Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

У березня 2021 року до Іллінецького районного суду Вінницької області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на нерухоме майно. Позов мотивувала тим, що вона являюся власником цілого житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , 1/2 якого була успадкована нею після смерті чоловіка - [PERSON] , та 1/2 якого належить їй як частка у спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу. Належне їй домоволодіння складається із: житлового будинку з цегли, загальною площею 42,70 кв.м., житловою площею 23,50 кв. м. позначений на плані літерою «А», веранди позначеної літерою «а», хліва позначеного літерою «Б», прибудови позначеної літерою «б», прибудови позначеної літерою «б1», літньої кухні позначеної літерою «В», погрібу позначеного літерою «Г», огорожі, що розташоване на земельній ділянці, площею 0,44 га, яка належала її нині покійному чоловікові [PERSON] відповідно до державного акту на право приватної власності на землю. Для оформлення своїх спадкових прав на вказану вище земельну ділянку вона звернулась до державного нотаріуса Іллінецької Державної нотаріальної контори з метою отримання свідоцтва про право на спадщину за законом після її покійного чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] . Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва і видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії в якій у змісті якої зазначається, що відповідно до матеріалів спадкової справи №129/2001 разом зі нею спадщину після смерті [PERSON] прийняли їх діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є відповідачами по даній справі, а житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами [ADDRESS] перебуває у її приватній власності. Відповідно видача усім спадкоємцях свідоцтв про право на спадщину за законом по 1/2 частки земельної ділянки кожному, на якій розташований будинок позивача суперечитиме ч.1 ст.377 ЦКУ, оскільки частка у праві власності на земельну ділянку не буде відповідати частці у праві на житловий будинок, який на ній розташований. У зв`язку з вищевикладеним [PERSON] змушена звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою Іллінецького районного суду Вінницької області від 01 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, натомість подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просить їх задоволити в повному обсязі та розглянути справу за її відсутності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явилися надавши суду заяви про розгляд справи без їх участі, щодо задоволення позову не заперечують. Враховуючи зазначені вище положення, а також те, що сторони скористались своїм правом, врегульованим частиною 3 статті 211 ЦПК України, заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його в даному підготовчому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Згідно з частин 3-4 статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, давши оцінку зібраним доказам, суд дійшов висновку про можливість ухвалення рішення та задоволення позову з таких підстав. Судом установлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , 1/2 частина якого належить їй на підставі свідоцтва про право власності серії АЕА № [NUMBER] виданого 25 квітня 2001 року (а.с. 8) як частка у спільному майні, набутому подружжям за час шлюбу та 1/2 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом серії АЕА № 264403 виданого 25 квітня 2001 року (а.с.7) після смерті її чоловіка - [PERSON] , який відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.6) помер [INFO] вказане також підтверджується, копією технічного паспорта на вказаний житловий будинок виданий 25 червня 2001 року інвернтарний №6 реєстровий № 11 начальником БТІ на ім`я [PERSON] (а.с.9-11). Вказаний житловий будинок розташований на земельній ділянці загальною плошщею 0,44 га, яка належала покійному чоловікові [PERSON] - [PERSON] на підставі державного акта на право приватної власності серії ВН № 000275 виданого 13 жовтня 1994 року (а.с.12).Бажаючи оформити свої спадкові права на вказану земельну ділянку [PERSON] звернулась із заявою до державного нотаріуса Іллінецької Державної нотаріальної контори, однак, постановою від 27 жовтня 2020 року №292 (а.с.14) їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії оскількі відповідно до матеріалів спадкової справи № 129/2001 (а.с. 47-74) разом із [PERSON] спадщину після смерті її чоловіка [PERSON] прийняли їх діти: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які є відповідачами по даній справі. Згідно частини 1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. У відповідності до частини 2 статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За змістом положень частини 4 статті 41 Конституції України та частини 1 статті 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини 1 статті 377 Цивільного кодексу України до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно частини 1 статті 120 ЗК України в разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані пі об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені. Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 120 ЗК України, [PERSON] , як особа, яка набула права власності на житловий будинок має право стати власником земельної ділянки на тих самих умовах, на яких вона належала покійному чоловіку, тобто на праві приватної власності, вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 13 квітня 2016 року в справі № 6 - 253цс16. Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги, що відповідачі позов визнали повністю і його задоволення не суперечить вимогам закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку,, що за позивачем слід визнати право власності на земельну ділянку що розташована за адресою: [ADDRESS] . Крім того, відповідно до статті 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути в рівних частинах із відповідачів на користь позивача сплачений нею при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 908,00 (дев`ятсот вісім гривень 00 коп.) грн. Беручи до уваги вищенаведене та

Outcome: approved