Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-03 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в якому просить звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором № 121Ф-ІК-400/г1 від 17.06.2008 року укладеним між ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON], а саме: трикімнатну квартиру, загальною площею 118 кв.м., жилою - 61,5 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], шляхом проведення прилюдних торгів за ціною визначеною відповідно до законодавства на день продажу предмету іпотеки для задоволення вимог Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» за кредитним договором №121Ф-ІК-400 від І7.06.2008 року в розмірі заборгованості, що станом на 27.06.2014 року складає 2243432 (два мільйони двісті сорок три тисячі чотириста тридцять дві) грн. 99 коп., вжити заходів збереження предмету іпотеки на період до його реалізації шляхом встановлення [PERSON] заборони вчиняти будь-які дії, спрямовані на передачу в користування, відчуження на користь третіх осіб (у тому числі шляхом передачі в оренду, заставу, продаж, дарування, тощо) трикімнатної квартири розташованої за адресою: [ADDRESS] загальною площею 118 кв.м., жилою - жилою - 61,5 кв.м., яка належить [PERSON]. Крім того, просить стягнути з відповідача судовий збір за подання позовної заяви в сумі 3654 грн. 14.05.2015 року представником ПАТ «ВТБ Банк» подано заяву про зміну предмету позову, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 2243432 гривні 99 копійок, а також стягнути з відповідача судовий збір у розмірі 3654 грн. 10.06.2015 року представником ПАТ «ВТБ Банк» подано заяву про збільшення позовних вимог, згідно якої просить стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 4798559 грн. 34 коп. та судовий збір в розмірі 3654 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17.06.2008 року між ВАТ «ВТБ Банк», правонаступником якого є ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір №121Ф-ІК-400, згідно з яким останньому був надай кредит в розмірі 188270 доларів США, з кінцевим терміном повернення 18 травня 2028 року. Згідно умов кредитного договору [PERSON] зобов'язався щомісячно, у встановлені договором строки, здійснювати повернення частин кредиту, та сплачувати нараховані відсотки за використання кредиту. В подальшому до кредитного договору укладалися додаткові угоди №5 від 06.06.2013 року та №6 від 07.06.2013 року, якими змінювались графіки повернення кредиту. Починаючи з лютого 2014 року [PERSON] систематично не виконуються зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та відсотків за його використання. Станом на 19.05.2015 року розмір заборгованості за кредитним договором №121Ф-ІК-400 від 17.06.2008 року складає 4798559 (чотири мільйони сімсот дев'яносто вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять) гривень 34 копійки, з яких: 3694816,32 гривень - строкова заборгованість за кредитом; 122179,95 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 32196,89 гривень - пеня нарахована за прострочення виконання зобов'язання щодо спати кредиту; 2683,07 гривень - 3% річних нараховані за прострочену заборгованість по кредиту; 2965,23 гривень - строкова заборгованість по процентам за користування кредитом; 689330,76 грн. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом; 157425,85 гривень - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 13118,82 гривень - 3% річних нараховані за прострочену заборгованість по процентам; 38235,29 гривень - строкова заборгованість з комісії за користування кредитом; 38231,35 гривень - прострочена заборгованість з комісії за користування кредитом; 7375,81 гривень - пеня нарахована за прострочену заборгованість по комісії за користування кредитом; 689330,76 гривень - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом. З викладених підстав просить позов задовольнити. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова 03.06.2016 року провадження у справі зупинено до вирішення справи за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» про визнання умов договору несправедливими. 04.05.2018 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова провадження по справі за позовом Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості поновлено. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином та своєчасно, про що свідчать поштові документи та матеріали справи, причину неявки суду не повідомив, заперечень проти позову не надав. Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, причини неявки визнані судом неповажними, і тому неявка відповідача не може бути перешкодою для заочного розгляду судом справи, що відповідає положенням частини 1 статті 280 ЦПК України. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статті 280 ЦПК України. Суд, дослідивши доводи представника позивача та оцінивши докази, представлені в матеріалах справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено матеріалами справи, 17.06.2008 року між Відкритим акціонерним товариством «ВТБ Банк», правонаступником прав якого є Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» та [PERSON], було укладено кредитний договір №121Ф-ІК-400, згідно з яким, а також на підставі заяви на одержання іпотечного кредиту 04.06.2008 від 04.08.2008 року відповідач отримав кредит в розмірі 188270 доларів США, з кінцевим терміном повернення 18 травня 2028 року (а. с. 8-9, 13-14). Отже, банк виконав зобов'язання, визначені кредитним договором та надав позичальнику кредитні кошти в розмірі 188270 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №ТR.12715.2 від 17 червня 2008 року (а. с. 18). Згідно умов кредитного договору, [PERSON] зобов'язався щомісячно, у встановленні договором строки, здійснювати повернення частин кредиту, та сплатити частин кредиту та відсотків за його використання. В подальшому до кредитного договору укладалися додаткові угоди №5 від 06.06.2013 року та № 6 від 07.06.2013 року, якими змінювались графіки повернення кредиту (а.с. 76-93, 94-101). В порушення умов кредитного договору [PERSON] починаючи з лютого 2014 року не виконує зобов'язання по поверненню належних до сплати частин кредиту та відсотків за його використання. Відповідно до частини 1 та 2 статті 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Приписами цивільного законодавства передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 Цивільного кодексу України). Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Відповідно до вимог статті 612 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплати останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення. Пунктом 7.1. Кредитного договору встановлено, що уразі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту та/або сплати процентів за його користування та/або інших платежів згідно з умовами договору, позичальник зобов'язаний сплатити на користь Банку пеню за кожний день прострочення у розмірі 0,1% від суми прострочених зобов'язань. Вказана пеня розраховується на дату повного виконання всіх зобов'язань щодо погашення простроченої заборгованості, включаючи день погашення. Якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі статті 624 Цивільного кодексу України. Статтею 1050 Цивільного кодексу України встановлено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв'язку з порушеннями зобов'язань за кредитним договором у відповідача станом 19.05.2015 року розмір заборгованості за кредитним договором №121Ф-ІК-400 від 17.06.2008 року складає 4798559 (чотири мільйони сімсот дев'яносто вісім тисяч п'ятсот п'ятдесят дев'ять) гривень 34 копійки, з яких: 3694816,32 гривень - строкова заборгованість за кредитом; 122179,95 гривень - прострочена заборгованість за кредитом; 32196,89 гривень - пеня нарахована за прострочення виконання зобов'язання щодо спати кредиту; 2683,07 гривень - 3% річних нараховані за прострочену заборгованість по кредиту; 2965,23 гривень - строкова заборгованість по процентам за користування кредитом; 689330,76 грн. - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом; 157425,85 гривень - пеня за несвоєчасну сплату процентів; 13118,82 гривень - 3% річних нараховані за прострочену заборгованість по процентам; 38235,29 гривень - строкова заборгованість з комісії за користування кредитом; 38231,35 гривень - прострочена заборгованість з комісії за користування кредитом; 7375,81 гривень - пеня нарахована за прострочену заборгованість по комісії за користування кредитом; 689330,76 гривень - прострочена заборгованість по процентам за користування кредитом (а.с. 111-115). Відповідно до частини 1 статті 598 Цивільного кодексу України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. В статті 599 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Не виконуючи належним чином зобов'язання за вказаним договором відповідач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «ВТБ Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню у повному обсязі. Крім того, згідно частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, у відповідності до статті 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00 грн.

Outcome: approved