Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором, посилаючись на те, що 30 січня 2014 року між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS]. Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що продаж зазначеної квартири за домовленістю сторін вчиняється за 375800 грн., з яких продавець сплатив продавцю до 25.12.2013 року згідно умов попереднього договору купівлі-продажу квартири № 22/02 від 10 червня 2013 року, укладеного в простій письмовій формі, 337706 грн. Решту суми, що становить 38094 грн., покупець зобовязаний сплатити продавцю до 15 березня 2014 року. Станом на 05 березня 2015 року відповідач свої зобовязання за договором не виконала, чим порушила умови договору. На даний час відповідач не просто отримала у власність квартиру , а й зробила у ній ремонт та проживає за вказаною адресою. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону, позивач просила суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 38094 грн. основного боргу за договором; інфляційну складову 8079 грн., три відсотки річних 1186.65 грн.; судові витрати у справі 473.60 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася. За згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь іншої сторони ( кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, воно підлягає виконанню у цей строк ( термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушення зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання ( неналежне виконання). За приписами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи зі змісту ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Положеннями ст. 629 передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. З огляду на ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Судом установлено, що 30 січня 2014 року між сторонами у справі був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], відповідно до умов якого, продавець [PERSON] передає, а покупець [PERSON] приймає у власність вказану вище квартир. Пунктом 4 вказаного договору передбачено, що продаж зазначеної квартири за домовленістю сторін вчиняється за 375800 грн., з яких продавець сплатив продавцю до 25.12.2013 року згідно умов попереднього договору купівлі-продажу квартири № 22/02 від 10 червня 2013 року, укладеного в простій письмовій формі, 337706 грн. Решту суми, що становить 38094 грн., покупець зобовязаний сплатити продавцю до 15 березня 2014 року. Станом на 05 березня 2015 року відповідач свої зобовязання за договором не виконала, грошову суму у розмірі 38094 грн. позивачу не повернула, чим порушила умови договору. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Кім того, враховуючи, що зобовязання відповідача, яке виникло за договором є грошовим, з неї на користь позивача підлягає стягненню відповідно до ст. 625 ЦК України інфляційна складова 8079.81 грн., та три проценти річних від простроченої суми 1186.65 грн., згідно розрахунку наведеного позивачем, який суд вважає обґрунтованим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved