Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-16 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого вказав, що 23 квітня 2019 року між Акціонерним Товариством «Кредобанк» (надалі- АТ «Кредобанк») та [PERSON] укладено Кредитний договір № CL-187121 (надалі - Кредитний договір). На виконання вимог Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо спрощення ведення бізнесу та залучення емітентами цінних паперів» від 16 листопада 2017 року та згідно з Рішенням Акціонера № 03/2018 від 29 листопада 2018 року, Публічне акціонерне товариство «Кредобанк» змінило своє найменування на Акціонерне товариство «Кредобанк», який являється його правонаступником. Згідно з умовами Кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах повторності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплати проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Кредитним договором. На виконання умов вищевказаного договору Банк свої зобов`язання по видачі відповідних сум кредиту виконав повністю. В порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов`язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом 29 січня 2020 року за відповідачем утворилася заборгованість у сумі 317 254, 23 грн, яка складається з: -заборгованості за тілом кредиту у розмірі 255 580,34 грн; заборгованості за відсотками у сумі 56 180, 14 грн; заборгованості за пенею - 5493, 75 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «Кредобанк» заборгованість за Кредитним договором № CL-187121 у розмірі 317 254, 23 грн та судові витрати. Копію ухвали про відкриття провадження разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами представник відповідача [PERSON] - [PERSON] отримав 22 вересня 2020 року (а.с. 85). Відзив на позовну заяву від відповідача або його представника на адресу суду не надходив. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядк3у, про що свідчить письмова розписка. Від представника відповідача надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв`язку з тим, що настання події (мирне врегулювання спору), що було підставою відкладення судового розгляду попереднього разу, не сталося з причин не залежних від відповідача. Судом визнана неповажною причина неявки відповідача та його представника в судове засідання, оскільки доказів на підтвердження поважності причини неявки в судове засідання представником відповідача не надано. Крім того, попереднє судове засідання, яке відбувалось 18 лютого 2021 року, відкладено за клопотанням представника відповідача, яке мотивоване тим, що позивач бажає мирне позасудове врегулювання спору. У зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 17 березня 2021 року, тобто відповідач мав час один місяць для врегулювання спору з позивачем в позасудовому порядку. До того ж, як зазначалось вище, представником відповідача до клопотання про відкладення розгляду справи не додані докази, які б свідчили про поважність неприбуття відповідача та його представника в судове засідання, та докази необхідності відкладення судового засідання за вказаною причиною. При цьому, частиною першою статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод від 04 листопада 1950 року, яка набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, передбачено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку належним і безстороннім судом, встановленим законом. З урахуванням практики Європейського суду з прав людини критеріями розумних строків у цивільних справах є: правова та фактична складність справи; поведінка заявника, а також інших осіб, які беруть участь у справі, інших учасників процесу; характер процесу та його значення для заявника (справи «Федіна проти України» від 2 вересня 2010 року, «Смірнова проти України» від 8 листопада 2005 року, «Матіка проти Румунії» від 2 листопада 2006 року, «Літоселітіс проти Греції» від 5 лютого 2004 року та інші). Ухвалою суду від 14 квітня 2020 року прийнято до розгляду позовну заяву Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованостіта відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідно до ч. 1 ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Отже, подальше відкладення розгляду справи призведе до порушення розумного строку вирішення спору по справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Із матеріалів справи вбачається, що 23 квітня 2019 року між Акціонерним Товариством «Кредобанк» (надалі - АТ «Кредобанк») та [PERSON] укладено Кредитний договір № CL-187121 (а.с. 9-11). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частини перша та друга статті 14 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Відповідно до умов договору, а саме п.1 Кредитного договору, Банк зобов`язується надати у власність Позичальникові грошові кошти на умовах повторності та цільового характеру використання, а Позичальник зобов`язується використовувати кредит на цілі, вказані в цьому Кредитному договорі, повернути кредит, сплати проценти та інші платежі в строк та на умовах, визначених Кредитним договором. Згідно з п. 2.1 Кредитного договору банк видає Позичальнику Кредит у сумі 259040, 00 грн на строк до 22 квітня 2024 року. Відповідно до п. 2.7 Кредитного договору за користування Кредитом Позивальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 36, 99% річних. АТ «Кредобанк» зобов`язання за договором виконав, надавши [PERSON] 23 квітня 2019 року грошові кошти у сумі 29040 грн, що підтверджується меморіальним ордером № 22713270 (а.с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до п. 6.1 Кредитного договору Позичальник зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в порядку і строки, передбачені цим Договором. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до п. 2.7 Кредитного договору за користування Кредитом Позивальник сплачує Банку відсотки за процентною ставкою 36,99% річних. Згідно з п. 6.9 Кредитного договору Банк, у випадку прострочення сплати процентів та/або повернення кредиту (частини кредиту) щонайменше на один календарний місяць, порушення Позичальником істотних умов Договору, вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісії та інших належних до сплати платежів за Кредитним договором, про що письмово повідомляє Позичальника. Відповідно до п. 7.1 Кредитного договору за несвоєчасне виконання (повернення) грошових зобов`язань за цим Кредитним договором Позичальник відшкодовує Банк, заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової стави Національного банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання Позичальника, за кожен день заборгованості Позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої Позичальнику на підставі цього пункту Кредитного договору не може перевищувати 15 % (відсотків) від суми несвоєчасного виконання грошового зобов`язання. Тобто сторони узгодили умови дострокового повернення кредиту, а також відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Згідно з нормою статті 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 Цивільного кодексу України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 Цивільного кодексу України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. При цьому в законодавстві визначаються різні поняття як «строк дії договору», так і «строк (термін) виконання зобов`язання» (ст. ст.530, 631 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (частиною 1 статті 530 Цивільного кодексу України). У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З дослідженого в судовому засіданні розрахунку заборгованості встановлено, що у [PERSON] перед АТ «Кредобанк» утворилась заборгованість за договором кредиту CL-187121 від 23 квітня 2019 року у розмірі 317254,23 грн, яка складається з заборгованості за тілом кредиту у розмірі 255580,34 грн; заборгованості за відсотками у сумі 56180,14 грн; заборгованості за пенею - 5493,75 грн. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1, 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов Акціонерного товариства «Кредобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до частини 2 статті 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 4758,81 грн, що підтверджується платіжним дорученням (а.с. 1).

Outcome: approved