Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] (дошлюбне Кулик) О.П звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 27 вересня 1997 року в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області помер її батько [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, розташований по вул. Київська, 12 в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька є позивач та її рідний брат [PERSON], який відмовляється від своєї частки у спадщині на користь позивача. Однак, коли вона звернулася з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом їй було відмовлено у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, а тому з даним позовом вона вимушена звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за нею права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання [PERSON] не зявилася, однак надала до суду заяву в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова сільської ради [PERSON] надіслав до суду заяву, згідно якої, просить справу розглянути за відсутності їх представника. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. До відносин спадкування необхідно застосовувати чинний на час відкриття спадщини ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Судом встановлено, що 27 вересня 1997 року в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 341056, повторно виданого 09 лютого 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5). Згідно копії свідоцтва про право власності на домоволодіння, виданого 15 лютого 1989 року виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради [PERSON] належав житловий будинок, розташований по вул. Київська, 12 в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області (а.с.8). Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії ЯИ №359252, виданого 18 серпня 1952 року [PERSON] сільською радою Томашпільського районну Вінницької області [PERSON] дійсно є дочкою [PERSON] (а.с.6) Згідно довідки про показники обєкта нерухомого майна № 20 від 29 лютого 2016 року, виданої КП «Могилів-Подільське МБТІ», станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок, розташований по вул. Київська, 12 в с. Комаргород Томашпільського району Вінницької області зареєстровано за [PERSON] (а.с.7). Відповідно довідки, виданої виконавчим комітетом [PERSON] сільської ради №522 від 15 березня 2016 року, після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Київська, 12 в Комаргород Томашпільського району Вінницької області. Крім того в довідці зазначено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями майна за законом залишилися дочка [PERSON], яка проживала у спадковому будинку та продовжує проживати по даний час та син [PERSON], (а.с.9). Разом з тим, Томашпільською районною державною нотаріальною конторою було відмовлено у прийнятті заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа (а.с. 10). Крім того, судом було досліджено копію спадкової справи № 976/2000 щодо майна померлого [PERSON], заведену Томашпільською державною нотаріальною конторою, відповідно до якої [PERSON] після смерті батька успадкувала право на земельну частку (пай) посвідчене сертифікатом серії ВН № 0200777, виданого 04 березня 1997 року Томашпільською районною державною адміністрацією (а.с.20-30). Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved