Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У березні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: ТОВ «ГУГЛ» про захист честі, гідності та ділової репутації, просила: визнати недостовірною та такою, що порушує особисті немайнові права [PERSON] , оприлюднену та поширену [INFO] в мережі Інтернет на офіційному Youtube каналі відповідача [PERSON] за назвою « [INFO] », розміщеної за посиланням [INFO] унікальний номер (код) відео: 2n4hktr0 , наступну інформацію: - «По сути [PERSON] оказалась схематозница-рецидивист. Она транспортер, то есть ей перечисляют деньги за ивент, она должна его отмыть и, судя по всему, большую часть в виде наличных вернуть» (фаза відео 2:32-2:44); - «Поэтому через ивент, договорившись с этими организациями, [PERSON] со всей своей семьей и выводит эти деньги в наличный оборот через подставные компании» (фаза відео 3:38-3:45); - «...вот для них [PERSON] и проводит это все, вымывая эти деньги» (фаза відео 4:26- 4:28); - « [PERSON] не просто схематозиица. Она выводит деньги уже много лет, то есть она, можно сказать, схематозиица-рецидивист. Вот что такое Бизнес Фея.» (фаза відео 4:30-4:39); - « [PERSON] - это схематозиица-казнокрад, которая помогает увести деньги из бюджета для вот этих организаций: ООН, Совет Европы, ОБСЕ» (фаза відео 6:43-6:52). зобов`язати [PERSON] не пізніше місяця з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати в такий самий спосіб, яким була поширена вказана недостовірна інформація. Позовні вимоги мотивовані тим, що вказана інформація містить недостовірні відомості, які ганьблять ділову репутацію позивача. Крім того, поширена інформація носить стверджувальний характер та є негативною, оскільки створює негативну соціальну оцінку в очах оточуючих про позивача та вказує на причетність позивача до вчинення кримінального правопорушення. Ухвалою суду (суддя Матійчук Г.О.) від 18.03.2019 року заявлено самовідвід у цивільній справі (т. 1 а.с. 43). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 25.03.2019 року цивільну справу розподілено судді Батрин О.В. (т. 1 а.с. 47). Ухвалою суду від 26.03.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 18.06.2019 року (т. 1 а.с. 48). 15.05.2019 року від представника третьої особи ТОВ «ГУГЛ» - Дрюк Н.О. надійшли письмові заперечення на позов (т. 1 а.с. 63-67), відповідно до яких ТОВ «ГУГЛ» не є представником ні компанії ГУГЛ Інтернешенл ЛЛС, ні компанії ГУГЛ ЛЛС в Україні чи власником веб-сайту https://www.yotube.com та судове рішення у даній справі не може вплинути на права або обов`язки ТОВ «ГУГЛ» щодо однієї із сторін. 22.05.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов (т. 1 а.с. 87-92), відповідно до якого позивач є підприємцем, блогером та громадським діячем, тобто публічною особою, у зв`язку з чим межа критики її діяльності значно ширшою щодо пересічного громадянина. Основною ідею відповідача є скасування системи усіх нині існуючих в Україні податків (виключно з ПДВ), акцизів, зборів та запровадження замість них лише двох основних податків, що дасть змогу реформувати державні інституції та забезпечити гідне життя людей. Таким чином, відповідач, займаючи активну громадську позицію, висловлює свої особисті думки, погляди та власне бачення щодо різних людей, в тому числі й за допомогою використання мережі Інтернет та введення свого відео-блогу (каналу) та порталі YouTube. Крім того, поширена стосовно позивача та висловлювання, які вживає відповідач не мають ярко вираженого негативного тексту, вживається з використанням мовно-стилістичних засобів. Також зазначив, що сам факт закриття кримінального провадження, відкритого відносно посадових осіб ТОВ «Арена КС», однією із засновників якої є позивач, не спростовує факт наявності інформації та даних на які посилається відповідач у відповідних документах та відкритих джерелах. 03.09.2019 року від представника позивача [PERSON] надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких вказаною неправдивою інформацією відповідач намагається сформувати у глядачів свого YouTube-каналу уявлення про те, що діяльність [PERSON] не спрямована на отримання позитивного результату від господарської діяльності, а її метою є здійснення посередницьких функцій з виводу грошових коштів. Крім того, зазначив, що в Україні офіс Google репрезентується ТОВ «ГУГЛ», що підтверджується розміщеною на сайті Google інформацією та вказана компанія здійснює адміністрування ресурсу Yotube, на якому було розміщену оскаржувану інформацію. Таким чином, майбутнє рішення у даній справі може призвести до обов`язку Google видалити відео, що містить недостовірну інформацію, з веб-порталу YouTube (т. 1 а.