Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У березні 2013 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить позбавити відповідача права користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та зняти останню з реєстрації у вказаній квартирі. На обґрунтування своїх вимог послався на те, що відповідно до договору дарування квартири від 03.07.2004 року позивач став власником вищевказаної квартири, в якій, крім нього, зареєстрована відповідач - його колишня дружина. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28.02.2013 року за позивачем визнано право особистої власності на вказану квартиру. Шлюб між сторонами у справі розірвано 18.03.2009 року. Після розлучення відповідач залишила житло, не оплачує квартплати та комунальні послуги. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних у позовній заяві. Також зазначив, що відповідач не проживає у спірній квартирі понад 6 років, з того часу позивач сам утримує дане житло. Просить позов задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судові засідання двічі поспіль не з'явилася, про причини неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності не подала. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Згідно з частиною першою статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом проведено заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування та реєстрації цього права, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно, виданого 07.07.2004 року ДКП «Червоноградське МБТІ» (а.с. 6, 7). Шлюб між сторонами у справі було розірвано 18.03.2009 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 15). Як видно з довідки КП «Комінтех» № 2063 від 24.02.2014 року, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані сторони (а.с. 16). Згідно з актом КП «Червонограджитлокомунсервіс» № 259 від 06.06.2014 року у спірній квартирі проживає лише [PERSON] (акт). Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу, зокрема, дружина. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сім'ї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Ураховуючи, що у зв'язку з розірванням шлюбу відповідач перестала бути членом сім'ї позивача, виходячи з пояснень представника позивача та наявних матеріалів справи відповідач не проживає у спірній квартирі без поважних причин більше року, факт реєстрації відповідача у цій квартирі порушує права позивача, суд дійшов висновку про визнання відповідача такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] Львівської області, на підставі ч. 2 ст. 405 ЦК України, за аналогією закону, згідно з ч. 8 ЦПК України. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням. Отже, судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, на вимогу позивача є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання у такому приміщенні. Таким чином, позов задовольняється частково. Ураховуючи часткове задоволення позову,

Outcome: partial