overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-23 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 25 листопада 1989 року відділом ЗАГСу Фастівського міськвиконкому Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 482. Від даного шлюбу мають трьох повнолітніх дітей. Подружнє життя у сторін не склалось, протягом останніх років шлюбні відносин погіршились через різні погляди на життя. У відносинах відсутнє взаємопорозуміння та повага, при таких обставинах подальше життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить його інтересам. Позивач в судове засідання не з'явився, направив до суду заяву, в якій позов підтримав, просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 листопада 1989 року відділом ЗАГСу Фастівського міськвиконкому Київської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 482. Від даного шлюбу мають трьох повнолітніх дітей. Подружнє життя у сторін не склалось, протягом останніх років шлюбні відносин погіршились через різні погляди на життя. У відносинах відсутнє взаємопорозуміння та повага, при таких обставинах подальше життя та збереження шлюбу позивач вважає неможливим, тому що це суперечить його інтересам. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення позивач не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 29 квітня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом РАЦС Фастівського МРУЮ, актовий запис № 110. До 10 липня 2014 року проживали сумісно за адресою [ADDRESS]. Від шлюбу мають дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Спільне життя не склалося, постійні сварки та недовіра заважають спільному життю. Шлюбні відносини припиненні з 10 липня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна не має. Між подружжям досягнуто згоди про утримання і проживання дочки, вона залишається з відповідачкою, а позивач виплачуватиме аліменти. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву в якій вимоги позову визнає, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 квітня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом РАЦС Фастівського МРУЮ, актовий запис № 110. До 10 липня 2014 року проживали сумісно за адресою [ADDRESS]. Від шлюбу мають дочку, [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачкою. Спільне життя не склалося, постійні сварки та недовіра заважають спільному життю. Шлюбні відносини припиненні з 10 липня 2014 року, спільне господарство не ведеться. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору про поділ майна не має. Між подружжям досягнуто згоди про утримання і проживання дочки, вона залишається з відповідачкою, а позивач виплачуватиме аліменти. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-15 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що знаходиться у шлюбі з відповідачем з 1995 року, в шлюбі мають двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Дружина знаходиться на заробітках в Польщі, звинувачує її в подружній невірності, у зв'язку з цим вважає, що між ними немає взаєморозуміння, поваги, а їхні сімейні стосунки припинено. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні, яке відбулось 29 вересня 2014 року заперечувала щодо розірвання шлюбу, просила суд надати термін на примирення, оскільки має намір змінити свою поведінку та зберегти сім`ю. 16 лютого 2015 року відповідач в судове засідання не з`явилася , причини неявки суду не повідомила, про час та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 08 жовтня 1995 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у Козарівській сільській раді Рогатинського району Івано-Франківської області зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис № 6 . Підтвердженням даного факту є свідоцтво про укладення шлюбу серія [NUMBER]. Від спільного проживання в шлюбі в подружжя [PERSON] народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які є неповнолітніми, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 29 вересня 2014 року подружжю [PERSON] було призначено чотири місяці для примирення. Сторони не бажають відновлювати шлюбні відносини, про що свідчить наданий термін для примирення, яким вони не скористались. Згідно ч.1 ст.21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Сімейний союз підкреслює законодавче визнання теорії договірної природи шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Відповідно до вимог ст.112 СК України, при розірвані шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони разом не проживають, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, позивач втратив почуття поваги та кохання до відповідачки. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він 17 січня 2004 року уклав шлюб з відповідачкою. Від спільного проживання в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Подружні відносини склалися невдало по причині різності інтересів, поглядів на життя, тривалий час між ними були непорозуміння та постійно виникали конфлікти. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, сторони проживають окремо. Примирення між ними виключається. Шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом об'єктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17 січня 2004 року. Від спільного проживання в них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Подружні відносини склалися невдало по причині різності інтересів, поглядів на життя, у подружжя постійно виникали конфлікти. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено, сторони проживають окремо. Зв'язок між подружжям втрачений, примирення між ними виключається. Сторонам надавався строк для примирення. Примирення між ними не досягнуто. Позивач після спливу наданого строку наполягає на розірванні шлюбу. Дані обставини підтверджуються: свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], що видане 17 січня 2004 року відділом реєстрації актів громадянського стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області; свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER], що видане 05 травня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції Хмельницької області. За таких обставин, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що він 18 липня 2010 року уклав шлюб з відповідачем. Від спільного проживання в них народився син [PERSON], [INFO]. Позивачеві та відповідачеві не вдалося зберегти добробут та взаєморозуміння в сімї, що були засновані на любові та повазі один до одного у звязку з виникненням різних поглядів на життя. Втрата почуття любові, поваги та відсутність спільних інтересів стали причиною фактичного припинення шлюбних відносин. Сторони подружніх стосунків не підтримують протягом 2 років, існування шлюбу є формальним, спільного господарства не ведуть. Примирення між ними є неможливим. Дитина після розірвання шлюбу проживатиме з відповідачем. Спору про поділ майна, як є спільною сумісною власністю сторін, немає. Судом надавався сторонам строк на примирення. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач у судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 лютого 2011 року. Від спільного проживання народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось по причині різних поглядів на життя, що призвело до втрати почуття любові та поваги. Фактичні шлюбні відносини між сторонами припинились влітку 2012 року. Сторони проживають окремо. Звязок між подружжям втрачений, примирення між ними виключається. Дані обставини підтверджуються поясненнями позивача, свідоцтвом про шлюб серії 1-БВ №084997, що видане 05 лютого 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії 1-БВ №157400, що видане 21 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Красилівського районного управління юстиції у Хмельницькій області. Таким чином суд приходить до висновку, що шлюб існує формально, тому подальше його збереження буде суперечити інтересам сторін. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 12 листопада 2011 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Через сварки та непорозуміння вони з відповідачкою втратили почуття любові та поваги один до одного та з травня 2013 року проживають окремо. Вважає, що примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, в якій вказав, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надавши до суду заяву про можливість розгляду справи без її участі, в якій вказала, що з позовними вимогами згодна. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 12 листопада 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Ленінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, про що зроблений актовий запис № 296. З травня 2013 року сторони подружні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо; примирення між ними та відновлення сім'ї неможливе. Спору про спільне майно немає. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 22 вересня 2007 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають двох дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з липня 2014 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, просила розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 22 вересня 2007 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 22 вересня 2007 року актовий запис № 288 (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають двох доньок - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть з липня 2014 року. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про скасування усиновлення. Позивач подав суду заяву у якій просив суд справу розглянути у його відсутність. Позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні. В обгрунтування пред*явлених позовних вимог вказав, що 30 травня 2006 року Баглійським районним судом м. Дніпродзержинська було винесено рішення про усиновлення його, [PERSON], відповідачем по справі. Рішенням суду його прізвище було змінено на «[PERSON]» , ім*я залишено попереднім, а по батькові у свідоцтві про народження був записаний «[PERSON]». Також у свідоцтві про народження його батьком був записаний [PERSON]. У теперішній час він проживає окремо від [PERSON] Стосунків вони не підтримують та [PERSON] участі у його житті не приймає. Тому він вважає, що його усиновлення перестало забезпечувати сімейне виховання, що суперечить його інтересам та що є підставою для його скасування. Відповідач також у судове засідання не з*явився. Суду про причини неявки не повідомив. При таких обставинах суд вважає можливим розглядати справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутність відповідача. Суд, дослідивши матеріали цмвільної справи, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Так, відповідно до ч.2 ст. 238 Сімейного Кодексу України: «Скасування усиновлення не допускається після досягнення дитиною повноліття. Усиновлення може бути скасоване після досягнення дитиною повноліття, якщо протиправна поведінка усиновленого, усиновлювача загрожує життю, здоров*ю усиновлювача, усиновленого або інших членів сім*ї.» Позивачем суду стосовно цього не надано ніяких доказів. У судовому засіданні лише було встановлено, що усиновлений, позивач, є повнолітнім та вони з усиновлювачем проживають окремо. Тому суд при таких обставинах, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд вважає, що судові витрати у вигляді судового збору необхідно покласти на позивача.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-07 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв'язку з навчанням. Позов мотивує тим, що його мати з відповідачем по справі перебувала у зареєстрованому шлюбі. Відповідач сплачував аліменти на його утримання. На даний час позивач досяг повнолітня, але навчається в Чернігівському національному педагогічному університеті. Відповідач може надати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Просить стягувати з [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн., щомісяця і до закінчення ним навчання. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву в якій просить справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та повідомив, що він має задовільний стан здоров'я, являється інвалідом третьої групи та отримує мізерну пенсію. В зв'язку з тим, що значну частину коштів щомісячно він повинен витрачати на ліки для себе тому не зможе сплачувати сину аліменти в тому розмірі в якому останній просить, так як дана сума більша ніж половина його пенсії. Суд, заслухавши пояснення відповідача по справі, дослідивши матеpiали спpави, вважає, що позов пiдлягає частковому задоволенню з таких пiдстав. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] є батьком повнолітнього сина, позивача по справі - [PERSON], [INFO] (а.с. 3). З довідки № 26 від 03.09.2014 року виданої Чернігівським національним педагогічним університетом імені Т.Г. Шевченко (а.с. 6) вбачається, що [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання, технологічного факультету. Термін навчання закінчується 30 червня 2017 року. Вiдповiдно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років, за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на неповнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до вимог ст.ст. 180, 184 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою одержувача аліментів може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. В порушення зазначених вимог закону, відповідач добровільно не надає грошову допомогу, тому суд враховуючи матеріальний стан відповідача, стан його здоров'я, вважає за необхідне стягувати з останнього аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 350 грн., щомісяця, починаючи з дня подання заяви, тобто з 23 вересня 2014 року і до закінчення навчання [PERSON], тобто до 30 червня 2017 року, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики від 03 листопада 2011 року. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 03 листопада 2011 року між ним та [PERSON] було укладено письмовий договір позики № 3/11-10/ЗП, згідно з умовами якого позивач передав, а позичальник прийняв у власність кошти у розмірі 4 000 грн. 00 коп., про що склав відповідну розписку. Строк повернення позичкових коштів у договорі сторонами визначено не було. Ч.1 ст. 1049 ЦК України передбачено, що у випадку якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Так, 09 квітня 2014 року позивач направив на поштову адресу відповідача вимогу про сплату заборгованості за договором позики, яку [PERSON] отримав особисто 19 квітня 2014 року. Проте, дана вимога була проігнорована відповідачем, жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості, він не здійснив. У зв'язку з цим,

Outcome: approved