Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] невиплачену заробітну плату за контрактом №1/04 від 03.03.2014 року в сумі 1218 грн. та за контрактом №2/04 від 07.04.2014 року в сумі 6 090 грн., без утримання прибуткового податку й інших обов`язкових платежів, а також понесені останнім витрати на правову допомогу у розмірі 3000 грн. В обґрунтування своїх вимог посилався на наступні обставини справи: відповідно до контракту №1/04 від 03.03.2014 р. [PERSON] з Новокаховською міською радою в особі голови [PERSON]І, позивача. було призначено на посаду директора КП «Теплові мережі міста [PERSON]» на термін з 03.03.2014 р. по 03.04.2014 p.. Заборгованість невиплаченої йому заробітної плати за цим контрактом складає 1218 грн. 07.04.2014 p., між [PERSON] та Новокаховською міської радою в особі голови [PERSON] було укладено новий контракт №2/04, яким позивача знов було призначено на посаду директора КП «Теплові мережі міста [PERSON]» на термін з 07.04.2014 р. по 05.09.2014 p.. Після призначення на вищевказану посаду він належним чином виконував свої посадові обов'язки, проте, підприємство порушило свої зобов'язання щодо нараховування йому заробітної плати. Термін дії контракту №2/04 від 07.04.2014р. сплинув 05.09.2014 р. Заборгованість невиплаченої заробітної плати за вказаним контрактом на цей час становить - 6090 грн. Таким чином, [PERSON] всупереч укладеним контрактам та діючому законодавству, не нараховувалась та не була виплачена заробітна плата, що призвело до порушення права останнього на своєчасне її отримання, яке є життєво важливою гарантією конституційного права громадянина заробляти собі на життя, а тому він змушений звернутись до суду за їх відновленням. В судовому засіданні адвокат [PERSON] вимоги позову підтримав з підстав, в ньому зазначених та просив його задовольнити. Представник відповідача КП «Теплові мережі м.Нова Каховка» в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на те, що рішенням 57 сесії Новокаховської міської ради Херсонської області від 13.02.2014 року № 1469 створено комунальне підприємство «Теплові мережі міста [PERSON]». 03.03.2014 року та 07.04.2014 року між позивачем та Новокаховської міською радою Херсонської області були укладені контракти №1/04 та №2/04, на підставі яких виникли трудові відносини між керівником підприємства та органом управління його майном . Пунктом 3.1 вказаних контрактів визначено, що за виконання обов`язків, передбачених контрактами, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті його господарської діяльності, виходячи з встановленого йому посадового окладу, у розмірі 1218 грн. на місяць. У відповідності із п.2.1. вказаних контрактів, керівник підприємства зобов`язаний здійснювати поточне управління підприємства, а також організовувати його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність. Проте, всупереч цим умовам, діяльність підприємства не була забезпечена та організована в строк до 07.10.2015 року, тобто до моменту передачі на баланс основних та необоротних засобів виконавчим комітетом Новокаховської міської ради, що передбачено розпорядженням №441 від 07.10.2015 року. Окрім того, в порушення п..3 , керівником підприємства також не було забезпечено виплату заробітної плати та ведення бухгалтерського обліку. Так, на теперішній час в КП «Теплові мережі м.Нова Каховка» відсутні будь-які документи, щодо нарахування заробітної плати [PERSON], а також ведення будь-якої господарської та фінансової діяльності, про що свідчать відповідні звіти та баланси. Також, факт відсутності господарської та фінансової діяльності підтверджується актом камеральної перевірки податкової звітності з частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об`єднаннями від 23.11.2015 року № 601/151-39142081. Ці обставини унеможливлюють виплату заробітної плати [PERSON] в зв`язку з відсутністю будь яких документів, що можуть підтвердити її нарахування. Також, на час перебування позивача на посаді керівника підприємства не здійснювались будь які відрахування із заробітної плати до компетентних органів. Посилаючись на вказані обставини, представник відповідача в задоволенні позову просив відмовити в повному обсязі. Представник третьої особи Новокаховської міської ради Херсонської області в судовому засіданні проти задоволення позову також заперечував, підтримавши при цьому пояснення представника КП «Теплові мережі м.Нова Каховка». Представник третьої особи Територіальної державної інспекції з питань праці у Херсонській області в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин, хоча про день, час та місце розгляду справі повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. За перелічених обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі цієї третьої особи. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановивши факти та відповідні ним правовідносини, суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступних обставин. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Статтею 212 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. З матеріалів справи вбачається, встановлено судом та не заперечується сторонами, що [PERSON], згідно із контрактами: №1/04 від 03.03.2014 року, строк дії якого сплинув 03.04.2014 року, та №2/04 від 07.04.2014 року, укладеного на строк до 05.09.2014 року, був призначений на посаду керівника комунального підприємства «Теплові мережі м. Нова Каховка» (далі КП). Звільнений з роботи 27.08.2014 року по ст. 38 КЗпП України, за власним бажанням (наказ № 33 від 27.08.2014 року). Комунальне підприємство «Теплові мережі міста [PERSON]» є комунальним унітарним підприємством, що утворено Новокаховською міською радою, що відповідає нормам ч.ч.1,2,7 ст.78 Господарського Кодексу України та зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців 20.03.2014 року. Орган, до сфери управління якого входить комунальне унітарне підприємство, є представником власника - відповідної територіальної громади і виконує його функції у межах, визначених цим Кодексом та іншими законодавчими актами. Комунальне унітарне підприємство очолює керівник підприємства, що призначається органом, до сфери управління якого входить підприємство, і є підзвітним цьому органові. Частиною 4 ст. 24 Закону «Про оплату праці» передбачено, що виплата заробітної плати здійснюється за місцем роботи, а ст. 176 ЦК України визначено, що територіальні громади не відповідають за зобов'язання створених ними юридичних осіб. Враховуючи, що позивач працював на посаді директора КП, до правовідносин сторін застосовуються приписи статей 65,78 Господарського Кодексу України, за змістом яких власником підприємства укладається з керівником унітарного комунального підприємства договір (контракт), в якому визначаються строк найму, права, обов'язки і відповідальність керівника, умови його матеріального забезпечення, умови звільнення його з посади, інші умови найму за погодженням сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 21 КЗпП України, контракт є особливою формою трудового договору, у якому строк його дії, права, обов'язки й відповідальність сторін (зокрема матеріальна), умови матеріального забезпечення й організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України. Отже, основною специфічною ознакою контрактної форми найму праці є переважання договірних засад, зокрема, щодо визначення питань оплати праці. Відповідно до стаття 20 ЗУ «Про оплату праці», оплата праці за контрактом визначається за угодою сторін на підставі чинного законодавства, умов колективного договору і пов'язана з виконанням умов контракту. Укладеними між власником комунального підприємства - Новокаховською міською радою та директором КП [PERSON] № 1/04 від 03.03.2014 року та № 2/04 від 07 квітня 2014 року контрактами не передбачено, що заробітна плата директору комунального підприємства виплачується власником підприємства. Натомість, в розділі 7 статуту КП визначено, що джерелом формування фінансових ресурсів Підприємства є прибуток, амортизаційні відрахування, кошти, одержані від продажу цінних паперів, безоплатні або благодійні внески членів трудового колективу, підприємств, організацій, громадян та інші надходження, включаючи централізовані капітальні вкладення, фінансування з бюджету та кредити. (п.7.8). Підприємство самостійно встановлює форму та систему оплати праці, розмір заробітної плати встановлюється згідно діючого законодавства, галузевих угод та колективного договору (п.7.7 Статуту). Виходячи з вищенаведеного суд вважає саме КП «Теплові мережі міста [PERSON]» належним відповідачем у справі. Згідно пункту 6.1 Статуту КП, його Директор, в даному випадку - позивач [PERSON] здійснює керівництво підприємством, виконує поточне управління ним, організовує і здійснює виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність, забезпечує його прибуткову діяльність і ефективне використання та збереження закріпленого за Підприємством комунального майна. Відповідно до п.п. 3.1 п.3 укладених з [PERSON] контрактів від 03.03.2014 року та 07.04.2014 року, за виконання обов'язків, ними передбачених, керівнику нараховується заробітна плата за рахунок частки доходу, одержаного підприємством в результаті господарської діяльності, виходячи з встановленого йому посадового окладу в розмірі 1218 гривень на місяць. При цьому п.2.1 вказаних контрактів, визначено, що керівник підприємства зобов`язаний здійснювати поточне управління підприємства, а також організовувати його виробничо-господарську, соціально-побутову та іншу діяльність. Згідно до вимог п.2.3 саме керівник підприємства повинен забезпечувати своєчасну виплату заробітної плати працівникам КП у відповідності з колективним договором та згідно із чинним законодавством. Позивач, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України, не довів суду виконання ним як керівником повноважень, покладених на нього цими положеннями контрактів, зокрема, не надав докази щодо наявності та затвердження штатного розкладу, оплати праці на підприємстві за час його роботи та виконання інших своїх обов»язків. Крім його пояснень про власні дії щодо реєстрації підприємства, цей факт документально жодним чином не підтверджується. Слід також зазначити, що наданими суду відповідачем документами (розрахунками частини чистого прибутку, балансами, актом камеральної перевірки податкової звітності з частини чистого прибутку (доходу), що підлягає сплаті до державного бюджету державними унітарними підприємствами та їх об»єднаннями) підтверджується відсутність організації та ведення бухгалтерського обліку на підприємстві, а також його господарської та фінансової діяльності за час роботи позивача; заробітна плата йому не нараховувалася, робочий час не табелювався. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] фактично свої обов`язки не виконував. Заробітна плата це - винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Отже, з урахуванням роз'яснень Пленуму Верховного Суду України №13 від 24.12.1999року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», норм ст.ст.115-117 КЗпП України, суд вважає, що до стягнення підлягає та заробітна плата, яка зароблена за виконану роботу, нарахована. Зважаючи на сукупність вищевикладеного, суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed