Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-10 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом та обґрунто-вує його тим, що 14 грудня 2015 року померла [PERSON] Вона та сторони у справі були співвласниками квартири [ADDRESS]. Після смерті спадкодавиці спільна сумісна власність на цей обєкт нерухомого майна припинилась. [PERSON] та кожний з відповідачів набув право власності на 1/4 частку в квартирі. Інша 1/4 частка в квартирі ввійшла до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] За час свого життя спадкодавиця склала заповіт, яким все майно вона заповіла її рідному сину [PERSON] Позивач своєчасно подав заяву про прийняття спад-щини. Однак приватний нотаріус Бориспільського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Тому [PERSON] просить суд визначити, що частка [PERSON] в праві спільної власності на квартиру [ADDRESS], становила 1/4; визнати за позивачем право власності на 1/2 частку, а за кожним відповідачем на 1/4 частку в цій квартирі. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON], [PERSON] визнають позов та не заперечують проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу та дослідивши письмові дока-зи, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов під-лягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 14 грудня 2015 року померла [PERSON] Ця обставина підтверд-жується копією свідоцтва про смерть серії 1-ОК №358393 від 15 грудня 2015 року (а.с.14). Як розяснив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і криміналь-них справ в п.3.4 інформаційного листа №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, спадко-ємець учасника спільної сумісної власності мають право звернутись з позовом про визна-чення частки майна, належної померлому на праві спільної власності. Під терміном «виз-начення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки спів-власника у спільному майні. Отже резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (ПІБ) в праві спільної власності на квартиру (будинок, садибу) становить 1/2». З копії свідоцтва про право власності на житло №40 від 29 грудня 1993 року (а.с.11) вбачається, що [PERSON] та сторони у справі були співвласниками квартири [ADDRESS]. Після смерті спадкодавиці спільна сумісна власність на цей обєкт нерухомого майна припинилась. [PERSON] та кожний з відповідачів набув право власності на 1/4 частку в квартирі. Інша 1/4 частка в квартирі ввійшла до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] Таким чином, суд вважає, що належить визначити, що частка спадкодавиці в праві спільної власності на квартиру [ADDRESS] становила 1/4. За час свого життя, а саме 5 грудня 2007 року, [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно вона заповіла позивачу. Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину. Згідно з ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 цього Кодексу спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має по-дати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Для вчинення цієї дії встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З довідки Щасливської сільської ради №923 від 10 червня 2016 року вбачається, що на час смерті спадкодавиці [PERSON] постійно проживав разом з нею в спірній квартирі. [PERSON] того, 14 червня 2016 року він подав до приватного нотаріуса Бориспільського район-ного нотаріального округу [PERSON] заяву про прийняття спадщини. Ці обставини свід-чать про те, що позивач у встановленому порядку прийняв спадщину. З огляду на це суд вважає, що [PERSON] набув право власності на спадкову 1/4 частку в квартирі [ADDRESS]. Піс-ля цього він став власником 1/2 частки в цій квартирі (1/4 + 1/4). Відповідно до ч.1 ст.392 ЦК України власник майна може предявити позов про виз-нання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Встановлено, що 7 вересня 2015 року приватний нотаріус Бориспільського районно-го нотаріального округу [PERSON] винесла постанову (а.с.17), якою вона відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Ця обставина свідчить про те, що за позивачем не визнається право власності на частку в спірному обєкті не-рухомого майна. З огляду на це суд вважає, що за [PERSON] належить визнати право власності на 1/2 частку в квартирі [ADDRESS].

Outcome: approved