Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У вересні 2014 року позивач, селянське (фермерське) господарство «Золотий колос» звернувся до суду з вимогою про визнання договору оренди землі, укладеного з [PERSON], поновленим. Як підставу позову зазначили, що 20.08.2001 року між селянським (фермерським) господарством «Золотий колос» та [PERSON] укладено договір оренди земельної частки (паю) розміром 8,98 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) строком на 10 років. Вказує, що після закінчення строку дії договору оренди землі, орендар продовжив користуватися майном, а наймодавець протягом місяця після закінчення договору найму жодних заперечень не подавав. Крім того, на підтвердження намірів продовжувати орендні відносини орендодавець протягом 2012-2014 років отримував орендну плату згідно укладеному договору та відповідно до розміру, передбаченого Указом Президента України «Про додаткові заходи щодо соціального захисту селян-власників земельних ділянок та земельних часток (паїв)», а підприємство продовжувало користуватися земельною ділянкою та сплачувати земельний податок. У липні 2014 року після спливу 3 років після продовження терміну дії договору оренди землі [PERSON] звернувся до С(Ф)Г «Золотий колос» із заявою, в якій заперечує проти використання його земельної ділянки. Проте, це суперечить положенням діючого законодавства, за якими у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Таким чином, вважає договір оренди землі від 20.08.2001 року поновленим, оскільки орендар продовжує користуватися земельною ділянкою, належно виконує умови договору, сплачує орендодавцю орендну плату за користування земельною ділянкою та податок за землю, та в зв'язку з відсутністю протягом одного місяця після закінчення строку договору заперечень від орендодавця про поновлення договору. Просить визнати договір оренди земельної частки (паю), укладеного 20.08.2001 року між [PERSON] та селянським (фермерським) господарством «Золотий колос» строком на 10 років, який зареєстровано 20.08.2001 року Волоськобалаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області за № 108, поновленим до 20.08.2021 року на тих самих умовах, які передбачені договором з встановленням орендної плати у грошовій формі у розмірі не менше 3 % від нормативної грошової оцінки земельної ділянки. У судовому засіданні представник позивача підтримав позов та наполягав на його задоволенні. Відповідач та його представник позов не визнали, заперечували проти його задоволення, зазначивши, що з 23.06.2014 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 8,5515 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно. До 2014 року вищезазначену земельну ділянку безпідставно обробляло СФГ «Золотий колос». Про свій намір самостійно обробляти власну земельну ділянку [PERSON] повідомив С(Ф)Г «Золотий колос» листами від 02.03.2014 року та 02.07.2014 року, однак відповіді не отримав. Крім того, про незаконні дії посадових осіб С(Ф)Г «Золотий колос» 19.05.2014 року та 02.07.2014 року він повідомляв Шевченківський РВ ГУМВС України в Харківській області та прокуратуру Шевченківського району Харківської області. Згідно даним державного земельного кадастру право оренди на належну йому земельну ділянку ні за ким не зареєстровано. У 2014 році він, як власник, самостійно сплатив земельний податок та провів оранку. Відомостей про наявність будь-якого договору оренди земельної ділянки С(Ф)Г «Золотий колос» йому не надавало. В порушення положень ст. 33 Закону України «Про оренду землі» орендар не повідомив його про намір продовжити користуватися його земельною ділянкою до спливу строку договору оренди землі у строк, встановлений цим договором. Будь-які листи-повідомлення про намір продовжити орендні відносини з доданим до нього проектом договору оренди земельної ділянки від С(Ф)Г «Золотий колос», не надходили. З квітня 2014 року він, як власник, самостійно користується землею, встановило межі земельної ділянки в натурі (на місцевості). Дані обліку земельних ділянок також не містять жодних відомостей про наявність будь-яких прав третіх осіб на його земельну ділянку. Крім того, отримання ним 23.06.2014 року свідоцтва про право власності на нерухоме майно є підставою для припинення дії договору. У зв'язку з наведеним, просить відмовити у задоволенні позову повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши їх у сукупності, визнає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема є договори та інші правочини. Згідно зі ст. 792 ЦК України, ст.ст. 93, 124 ЗК України, право оренди земельної ділянки виникає на підставі договору. На підставі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 20.08.2001 року між селянським (фермерським) господарством «Золотий колос» та [PERSON] укладено договір оренди земельної частки (паю) розміром 8,98 в умовних кадастрових гектарах, розташованої на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області на підставі сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ХР № 0192300 від 12.02.1997 року, який зареєстровано 20.08.2001 року Волоськобалаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області за № 108. Договір укладено строком на 10 років (а.с. 5) У відповідності до внесених 02.10.2003 року змін до Закону України «Про оренду землі», предметом договору між громадянином - орендодавцем та орендатором може бути як земельна частка /пай/, право на яку підтверджено сертифікатом, так і конкретна земельна ділянка, право на яку підтверджується держаним актом. Протягом 2001-2013 років орендарем сплачувалась орендна плата, що не заперечується сторонами по справі та підтверджується відповідними доказами (а.с. 6-10). Згідно статті 16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель приватної власності здійснюється за згодою орендодавця та особи, яка згідно із законом вправі набувати право оренди на таку земельну ділянку. Орендар, який має намір скористатися переважним правом на укладення договору оренди землі на новий строк, у відповідності до ст. 33 Закону України «Про оренду землі», зобов'язаний повідомити про це орендодавця не пізніше ніж за місяць до спливу строку договору оренди землі. До листа-повідомлення про поновлення договору оренди землі орендар додає проект додаткової угоди. При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором Статтею Конституції України зазначено, що кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. 02.03.2014 року та 02.07.2014 року [PERSON] звертався до керівництва С(Ф)Г «Золотий колос» з письмовими повідомленнями про те, що має намір господарювати на своїй земельній ділянці самостійно (а.с. 39-42) Проте, матеріали справи не містять будь-яких доказів домовленості на продовження оренди земельних ділянок між землевласником та орендарем. Таким чином, посилання позивача на те, що продовження користування земельними ділянками є підставою зобов»язання землевласника продовжити з ним орендні відносини, не ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, з 23.06.2014 року, на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № 23345208, [PERSON] є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 8,5515 га, розташованої на території Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області (а.с. 16,34, 35). Згідно акту у квітні 2014 року встановлено межі земельної ділянки [PERSON] в натурі (на місцевості) (а.с. 43). Відповідно до квитанції від 30.09.2014 року [PERSON] сплатив земельний податок за належну йому земельну ділянку та провів її оранку (а.с. 45). Ст. 25 Закону України «Про оренду землі» передбачає право самостійного господарювання орендаря на орендованій земельній ділянці виключно на умовах договору, в тому числі, його зобов»язання використовувати ділянку в межах строків, встановлених цим договором. За інформацією Волоськобалаклійської сільської ради Шевченківського району Харківської області № 541 від 15.12.2014 року відповідно до записів в журналі реєстрації договорів оренди земельних часток (паїв), 20.08.2001 року було зареєстровано за № 108 договір оренди земельної частки (паю), укладеного між [PERSON] та селянським (фермерським) господарством «Золотий колос» строком на 10 років. Договір оренди закінчив свою дію 20.09.2011 року. На теперішній час до сільської ради для реєстрації не надходив поновлений договір оренди між вищезазначеними суб'єктами (а.с. 62). Таким чином, оформивши 23.06.2014 року [PERSON] право власності на належну йому земельну ділянку, змінено предмет договору. У відповідності до ст.ст. 316, 328 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Згідно зі ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Вказані обставини підтверджуються матеріалами справи, які були досліджені судом. З огляду на викладене, підстав для задоволення позову з мотивів, зазначених у заяві, немає.

Outcome: dismissed