с. 117-128). 09.11.2019 року від представника третьої особи ТОВ «ГУГЛ» - Мамуня О.С. надійшли додаткові письмові пояснення на позов (т. 1 а.с. 141-146), відповідно до яких ТОВ «ГУГЛ» є самостійним суб`єктом господарювання та не є представником, а є окремою юридичною особою та здійснює діяльність окремо від засновників, як і всі юридичні особи. Крім того, посилання позивача на рішення та практику Європейського Суду не має жодного відношення для вирішення даної справи та не є джерелом права в Україні. Ухвалою суду від 02.12.2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 12.03.2020 року (т. 1 а.с. 208). 27.12.2019 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив відповідача, відповідно до якої оскаржувана інформація є фактичним твердженням, а не оціночним судженням і така інформація може бути перевірена шляхом надсилання запитів до спеціально уповноважених правоохоронних органів або за допомогою перевірки відомостей на відкритому порталі «Судова влада» (т. 1 а.с. 211-215). 02.01.2020 року від представника третьої особи ТОВ «ГУГЛ» - Олексіна С.С. надійшли письмові пояснення на позов (т. 1 а.с. 222-231), які за своїм змістом є аналогічними раніше поданими письмовими пояснення представником ТОВ «ГУГЛ» Мамуня О.С. 28.02.2020 року від представника позивача [PERSON] надійшли додаткові пояснення (т. 2 а.с. 1-3), відповідно до яких прояв відповідачем [PERSON] неповаги до позивача, висловлення ним відвертих звинувачень, критика позивача перед глядачами відео у засобах масової інформації, погрози щодо притягнення до відповідальності та настання негативних наслідків розцінюється як порушення особистих немайнових прав позивача. Крім того, контролюючими органами було підтверджено відсутність ознак податкових правопорушень в діяльності позивача [PERSON] , в тому числі станом на 27.02.2019 року. 19.08.2020 року від представника третьої особи ТОВ «ГУГЛ» - Лук`янова О.Л. надійшли письмові пояснення на позов з урахуванням правових висновків Великої Палати Верховного Суду (т. 2 а.с. 103-105), відповідно до яких власник веб-сайту є належним відповідачем у справі, у зв`язку з чим ТОВ «ГУГЛ» не може виступати в даній справі як належна третя особа, оскільки позивач зазначає товариство саме як власника веб-сайту, а відтак така особа повинна мати саме статус відповідача, а не третьої особи. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник третьої особи ТОВ «ГУГЛ» - Зубрицький О.В. позовні вимоги не визнав, вважаючи позов необґрунтованим з підстав, наведених у заперечення на позов. Представник відповідача до судового засідання не з`явився з невідомих причин. Тому, суд розглянув праву у його відсутність. Заслухавши пояснення учасників спарви та дослідивши докази, які містяться в матеріалах справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Статтею 3 Конституції України закріплено, що людина, її честь і гідність визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статей 21, 28 Конституції України усі люди є вільні і рівні у своїй гідності і правах. Кожен має право на повагу до його гідності. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Загальною декларацією прав людини 1948 року встановлено, що ніхто не може зазнавати безпідставного втручання у його особисте і сімейне життя, безпідставного посягання на недоторканність його житла, таємницю його кореспонденції або на його честь і репутацію. Кожна людина має право на захист законом від такого втручання або таких посягань (стаття 12). Міжнародним пактом про громадянські і політичні права 1966 року визначено, що ніхто не повинен зазнавати свавільного чи незаконного втручання в його особисте і сімейне життя, свавільних чи незаконних посягань на недоторканність його житла або таємницю його кореспонденції чи незаконних посягань на його честь і репутацію (пункт 1 статті 17) ідповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі - Постанова) відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Згідно з п. 12 належним відповідачем у разі поширення оспорюваної інформації в мережі Інтернет є автор відповідного інформаційного