Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про втрату права на користування житловим приміщенням. \~ \~ \~ \~В позовній заяві позивачка вказала, що є власником житлового будинку по вул. Середня, 33 в м. Чорткові Тернопільської області. У даному будинку зареєстрована її тітка [PERSON], яка фактично там не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не має, з 1993 року проживає без реєстрації в смт. Заводське Чортківського району. Факт її реєстрації у будинку створює [PERSON] зайві клопоти з комунальними платежами, можливістю оформити житлову субсидію, обмежує її права як власника нерухомого майна щодо володіння, користування і розпорядження ним. Тому вона просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком по вул. Середня, 33 в м. Чорткові Тернопільської області із зняттям з реєстраційного обліку за вказаною адресою. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком по вул. Середня, 33 в м. Чорткові Тернопільської області. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримують, просять задовольнити з мотивів, наведених у позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, відзиву не подала, про причини неявки суду не повідомила, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, свідка, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] належить на праві приватної власності жилий будинок з надвірними будівлями в м. Чорткові по вул. Середня, 33 Тернопільської області, що підтверджується договором дарування від 22 серпня 2002 року. З копії будинкової книги вбачається, що в м. Чорткові по вул. Середня, 33 зареєстрована відповідачка [PERSON] Згідно довідки № 1156 про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої 04.05.2018 року відділом з питань державної реєстрації Чортківської міської ради, в м. Чорткові по вул. Середня, 33 до складу сімї (зареєстрованих осіб) позивачки [PERSON] входить [PERSON], [INFO]. Актом про встановлення факту непроживання від 28 березня 2016 року підтверджується, що [PERSON] по місцю прописки не проживає, комунальними послугами не користується, особистих речей та іншого майна в будинку не утримує. На даний час проживає [INFO]. В судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив, що відповідачка не користується житловим будинком по вул. Середня, 33 в місті Чорткові Тернопільської області понад один рік і особистих речей в будинку вона не має. Про поважність причин того, що вона не проживає в цьому будинку, йому не відомо. У відповідності з довідкою № 437 Заводської селищної ради від 26 липня 2018 року [PERSON] проживає без реєстрації [ADDRESS]. Відповідно до частини першої статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб. Згідно положень статті 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, положення статей 383, 391 ЦК України передбачають право вимоги власника про захист порушеного права власності жилого приміщення, будинку, квартири від будь-яких осіб, у тому числі осіб, які не є і не були членами його сімї. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду з позовом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до ст. 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Це ж положення закріплено в ст. 9 ЖК УРСР, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. В силу положень ч. 1 ст. 383 Цивільного кодексу України та ст. 150 ЖК УРСР громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб. Частинами 1 і 4 статті 156 та статтею 157 ЖК Української РСР визначено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 Цивільного кодексу України. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в ч. 2 ст.64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Аналіз указаних норм права дає підстави для висновку, що члени сім'ї мають рівні права з власником житла на користування житловим приміщенням, а припинення сімейних відносин між ними не позбавляє колишніх членів сім'ї права користування займаним приміщенням. Згідно зі ст. 405 Цивільного кодексу України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідачка [PERSON], яка є тіткою позивачки, в спірному житловому будинку як член сімї позивачки не проживає без поважних причин понад один рік, а тому позовні вимоги позивачки підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею і документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 704,80 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved