overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем, який був зареєстрований 27.07.2001 року у відділі реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області, актовий запис №430, від якого сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], та неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що шлюбні відносини з відповідачем припинились унаслідок розбіжностей у характерах, різних поглядів на життя, вважає, що відновити сімейні стосунки та примирення неможливо і просить розірвати шлюб, зауваживши при цьому, що спору відносно розпору майна та місця мешкання дітей не має. Також просить стягнути з відповідача судові витрати по справі. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням про розгляд справи у її відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав письмову заяву про визнання позовних вимог, та з проханням про розгляд справи у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про можливість розірвання шлюбу. Судом встановлено, що 27.07.2001 року між [PERSON] та [PERSON] у відділі реєстрації актів громадського стану Жовтневого районного управління юстиції м. Маріуполя Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №430. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], та неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Оскільки подружні відносини між сторонами припинені, позивачка на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, при таких обставинах шлюб слід розірвати. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений останній судовий збір в розмірі 550,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 19.05.2000 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину [PERSON],[INFO], яка мешкає разом із нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 19.05.2000 року сторони в справі перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON],[INFO]. Дитина мешкає разом із матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 17.03.2016 року. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, якій було розірвано 15.11.1994 року. Пояснила, що в них відповідачем є спільна дитина, [INFO]. Дитина мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні . Відповідач мешкає окремо з 2007 року, в житті дитини та її вихованні участі не приймає, добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, здійснити його виклик не виявляється можливим, адже за місцем його мешкання - с. Козловка Новоазовський район, Донецька область УДППЗ «Укрпошта» пересилання пошти не здійснюється. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що сторони не перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.11.1994 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого відділом РАГС Новоазовського райуправління юстиції (а.с.4). Як вбачається зі свідоцтва про народження серія [NUMBER], виданого 24.10.2005 року виконкомом Старо-Кримської селищної ради міста Маріуполя Донецької області, актовий запис №19, відповідач є батьком [PERSON], [INFO] (а.с.6). Відповідно до довідки № 342 від 03.03.2016 року, виданої виконкомом Старок-Кримської селищної ради, [PERSON], 1968 року народження, мешкає разом з дочкою [PERSON], 2005 року народження за адресою [ADDRESS] (а.с.13). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров'я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 551,20 грн., від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, який уточнила в травні 2016 року, посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі Свідоцтва про право власності на житло належить 1/3 частина квартири [ADDRESS]. Відповідач зареєстрований у цій квартирі, але там не проживає, участі в оплаті за користування комунальними послугами та житло не приймає. Просила суд усунути позивачці перешкоди у користуванні квартирою шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] та зняття його з реєстрації. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився. В матеріалах справи є лист третьої особи про слухання справи без представника третьої особи. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Вона не заперечувала щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд заслухавши позивачку, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що позивачці на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 23.12.2002 року, належить на праві власності 1/3 частина квартири [ADDRESS]. У спірній квартирі крім позивачки та її сина зареєстрований [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою, виданою КВ ЖРЕП Індустріального району. Відповідач у спірній квартирі не проживає з 2004 року. Це було встановлено рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26.02.2016 року. Позивачка вимушена, як власник квартири, нести додаткові витрати на оплату комунальних послуг та квартирну плату за відповідача, який зареєстрований у квартирі, але там не проживає та позбавлена можливості користуватися своєю квартирою на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд приходить до висновку, що реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає у здійсненні права власності позивачки на спірну квартиру і тому позовні вимоги підлягають задоволенню в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою. Позовна вимога щодо зняття відповідача з реєстрації у квартирі [ADDRESS] заявлена передчасно, оскільки позивачка не зверталася з цього приводу до уповноваженого органу та не отримала відмову у вчинення такої дії. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 551грн. 20 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з вищезазаначеним позовом, в якому вказує, що 12 лютого 2010 року вона уклала шлюб з відповідачем. Під час шлюбу у них народилося двоє неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] Спочатку спільне життя складалося непогано. Сторони по справі кохали один одного, разом вели домашній побут. З часом взаємні стосунки погіршилися: подружжя зрозуміло, що вони різні люди, мають різні погляди на життєво важливі питання, обовязки подружжя в сімї. Позивачка проживає за місцем своєї реєстрації з дітьми. З травня 2015 року між подружжям загострилися стосунки, стали виникати довгострокові сварки. Сторони по справі припинили шлюбні стосунки, перестали вестим спільне господарство, мають різні бюджети. При таких обставинах вважає, що подальше життя і збереження шлюбу є неможливим. Призначення буд-яких строків на примирення є недоцільним. Просить суд: Розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], який укладено 10.02.2010 року, про що в книзі реєстрації шлюбів Водянської сільської ради Камянсько-Дніпровського району зроблено відповідно актовий запис №2. Стягнути з відповідача на свою користь судові витрати В судове засідання позивачка не зявилася, в позовній заяві просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 12.02.2010 року, позивачка уклала шлюб з [PERSON], 1704.1962 р.н., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС №0771523 від 12.02.2010 року (а.