Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У березні 2014р. позивач звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на його користь матеріальної шкоди у розмірі 44124,12 грн. та моральної шкоди в сумі 15000,00 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 20.11.2011 р. між ним та ТОВ «Авто Просто» було укладено угоду №376645 про участь позивача в системі надання послуг, спрямованих на придбання авомобіля. Посилаючись на те, що він, як учасник системи, сумлінно виконував взятий на себе обов'язок перед ТОВ «Авто Просто» та протягом року сплатив майже 50% вартості замовленого автомобіля, що становить 44124,12 грн., однак у черзі на придбання не просувався, то 28.12.2012 р. позивач розірвав угоду з відповідачем, про що останньому було направлено відповідну заяву. Оскільки відповідач відмовляється повертати сплачені за угодою кошти, позивач вимушений був звернутися до суду за захистом свого порушеного права, і просив суд стягнути вказану суму заборгованості примусово. Також, з посиланням на те, що невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань та намагання позивача поновити свої права в досудовому порядку, спричинило перенасичення негативними емоціями, психічними переживаннями та позбавлення можливості реалізації своїх звичок та звичайних потреб, оскільки всі зусилля були спрямовані на повернення належних позивачеві коштів, останній просив стягнути з відповідача моральну шкоду, яку він оцінив у 15000,00 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав, викладених в ньому. Крім того, представник позивача вказав на те, що з того часу, як розірвано угоду між позивачем та відповідачем, пройшло більше року, однак коштів позивачеві не повернуто, що також свідчить про обман споживачів послуг з боку відповідача. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував. При цьому, представник позивача зазначив, що суму внесену позивачем на підставі укладеної угоди повернуть останньому в порядку черги, а строк такого повернення визначено умовами угоди, підписаної позивачем. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що 20.11.2011 р. між сторонами була укладена Угода №376645 (надалі - Угода), предметом якої було надання відповідачем позивачу послуг, спрямованих на придбання автомобіля марки «ВАЗ 21703», в рамках створеної відповідачем в Україні системи продажу автомобілів «АвтоТак». На виконання умов ст. 5 укладеної Угоди позивачем було сплачено відповідачу 44124,12 грн., що не заперечувалося в ході розгляду справи. Судом встановлено, що укладена між сторонами Угода була розірвана на підставі поданої позивачем на адресу відповідача заяви від 28.12.2012 р. У відповідності з ч. 4 ст. 653 ЦК України сторони не мають права вимагати повернення того, що було виконане ними за зобов'язанням до моменту зміни або розірвання договору, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 907 ЦК України визначено, що договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на умовах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначається домовленістю сторін або законом. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1 ст. 627 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 1 Угоди, Додаток №1 та №2 є невід'ємними складовими частинами цієї Угоди. Терміни, що використовуються в угоді та системі «АвтоТак», визначаються в Додатку №2 до Угоди. Статтею 10 Угоди сторони визначили, що підписання цієї Угоди, а також додатків до неї, є свідченням того, що сторони повністю зрозуміли усі визначення, умови та зміст Угоди, Додатків до неї. Позивач в Угоді заявив, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника відповідача, уважно прочитав та зрозумів угоду та додатки до неї, що засвідчує своїм підписом. Пунктом 13.1 ст. 13 Додатку №2 до Угоди передбачено, що тільки той учасник, який ще не отримав автомобіль, має право у будь-який момент розірвати Угоду за власним бажанням. Для цього він повинен повідомити Авто Просто про своє рішення у письмовій формі. Статтею 3 Угоди відповідач зобов'язаний сформувати фонд для повернення коштів. Відповідно до п. 13.2 ст. 13 Додатку №2 до Угоди Учасник уповноважує Авто Просто щомісяця здійснювати відрахування в розмірі 5 % від кожного сплаченого Чистого внеску до Фонду для повернення коштів. Відповідно до положень п. 13.3 Додатку №2 до Угоди сума чистих внесків яка підлягає поверненню розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля дійсної в місяці коли такий учасник повідомив Авто Просто про розірвання угоди, за вирахуванням двох чистих внесків. Відповідно до п. 13.4.1, п. 13.4.2 Додатку №2 до Угоди, в першу чергу повертаються кошти учасникам, які розірвали угоду з причин отримання ними інвалідності або надання статусу безробітного. Учасник має надати відповідні документи протягом 30 календарних днів з моменту виникнення таких обставин. Потім повертаються чисті внески учасникам які розірвали угоду не посилаючись на обставини викладені вище. В такому випадку пріоритет надається тому учаснику системи, який перший подав письмову заяву про розірвання Угоди. З матеріалів справи убачається, що 29.01.2013 р. відповідачем на адресу позивача було направлено лист, в якому повідомлено, що відповідно до положень ст.13 Додатку №2 Угоди, після розірвання угоди, поверненню підлягають чисті внески, за вирахуванням відступного за відмову від угоди в розмірі 2 (двох) цілих чистих внесків в порядку, встановленому п. 13.4.1, п. 13.4.2 Додатку №2 до Угоди. Також зазначено, що поверненню позивачеві за Угодою №376645 підлягає сума в розмірі 20196,54 грн. За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Таким чином суд дійшов висновку, що укладена між сторонами Угода є видом цивільного договору, змістом договору є, власне ті умови, на які сторони погоджуються виконувати взяті на себе зобов'язання і тягне за собою виконання зобов'язань для кола осіб, що його підписали, і оскільки п. 13.1 - 13.4.2 ст. 13 Додатку №2 до Угоди, який є невід'ємною частиною цієї Угоди передбачено, що поверненню підлягає сума сплачених учасниками цілих чистих внесків та/або половинних чистих внесків, розмір яких розраховується відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної в місяці, коли такий учасник повідомив ТОВ «Авто Просто» про розірвання угоди, за вирахуванням відступного за відмову від угоди у розмірі двох цілих чистих внесків, при цьому таке повернення здійснюється почергово (на час розгляду справи в суді, черга позивача, щодо отримання грошових внесків не настала), то це не є порушенням прав учасника системи «АвтоТак», оскільки, підписуючи в межах чинного законодавства України цю Угоду, позивач добровільно погодився на встановлення особового порядку повернення чистих внесків, в разі розірвання укладеної Угоди, беручи при цьому на себе відповідні зобов'язання. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достовірність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що з боку відповідача не відбулося порушення прав позивача, щодо повернення внесених грошових вимог, оскільки заявлені позивачем вимоги є передчасними, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди. Окрім того, у зв'язку з тим, що у судовому засіданні не знайшли свого підтвердження обставини стосовно протиправних дій відповідачів по відношенню до позивача, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди також не підлягають задоволенню. Враховуючи наведене, на підставі ст. 129 Конституції України, ст.ст. 11, 23, 509, 530, 627, 638, 653, 907 ЦК України та

Outcome: dismissed