Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У березні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів мотивуючи тим, що 5 квітня 2012 року між сторонами було укладено договір № 1/05.04.2012, відповідно до якого відповідач зобов'язувався здійснити монтаж теплового вузла за адресою: [ADDRESS] під ключ, вартість робіт за яким становить 2 144 705 грн., що еквівалентно 266 423 доларам США. На підставі вказаного договору відповідач отримав від позивача кошти в розмірі 5 000 доларів США, що еквівалентно 40 000 грн. для купівлі відповідного обладнання. Вказане обладнання необхідно було поставити або повернути зазначені кошти до 28 травня 2012 року. Однак, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання, в зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача 40 000 грн., що еквівалентно 5 000 доларів США. Під час судового розгляду справи представник позивача неодноразово змінювала позовні вимоги. Востаннє, представник позивача просила суд стягнути з відповідача на користь позивача 2 306 898 грн. як безпідставно отриманих коштів, мотивуючи тим, що договір № 1/05.04.2012 не можна вважати укладеним, оскільки він не містить істотних умов договору визначених законом для даного виду договорів, зокрема, склад і зміст проектно-кошторисної документації, виконавця та строк виконання проектно-кошторисної документації, розмір витрат, його складових. Представник позивача також зазначила, що відповідно до розписки № 1 від 5 квітня 2012 року відповідач передав, а позивач отримав оплачене ним обладнання (одни з двох теплових насосів) на суму 891 980 грн., що еквівалентно 110 805 доларам США. Після цього відповідач знов отримав від позивача грошові кошти для закупівлі партії обладнання (другий тепловий насос), про що складена сторонами розписка № 2 від 5 квітня 2012 року на суму 852 398 грн., що еквівалентно 105 888 доларів США. В подальшому, позивач передав, а відповідач отримав грошові кошти згідно з розписками: - № 3 від 6 квітня 2012 року на суму 5 000 доларів США або 40 000 грн. на купівлю обладнання; - № 5 від 18 квітня 2012 року на суму 16 000 доларів США або 128 720 грн.; - б/н від 14 травня 2012 року на суму 40 000 грн. (для оплати франкойлів); - б/н від 18 травня 2012 року на суму 50 000 грн. для купівлі обладнання; - б/н від 23 травня 2012 року на суму 70 000 грн. на обладнання; - б/н від 8 червня 2012 року на суму 80 000 грн. як переплата за роботи та матеріали; - б/н від 13 червня 2012 року на суму 36 000 грн. як опала з роботи та матеріали; - б/н від 25 червня 2012 року на суму 40 000 грн. як оплата за роботи та матеріали; - б/н від 19 липня 2012 року на суму 77 800 грн. як борг, який зобов'язаний повернути після кінцевого зведення розрахунків та здачі позивачу закінченого теплового вузла. Оскільки відповідачем роботи не виконані, договір № 1/05.04.2012 не є укладеним, то позивач просить стягнути передані кошти відповідачу як безпідставно отримане останнім. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, мотивуючи безпідставністю позовних вимог. Зазначив, що за отримані кошти відповідачем було придбано обладнання та виконані роботи відповідно до умов договору. Згодом відповідач та його представник до судового засідання повторно не з'явилися з невідомих суду причин, хоча про час, день та місце розгляду справи були належним чином повідомлені. Тому, суд розглянув справу у відсутність відповідача та його представника в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 5 квітня 2012 року між сторонами [PERSON] та [PERSON] укладено договір № 1/05.04.2012, відповідно до якого відповідач зобов'язувався здійснити монтаж теплового вузла за адресою: [ADDRESS] (т. 1 а.с. 8). Вартість робіт за вказаним договором визначалась на суму 2 144 705 грн., що еквівалентно 266 423 доларам США. Вказаний договір за своєю природою є договором будівельного підряду, в зв'язку з чим правовідносини, які виникли між сторонам регулюються параграфом 3 глави 61 ЦК України. Відповідно до ст. 875 ЦК України за договором будівельного підряду підрядник зобов'язується збудувати і здати у встановлений строк об'єкт або виконати інші будівельні роботи відповідно до проектно-кошторисної документації, а замовник зобов'язується надати підрядникові будівельний майданчик (фронт робіт), передати затверджену проектно-кошторисну документацію, якщо цей обов'язок не покладається на підрядника, прийняти об'єкт або закінчені будівельні роботи та оплатити їх. Договір будівельного підряду укладається на проведення нового будівництва, капітального ремонту, реконструкції (технічного переоснащення) підприємств, будівель (зокрема житлових будинків), споруд, виконання монтажних, пусконалагоджувальних та інших робіт, нерозривно пов'язаних з місцезнаходженням об'єкта. Згідно з ч. 2 ст. 877 ЦК України договором будівельного підряду мають бути визначені склад і зміст проектно-кошторисної документації, а також має бути визначено, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію. Отже, істотною умовою договору будівельного підряду є склад і зміст проектно-кошторисної документації та визначення, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію. Проектно-кошторисна документація - це система документів, що містять опис і обґрунтування проекту, яка охоплює як документи, обов'язкові при проектуванні об'єктів капітального будівництва, так і додаткові матеріали, що розробляються учасниками проекту при експертизі, підготовці до реалізації і у процесі реалізації проектів. Кошторис - це документ, в якому зазначається постатейний перелік витрат на виконання робіт і який є додатком до договору підряду, його невід'ємною частиною. Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектно-кошторисної документації регламентується, Державними будівельними нормами (ДБН), зокрема, такими як ДБН А.2.2-3-2012 «Склад, порядок розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва», ДБН Д.1.1-1-2000 «Правила визначення вартості будівництва» та іншими. Як вбачається з договору підряду, укладеного сторонами, така істотна умова такого договору як склад і зміст проектно-кошторисної документації відсутня. Згідно з ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі можуть відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Таким чином, сторони не можуть врегулювати свої відносини на власний розсуд не тільки тоді, коли в нормі сказано «сторони в договорі не можуть відступити від положень...» або міститься подібний вираз (наприклад, частина четверта статті 216 ЦК України), а і тоді, коли обов'язковість для сторін положень певної норми випливає з її змісту - тобто тоді, коли зі змісту норми можна зробити висновок, що норма є імперативною. Зокрема, якщо законом встановлені істотні умови договору, то недосягнення згоди з усіх істотних умов означає, що права та обов'язки за договором не виникли, оскільки договір є неукладеним в силу імперативної вказівки закону (частини першої статті 638 ЦК України) (п. 37 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 7 квітня 2008 року № 01-8/211 «Про деякі питання практики застосування норм Цивільного та Господарського кодексів України»). Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не є укладеними правочини (договори), у яких відсутні встановлені законодавством умови, необхідні для їх укладення (відсутня згода за всіма істотними умовами договору; не отримано акцепт стороною, що направила оферту; не передано майно, якщо відповідно до законодавства для вчинення правочину потрібна його передача тощо). Встановивши ці обставини, суд відмовляє в задоволенні позову про визнання правочину недійсним. Наслідки недійсності правочину не застосовуються до правочину, який не вчинено. Вимога про визнання правочину (договору) неукладеним не відповідає можливим способам захисту цивільних прав та інтересів, передбачених законом. Суди мають відмовляти в позові з такою вимогою. У цьому разі можуть заявлятися лише вимоги, передбачені главою 83 книги п'ятої ЦК України. Оскільки у договорі підряду, укладеного сторонами, така істотна умова такого договору як склад і зміст проектно-кошторисної документації та визначення, яка із сторін і в який строк зобов'язана надати відповідну документацію відсутня, то договір будівельного підряду від № 1/05.04.2012 не є укладеним. Слід зазначити, що судом за клопотання представника позивача призначалась судова будівельно-технічна експертиза для отримання відповіді на питання які фактично виконані будівельні роботи з монтажу обладнання теплового вузла, розводки труб водопостачання з підключенням сантехнічного обладнання, розташованих за адресою: [ADDRESS], які виконувались згідно з договором підряду від 5 квітня 2012 року та відповідність виконаних робіт нормативно-правовим актам (т. 2 а.с. 9). Однак, вказана експертиза не була проведена через не надання розрахунку вартості робіт, проектної документації на виконання робіт, виконавчої документації на виконання робіт, видаткових накладних та сертифікатів на будівельні матеріали та обладнання, які були використані [PERSON] при виконанні робіт за договором підряду від 5 квітня 2012 року (т. 2 а.с. 33-34, 49-70), що також підтверджує те, що договір підряду є неукладеним. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 882 ЦК України передання робіт підрядником і прийняття їх замовником оформляється актом, підписаним обома сторонами. У разі відмови однієї із сторін від підписання акта про це вказується в акті і він підписується другою стороною. У договорі підряду сторонами був визначений строк виконання робіт до 28 травня 2012 року. Разом з тим, позивач постійно передавав кошти відповідачу для виконання будівельних робіт, які перевищили вказаний строк (остання передача коштів - 19 липня 2012 року). Проте, суду на час розгляду справи сторонами не надано доказів виконання умов договору підряду - акту виконаних робіт. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про те, що договір підряду є неукладеним та застосування до правовідносин, які виникли між сторонами положень глави 83 книги п'ятої ЦК України «Набуття, збереження майна без достатньої правової підстави». Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов'язанні. Судом встановлено, що відповідно до розписки № 1 від 5 квітня 2012 року відповідач [PERSON] передав, а позивач [PERSON] отримав оплачене ним обладнання (один з двох теплових насосів) на суму 891 980 грн., що еквівалентно 110 805 доларам США (т. 1 а.с. 51). Після цього відповідач [PERSON] знов отримав від позивача [PERSON] грошові кошти для закупівлі партії обладнання (другий тепловий насос), про що складена сторонами розписка № 2 від 5 квітня 2012 року на суму 852 398 грн., що еквівалентно 105 888 доларів США (т. 1 а.с. 52). В подальшому, відповідач отримав від позивача грошові кошти згідно з розписками: - № 3 від 6 квітня 2012 року на суму 5 000 доларів США або 40 000 грн. на купівлю обладнання (т. 1 а.с. 9); - № 5 від 18 квітня 2012 року на суму 16 000 доларів США або 128 720 грн. (т. 1 а.с. 54); - б/н від 14 травня 2012 року на суму 40 000 грн. (для оплати франкойлів) (т. 1 а.с. 55); - б/н від 18 травня 2012 року на суму 50 000 грн. для купівлі обладнання (т. 1 а.с. 55 на звороті); - б/н від 23 травня 2012 року на суму 70 000 грн. на обладнання (т. 1 а.с. 56); - б/н від 8 червня 2012 року на суму 80 000 грн. як переплата за роботи та матеріали (т. 1 а.с. 179); - б/н від 13 червня 2012 року на суму 36 000 грн. як опала з роботи та матеріали (а.с. 180); - б/н від 25 червня 2012 року на суму 40 000 грн. як оплата за роботи та матеріали (т. 1 а.с. 181); - б/н від 19 липня 2012 року на суму 77 800 грн. як борг, який зобов'язаний повернути після кінцевого зведення розрахунків та здачі позивачу закінченого теплового вузла (т. 1 а.с. 182). Таким чином, позивачем [PERSON] було передано [PERSON] 126 888 доларів США та 393 800 грн. Оскільки [PERSON] передав, а позивач [PERSON] отримав оплачене ним обладнання (один з двох теплових насосів) на суму 891 980 грн., що еквівалентно 110 805 доларам США, то суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] 16 083 доларів США (126 888 доларів США - 110 805 доларів США) та 393 800 грн., як безпідставно отримані грошові кошти. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. З урахуванням наведеного, з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню кошти в розмірі 16 083 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на 25 листопада 2014 року становить 242 222 грн. 75 коп. (з розрахунку 100 доларів США = 1506,0794 грн.) та 393 800 грн. Суд також приймає до уваги те, що позивач повідомляв відповідача про необхідність повернення грошових коштів (т. 1 а.с. 10). Разом з тим, вказані вимоги залишені відповідачем без належного реагування. Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, то відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. З урахуванням наведеного, положень ст.ст. 84, 79 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на оплату правової допомоги у розмірі 2 500 грн. (т. 1а.с. 85-87) та судовий збір у розмірі 3 654 грн. (т. 1 а.с. 175, 184). На підставі викладеного та

Outcome: partial