення експертизи, витребування та (або) огляд доказів, у тому числі за їх місцезнаходженням, заборона вчиняти певні дії щодо доказів та зобов'язання вчинити певні дії щодо доказів. У необхідних випадках судом можуть бути застосовані інші способи забезпечення доказів, визначені судом. Відповідно до ч.ч. 5,6 ст. 118 ЦПК України за результатами розгляду заяви про забезпечення доказів суд постановляє ухвалу про задоволення чи відмову у задоволенні заяви. У разі задоволення заяви суд в ухвалі зазначає доказ, а також дії, що необхідно вчинити для його забезпечення. На думку суду відомості, які містяться в запитуваній заяві [PERSON] стосуються предмету доказування в даній справі та можуть свідчити про наміри позивача, спрямовані на безоплатне відчуження квартири, тобто укладення договору дарування. При цьому, відповідач позбавлений можливості самостійно надати суду вказаний доказ з причин, що не залежать від його волі. За таких обставин, суд приходить до висновку, про необхідність забезпечити відповідачу можливість реалізувати своє право на подання доказів, яке передбачено п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України шляхом їх витребування у фактичного володільця.

Outcome: approved