overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-14 00:00:00

У 2015 році позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просила суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 21 червня 1980 року Тадіївською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 8. Позивач в судовому засідання підтримала позовні вимоги, просила суд позов задовольнити. Представники відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечували. Просив суд позов задовольнити. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 червня 1980 року Тадіївською сільською радою Володарського району Київської області, актовий запис № 8, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] від 21 червня 1980 року. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки з серпня 2013 р., спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу, укладеного між [PERSON] та [PERSON] є неможливим, подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У 2015 році позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 10.04.2008 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта») та [PERSON] було укладено кредитний договір №004-01029-100408. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримала кредит у сумі 30\~000,00 грн. який зобов'язувалася повернути в повному обсязі. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконала, у звязку з чим виникла заборгованість 3\~742,78 грн.. Посилаючись на вищевикладене та норми закону позивач просив суд: стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 3\~742, 78 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що 10.04.2008 року між публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта») та [PERSON] було укладено кредитний договір №004-01029-100408. Відповідно до умов вказаного договору [PERSON] отримала кредит у сумі 30\~000,00 грн. який зобов'язувалася повернути в повному обсязі. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим станом на 11.03.2015 р. виникла заборгованість 3\~742, 78 грн., яка складається з: -2\~115,20 грн. - тіло кредиту; -126, 85 грн. прострочене тіло кредиту; -1\~500, 73 грн. заборгованість за відсотками; -0, 00 грн. заборгованість за комісіями. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-20 00:00:00

У 2017 року Приморська районна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з позовом до [PERSON] про приведення самовільно реконструйованої квартири № 4-А, яка розташована в житловому будинку № 11-А по вул. Зоопарковій в м. Одесі, в первинний стан шляхом демонтажу за власний рахунок двоповерхової прибудови площею до 36,00 кв.м.. Представник позивача [PERSON] просив розглянути справу за відсутності представника позивача та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач [PERSON] просив розглянути справу без його участі та відмовити у задоволенні позову, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що на підставі наданих КП «ЖКС «Фонтанський» документів стосовно того, що [PERSON] самовільно виконує роботи з реконструкції квартири [ADDRESS] із збільшенням її площі за рахунок улаштування двоповерхової прибудови площею до 36,00 кв.м., Приморською районною адміністрацією Одеської міської ради було прийнято розпорядження № 863 від 25.11.2016 р. «Про приведення самовільно реконструйованої квартири № 4-А, яка розташована в житловому будинку за адресою : м. Одеса, вул. Зоопаркова, 11-А», відповідно до якого зобовязано [PERSON] до 04.12.2016 р. привести квартиру в первинний стан. Також судом установлено, що відповідач [PERSON] набув право власності на квартиру № 4-А , що находиться в будинку № 11-А по вул. Зоопарковій в м. Одесі, на підставі договору дарування від 15.08.2016 р. за р. № 881. Відповідно до ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність» власники та користувачі обєктів нерухомості зобовязані отримувати в установленому законодавством порядку дозвіл на виконання робіт, повязаних із реконструкцією, реставрацією чи капітальним ремонтом обєкта архітектури. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контрою декларації про початок виконання будівельних робіт. У листопаді 2017 року Інспекцією ДАБК Одеській області зареєстровано декларацію про початок виконання будівельних робіт ОД 061173191597 з реконструкції квартири [ADDRESS], з улаштуванням мансардного поверху, замовником цих будівельних робіт є [PERSON]. Позивачем не надано суду доказів, які б свідчили про те, що станом на дату судового розгляду даної справи вищевказана декларація про початок виконання будівельних робіт у встановленому законом порядку оспорюються та/або визнана нечинною (незаконною) та/або скасована. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що позовні вимоги позивача є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного і

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

У 2017 році позивачка звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 06.06.2014 року в них народилася донька [PERSON], яка мешкає разом із нею. З відповідачем проживають окремо, останній не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість оскльки є працездатною особою, інших утриманців не має. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності та без застосування засобів технічної фіксації, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення.. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву від 06.09.2017 року, в якій просить слухати справу без його участі та без застосування засобів технічної фіксації позовні, вимоги визнав у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони по справі від спільного проживання мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач по справі (а.с. 7). Дитина мешкає разом із матірю та перебуває на її утриманні (а.с. 8). Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 18.05.2017 року.\~ Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 640 грн 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-11 00:00:00

У 2018 році заявник звернувся до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання. В своїй заяві заявник зазначив, що [INFO] помер його батько, [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входять два автомобілі: ГАЗ-24 та NISSAN(QACHQAI). Дані автомобілі знаходяться в м. Києві. Померлий на час смерті постійно проживав разом із заявником за адресою: [ADDRESS] , хоча був зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Водночас, заявник має рідного брата, [PERSON] . Згідно закону він також є спадкоємцем першої черги. Проте брат не претендував і не претендує на спадщину, тому у визначений законом строк навмисно не звертався до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Після смерті батька, у визначений законом термін заявник звернувся до 16-ї київської державної нотаріальної контори для видачі йому свідоцтва про право на спадщину. Тамзаявнику було роз`яснено, що для оформлення всього обсягу спадкового майна вінповинен підтвердити факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, оскільки у паспорті спадкодавця відсутній реєстраційний запис, який свідчить про те, що він постійно проживав разом із заявником на час відкриття спадщини. Посилаючись на ці обставини, заявник просив суд винести рішення, яким встановити факт постійного проживання спадкодавця [PERSON] із заявником в його квартирі за адресою: [ADDRESS] , з метою оформлення та видачі заявнику свідоцтва про право на спадщину. В судовому засіданні представник заявника заяву підтримав та просив її задовольнити. Заслухавши у судовому засіданні пояснення представника заявника, показання свідків [PERSON] , [PERSON] , які підтвердили, що заявник проживав разом зі своїм батьком [PERSON] дослідивши обставини справи та надані заявником письмові докази, суд приходить висновку, що заява підглядає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, заявник являється сином померлого спадкодавця, [PERSON] . Дана обставина підтверджується свідоцтвом про народження заявника. Померлий спадкодавець в останні роки життя часто хворів, у зв`язку з чим потребував постійного догляду. З огляду на цю обставину він проживав разом із заявником, який доглядав за ним. Це підтверджується, зокрема, медичними документами: направленням на стаціонарне лікування та виписками з амбулаторної картки. У цих документах зазначена адреса проживання [PERSON] ( [ADDRESS] ), що співпадає з адресою заявника. Факт спільного проживання заявника та його батька на час відкриття спадщини також підтверджується показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] які були допитані в судовому засіданні. Встановлення факту постійного проживання заявника і спадкодавця має для заявника суттєве юридичне значення і необхідне для подальшого оформлення спадщини після смерті батька. В інший спосіб захистити свої спадкові права, окрім як через встановлення даного факту, заявник не може. За таких обставин заява про встановлення факту постійного проживання, підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-19 00:00:00

У 22.11.2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаною заявою. В обґрунтування заяви вказує, що 27.03.2007 р. помер її чоловік [PERSON]. На момент смерті чоловік був зареєстрований разом з дужиною за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Черкасова, 4/36, де заявниця і мешкає на теперішній час. Чоловік на момент смерті отримував пенсію в розмірі 1300,25 грн., вона отримувала заробітну плату, яка на момент смерті її чоловіка складала 481,40 грн., тобто вона перебувала на його утриманні. Після смерті чоловіка, вона звернулася до Криворізького північного обєднаного управління Пенсійного фонду України, для призначення їй пенсії у звязку із втратою годувальника, але отримала відмову, оскільки не встановлено факт перебування на утриманні. Заявник у судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи без її участі. Заінтересована особа Криворізьке північне обєднане управління Пенсійного фонду України про час розгляду справи повідомлені належним чином, звернулися до суду з заявою про розгляд справи у відсутність представника та вирішення питання по справі залишила на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 27.03.2007 року помер чоловік заявника [PERSON], з яким вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з 17.01.1976 р. (а.с. 5). На момент смерті [PERSON] був зареєстрований разом з дужиною за адресою: Дніпропетровська область м. Кривий Ріг вул. Черкасова, 4/36 (а.с. 3,7). Померлий отримував пенсію в розмірі 1300,25 грн., а заявник на момент смерті свого чоловіка отримувала заробітну плату 481,40 грн. (а.с. 8,9). Згідно ст. 36 Закону України «Про загальнообовязкове державне пенсійне страхування», пенсія у звязку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сімї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії. Батьки і чоловік (дружина) померлого, які не були на його утримані, мають право на пенсію у звязку з втратою годувальника, якщо втратили джерело засобів до існування. До членів сімі, які вважаються такими, що були на утримання померлого годувальника, відносяться особи, якщо вони: були на повному утриманні померлого годувальника; одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування. У звязку з наведеним, суд вважає, що [PERSON] знаходилася на утриманні у померлого чоловіка [PERSON], допомога якого була постійним і основним джерелом засобів до існування заявника, тобто у звязку з його смертю вона втратила джерело засобів до існування. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У 26.03.2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що 01.09.2012 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] в Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №242. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. З березня 2015 року [PERSON] добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає, що ставить її у важке матеріальне становище. Просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання дочки [PERSON] Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, в якій уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO], батьками якої є сторони по справі (а.с.8). Дитина мешкає разом з позивачкою по [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні (а.с.9). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд виходить також і з того, що визнання відповідачем позову не порушує права і інтереси чи свободи інших осіб та не суперечить закону. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-02 00:00:00

у 30.05.2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 06.11.1999 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Позивач в судове засідання не зявився, надійшла заява з проханням розгляд справи провести у його відсутність, позов підтримує та просить задовольнити, зазначає, що наданий строк для примирення не надав позитивних наслідків. Відповідач в судове не зявилась, про час та місце розгляду сповіщалась в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06.11.1999 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ухвалою суду від 05.09.2017 року сторонам надавався строк для примирення, який не надав позитивних наслідків. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

у cерпні 2015року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між нею та [PERSON] 15 вересня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво- Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 227 зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та доньку - [PERSON], [INFO]. Зазначила, що основною причиною розпаду сім'ї є різниця характерів, відсутність між позивачкою та відповідачем взаєморозуміння і довіри. Також прийнять рішення,що основне місце проживання дітей з матір'ю, але батько приймає участь у вихованні дітей. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надіслала до суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, також зазначила що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Часу на примирення не потребує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просить проводити судове засідання без його участі та зазначив, що проти задоволення позову не заперечує. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 вересня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Києво- Святошинського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 227 (а.с.6). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved