Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 2008 року по 2013 року. Від подружнього життя мають дитину: Крістіну, [INFO], яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач не сплачує аліменти. У серпні 2015 року вона одружилась. Її чоловік запропонував їй приїхати до [PERSON] Королівства Великої Британії та Північної Ірландії з метою отримання освіти моєю дочкою в початковій школі [PERSON] [PERSON]. За місцем свого проживання чоловік має приватний будинок, де є всі умови для проживання та навчання дитини протягом навчального року. Вона також там матиме роботу з заробітною платою 1280 фунтів. Її пропозицію навчатись за кордоном, донька сприйняла з великим бажанням, про що також повідомила і відповідача, на що останній вказав, що не відпустить її. У подальшому вона також зверталась і через нотаріуса до відповідача, але [PERSON] заяву на згоду виїзд дитині не підписав. Вважає таку відмову не обґрунтованою та такою, що порушує право дитини на нормальний розвиток. Просить суд надати дозвіл на виїзд неповнолітньої доньки [PERSON] Крістіни, [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] до [PERSON] Королівства Великої Британії та Північної Ірландії в період з 01 серпня 2016 року по 01 червня 2017 року. У судове засіданні позивачка не зявилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Надала суду письму заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила суд задоволити позовні вимоги. У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвали провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказах. У судове засідання представник служби в справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив суду листа, в якому просив слухати справу у відсутність їхнього представника. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 23 серпня 2008 року. Сторони мають неповнолітню доньку: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-БК №147490, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 21 листопада 2013 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 07 травня 2014 року з [PERSON] стягнено аліменти на утримання доньки Крістіни, [INFO], в розмірі ? частини всіх видів заробітку щомісячно. 27 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON], громадянином [PERSON] Королівства Великої Британії та Північної Ірландії, був зареєстрований шлюб. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про шлюб серія 1-БК №294012, виданого Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Управління державної реєстрації ГТУЮ у м. Києві. Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17 вересня 2015 року визначено постійне місце проживання дитини [PERSON] Крістіни, [INFO], разом з матірю [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS]. При розгляді даної справи судом встановлено, що станом на 01 липня 2015 року заборгованість [PERSON] по аліментам становить 22\~274,66 грн. Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно п.1 ст.12 «Конвенції про права дитини», ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року держави - учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляді, право вільно висловлювати ці погляді з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага з її віком і зрілістю. Згідно п. 2 з цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Згідно до вимог ст. 18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Принципом 6 Декларації прав дитини передбачено, що дитина для повного та гармонійного розвитку його особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою та відповідальністю своїх батьків і в будь-якому випадку в атмосфері кохання та морального і матеріального забезпечення; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена з матір'ю. В ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» зазначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 15 цього ж Закону вказано, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ним регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлює права, обов'язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. 21 березня 2016 року [PERSON] надав листа про те, що він є чоловіком [PERSON]. Під час перебування [PERSON] та Крістіни в [PERSON] Королівстві Великої Британії та Північної Ірландії вони будуть проживати в його будинку, що знаходиться за адресою: 36 Маунт драйв, [PERSON], SK 6 7 BA. В даному будинку Крістіна матиме окрему спальню, в якій створені всі умови для її проживання та навчання. В початковій школі [PERSON] є місце для Крістіни. Дитина також матиме приватне медичне обслуговування. Також позивачкою надано суду інформацію про початкову школу [PERSON] [PERSON]. З листа [PERSON] встановлено, що він є власником та менеджером компанії приватної компанії з обмеженою відповідальністю TOB GSI (GRAPHIC and SING INSTALLATIONS), що [PERSON] буде працевлаштована як асистент менеджера в TOB GSI та матиме заробітну плату в розмірі 1280 фунтів щомісячно. З поданого суду свідоцтва від 16 березня 2016 року приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу [PERSON] встановлено, що ним була направлена [PERSON] заява [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини Крістіни, [INFO], на навчання до [PERSON] Королівства Великої Британії та Північної Ірландії з 01 серпня 2016 року по 01 липня 2016 року та пропозиція зявитись до нотаріуса з 11 до 12 години 16 березня 2016 року для оформлення документів. Дану заяву [PERSON] отримав 10 березня 2016 року. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Відповідно до вимог ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобовязаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Конвенцією ООН про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина 1 статті 3 Конвенції ООН). Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (частина 1 статті 18 цієї Конвенції). Положення ст. 33 Конституції України та ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» гарантують громадянам України право вільно виїхати з України, крім випадків, передбачених цим Законом, та вїхати в Україну. Згідно вимог ст. 313 ЦК України фізична особа, яка досягла 16 років, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа, яка не досягла 16 років, має право на виїзд за межі України лише за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до вимог ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього виїзду за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. За ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27 січня 1995 року» виїзд за межі України громадян України, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків за відсутності згоди і супроводу другого з батьків здійснюється на підставі пред'явлення оригіналу або нотаріально посвідченої копії рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Враховуючи інтереси дитини, те, що після розлучення між батьками дитини склались неприязні стосунки, дитина проживає разом з матірю, перебуває на її утриманні, можливість дитини навчатись в приватній школі, забезпечення її належними умовами проживання та навчання, відповідач належних та допустимих доказів на спростування даних тверджень не надав, та те, що перед навчальним роком дитина має пристосуватись до нових обставин, звикнути до нового місця тимчасового проживання, суд надає дозвіл на виїзд неповнолітньої доньки [PERSON] Крістіни, [INFO], без згоди та супроводу батька [PERSON] до [PERSON] Королівства Великої Британії та Північної Ірландії в період з 01 серпня 2016 року по 01 червня 2017 року для навчання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позовних вимог.

Outcome: approved