Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-29 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 42 986 грн. 40 коп. та судові витрати по справі. В обґрунтування вимог зазначає, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт б/н від 06.10.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 20 038,70 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з умовами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 20.02.2019 року має заборгованість у розмірі 42 986 грн. 40 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 10 228 грн. 02 коп., заборгованості за процентами за користування кредитом у розмірі 8 842 грн. 35 коп., заборгованість за пенею та комісією у розмірі 21 271 грн. 79 коп., штраф відповідно до пункту 2.2 Генеральної Угоди у розмірі 2 644 грн. 24 коп. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми заборгованості. У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. У відповідності до ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. У судовому засіданні встановлено, що 6 жовтня 2012 року відповідач [PERSON] підписав Заяву, в якій виявив бажання оформити на своє ім`я кредитну карту з кредитним лімітом у розмірі 13 000 грн., яку отримав 22.10.2008 року. Також, у вказаній заяві міститься відмітка банку про відкриття рахунку відповідачу, номер карти [NUMBER] . Положеннями статті 638 ЦК України, закріплено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів на підтвердження того, що 6 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір № б/н (Генеральна угода) саме із встановленням відповідачу кредитного ліміту у розмірі 20 038,70 грн., отримання відповідачем кредитної картки та використання даного кредитного ліміту, стороною позивача до суду не надано, а з заяви відповідача вбачається, що бажаною сумою кредитного ліміту для нього була сума у розмірі 13 000 грн. Долучена до матеріалів справи позивачем копія Генеральної угоди, не є допустимим та належним доказом, оскільки вона не підписана відповідачем. При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У позовній заяві позивачем також зазначено, що кредитний договір № б/н від 6 жовтня 2012 року складається з заяви відповідача, Умов та правил надання банківських послуг та тарифів банку, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua. Однак, Умови та правила надання банківських послуг підпису відповідача не містять. Доказів того, що Умови та правила надання банківських послуг, які додані позивачем до позовної заяви, є складовою укладеного між сторонами договору, матеріали справи також не містять, як відсутні і докази, що саме такі умови та правила надання банківських послуг діяли на момент підписання відповідачем 6 жовтня 2012 року Заяви, та в подальшому такі умови не змінювались. Крім того, не надано доказів того, що позивач надав відповідачу кредит у розмірі та на умовах, зазначених позивачем у позовній заяві, а відповідач відповідно взяв на себе зобов`язання з повернення кредиту, сплати винагороди та неустойки у разі порушення зобов`язання з повернення кредиту, а також не доведено, що саме такі умови та правила надання банківських послуг і тарифи банку, як зазначені позивачем у позовній заяві, розумів відповідач підписуючи Заяву від 6 жовтня 2012 року. Особливістю договору приєднання є те, що позичальник приймає і погоджується із запропонованими кредитором умовами без права вносити свої пропозиції щодо цих умов. Виходячи з позовних вимог, саме про такий договір зазначає позивач. Підписом у заяві відповідачка погодилася з умовами та правилами, однак з цієї заяви не вбачається суми наданого кредитного ліміту, тому застосування умов та правил надання банківських послуг в будь-якій редакції не є можливим. Матеріали справи не містять також доказів на підтвердження строку дії виданої відповідачу картки, а також розміру наданого кредиту, що позбавляє суд можливості перевірити розмір нарахованих процентів, пені та штрафів. У Заяві відповідача від 6 жовтня 2012 року зазначено, що відповідачу було відкрито рахунок та видано карту [NUMBER] , однак виписки з вказаного рахунку до позовної заяви також не надано. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Подання позивачем доказів на підтвердження обставин справи є обов`язковим, оскільки в цій частині між сторонами виникає спір про право та такі докази мають значення для ухвалення рішення по справі. Вищенаведене узгоджується також з правовими позиціями, викладеними у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року по справі № 700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року по справі № 755/17553/16 та від 03 квітня 2019 року по справі № 221/5089/16-ц. За таких обставин, суд приходить до переконливого висновку, що заявлені банком позовні вимоги про стягнення з відповідача заборгованості у загальному розмірі 42 986 грн. 40 коп., є недоведеними. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до переконливого висновку, що у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено, то судові витрати Акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» по справі підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed