Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-22 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що між ним та відповідачем укладено договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру. ТОВ «Петрівський квартал» зобов`язався передати йому у власність майнові права на квартиру [ADDRESS] , а на нього покладався обов`язок щодо сплати вартості майнових прав. Свої обов`язки він виконав у повному обсязі. Умовами договору вони також погодили строки завершення будівництва та введення об`єкту в експлуатацію у строк до 30 березня 2018 року. Однак, ТОВ «Петрівський квартал» у даний строк будівництво не завершив, об`єкт в експлуатацію не введений, тому він порушив умови договору. П.6.2 договору встановлена пеня за порушення строків введення в експлуатацію понад три місяці від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2.4. Договору), Продавець сплачує пеню покупцю в розмірі 0,1% від суми Ціни майнових прав на Квартиру за кожен день прострочення. За перші три місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не сплачується. Оскільки ТОВ «Петрівський квартал» не виконав своєчасно зобов`язання у відповідності до п. 2.4. Договору, то на підставі п. 6.2. Договору Продавець зобов`язаний сплатити Покупцю пеню у розмірі 0,1% від ціни Договору за кожний день прострочення згідно розрахунку, що за період з 31 березня 2018 року по 26 березня 2019 року становить 123\~025,55 грн. У добровільному порядку вирішити спір не можуть, тому вважає своє право порушеним. Просив суд стягнути з ТОВ «Петрівський квартал» на його користь пеню в розмірі 123\~025,55 грн.; судові витрати покласти на відповідача. 18 квітня 2019 року до суду надійшов відзив ТОВ «Петрівський квартал». Вказав, що на вчасне прийняття об`єкту будівництва в експлуатацію впливає багато зовнішніх чинників, які не залежать від волі відповідача та є об`єктивними причинами, що призводять до прострочення виконання зобов`язань передбачених договором. Їх вини у порушенні строків введення об`єкта в експлуатацію не має. З 2017 року по сьогодні ТОВ «Петрівський квартал», а також його засновники та кінцеві бенефіціарні власники, серед яких ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген», [PERSON] , [PERSON] , мають справу з систематичним переслідуванням з боку правоохоронних органів, в межах надуманих кримінальних провадженнях в яких, ніби то фігурують дані особи. Дані обставини, в свою чергу, чинять перешкоди, псують репутацію та взагалі унеможливлюють здійснення нормальної господарської діяльності ТОВ «Петрівський квартал» і виконання останнім взятих на себе зобов`язань. По перше, департаментом з розслідування особливо важливих справ у сфері економіки Генеральної прокуратури України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 42017111200000142 від 17.03.2017 року за ч. 1 ст. 205, ч. 2 ст. 205, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 212, ч. 2 ст. 222-1, ч. 2 ст.364, ч. 1 ст. 366. У рамках кримінального провадження, згідно Ухвали Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/68370/17-к від 15.11.2017, яка була оприлюднена 22.11.2017 року було накладено арешт на рахунки ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген», відкриті в ПАТ «АБ «Укргазбанк». Згідно Ухвали Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/68878/17-к від16.11.2017, яка була оприлюднена 05.12.2017 року було накладено арешт на рахунки ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген», відкритті в ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно Ухвали Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/68859/17-к від 16.11.2017, яка була оприлюднена 11.12.2017 року було накладено арешт на рахунки ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген», відкриті в АТ «Райффайзен Банк Аваль». На підставі Ухвали Печерського районного суду міста Києва по справі № 757/68325/17-к від 15.11.2017, 28 листопада 2017 року було проведено обшук в приміщеннях розташованих за адресою: [ADDRESS] , власником яких є ТОВ «Голден Рівер», де фактично здійснює свою фінансово-господарську діяльність ТОВ «ПЕТРІВСЬКИИ КВАРТАЛ» та ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген», а в подальшому задоволено клопотання прокурора про накладення арешту на майно ТОВ «Петрівський квартал» та ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген», яке було вилучено під час проведення обшуку. Вказали, що ТОВ «Петрівський квартал» робило і робить все від нього залежне для відновлення господарської діяльності товариства, в тому числі, 16 квітня 2018 року звернулося до Печерського районного суду міста Києва з відповідним клопотання про зняття арешту з вилученого майна ТОВ «Петрівський квартал». Вважають, що дії правоохоронних органів призвели до вимушеного часткового призупинення діяльності ТОВ «Петрівський квартал», в результаті чого у товариства погіршилась репутація, припинились діяльність по відчуженню об`єктів, які будуються, відповідно товариство не мало змоги організувати фінансування та виконання будівельних робіт, що призвело до затримки закінчення будівництва об`єктів та введення їх в експлуатацію. Арешт рахунків ТОВ «КУА «Андере Ріхтінген», вилучення техніки в т.ч. системних блоків (І.