Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У вересні 2015 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу у розмірі 8\~222 грн. 49 коп. та суму сплаченого судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування заявлених вимог, МТСБУ посилалося на те, що 08 жовтня 2009 року в м. Києві, з вини відповідача [PERSON], який керував автомобілем «Хонда Цивік», державний номерний знак 41586КТ, сталася дорожньо-транспортна пригода. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2009 року [PERSON] визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. На час дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Внаслідок зазначеної вище ДТП був пошкоджений транспортний засіб «ВАЗ 2107», державний номерний знак 400-81КХ, що належить [PERSON]. Згідно із звітом про визначення вартості матеріального збитку вих.. № 140 від 02 листопада 2009 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ВАЗ 2107», державний номерний знак 400-81КХ, з урахуванням зносу становить 7\~583 грн. 49 коп. без ПДВ. Завдана потерпілій особі матеріальна шкода відповідачем відшкодована не була. З наведених підстав, відповідно до п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивач 11 грудня 2009 року здійснило виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 7\~583 грн. 49 коп. (без урахування податку на додану вартість). Крім того, МТСБУ понесло витрати на встановлення розміру збитків та збір документів в розмірі 639 грн. 00 коп. Таким чином, позивач набув права регресної вимоги до відповідача [PERSON] у загальному розмірі 8\~222 грн. 49 коп. 22 лютого 2010 року позивач звернувся до відповідача з листом, в якому просив компенсувати витрати МТСБУ у добровільному порядку. Проте, відповіді від [PERSON] на адресу позивача не надходило. З наведених підстав МСТБУ було змушене звернутися до суду з вказаним вище позовом. У судовому засіданні представник МТСБУ [PERSON] надала аналогічні викладеному вище пояснення, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував, просив застосувати строк позовної давності й відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про залишення позовних вимог без задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 жовтня 2009 року [PERSON], керуючи автомобілем «Хонда Цивік», державний номерний знак 41586КТ, по вул. Пуховській, 2 у місті Києві, порушив п.10.1, п. 10.4 Правил дорожнього руху, не врахував дорожню обстановку та, повертаючи праворуч, завчасно не зайняв відповідне крайнє положення на дорозі, що призвело до зіткнення з автомобілем ВАЗ 2107, державний номерний знак 400-81КХ, яким керував [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Деснянського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2009 року відповідача [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. в дохід держави (а.с. 7). В момент настання страхового випадку цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] застрахована не була. У п.2.4 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України № 142/5/2092 від 24 листопада 2003 року, визначено, що вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Згідно із звітом про визначення вартості матеріального збитку вих. № 140, складеного 02 листопада 2009 року приватним підприємцем [PERSON], вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ВАЗ 2107», державний номерний знак 400-81КХ, з урахуванням зносу становить 9 100 грн. 19 коп. з урахування 20 % ПДВ та коефіцієнта фізичного зносу й минулих аварій (а.с. 12-17). Відповідно до ч.1 ст. 35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. За правилами п.п. «а» ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. З матеріалів справи вбачається, що 11 листопада 2009 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою, в якій посилаючись на викладені вище положення Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», просив здійснити відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, що сталася 08 жовтня 2009 року (а.с. 10). На підставі зазначеної заяви 11 грудня 2009 року МТСБУ видано наказ про відшкодування шкоди [PERSON] з фонду захисту потерпілих № 3207 та здійснено виплату коштів у розмірі 7\~583 грн. 49 коп. (а.с. 5, 9). Крім того, позивачем понесено витрати на встановлення розміру збитків та збір документів у розмірі 639 грн. 00 коп., що підтверджується копією платіжного доручення № 4407 від 20 листопада 2009 року (а.с. 5). У ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч.1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. 22 лютого 2010 року позивач звернувся з листом до відповідача за № 3325/3-2-05, в якому просив компенсувати витрати МТСБУ у загальному розмірі 8\~222 грн. 49 коп. (а.с. 8). Статтею 257 ЦК України закріплено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок (ст. 253 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. У ч. 6 ст. 261 ЦК України за регресними зобов'язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов'язання. Таким чином, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на регресний позов, яким у даному випадку є наступний день після виплати відшкодування потерпілій особі, що відбулася згідно з копією платіжного доручення № 4763 11 грудня 2009 року (а.с. 5). Процедура пред'явлення позову та відкриття провадження у справі врегульована главою 2 ЦПК України. Відповідно пункту 3 частини 3 статті 121 ЦПК України позовна заява повертається у випадках, зокрема, коли справа не підсудна цьому суду. З матеріалів справи зясовано та це не оспорюється сторонами, що у грудні 2012 року МТСБУ звернулося до Оболонського районного суду м. Києва із позовом про стягнення із [PERSON] 8 222 грн. 49 коп. витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Ухвалою суду від 17 січня 2013 року дану позовну заяву повернуто позивачу для подачі до належного суду (а.с. 46). Проте, ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20 березня 2013 року ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 17 січня 2013 року скасовано у зв'язку із тим, що суд першої інстанції не звернув уваги на описку в довідці адресно-довідкового бюро щодо імені розшукуваної особи, при цьому справу направив до суду першої інстанції на новий розгляд питання. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 19 квітня 2013 року зазначену вище позовну заяву повернено позивачу у звязку з непідсудністю (а.с. 44-45). Таким чином, звернення до суду з порушенням правил підсудності не може вважатися належним пред'явленням позову.\~\~\~\~ До Броварського міськрайонного суду Київської області із зазначеним позовом МТСБУ звернулось лише 31 серпня 2015 року.\~\~ При цьому, обставини, на які посилається позивач, а саме повернення Оболонським районним судом м. Києва позовної заяви з підстав, передбачених статтею 121 ЦПК України, не можуть бути визнані поважними, а свідчать про те, що встановлений законом трирічний строк для пред'явлення регресних вимоги до винної у скоєнні ДТП особи пропущено позивачем через неналежне виконання ним вимог глави 2 ЦПК України.\~\~ Посилання представника позивача [PERSON] на те, що остання у звязку з проблемами із здоровям не мала можливості подати позов раніше, оскільки за дану справу несе відповідальність особисто вона, суд вважає недоведеними, оскільки з доданих до заяви про поновлення строку позовної давності документів, зокрема, з копії контракту про надання правової допомоги № 73 від 28 вересня 2012 року не вбачається, що саме дана особа несе відповідальність за супровід у судах конкретної судової справи про стягнення з [PERSON] коштів у порядку регресу. Відповідно до ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи все вищенаведене, суд вважає за необхідне в задоволенні позову відмовити у звязку з пропуском строку позовної давності.

Outcome: dismissed