Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-17 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що відповідно до укладеного договору № б/н від 07.05.2013 року відповідачка отримала кредит у розмірі 2 800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Умов укладеного договору відповідачка належним чином не виконала, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 04.02.2018 року становить - 12 568, 52 грн. Просить стягнути з відповідачки на його користь суму заборгованості та судові витрати по справі. 20.07.2018 року на адресу суду надійшов лист АТ КБ «ПриватБанк» №Е.65.0.0.0/3-365676 від 07.07.2018 року, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», змінило назву на - Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк». Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Належно повідомлена відповідачка в судові засідання 04.05.2018 року, 18.06.2018 року, 18.07.2018 року та 18.09.2018 року не з'явилася, в судове засідання призначене на 18.06.2018 року викликалася через оголошення на Web-сторінці Червоноградського міського суду Львівської області,про причини неявки суд не повідомила, з заявами та клопотаннями до суду не зверталася. Як передбачено ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини учасників справи, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення немає потреби, а тому розгляд справи слід провести у відсутності учасників справи без фіксування судового процесу. Дослідивши докази суд встановив слідуюче. Як вбачається із анкети-заяви відповідачки від 07.05.2013 року, вона ознайомилася та погодилася із умовами і правилами надання банківських послуг, а також тарифами, які були надані їй в письмовій формі, а також з тим, що підписана нею заява разом із пам'яткою клієнта, умовами і правилами надання банківських послуг, і тарифами становить між нею та банком договір про надання банківських послуг, та отримала кредит у розмірі 2 800, 00 грн.. Так як відповідачка належним чином не виконувала взяті на себе зобов`язання, то станом на 04.02.2018 року її заборгованість за кредитним договором становить - 12 568, 52 грн.,з яких: -537, 84 грн. - тіло кредиту; -2 222, 44 грн. - заборгованість по відсотках за користування кредитом; -8 733, 55 грн. - пеня; -500, 00 грн. - штраф (фіксована частина); -574, 69 грн. - штраф (процентна складова). При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положення ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15. Отже, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню пеня, а в стягненні штрафу слід відмовити за необґрунтованістю. З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що відповідачка не виконує покладених на неї зобов'язань за договором № б/н від 07.05.2013 року, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення, але частково, так як чинним законодавством України не передбачено одночасне стягнення пені та штрафу за порушення зобов'язання. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачки у користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі - 1 762,00 грн..

Outcome: approved