Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 03.06.1996 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] було укладено шлюб. 14.12.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджувала, що на даний час син навчається у загальноосвітньому навчальному закладі, мешкає з нею та перебуває на повному її утриманні, [PERSON] матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, не надає. З цих підстав позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання її повнолітнього сина, який продовжує навчання, [PERSON], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, починаючи з 23.09.2015 року і до закінчення навчання. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов своєї довірительки, просив його задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 03.06.1996 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис №751 (а.с.5). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.5). 14.12.2006 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено актовий запис за №1097, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.6). За приписами ст.199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до довідки від 22.09.2015 року №27/789 (а.с.9) [PERSON] навчається на ІІІ курсі денної форми навчання ОФДП факультету Національного університету харчових технологій, дата закінчення навчання - 30.06.2017 року (а.с.9). Судом встанолено, що на даний час повнолітній [PERSON] мешкає з матір'ю [PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідач після досягнення сином повноліття матеріальної допомоги на його утримання у добровільному порядку не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами справи не досягнуто. Згідно зі ст.200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. З матеріалів справи вбачається, що 08.04.2015 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №437. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] народився син [PERSON], [INFO]. Враховуючи розмір щомісячного доходу [PERSON], зважаючи на те, що на його утриманні перебуває також малолітній син: [PERSON], [INFO], враховуючи можливість надання [PERSON] утримання сину, суд приходить до висновку про необхідність позов [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітнього сина, який продовжує навчання, задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно і до закінчення [PERSON] навчання, але не довше, як до досягнення ним двадцяти трьох років. Ст.79 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, відносяться, зокрема, витрати на правову допомогу. Ст.84 цього Кодексу визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Як вбачається з матеріалів справи, 20.09.2015 року між позивачем та адвокатом Іщенком Є.Д. було укладено договір про надання правової допомоги. Проте позивачем не надано жодних належних доказів (зокрема, квитанції до прибуткового касового ордеру, платіжного доручення з відміткою банку або іншого банківського документа, касових чеків) на підтвердження фактичної сплати нею витрат на правову допомогу, а тому у задоволенні вимог про їх стягнення слід відмовити.

Outcome: partial