Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 19 липня 2015 року помер її батько [PERSON], вона є єдиним спадкоємцем за законом, на час смерті батько фактично проживав разом з нею, однак вони мали різну реєстрацію постійного місця проживання. Після смерті батька у листопаді 2015 року вона звернулась до консультанта [PERSON] державної нотаріальної контори з проханням розяснити порядок прийняття спадщини, на що їй пояснили, що вона є такою, що вже прийняла спадщину. Однак, при подачі усіх документів для отримання свідоцтва про спадщину зясувалось, що вона пропустила строк звернення із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи викладене просить визначити їй додатковий строк для вчинення необхідних дій для прийняття спадщини. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, подала клопотання про розгляд справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю. Представник відповідача [PERSON] міської ради в судове засідання не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов такого висновку: Відповідно до ч.1 ст.1269, ч.1 ст.1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлений строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 р. №296/5, заява про прийняття спадщини особою, яка не проживала разом із спадкодавцем на час смерті, подається особисто. Відповідно до п.3.23 Порядку своєчасно надісланою вважається також заява, справжність підпису особи на якій засвідчена (або не засвідчена) нотаріально, що направлена поштовим відправленням до закінчення шестимісячного строку для прийняття спадщини і яка надійшла нотаріусу після закінчення цього строку. Нотаріус приймає такі заяви, заводить спадкову справу та у випадку надходження заяви, справжність підпису на якій не засвідчено нотаріально, надсилає лист спадкоємцю, в якому пропонується надіслати заяву, оформлену належним чином, або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. У таких випадках конверт підшивається у спадкову справу. Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пленум Верховного Суду України в п.24 постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив, що вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно керуватись тим, що поважними є причини, повязані з обєктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Як вбачається з матеріалів справи позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого батька [PERSON], який помер 19 липня 2015 року. Інших спадкоємців не встановлено, про що вказано у довідках [PERSON] нотаріальної контори. Позивач у визначений законодавством строк зверталась до [PERSON] нотаріальної контори із клопотанням про прийняття заяви про прийняття спадщини, однак отримала невірну консультацію, що потягло для неї негативні наслідки. Враховуючи викладені обставини та приймаючи до уваги строк, який позивач пропустила, суд вважає необхідним визначити позивачу додатковий строк для подачі в нотаріальну контору відповідної заяви терміном один місяць. Судові витрати по справі слід залишити за позивачем. На підставі ст.ст.1223, 1261, ч.3 ст.1272 ЦК України,

Outcome: approved