overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-10 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 20 вересня 2003 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Зазначив, що на даний момент спільна з відповідачем дитина проживає разом з позивачем. Спільне з відповідачем життя не склалось, оскільки сторони мають різні погляди на життя та різні характери, у звязку з чим між сторонами виникали непорозуміння, що призвело до розпаду сімї. На даний момент шлюб існує лише формально, подальше збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечить інтересам сторін та їх спільної дитини. У звязку з викладеним позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив суд його задовольнити. Зазначив, що шлюбні відносини припинені з січня 2018 року. \~ Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала та не заперечувала проти задоволення позову. Зазначила, що шлюбні відносини припинені з січня 2018 року. Суд, вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 вересня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 828, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-КИ № 191034, виданим 20 вересня 2003 року (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ № 279997, виданим 21 вересня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Бабушкінського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис № 1040 (а.с. 10). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди сторін на спільне життя, різні характери, відсутність взаєморозуміння, що робить спільне життя неможливим. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з січня 2018 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 09 грудня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено актовий запис № 516. В обґрунтування вимог, викладених у позовній заяві, зазначає про те, що одруження з відповідачем виявилось невдалим, відповідач фактично не проживає з позивачем протягом тривалого часу, не веде спільний побут та бюджет, не підтримує сімейних стосунків, шлюб існує формально. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає неможливим та таким, що суперечило б інтересам сторін. Судовим розглядом встановлено, що 09.12.2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, про що складено актовий запис № 516, що підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 09.12.2014 року. Від шлюбу сторони у справі мають сина - [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що спільне життя сторін у справі не склалось, у зв'язку із тим, що останні мають різні погляди на сімейне життя, що призвело до втрати взаємопорозуміння та почуття любові та поваги одне до одного. Протягом тривалого строку сторони у справі не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, мають окремі бюджети, проживають окремо. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування квартирою №5 по вул. Потьомкінська,155 в м. Миколаєві. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини неявки суду не\~повідомив,\~повідомлявся судом повторно через оголошення на офіційному сайті суду. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Дослідивши наявні у справі докази, суд встановив наступні факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до контрольного талону до ордера №392 від 01.11.1985 р., [PERSON] видано квартиру [ADDRESS]. Відповідач з 04.03.1994 р. зареєстрований за вищевказаною адресою. Усі витрати по оплаті житлово-комунальних послуг позивач сплачує самостійно, ніякої допомоги від відповідача не отримує. Згідно довідки Відділу запису актів громадянського стану від 27.10.82 р., 03.12.1971 р. [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], яка після реєстрації шлюбу прийняла прізвище чоловіка - [PERSON]. Рішенням Ленінського нарсуду м. Миколаєва від 20.01.1975 р. №2-152 шлюб визнано недійсним. 03.09.2010 року [PERSON] померла. На підставі викладеного, у відповідності зі ст. ст.71,\~72 ЖК України\~суд дійшов до висновку про відсутність відповідача понад шість місяців у квартирі [ADDRESS], враховуючи тривалість не проживання без поважних причин, що є підставою для визнання\~його таким, що втратив право користування жилим приміщення вказаної квартири. Таким чином, позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

у березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 11 047 грн. 39 коп. та судового збору в розмірі 1762 грн.. Ухвалою суду від 11.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог\~ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на адресу поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін\~не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 02.02.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.01.2018 року виникла заборгованість в розмірі 11 047 грн. 39 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 1867 грн. 64 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 8177 грн. 49 коп., , а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) 502 грн. 26 коп. що підтверджується розрахунком (а.с. 5-6). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 11\~047 грн. 39 коп., судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-01 00:00:00

у березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 63\~240 грн. 24 коп. та судового збору в розмірі 1762 грн.. Ухвалою суду від 11.04.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог\~ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлявся про перебування в провадженні суду даної справи на адресу поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін\~не подав, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 12.11.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 2000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.01.2018 року виникла заборгованість в розмірі 63 240 грн. 24 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 2125 грн. 69 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 54 446 грн. 85 коп., заборгованість за пенею та комісією 3180 грн. 07 коп., а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) 2987 грн. 63 коп. що підтверджується розрахунком (а.с. 5-6). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 63\~240 грн. 24 коп., судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ «Укрзалізниці» про відшкодування збитків. Свої вимоги мотивував тим, що 18 грудня 2017 року він разом з дружиною повертався з Литви до України. Оскільки авіарейс був відмінений, тому ним через мережу Інтернет було замовлено квитки на потяг Мінськ-Київ та вказав, що запит відбувається з іншої країни. За придбання квитків ним було сплачено 3799,50 грн. Але відповідачем йому було надіслано не проїзний документ, а бланк замовлення, який необхідно і можна було поміняти на проїзний документ, як і повернути лише в касах на території України. Оскільки він знаходився за кордоном, тому самостійно зробити це не міг. Зважаючи на що, він даний бланк замовлення надіслав на електронну адресу батьків. Оскільки бланк замовлення був повернути до каси відповідача за 5 годин до відправлення потягу, тому йому на картку було повернуто лише 2529,62 грн. Через неправомірні дії відповідачів, надання неповної інформації при замовленні квитків, ним було понесено збитки на суму 1269,88 грн. Такі дії відповідачів порушують вимоги Закону України «Про захист прав споживачів» та порушують його права. Вказав, що через неправомірні дії відповідача йому було також завдано моральної шкоди, яка полягала в докладанні додаткових зусиль для повернення коштів, повторного замовлення квитків вже безпосередньо у касах вокзалу, психологічного та фізичного виснаження, порушення звичного життєвого ритму. Заподіяну моральну шкоду він оцінює в розмірі 20\~000 грн. Просив суд на підставі ст.ст.22, 23, 313, 1166, 1167 ЦК України, ст. 8, 11 Закону України «Про залізничний транспорт», ст. 12 Закону України «Про транспорт», Закону України «Про захист прав споживачів» стягнути з ПАТ «Укрзалізниці» на його користь матеріальні збитки в розмірі 1269,88 грн., моральну шкоду в розмірі 20\~000 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Будь-яких заяв клопотань зі сторони відповідача, відзиву на адресу районного суду не надходило. Суд вважає, за можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та постановити заочне рішення, проти чого не заперечує позивача, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

у березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Мостобуд» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що він працював з 1965 року по 2015 рік у відокремленому підрозділі ПАТ «Мостобуд» - мостобудівельному загоні №2. У відповідача наявна заборгованість щодо виплати йому заробітної плати, однак при зверненні до відповідача про суму заборгованості, йому було повідомлено про відсутність грошових коштів, узв'язку з чим і виникла заборгованість. Станом на 12.03.2018 року сума заборгованості складає 20838,48 грн. Просив стягнути з ПАТ «Мостобуд» Мостобудівельний загін №2» заборгованість по заробітній платі у сумі 20838,48 грн. Позивач в судове засідання не з»явився. Подав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Просив позов задовольнити та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. З будь-якими клопотаннями до суду не звертались, відзиву на позовну заяву суду не надали. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин або не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі позивача та відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до звіту про виплату заробітної плати за період з 01.09.2012-31.03.2015 р.р. станом на 12.03.2018, виданого ПАТ «Мостобуд» Мостозагін №2», борг за підприємством перед [PERSON] становить 20838,48 грн. (а.с. 4). За приписами ст. 115 ч. 1 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Таким чином, судом встановлено, що станом на 12.03.2018 року у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по виплаті заробітної плати у розмірі 20838 грн. 48 коп., а тому позовні вимоги є обґрунтованими, законними та доведеними, в зв»язку з чим позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Крім того, суд вважає за необхідне, на підставі ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-17 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 05 вересня 2012 року він уклав шлюб з відповідачкою в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ в Донецькій області, актовий запис № 611. Від шлюбу дітей не мають. Сторони однією сім'єю не проживають з 2017 року, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує та вважає недоцільним призначати строк на примирення. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 05 вересня 2012 року в Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану ММУЮ в Донецькій області, актовий запис № 611. Від шлюбу дітей не мають. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в 2017 року, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім'єю, втратили почуття любові та поваги один до одного. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 16 березня 2013 року він уклав шлюб з відповідачкою в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану РС ММУЮ в Донецькій області, актовий запис № 82. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Сторони однією сімєю не проживають з квітня 2017 року, спільного господарства не ведуть, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обовязків, через що в сімї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, направила до суду заяву з проханням розглянути справу в її відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує та вважає недоцільним призначати строк на примирення. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище «Глазкова». Суд, дослідивши матеріали справи, та враховуючи, що відповідно до приписів ч. 3 ст. 200 ЦПК України у випадку визнання позову відповідачем суд за результатами підготовчого провадження ухвалює рішення, приходить до переконання, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 16 березня 2013 року в Орджонікідзевському відділі державної реєстрації актів цивільного стану РС ММУЮ в Донецькій області, актовий запис № 82. Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в квітня 2017 року, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сімєю, втратили почуття любові та поваги один до одного. На підставі викладеного,

Outcome: approved