Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-17 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з позовом до [PERSON] у якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS], що підтверджується договором дарування ВЕХ №408581 від 06 листопада 2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського району Київської області Козій А.В. та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08 листопада 2007 року. 12 листопада 2005 року між нею та відповідачем Любарецькою сільською радою Бориспільського району Київської області був зареєстрований шлюб, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено запис за №4. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від вересня 2015 року шлюб між ними було розірвано. На момент укладання договору дарування будинку, з 18 листопада 2004 року в будинку зареєстрований відповідач. Після розлучення відповідач виїхав з належного їй будинку і з того часу постійно проживає в належному йому на праві власності житловому будинку [ADDRESS] Відповідач, будучи зареєстрованим в будинку, в ньому не проживає, перешкод в користуванні цим приміщенням не чинить, витрат по його утриманню не несе, дій, які б свідчили про намір та бажання зберегти за ним право користування жилим приміщенням, не вчиняє. Ухвалою суду від 05.10.2018 року було відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 09.11.2018 рік. Ухвалою суд від 09.11.2018 року було зупинено провадження по даній справі у зв'язку з мирним врегулюванням спору суддею. Ухвалою суду від 22.12.2018 року було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні позивач повністю підтримав поданий позов та просив суд його задовольнити, додавши, що відповідач не проживає за вказаною адресою з червня 2015 року. Зняття з реєстрації місця проживання відповідача необхідне йому для оформлення субсидії. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, пославшись на те, що у відповідача у вказаному будинку знаходяться особисті речі та додав, що відповідач дійсно не проживає за вказаною адресою з вересня 2015 року. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, згідно копії паспорта [PERSON] [INFO] зареєстрована за адресою [ADDRESS] з 26.08.2015 року (а.с.12). Відповідно до копії договору дарування серії ВЕХ №408581 від 06.11.2008 року посвідченого приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Козій А.В. [PERSON] подарувала та зобов'язується передати в дарунок [PERSON] житловий будинок з надвірними будівлями під [ADDRESS] З копії витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого Бориспільським районним бюро технічної інвентаризації №16580537 від 08.11.2007 року домоволодіння розташоване за адресою [ADDRESS] належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору дарування від 06.11.2007 року (а.с. 7). Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с.8). З довідки про реєстрацію місця проживання особи №424 від 03.07.2018 року вбачається, що громадянин [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] (а.с.9). З копії розпорядження Київської обласної державної адміністрації №196 від 20 травня 2016 року вбачається, що провулок [ADDRESS] перейменовано на провулок [ADDRESS](а.с.11). Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Відповідно до ч.2 вищевказаної статті член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки сторонами визнана та обставина, що відповідач не проживає за вказаним домоволодінням більше року, то дана обставина не підлягає доказуванню. Враховуючи те, що представником відповідача не поданий доказ на підтвердження поважності причин відсутності відповідача то пред'явлений позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 405 ЦК,

Outcome: approved