с.5). Під час шлюбу у подружжя народилися двоє неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії 1-ЖС № 165184 виданого Водянською сільською радою Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, від 19.08.2011 року та [PERSON], [INFO], свідоцтво про народження серії І-ЖС № 237611 виданого Водянською сільською радою Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, від 22.11.2013 року. З довідки наданої виконавчим комітетом Водянської сільської ради Камянсько-Дніпровського району Запорізької області, вбачається, що [PERSON] проживає в [INFO], та має наступний склад сімї: [PERSON], чоловік , [INFO]; [PERSON], дочка, [INFO], не проживає; [PERSON], син, [INFO]; [PERSON], син, [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити, так як при тих відносинах, що склалися між подружжям, збереження сімї неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з вищезазаначеним позовом, в якому вказує, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 03 серпня 2010 р. Від спільного подружнього життя дітей не мають. Подружні стосунки з відповідачем були припинені з 05.12.2012 р. На теперішній час подружніх стосунків не має. Позивачка має намір створити нову сімю. Н примирення не згодна. Позивачка переконана, що подальше подружнє життя та збереження шлюбу не можливе. Спору про поділ майна, що є їхнею спільною власністю не має. Просить суд: шлюб зареєстрований 03 серпня 2010 р. Водянською с/р серія 1-ЖС №081213 між нею та [PERSON] розірвати. Залишити призвіще дівоче (Мирошниченко). В судове засідання позивачка не зявилася, в позовній заяві просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву в якій просить суд розглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 03.08.2010 року, позивачка уклала шлюб з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС №2081213 від 03.08.2010 року (а.с.3). Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити, так як при тих відносинах, що склалися між подружжям, збереження сімї неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з вищезазаначеним позовом, в якому зазаначає, що 27.11.2009 року вона зареєструвала шлюбні відносини з відповідачем. Шлюб був зареєстровано відділом РАЦС К-Дніпровського районного управління юстиції в Запорізькій області, під актовим записом №93. На протязі останніх років сімейне життя між подружжям поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між подружжям шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сімю. Спільних дітей від шлюбу не мають. Шлюб розривають вдруге. Просить суд, розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований відділом РАЦС К-Дніпровського управління юстиції Запорізької області, під актовим записом №93. Судові витрати покласти на відповідача. В судове засідання позивачка не зявилася, надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, надіслав на адресу суду заяву в якій просить суд роглядати справу без його участі, позовні вимоги визнав. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 27.11.2009 року, позивачка уклала шлюб з [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 076163 від 27.11.2009 року, видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Камянсько-Дніпровського районного управління юстиції (а.с.3). Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом встановлено, що сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі, але шлюбні відносини фактично припинені, тому суд вважає, що позов необхідно задовольнити, так як при тих відносинах, що склалися між подружжям, збереження сімї неможливе.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 червня 2014 року між нею та відповідачкою [PERSON] була досягнута усна домовленість щодо укладення договору купівлі-продажу належної останній квартири [ADDRESS]. На виконання такої домовленості в той же день, 30 червня 2014 року, вона (позивачка) передала відповідачці в якості завдатку 3000 доларів США, про що [PERSON] було складено відповідну розписку. Однак, через сімейні обставини вона (позивачка) була змушена відмовитись від придбання квартири, про що повідомила відповідачку у вересні 2014 року, але та відмовилась повертати їй отримані від неї кошти. Тому просила стягнути з відповідачки на свою користь 78 630 грн., що еквівалентно 3000 доларам США, та судові витрати. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала і викладене підтвердила. Представник відповідачки [PERSON] в судовому засіданні позов не визнала, посилаючись на те, що отримані відповідачкою кошти є завдатком та поверненню не підлягають. Вислухавши пояснення позивачки та представника відповідачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. Судом встановлено, що згідно розписки від 30 червня 2014 року відповідачка [PERSON] отримала від позивачки [PERSON] в якості завдатку 3000 доларів США за квартиру (а.с.3), що також визнається і сторонами. В обґрунтування своїх заперечень представник відповідачки посилається на те, що отримані від позивачки кошти є завдатком, а тому поверненню не підлягають. Однак, відповідно до ст.570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Відповідно до ст.657 ЦК України договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, крім договорів купівлі-продажу майна, що перебуває в податковій заставі. Як вбачається з матеріалів справи, пояснень позивачки та представника відповідачки, в передбаченому законом нотаріальному порядку договір купівлі-продажу між сторонами так і не було укладено, а тому кошти, передані позивачкою відповідачці ніяк не можуть бути завдатком, а вважаються авансом. За таких обставин, так як договір купівлі-продажу сторонами не було укладено, а відповідачка отриману суму авансу не повернула, то суд вважає за необхідне, задовольняючи в цій частині позовні вимоги, стягнути з відповідачки на користь позивачки борг в сумі 74 956,80 грн. (3000 доларів США х 24,9856 грн. (курс долара США за даними НБУ на час винесення рішення). В іншій частині позовних вимог суд вважає за необхідне в позові відмовити в зв»язку з їх безпідставністю. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору необхідно стягнути 749,57 грн. (1% від 74 956,80 грн.).

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного проживання з відповідачем [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі, в розмірі 600 гривень, щомісяця, з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила розглянути справу у її відсутність, позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони по справі мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.4), копією довідки Качалівської сільської ради №102 від 24 лютого 2016 року (а.с.5). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Враховуючи викладене, оскільки позивачка позов підтримала, відповідач заперечення проти позову не подав, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі, у розмірі 600 гривень щомісячно, з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved