Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-08 00:00:00

У березні 2018 [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа- Новобаварський районний у м.Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану про визнання його батьком дитини [PERSON] , [INFO] та внести зміни в актовий запис про народження дитини № 254 від 24.04.2009 в частині запису батька, вказавши замість [PERSON] - [PERSON] . Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що познайомився з відповідачем у лютому 2008, тривалий час вони зустрічались, а коли [PERSON] повідомила про свою вагітність, запропонував переїхати до нього у м.Харків. Наприкінці грудня 2008 почали проживати спільно , однією сім`єю без реєстрації шлюбу та до теперішнього часу не припинили між собою сімейні відносини . [INFO] [PERSON] народила доньку [PERSON] , батьком якої є [PERSON] . Під час реєстрації дитини, перебуваючи у відрядженні, відповідачка не побажала дочекатись повернення позивача до дому, як того він вимагав, та самостійно зареєструвала дитину. В подальшому, з невідомих причин, [PERSON] не бажає разом з [PERSON] звернутися до відділу запису актів цивільного стану зі спільною заявою для визначення походження дитини від позивача.Як стверджує [PERSON] він з народження виховує доньку разом з відповідачем, повністю утримує сім`ю, оскільки має дохід, займається підприємницькою діяльністю, а [PERSON] не виявила бажання працювати. У зв`язку зі зверненням до суду , як вказує [PERSON] , він у січня 2018 з донькою звернувся до українського представництва міжнародної медичної компанії Медікал Геномікс Україна для проведення аналізу генетичної ідентифікації та отримав висновок MG18-42463/C1F1 від 22.02.2018 про вірогідність біологічного батьківства відносно дитини [PERSON] -не менше 99,99%. Відповідач [PERSON] в судові засідання не з`являлась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась завчасно, належним чином, постійно зверталась із заявами про відкладення розгляду справи під різними приводами, у тому числі через хворобу, надаючи довідки з лікарні, що викликають сумнів у їх дійсності через однакові вихідні номери різних дат видачі та невідповідність підписів лікарів і заст. головного лікаря, які містяться в оригіналі і наданих копіях ( а.с. 53,65, 132,136). 18.04.2019відповідач подала заперечення на позовну заяву, в яких зазначає, що вимоги є необгрунтованими, не підкреплені належними доказами і грунтуються на припущеннях позивача, без належного врахування всіх жіттєвих обставин, яких [PERSON] у запереченнях не викладає і вказує на бажання [PERSON] отримувати незаконну матеріальну вигоду без конкретизації таких доводів. Крім того, [PERSON] не згодна з висновком ТОВ «Медікал Геномікс Україна» від 22.02.2018, посилаючись на те, що у ТОВ відсутні ліцензовані спеціалисти даного виду експертизи і такі дослідження повинні проводитись у КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» . Просила призначити експертне дослідження ( а.с. 92-95). В судове засідання 09.04.2021 відповідач [PERSON] передала через канцелярію суду телефонограму про розгляд справи без її участі. Телефонограма долучена до матеріалів справи. Представник 3 особи-Новобаварський районний у м.Харкові відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) в судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про можливість розгляду справи за його відсутності, проти позову заперечень не мається ( а.с. 15,142). Ухвалами Жовтневого районного суду м.Харкова від 27.12.2018 відмовлено у задоволенні заяви позивача [PERSON] про забезпечення позову, а саме заборони видавати Харківській гімназії № 169 документи на ученицю [PERSON] , 2009 року народження з метою переведення її до іншого навчального закладу, а також заборони відповідачу вивозити дитину на постійне місце проживання до іншого міста ( а.с.45,47). Судом задовольнялось клопотання позивача про призначення судово-генетичної експертизи ухвалою суду від 04.02.2019 і зупинялось провадження у справі ( а.с. 74-76). Зазначена експертиза не була проведена через неявку відповідача [PERSON] з дитиною для відбору порівняльних зразків.Ухвалою суду від 06.05.2019 поновлено провадження по справі ( а.с. 106,108). Ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 26.05.2020 задоволено повторне клопотання [PERSON] та клопотання відповідача [PERSON] про призначення судової молекулярно-генетичної експертизи , проведення якої доручено КЗ «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи».На час проведення експертизи провадження у справі зупинено.Проведення відбору зразків доручено експертам Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи ( а.с. 176-179). За інформацією Харківського обласного бюро судово-медичної експертизи від 11.12.2020 [PERSON] двічі не з`явилась для відбору зразків до бюро ( а.с. 187,189,193). 11.12.2020 КП «Дніпропетровське обласне бюро судово-медичної експертизи» повернута ухвала суду про призначення експертизи без виконання , у зв`язку з ненадходженням біологічних зразків для молекулярно-генетичної експертизи ( а.с. 198). Ухвалою суду від 16.12.2020 поновлено провадження по цивільній справі за позовом [PERSON] . Суд, вислухавши вступне слово та пояснення позивача , перевіривши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, взаємний зв`язок доказів як окремо, так і у їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 5 СК України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Зокрема, держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини (частина друга і третя статті 5 СК України). При регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Європейський суд з прав людини у рішенні від 17 травня 2007 року у справі «Jevremovic v. Serbia» зазначив, що у відповідності до статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод під час розгляду скарги про встановлення батьківства суди мають приділяти особливу увагу інтересам конкретної дитини. Судом встановлено, що [INFO] народилася дитина [PERSON] , в актовому запису про народження якої № 254, складеному 24 квітня 2009 Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, батьком дитини вказаний [PERSON] , матір`ю- [PERSON] ( а.с. 6). Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини серії [NUMBER] записані відповідно до частини першої статті 135 СК України зі слів матері, оскільки сторони в справі не перебували у зареєстрованому шлюбі. За положеннями частини першої статті 126 СК України( в редакції на час реєстрації народження дитини [INFO] ) походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з частинами першою - третьою статті 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом якщо запис про батька дитини в Книзі реєстрації народжень вчинено згідно з частиною першою статті 135 цього Кодексу. За приписами статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Стаття 81 ЦПК України надає право сторонам та іншим учасникам справи подавати докази на підтвердження своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Частиною третьою статті 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлення батьківства на підставі частини другої статті 128 СК України можливо за наявності належних і обґрунтованих доказів (відомостей), які засвідчують походження дитини від певної особи. Як вбачається з характеристики [PERSON] , наданої Харківською гімназією № 169 Харківської міської ради № 01-40/395 від 17.12.2018 , дитину виховують мати [PERSON] та [PERSON] , які беруть активну участь у житті дівчини, люблять, піклуються, цікавляться успіхами. З вересня 2018 [PERSON] часто приводив дитину до школи, забирав після закінчення занять, прислухався до порад та рекомендацій вчителів ( а.с. 25). За даними сторін, нотаріально посвідченої довіреності, [PERSON] з донькою зареєстровані в кв. [ADDRESS] .Як повідомив позивач в судовому засіданні, квартира він придбав для відповідача, з лютого 2008 сторони зустрічались, а з грудня 2008 почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу за даною адресою, потім в іншій квартирі по [ADDRESS] , що [PERSON] придбав, а з [NUMBER] - в [ADDRESS] , яка належить позивачу на праві власності за договором купівлі-продажу( а.с. 148). Згідно акту, складеного сусідами по квартирі по [ADDRESS] , з квітня 2013 по 01.09.2018 [PERSON] мешкала разом з батьком [PERSON] та матір`ю [PERSON] , а на теперішній час, зі слів позивача, проживають по [ADDRESS] . За час мешкання в [ADDRESS] , батько відповідально ставився до виховання дочки, постійно возив її на відпочинок та конкурси по України і за кордон, відводив і зустрічав із школи, творчих гуртків, багато часу проводив з нею на дитячому майданчику ( а.с. 26). Суду надана довідка від 25.01.2019 № 2019/01-013 ОСББ « [ADDRESS] » , з якої випливає,що власник квартири 15 [PERSON] ,1953 р. н., дійсно проживає за даною адресою з 01.09.2018 та по теперішній час разом з цивільною дружиною [PERSON] , 1981 р. н. і донькою [PERSON] , 2009 р. н. Аналогічна довідка від 05.02.2020 надана адміністратором [ADDRESS] ( а.с. 68, 152). Відповідачем [PERSON] не надано суду доказів, які б спростовували зазначені доводи позивача про наявність між сторонами фактичних сімейних відносин. Європейський суд з прав людини зауважив, що на сьогодні ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини; його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердити або спростувати факт оспорюваного батьківства (KALACHEVA v. RUSSIA, № 3451/05, § 34, ЄСПЛ, від 07 травня 2009 року). У постанові Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 399/1029/15-ц (провадження № 61-14438св18) вказано, що експертиза ДНК, або молекулярно-генетична експертиза, призначається у цивільних справах з метою формування доказової бази. Об`єктом молекулярно-генетичного дослідження є ядерна ДНК (ДНК, розташована в ядрі клітини), отримана з крові, слини, букального та іншого епітелію, волосся (за наявності волосяного фолікула), а також часток тканин і органів людини. Для визначення спірного батьківства необхідна присутність ймовірного батька і дитини для проведення забору вихідного біологічного матеріалу. За відсутності біологічного матеріалу хоча б однієї зі сторін провести дослідження неможливо. Згідно з частиною четвертою, пунктами 3-5 частини п`ятої статті 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У частині першій статті 44 ЦПК України передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Відповідно до частини першої статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. З аналізу наведеної норми процесуального закону можна дійти висновку, що нею законодавець встановив спеціальну процесуальну санкцію для осіб, які ухиляються від участі у експертизі. Важливим у такому випадку є встановлення ухилення осіб як умисних дій, внаслідок чого неможливо проведення експертизи для з`ясування відповіді на питання, яке для них має значення, наслідком чого може бути визнання судом факту для з`ясування якого була призначена експертиза, або відмова у його визнанні. За клопотанням позивача, ухвалою Жовтневого районного суду м.Харкова від 04.02.2019 у даній справі призначалась судово-генетична експертиза батьківства, проведення якої доручено Харківському науково-дослідному експертно-криміналістичному центру МВС України.Зазначена експертиза не була проведена у зв`язку з тим, що відповідач [PERSON] з дитиною для відбору експериментальних зразків до експертної установи у визначені дні та часи не з`явилась, біологічні зразки для дослідження не надано. Після повторного призначення ухвалою суду від 26.05.2020 молекулярно-генетичної експертизи ,за клопотанням позивача та аналогічною письмовою заявою [PERSON] , у Дніпропетровському обласному бюро судово-медичної експертизи, яке обрала відповідач як експертну установу, [PERSON] з дитиною [PERSON] для відбору порівняльних зразків до експертної установи не прибували, що зафіксовано у повідомленні про неможливість проведення експертизи від 07.12.2020 і 11.12.2020. Провадження у справі було відкрито судом 16.10.2018, рішення суду ухвалене 09.04.2021. За цей термін [PERSON] не скористалась наданим їй процесуальним законом правом викласти свої пояснення та заперечення стосовно позову в судовому засіданні. Відповідач надавала до суду першої інстанції численні заяви про відкладення судових засідань, в яких заперечувала проти розгляду справи за її відсутності. Суд задовольняв вказані заяви та відкладав розгляд справи, однак [PERSON] в судові засідання так і не з`являлась. Що стосується експертного висновку про біологічне батьківство № МGT 2071 від 22.02.2018, підготовленого ТОВ «Медікал Геномікс Україна», з вирогідністю 99,9999% батьківства [PERSON] у відношенні [PERSON] , суд зазначає, що такий доказ є неналежним, оскільки оригінал висновку не надано, підпису особи, яка проводила дослідження та відбір біологічного матеріалу не зазначено. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ефективність судового захисту залежить не тільки від досконалості процедури розгляду судами справ, а й від поведінки осіб, які беруть участь у справі, сумлінного здійснення ними своїх процесуальних прав і обов`язків. Відповідно до пункту 11 частини третьої статті 2 ЦПК України неприпустимість зловживання процесуальними правами визнана однією з засад (принципів) цивільного судочинства. Критеріями добросовісної поведінки учасників процесуальних правовідносин є здійснення прав і обов`язків у відповідності до норм процесуального законодавства; усвідомлення сутності процесуальних правовідносин як відносин, що виникли з метою здійснення правосуддя у цивільній справі; відмова від реалізації своїх процесуальних прав та обов`язків з метою зловживання ними. Отже, суд вважає безспірним той факт, що відповідач ухиляється від проведення експертизи. Маючи можливість надати докази, [PERSON] не скористалась своїм процесуальним правом прийняти участь у проведенні судово-генетичної експертизи з метою спростування факту батьківства позивача, що є порушенням вимог Конвенції про захист прав людини та основних свобод. Оцінивши процесуальну поведінку відповідача [PERSON] з точки зору дотримання нею критерію добросовісності використання процесуальних прав, суд вважає, що відповідач навмисно ухиляється від явки до суду та від проведення судово-генетичної експертизи, яка двічі призначалась, у тому числі за клопотанням відповідача.Вказані дії та її бездіяльність, що спрямовані на затягування судового розгляду, призвели до неможливості проведення експертизи, надавши суду можливість визнати факт, який [PERSON] заперечується, та встановити, з урахуванням інших доказів, походження дитини від [PERSON] . Статтею 134 СК України законодавець закріпив порядок внесення змін до актового запису про народження у разі визнання батьківства, материнства. Так, на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Внесення змін до актового запису про народження передбачено Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5. Відповідно до пункту 2.13.1 зазначених правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, в тому числі, і рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Згідно з пунктом 2.16.4 цих правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. З огляду на те, що відповідачем не спростовано жодним доказом вимоги позивача про батьківство, окрім того вона ухилилася від проведення експертизи, правових підстав для відмови в задоволенні позову суд не вбачає. За правилами ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При звернення до суду [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп., який стягується судом з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved