Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У березні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідачів [PERSON], яка діє у своїх інтересах і в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], та [PERSON], в обґрунтування якого вказала наступне. Позивачка зазначила, що вона є власницею житлового будинку № 48 по вул. Волгоградській у м. Миколаєві. У цьому будинку, крім членів сім'ї позивачки, зареєстрована відповідачка [PERSON] та її діти: повнолітній син [PERSON] та неповнолітній син [PERSON], які у 2003 році зареєструвались у будинку, вселились та проживали у ньому зі згоди попереднього власника будинку [PERSON] На той час відповідачка [PERSON] перебувала у шлюбі з сином власника будинку [PERSON], і у шлюбі у них народився спільний син - [PERSON] Однак у вересні 2007 року, після припинення сімейних відносин із [PERSON], відповідачка [PERSON] зібрала свої речі і разом зі своїми дітьми залишила вказаний житловий будинок та виїхала звідти у невідомому напрямку. З того часу вони не проживають у будинку, не проводять оплату житлово-комунальних послуг та не користуються житлом без поважних причин. Посилаючись на викладене, позивачка просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком № 48 по вул. Волгоградській у м. Миколаєві. Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 12.05.2016 р. до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору був залучений [PERSON] У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали первісний позов з підстав, що викладені у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та її представник позов не визнали посилаючись на те, що відповідачка разом із дітьми не має можливості проживати у спірному будинку через перешкоди у проживанні, які створює позивачка. Відповідачка суду пояснила, що у 2003 році вона з дітьми вселилася до спірного будинку як член сім'ї [PERSON], з яким вона перебувала у шлюбі, та з дозволу тодішнього власника будинку, свого свекра [PERSON] Однак через створені останнім нестерпні умови для їх проживання, у 2005 році вони виїхали з будинку, і повернулись проживати у будинок влітку 2008 році, та проживали до осені 2008 року. Потім знову залишили будинок через постійні перешкоди та нестерпні умови для проживання. У 2012 році відповідачка знову повернулась до будинку і проживала у ньому до осені 2013 році, після чого остаточно залишила будинок. Відповідачка стверджувала, що з 2013 року вона змушена орендувати інше житло та перебуває на обліку на отримання житла. Відповідач [PERSON] у судове засідання неодноразово не з'являвся, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причина його неявки суду невідома. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] у судове засідання не з'явився та подав заяву про слухання справи у його відсутність. Третя особа без самостійних вимог на предмет спору Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позову в частині визнання таким, що втратив право користування житловим приміщенням неповнолітнього [PERSON] Заслухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків та дослідивши надані суду письмові докази по справі, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частина третя статті 10 ЦПК України визначає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає спір в межах заявлених вимог. Межі заявлених вимог складають предмет та підстави позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 05 вересня 2003 року був зареєстрований шлюб між відповідачкою по даній справі [PERSON] та [PERSON], і у цьому шлюбі 18.11.2003 року у них народився спільний син [PERSON] Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.10.2014 року даний шлюб був розірваний. Із наявної у матеріалах справи копії рішення суду (а.с. 16) вбачається, що за домовленістю сторін, їх спільний неповнолітній син - [PERSON] після розірвання шлюбу залишився проживати разом із матір'ю. Судовим розглядом встановлено, і це визнається сторонами, що у 2003 році відповідачка [PERSON] разом зі своїм чоловіком [PERSON] та сином [PERSON] у 2003 році вселились та проживали у домоволодінні № 48 по вул. Волгоградській у м. Миколаєві, а саме у літній кухні. На той час власником цього нерухомого майна був [PERSON], батько [PERSON] У літній кухні вони проживали до 2005 року, після чого виїхали на проживання до іншого житла, гуртожитку по вул. Айвазовського, однак через деякий час, з дозволу власника житла, у 2007 році вони повернулись до будинку, проживали у літній кухні незначний час, і у 2007 році, після припинення сімейних відносин, відповідачка разом із дітьми виселилася із будинку, забравши усі свої речі. Крім пояснень сторін вказані висновки суду підтверджуються поясненнями допитаних у судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], та відповіддю з Корабельного РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області від 22.09.2015 р. (а.с. 17). Доказів того, що після 2007 року відповідачі продовжували проживати за зазначеною адресою, судом не здобуто. Також судовим розглядом не знайшли свого підтвердження доводи відповідачки [PERSON] про те, що вона приймала участь у сплаті комунальних послуг за житло та того, що їй чинилися перешкоди у проживанні. Крім цього, свідки - [PERSON] та [PERSON] суду пояснили, що жодних перешкод відповідачам у проживанні ніким не чинилося, і вони за власною волею залишили спірне приміщення, жодних їх речей у житловому приміщенні не залишилось. Відповідно до частини другої ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із матеріалів справи вбачається, що попередній власник житла [PERSON] у вересні 2010 року звертався із аналогічним позовом до суду, однак у зв'язку з його смертю ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.02.2011 р. провадження у справі було закрито (а.с. 15). На даний час власником житлового будинку № 48 по вул. Волгоградській у м. Миколаєві є позивачка по даній справі [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом від 03.06.2014 року (а.с. 7), якій відповідачі створюють перешкоди у користуванні належним їй будинком, зокрема, їх реєстрація ускладнює оформлення субсидії за житлово-комунальні послуги. Також із матеріалів справи вбачається, що третя особа по даній справі та відповідно батько малолітнього [PERSON], був знятий з реєстрації за даною адресою у травні 2016 року. Суд не бере до уваги доводи відповідачки [PERSON] та її представника щодо того, що відповідачі не мають іншого житла, і тому потребують збереження за ними права користування спірним житловим приміщенням, оскільки такі доводи не спростовують висновків суду. До того ж, із матеріалів справи вбачається, що рішенням виконкому Миколаївської міськради № 1221 від 12.12.2014 року відповідачі були взяті на квартирний облік як такі, що потребують поліпшення житлових умов до загальної черги та до черги на першочергове отримання житла (а.с. 39). На підставі цього відповідачам неодноразово пропонувалося житло у гуртожитку, від якого вони відмовилися (а.с. 40,43). Доказів того, що житло, яке пропонувалось відповідачам, не придатне для проживання, суду не надано. Аналізуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачі втратили право користування спірним житловим приміщенням через те, що вони більше 1 року без поважних причин не користуються ним, і доказів створення позивачкою чи іншими особами будь-яких перешкод у проживанні судом не здобуто, а тому суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. На підставі ст. 88 з відповідачів належить стягнути сплачений позивачкою при подачі даного позову судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved