Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

У вересні 2018 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила розірвати шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 12 жовтня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2769. Свої вимоги мотивує тим, що сімейне життя з відповідачем не склалось. Позивач посилається на те, що вона з відповідачем мають різні характери та погляди на життя. На даний час сторони не підтримують шлюбні відносити, не ведуть спільне господарство. Від шлюбу спільних дітей не має. Подальше спільне життя і збереження сім'ї неможливе, у зв'язку з чим просила позов задовольнити. У підготовчому судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач позовні вимоги, заявлені позивачем, визнав. Просив позов задовольнити. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 12 жовтня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб між [PERSON] ([INFO].) та [PERSON] ([INFO].), про що видано Свідоцтво про шлюб [NUMBER] від 12.10.2013 р. (а.с.19). Від шлюбу спільних неповнолітніх дітей не має. На момент розгляду справи у суді спору з приводу поділу майна подружжя не має. Відповідно до ч.2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому ст.206, 207 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Оскільки сторони на даний час не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, не мають спільного бюджету, між подружжям втрачено почуття любові, примирення не можливе, подальше спільне життя суперечило б інтересам сторін, а також зважаючи на те, що відповідач визнав позовні вимоги у підготовчому судовому засіданні, суд приходить до висновку, що вимоги позивача підлягають задоволенню, а шлюб підлягає розірванню. На підставі викладеного, ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved