Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-12 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу, вказуючи, що рішенням Чемеровецького районного суду від 14.11.2013 року з [PERSON], стягнуто на користь [PERSON], суму позики розміром 6112 ЄВРО, що еквівалентно за курсом НБУ становить 64349 грн.. Виконавчий лист по вказаному рішенні перебуває на виконанні у В ДВС Чемеровецького РУЮ. Враховуючи, те, що відповідач належним чином рішення не виконала, своїми діями порушила правила виконання зобовязання, у звязку з нестачою коштів у неї погіршився стан здоровя, своїми діями відповідач завдала душевних страждань, а тому звертається в суд з даним позовом та просить стягнути з [PERSON], заборгованість в сумі 168\~141,12 грн, як гривневий еквівалент заборгованості відносно 6112 Євро, інфляційні в розмірі 52509,97 грн, як гривневий еквівалент 2035,27 Євро, та пеню в сумі 50221,71 грн, як гривневий еквівалент 1825,58 Євро та моральну шкоду в розмірі 6000 грн. Позивач в судове засідання зявилася, позовні вимоги збільшила та просила стягнути з відповідача індекс інфляції за неналежне виконання зобовязань з 14.11.2013 року по 15.08.2016 року. Відповідач в судове засідання зявилася, позовні вимоги визнала в частині стягнення основної суми заборгованості в сумі 60095 грн, а врешті позову просила відмовити. Заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню в силу наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що згідно рішення Чемеровецького районного суду від 14.11.2013 року позовні вимоги [PERSON], задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON], суму позики розміром 6112 Євро, що еквівалентно за курсом НБУ становить 64349 грн., та 1000 грн. моральної шкоди. На підставі вищевказаного рішення винесеного Чемеровецьким районним судом видано виконавчий лист від 26.11.2013 року, який направлений на виконання в ВДВС Чемеровецького РУЮ. Відповіднодо\~ст. 192 ЦК України\~законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. \~Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з чч. 1, 3\~ст. 533 ЦК України\~грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Такий порядок визначено\~Декретом Кабінету Міністрів Українивід 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», дія якого не поширюється на правовідносини щодо нарахування та стягнення штрафних санкцій, пені за внутрішніми угодами, укладеними між резидентами України. Враховуючи, що основна сума заборгованості, індекс інфляції, неустойка за прострочення виконання зобов'язання може обчислюватись і стягуватись лише в національній валюті України\~гривні і при цьому обчислення пені в національній валюті має здійснюватись на час прострочення виконання зобов'язання, а не в Євро на час ухвалення рішення суду з визначенням еквівалента у гривні, оскільки це не відповідає вимогам закону. Згідно ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. В силу ч.2\~ст.1047 ЦК України\~на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно повідомлення виданого Чемеровецьким РВ ДВС від 02.08.2016 року за № 14.22/29/5830 вбачається, що станом на 02.08.2016 року по зведеному виконавчому провадженню про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON], утримано суму в розмірі 4253,87 грн.. Оскільки рішенням Чемеровецького районного суду від 14.11.2013 року з [PERSON] стягнуто на користь позивача суму позики в розмірі 64349 грн., то різниця становить: 64349грн. 4253,87 грн. = 60095,13 грн.. Отже основна сума боргу за договором позики становитиме 60095,13 грн.. Відповідно до ст. 625 ЦК України Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, те, що Чемеровецьким районним судом винесено рішення від 14.11.2013 року про часткове задоволення позовних вимог [PERSON] про стягнення з [PERSON] суми боргу за договором позики, а тому суд вважає, що період з якого прострочила [PERSON] щодо виконання грошового зобовязання слід встановити з 14.11.2013 року по 15.08.2016 року. Основна сума боргу за договором позики, становить 60095,13 грн. Індекс інфляції 2013 року: - листопад 2013 року 100,2%, отже 60095,13 грн. х 1,002 = 60215,32 60095,13 = 120,19 грн.; - грудень 2013 року 100,5 %, отже 60095,13 х 1,005 = 60395,605 60095,13 = 300,48 грн. Індекс інфляції за 2014 рік становив 124,9%, отже 60095,13х 1,249 = 75058,817 60095,13= 14963,69 грн. Індекс інфляції за 2015 рік становив 143,3%, отже 60095,13 х1,433 = 86116,321 60095,13 = 26021,19 грн. Індекс інфляції 2016 року: - січень 2016 року 100,9%, отже 60095,13 х1,009 = 60635,986 60095,13 = 540,86 грн; - за лютий 2016 року індекс інфляції становив 00,00 грн; - за березень 2016 року 101,0 %, отже 60095,13 х 1,010 = 60696,081 60095,13 = 600,95 грн; - за квітень 2016 року 103,5%, отже 60095,13х 1,035 = 62198,459 60095,13 = 2103,33 грн; - за травень 2016 року 100,1%, отже 60095,13 х 1,001 = 60155,225 60095,13 = 60,10 грн; - за червень, липень, серпень 2016 року індекс інфляції становив - 00,00 грн. Отже, за неналежне виконання зобовязань індекс інфляції з 14.11.2013 року по 15.08.2016 року становить 44710,79 грн.. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (частина перша статті 1050 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобовязання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобовязання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Згідно із частиною третьою статті 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Як установлено судом, [PERSON], своєчасно не повернула позикодавцю суму позики, а тому вона зобовязана сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 ЦК України, тобто не сплачену у строк суму основну боргу та пеню в сумі 3% від простроченої суми за кожний день її прострочення. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (пункт перший частини другої статті 258 ЦК України). При цьому виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Враховуючи, те, що позивачем не надано доказів на підтвердження того, що нею на адресу відповідача претензія ( вимога) в письмовій формі на повернення боргу за договором позики надсилалася, крім того, період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік. Відповідно до\~ст. 256 цього Кодексу\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено сторонами у спорі, є підставою для відмови у позові відповідно до\~ст. 267 цього Кодексу. Визначення початку відліку позовної давності міститься в\~ст. 261 цього Кодексу. Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно правової позиції Верховного Суду України від 03.09.2014 року в справі № 6-100 цс 14 за правилами п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне в частині позову про стягнення 3% пені за кожний день прострочення з [PERSON], на користь [PERSON]М . слід відмовити у звязку з пропуском позовної давності. Крім того, від дій відповідача [PERSON] перенесла душевні страждання, нервовий стресс, у звязку з чим останній було спричинено моральну шкоду. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, моральна шкода може полягати зокрема в приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у звязку з ушкодженням здоровя, у порушенні нормальних життєвих звязків через неможливість продовження активного громадського життя. Відповідно до ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльностю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди в сумі 6000, 00 грн. слід задовольнити частково в розмірі 1000,00 грн, оскільки суд вважає, що відповідно до\~ ст. 60 ЦПК України\~ вона не довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, а тому судовий збір який підлягає стягненню з [PERSON]. на користь [PERSON] становить 551,20 грн..

Outcome: partial