С.), оригіналів первинних бухгалтерських документів у ТОВ «Петрівський квартал» призвело до того, що Товариства не мало змоги укладати форвардні договори, договори купівлі-продажу деривативу, договори купівлі-продажу майнових прав, реєструвати їх на біржі, проводити електронні торги та інші дії по форвардному механізму продажів, були позбавлені можливості для залучення коштів інвесторів в об`єкти будівництва, отримувати кошти за раніше укладеними договорами, проводити розрахунки з постачальниками сировини та будівельних матеріалів. Повна відсутність кошторисної та бухгалтерської документації паралізувала роботу розрахунків з генпідрядними, підрядними та субпідрядними компаніями, що приймали участь у будівництві об`єктів, порушили графіки фінансування робіт та календарні плани робіт у взаємовідносинах з ТОВ «Петрівський квартал». Це в свою чергу призвело до недотримання строку прийняття об`єкту будівництва в експлуатацію. Тобто вбачається прямий причинно-наслідковий зв`язок між діями державних правоохоронних органів та недотриманням ТОВ «Петрівський квартал» п. 2.4. Договору, щодо своєчасного прийняття об`єкту будівництва в експлуатацію. Просили відмовити в задоволенні позову. У судове засідання позивач не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Просив задоволити. У судове засідання представник відповідача не з`явився. Подали суду письмовий відзив на позов та клопотання про відкладення розгляду справи через неможливість забезпечення явки представника. Оскільки до даного клопотання не надано доказів на підтвердження їх доводів, тому дане клопотання суд визнав необґрунтованим та враховуючи поданий відзив та заяву позивача, вважає за можливе розглянути спір на підставі наданих сторонами доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 06 жовтня 2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу майнових прав на квартиру [ADDRESS] -1. Даний договір укладений на виконання Форвардного контракту №29984-А, придбаного Покупцем за результатами відкритого аукціону, проведеного Товарною біржею «Перспектива Коммодіті» від 06 жовтня 2016 року. У відповідності до п. 1.1. Договору, ч. 1 ст. 6 та ст. 656 Цивільного кодексу України Продавець зобов`язується передати у власність Покупця, а Покупець зобов`язується прийняти у власність майнові права на квартиру [ADDRESS] проектний будинок 1 та оплатити ціну таких прав в порядку та на умовах, визначених цим Договором. Пунктом 1.3. Договору визначено, що предметом Договору є майнові права на Квартиру, які після прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію реалізуються шляхом реєстрації Покупцем права власності в установленому законом порядку. За умови виконання своїх обов`язків за цим Договором Продавець зобов`язаний передати Покупцю документи, необхідні для державної реєстрації права власності на квартиру. Пунктом 1.4. Договору Сторони обумовили, що майнові права на Квартиру за цим Договором передаються від продавця покупцю шляхом підписання акту прийому-передачі квартири (як сукупності майнових прав), який є невід`ємною частиною цього Договору. Акт прийому-передачі квартири підписується Сторонами після прийняття в експлуатацію завершеного будівництвом об`єкта будівництва та за умови повного виконання Покупцем своїх зобов`язань за цим Договором. В п. 3.1. Договору Сторонами було обумовлено, що ціна майнових прав на Квартиру на момент підписання Договору становить: 340\~791 грн., в тому числі ПДВ 56\~798,50 грн., що еквівалентно 13\~470 дол. США. Пунктом 2.4. Договору встановлено, що орієнтовний строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію - 30 грудня 2017 рік. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього Договору. П.п. 5.2.1. п. 5.2. Договору визначено, що Продавець зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі виконувати свої зобов`язання за Договором та виконувати інші функції і обов`язки згідно форвардного контракту. Пунктом 6.2. Договору встановлено, що у разі недотримання Орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва понад три місяці від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію (п. 2.4. Договору), Продавець сплачує пеню покупцю в розмірі 0,1% від суми Ціни майнових прав на Квартиру за кожен день прострочення. За перші три місяці періоду прострочення від орієнтовного строку прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію, пеня не нараховується та не сплачується. Відповідно до п. 4.1. Договору, даний договір укладається під відкладальною обставиною, якою сторони визнають пред`явлення до виконання Форвардного контракту Покупцем, за відповідним актом (прийому-передачі) пред`явлення до виконання форвардного контракту. Щодо виконання [PERSON] умов договору в частину оплати майнових прав відповідачем не оспорювалось. Із змісту Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 06 жовтня 2016 року № 52/С105В-1, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал» та [PERSON] , вбачається, що сторони не узгодили всі умови вказаного договору. Зокрема пунктом 2.4. Договору встановлено, що орієнтовний строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію - 30 грудня 2017 рік. Продавець має право в односторонньому порядку змінити строк будівництва, а також в односторонньому порядку змінити термін прийняття в експлуатацію Об`єкта будівництва на строк до трьох місяців, і це не буде вважатися порушенням умов цього Договору. Ч. 1 ст. 638 Цивільного кодексу України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Встановлення орієнтовного строку вказує на невизначеність такої істотної умови як строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію. Ст. 251 Цивільного кодексу України встановлено, що строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк та термін можуть бути визначені актами цивільного законодавства, правочином або рішенням суду. Згідно ст. 252 Цивільного кодексу України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. З врахуванням вказаних норм строк прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 06 жовтня 2016 року № 52/С105В-1 конкретно не визначений, оскільки в п. 2.4. Договору зазначена не конкретна, а орієнтовна календарна дата. Згідно ч. 1 ст. 11 Цивільного кодексу України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: 1) договори та інші правочини; 2)створення літературних, художніх творів, винаходів та інших результатів інтелектуальної, творчої діяльності; 3) завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі; 4) інші юридичні факти. Ч. 1 та ч. 2 ст. 509 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. При цьому зобов`язання щодо прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію не належить до цивільних відносин, тобто до відносин, за наявності яких передбачена цивільно-правова відповідальність. В чинному законодавстві України таке поняття як «прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію» відсутнє. Ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлює порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів. Ч. 1 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації протягом десяти робочих днів з дня реєстрації заяви. Форма декларації про готовність об`єкта до експлуатації, порядок її подання і реєстрації визначаються Кабінетом Міністрів України. Ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Форма акта готовності об`єкта до експлуатації, форма сертифіката, порядок його видачі, розмір та порядок внесення плати за видачу сертифіката визначаються Кабінетом Міністрів України. Акт готовності об`єкта до експлуатації підписується замовником, генеральним проектувальником, генеральним підрядником або підрядником (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників), субпідрядниками, страховиком (якщо об`єкт застрахований). Відповідно до ч. 4 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» прийняття рішення про реєстрацію (повернення) декларації про готовність об`єкта до експлуатації, видачу (відмову у видачі) сертифіката здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю протягом десяти робочих днів з дати подання відповідних документів. Згідно ч. 5 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» датою прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта є дата реєстрації декларації про готовність об`єкта до експлуатації або видачі сертифіката. Ч. 2 ст. 39 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» встановлено, що зареєстрована декларація про готовність об`єкта до експлуатації або сертифікат є підставою для укладення договорів про постачання на прийнятий в експлуатацію об`єкт необхідних для його функціонування ресурсів - води, газу, тепла, електроенергії, включення даних про такий об`єкт до державної статистичної звітності та оформлення права власності на нього. Механізм прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів визначений Порядком прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 року № 461 (з наступними змінами і доповненнями). Згідно п. 3 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з незначними наслідками (СС1), та об`єктів, будівництво яких здійснювалося на підставі будівельного паспорта, здійснюється шляхом реєстрації відповідним органом державного архітектурно-будівельного контролю на безоплатній основі поданої замовником декларації про готовність об`єкта до експлуатації (далі - декларація). Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів із середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, а також комплексів (будов), до складу яких входять об`єкти з різними класами наслідків (відповідальності), здійснюється на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката. П. 4 Порядку прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів встановлено, що надання (реєстрація), повернення (відмова у видачі) чи скасування реєстрації документів, що підтверджують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, визначеними статтею 7 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Повноваження Держархбудінспекції здійснюються її апаратом. При цьому реєстрація (повернення, скасування реєстрації) декларації щодо об`єктів, які розміщено на території кількох адміністративно-територіальних одиниць та вплив (відповідно до проектної документації) від діяльності яких після прийняття в експлуатацію буде поширюватися на дві і більше адміністративно-територіальні одиниці, здійснюється безпосередньо апаратом Держархбудінспекції, а щодо інших об`єктів - її територіальними органами за місцезнаходженням таких об`єктів. Оскільки прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів здійснюється органами державного архітектурно-будівельного контролю, то відносини щодо прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів належить не до цивільно-правових, а до публічно-правових відносин. Ст. 1 Цивільного кодексу України встановлено, що цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників. До майнових відносин, заснованих на адміністративному або іншому владному підпорядкуванні однієї сторони другій стороні, а також до податкових, бюджетних відносин цивільне законодавство не застосовується, якщо інше не встановлено законом. За вказаних обставин пункт 2.4. Договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 06 жовтня 2016 року № 52/С105В-1 носить технічний характер, оскільки вказує на технічну характеристику житлового будинку. В даному Договорі пункт 2.4. міститься в розділі 2, який має назву «Технічні характеристики квартири». Це вбачається із судової практики (перша, апеляційна, касаційна інстанції та Касаційний цивільний суд Верховного Суду) по справі № 757/39364/15-ц про стягнення з ПАТ «ХК «Київміськбуд» пені за договором купівлі-продажу майнових прав, а саме: «Так, обґрунтовуючи позовні вимоги в частині нарахування пені... [PERSON] вказує, що відповідачем порушено п.6.1. договору купівлі-продажу майнових прав щодо затримання введення будинку в експлуатацію, разом з тим, суд відхиляє такі доводи позивача, оскільки вказаний пункт договору регламентує характеристики житлового будинку та за своїм змістом не є зобов`язальним, а тому суд приходить висновку про відсутність правових підстав для стягнення пені за цим пунктом договору». За вказаних обставин, враховуючи, що термін прийняття Об`єкта будівництва в експлуатацію в Договорі купівлі-продажу майнових прав на квартиру конкретною датою не визначений, замість цього вказана орієнтовна дата, а також те, що прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів не належить до цивільно-правих відносин, склад цивільно-правового порушення зі сторони позивача відсутній. Це виключає можливість застосувати до відповідача цивільно-правову відповідальність у вигляді стягнення неустойки (пені). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову.

Outcome: dismissed