Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-03 00:00:00

У вересні 2015 року до Оріхівського районного суду Запорізької області ПАТ «Всеукраїнський [PERSON]» звернувся з позовом, в якому просив суд стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором банківського обслуговування № BLаЖГА00018377 від 14.03.2011 року станом на 15.08.2015 року в розмірі 13\~221,50 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідно до умов зазначеного Кредитного договору позивач надав відповідачу кредит у розмірі 10500,00 грн., а відповідач зобовязався повернути кредит в обумовлені договором строки та сплатити проценти за користування ним за ставкою 15% річних. Отримавши суму кредиту, відповідач належним чином свої зобовязання не виконує, у звязку з чим станом на 15.08.2015 року виникла заборгованість на зазначену в позові суму. В судове засідання представник позивача не зявився, подавши письмову заяву про розгляд справи без його участі та про підтримання позову повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, але через представника [PERSON] подав заяву про застосування позовної давності в один рік до вимог про стягнення штрафу на несвоєчасне виконання договірних зобовязань. У звязку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами аудіо запису не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню з наступних підстав, Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з огляду на таке. Судом встановлені такі обставини та відповідні правовідносини. 14.03.2011 року сторонами був укладений Договір банківського обслуговування № BLаЖГА00018377 (Кредитний договір), згідно якого позивач зобовязався надав у власність відповідачу грошові кошти (надалі - кредит) в сумі 10500,00 грн. на споживчі потреби, з умовою сплати процентів за користування кредитом за ставкою 15% річних та кінцевим строком повернення не пізніше 14.03.2014 року. Відповідач свої зобовязання за Кредитним договором належним чином не виконала, Кредит в порядку і термін передбачений Кредитним договором не повернула, проценти за користування Кредитом не сплатила, у звязку з чим станом на 15.08.2015 р. позивач нарахував відповідачу заборгованість в розмірі 13 221,50 грн., яка складається з неповернутої суми кредиту в розмірі 2133,53 грн., відсотків 569,73грн., комісії за розрахункове обслуговування 735,00 грн., плати за пропуск платежів: 9783,24 грн. Відповідно до п. 2.7.1 Кредитного договору банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобовязань в цілому або у визначеній ним частині, у випадку невиконання позичальником своїх боргових та інших зобовязань за цим договором. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 статті 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу України, тобто норми про договір позики. На підставі ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Частиною 1 статті 1056-1 ЦК України передбачено, що розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до ч. 1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 Цивільного кодексу України. Таким чином позовні вимоги щодо повернення основної суми кредиту та процентів за користування ним ґрунтуються на законі та умовах договору, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про інші вимоги позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до п. 1.6 Загальної частини Кредитного договору за обслуговування кредиту встановлюється щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом, розмір якої визначається в п. Спеціальної частини Кредитного договору. Відповідно до п. 4 Спеціальної частини Кредитного договору сторони узгодили комісію за управління кредитом в розмірі 1,75% від суми кредиту. Сторони також узгодили відповідний детальний розпис загальної вартості платежів та визначення сукупної вартості кредиту і реальної процентної ставки, яким передбачено щомісячно сплату комісії в розмірі 183,75 грн. Таким чином позовні вимоги щодо стягнення з відповідача комісії в розмірі 735,00 грн. суд також вважає доведеними. Крім того, відповідно до п. 4.2 Кредитного договору, у випадку невиконання позичальником обовязку, передбаченого п. 3.3.3 Загальної частини цього договору, та перевищення періоду прострочення виконання боргових зобовязань за Кредитним договором перевищило 60 днів, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити штраф в розмірі, зазначеному в п. 8 Спеціальної частини договору (25 % від суми кредиту). При цьому, згідно п. 4.4 Кредитного договору, позичальник зобовязаний сплатити нараховану йому суму штрафів на першу письмову вимогу банку за реквізитами, що будуть зазначені в такій вимозі. З огляду на це, позовні вимоги про сплату штрафу в розмірі 9 783,24 грн. не в повній мірі відповідають умовам Кредитного договору, оскільки сума штрафу в грошовому еквіваленті має складати 2625,00 грн. (25% суми кредиту), яка й підлягає стягненню з відповідача. Разом з тим суд погоджується з доводами представника відповідача щодо того, що в силу вимог п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність щодо вимог позивача про стягнення штрафу в розмірі 9783,24 грн. закінчилась, оскільки з моменту останнього платежу, що вчинив відповідача у грудні 2013 року, минуло більше одного року. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає лише сума тіла кредиту, процентів за користування ним та комісії за розрахункове обслуговування. В силу вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача в дохід держави підлягає судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи вищенаведене, на підставі ст. ст. 3, 6, 551, 626-629, 610, 611, 617, 1048, 1049, 1050, 1054 - 1056-1 ЦК України,

Outcome: partial