матеріалу та власник веб-сайта, особи яких позивач повинен установити та зазначити в позовній заяві. Якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації. Судом встановлено, що [INFO] в мережі Інтернет на офіційному Youtube каналі [PERSON] було розміщено відео за назвою « [INFO] », розміщеного за посиланням [INFO] унікальний номер (код) відео: 2n4hktr0 . У вказаному відео поширено недостовірну та негативну інформацію щодо [PERSON] , зокрема: - «По сути [PERSON] оказалась схематозница-рецидивист. Она транспортер, то есть ей перечисляют деньги за ивент, она должна его отмыть и, судя по всему, большую часть в виде наличных вернуть» (фаза відео 2:32-2:44); - «Поэтому через ивент, договорившись с этими организациями, [PERSON] со всей своей семьей и выводит эти деньги в наличный оборот через подставные компании» (фаза відео 3:38-3:45); - «...вот для них [PERSON] и проводит это все, вымывая эти деньги» (фаза відео 4:26- 4:28); - « [PERSON] не просто схематозиица. Она выводит деньги уже много лет, то есть она, можно сказать, схематозиица-рецидивист. Вот что такое Бизнес Фея.» (фаза відео 4:30-4:39); - « [PERSON] - это схематозиица-казнокрад, которая помогает увести деньги из бюджета для вот этих организаций: ООН, Совет Европы, ОБСЕ» (фаза відео 6:43-6:52). Матеріалами справи підтверджується, що автором оспорюваної інформації, поширеної 27.02.2019 року на його власному каналі Youtube в відеозаписі, розміщеному за назвою « [INFO] » в Інтернет-ресурсі, є [PERSON] та останнім вказаний факт не заперечувався. Відповідно до п. А, В п. 6 Умов користування YouTube від 25.05.2018 р., розміщених за адресою в мережі Інтернет: [INFO], власник акаунта на YouTube може розміщувати власний контент, у тому числі відео та коментарі користувача. Також Умовами користування встановлено, що виключно власник акаунта особисто несе відповідальність за розміщений ним контент, а також за наслідки розміщення та опублікування свого контенту. Згідно з п. А п. 2 Умов користування «Контент» включає тексти, програмне забезпечення, скрипти, графічні зображення, фотографії, звуки, музику, відео, аудіовізуальні композиції, інтерактивні функції та інші матеріали, які власник акаунта може переглядати через послугу, отримувати доступ через послугу або надавати для послуги. Крім того, особа, яка має акаунт на вказаному сайті, самостійно несе повну відповідальність за будь-які дії, що здійснюються з її акаунта (п. «А» розділу 3 Умов користування) та повністю зберігає за собою усі належні йому права власності на такий контент (п. «С» розділу 6 Умов користування). Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Оскільки в акаунті [PERSON] на YouTube було розміщено оскаржувану інформацію, то відповідачем у справі, у зв`язку з поширенням недостовірної інформації через Інтернет-ресурс Youtube за адресою в мережі Інтернет: [INFO] унікальний номер (код) відео: 2n4hktr0 є автор оспорюваної інформації [PERSON] . Факт поширення оспорюваної інформації не спростовано відповідачем. Відповідно до ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, зокрема, честь, гідність і ділова репутація. Відповідно до Конституції України, життя і здоров`я людини, її честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються найвищою соціальною цінністю. Згідно з ч. 1, 3 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до ч. 5 п. 15 Постанови недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Пунктом 19 Постанови визначено, що вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Відповідно до ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно зі ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. Згідно з ч. 1 ст. 200 Цивільного кодексу України інформацією є документовані або публічно оголошені відомості про події та явища, що мали або мають місце у суспільстві, державі та навколишньому середовищі. Відповідно до ч. 4 ст. 14 Закону України «Про інформацію» поширення інформації - це розповсюдження, обнародування, реалізація у встановленому законом порядку документованої або публічно оголошуваної інформації. Інформація може існувати, як в формі фактичних тверджень, так і в формі оціночних суджень. Відповідно до положень ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про інформацію» ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Інформація, поширена [INFO] в мережі Інтернет на офіційному Youtube каналі відповідача [PERSON] за назвою « [INFO] » виражена у посиланні на конкретні факти та події. Так, інформацію, поширену у висловлюваннях [PERSON] «по сути [PERSON] оказалась схематозница-рецидивист. Она транспортер, то есть ей перечисляют деньги за ивент, она должна его отмыть и, судя по всему, большую часть в виде наличных вернуть» (фаза відео 2:32-2:44); по этому через ивент, договорившись с этими организациями, [PERSON] со всей своей семьей и выводит эти деньги в наличный оборот через подставные компании» (фаза відео 3:38-3:45); « [PERSON] не просто схематозиица. Она выводит деньги уже много лет, то есть она, можно сказать, схематозиица-рецидивист. Вот что такое Бизнес Фея.» (фаза відео 4:30-4:39); « [PERSON] - это схематозиица-казнокрад, которая помогает увести деньги из бюджета для вот этих организаций: ООН, Совет Европы, ОБСЕ» (фаза відео 6:43-6:52) можна перевірити на предмет її дійсності. Ця інформація виражена не у формі критики чи суб`єктивної оцінки дій. У ній відсутні мовно-стилістичні засоби (гіпербола, алегорія, сатира). Тому вона не є оціночними судженнями. Висловлювання [PERSON] виражені у формі тверджень про вчинення позивачем протиправного діяння. Поширена відповідачем інформація за своїм характером та змістом ґрунтується на твердженнях про причетність позивача до вчинення кримінальних правопорушень. Відповідно до ст. 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати. Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину (презумпція невинуватості). Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини на основоположних свобод кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Відповідно до листа за підписом заступника директора Департаменту інформатизації Міністерства внутрішніх справ України Кочеткова В.П. № 16/4-290аз від 09.12.2019 року станом на 09.12.2019 року за інформацією персонально-довідкового обліку єдиної інформаційної системи МВС [PERSON] незанятої чи непогашеної судимості не має, до кримінальної відповідності не притягується, у розшуку не перебуває (т. 1 а.с. 217). Крім того, згідно довідки Міністерства внутрішніх справ України серії ІІА №1664607 громадянка [PERSON] на території України станом на 10.12.2019 року до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи не погашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (т. 1 а.с. 218). Таким чином, проаналізувавши інформацію, поширену відповідачем, а також характер використаних при її викладенні мовностилістичних засобів, зокрема, відсутність алегорій, сатири, гіпербол тощо, суд дійшов висновку, що вказана інформація подана саме у формі фактичних тверджень (даних) та не може кваліфікуватись як оціночні судження. На підставі всебічної та повної оцінки доказів у справі суд дійшов висновку, що поширена відповідачем інформація про позивача є недостовірною, оскільки доказів про вчинення позивачем кримінальних правопорушень, притягнення її за вироком суду до кримінальної відповідальності за кримінальні правопорушення, відповідачем не надано. Тому, суд погоджується з доводами позивача, що поширення інформації, про спростування якої просить позивач, порушуються немайнові права позивача на повагу до честі та гідності. Щодо порушення діями відповідача особистих немайнових прав позивача, суд зазначає таке. Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Фізична особа відповідно до ст. 270, 297 ЦК України, серед іншого, має право на повагу до гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Крім того, ст. 299 ЦК України гарантує кожній фізичній особі право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Відповідно до п. 6 Постанови позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідно до п. 4 вказаної Постанови чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Зокрема, під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло, а під діловою репутацією фізичної особи розуміється набута особою суспільна оцінка її ділових і професійних якостей при виконанні нею трудових, службових, громадських чи інших обов`язків. Суд вважає, що висловлювання [PERSON] та інформація, поширена у відео за назвою « [INFO] заробіток і економіка/партія 5.10, геннадій балашов» відносно вчинення позивачем протиправного діяння, формують негативну громадську думку про неї, руйнують репутацію позивача, а тому є такими, що порушують право позивача на повагу до її честі, гідності і ділової репутації. Недостовірна інформація про позивача була поширена серед невизначеного кола осіб, оскільки вона була розміщена на Інтернет-ресурсі офіційному Youtube каналі відповідача [PERSON] (адреса запису в мережі Інтернет: [INFO] унікальний номер (код) відео: 2n4hktr0). Суд також погоджується з тим, що поширена інформація є негативною, оскільки її зміст вказує на те, що розповсюдження такої інформації може створити негативні наслідки для позивача, поставити під сумнів дотримання нею законодавства України та її моральних якостей. Тому, поширена відповідачами інформація складає негативне враження у суспільства про позивача як про людину, яка своїми вчинками порушує приписи закону та вчинила злочин. Поширена відповідачем інформація не відповідає дійсності, не підтверджується зібраними у справі доказами, є негативною, створює негативне уявлення про [PERSON] та безпосередньо порушує її особисті немайнові права і завдає шкоди її честі, гідності та діловій репутації. Відповідно до п. 24 Постанови, задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що поширення інформації, що є предметом розгляду у цій справі, порушує особисті немайнові права позивача, тобто завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Позивач обрав спростування недостовірної інформації як один із способів захисту свого порушеного права. Згідно з п. 25 Постанови спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація. У разі, якщо спростування недостовірної інформації неможливо чи недоцільно здійснити у такий же спосіб, у який вона була поширена, то воно повинно проводитись у спосіб, наближений (адекватний) до способу поширення, з урахуванням максимальної ефективності спростування та за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Крім того, визначаючи спосіб спростування відомостей, суд відповідно до вимог статті 37 Закону про пресу (2782-12) та положень іншого відповідного законодавства може зобов`язати редакцію (видавництво) опублікувати спростування в спеціальній рубриці або на тій самій шпальті й тим самим шрифтом, що й спростовуване повідомлення: у газеті - не пізніше місяця з дня набрання рішенням законної сили, в інших періодичних виданнях - у запланованому найближчому випуску. При спростуванні відомостей по радіо чи телебаченню суд може вказати органу масової інформації, щоб резолютивна частина судового рішення була зачитана диктором у тій самій передачі або циклі передач і в той самий час - не пізніше місяця з дня набрання судовим рішенням законної сили. Редагування органом масової інформації тексту судового рішення або коментар до нього не допускаються. Якщо спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв`язку з припиненням його випуску, то така відповідь та спростування можуть бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Вирішуючи питання про спосіб спростування інформації, яка підлягає визнанню недостовірною, суд вважає, що способом спростування поширеної відповідачем недостовірної інформації, найбільш наближеному (адекватному) до способу поширення, та який би сприяв найбільш повному відновленню порушеного немайнового права позивача, є: - зобов`язати [PERSON] не пізніше місяця з дня набрання законної сили судовим рішенням спростувати в такий самий спосіб, яким була поширена наступна недостовірна інформація інформацію, а саме твердження: - «По сути [PERSON] оказалась схематозница-рецидивист. Она транспортер, то есть ей перечисляют деньги за ивент, она должна его отмыть и, судя по всему, большую часть в виде наличных вернуть» (фаза відео 2:32-2:44); - «Поэтому через ивент, договорившись с этими организациями, [PERSON] со всей своей семьей и выводит эти деньги в наличный оборот через подставные компании» (фаза відео 3:38-3:45); - «...вот для них [PERSON] и проводит это все, вымывая эти деньги» (фаза відео 4:26- 4:28); - « [PERSON] не просто схематозиица. Она выводит деньги уже много лет, то есть она, можно сказать, схематозиица-рецидивист. Вот что такое Бизнес Фея.» (фаза відео 4:30-4:39); - « [PERSON] - это схематозиица-казнокрад, которая помогает увести деньги из бюджета для вот этих организаций: ООН, Совет Европы, ОБСЕ» (фаза відео 6:43-6:52). Оскільки суд дійшов висновку про задоволення позову, то з урахуванням положень ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 536 грн. 80 коп.

Outcome: approved