Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила розірвати укладений 30 жовтня 2015 року шлюб з [PERSON] , зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ічнянського районного управління юстиції у Чернігівській області за актовим записом № 124, посилаючись на те, що від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] , а сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обов`язки, зловживання останнім спиртними напоями, у зв`язку з чим вони припинили шлюбні відносини, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. Позивачка у судове засідання не з`явилася, яка письмово у позовній заяві просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач також у судове засідання не з`явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог [PERSON] . Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2015 року (а.с. 7). Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] народилася дочка [PERSON] (а.с. 7). Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на життя та сімейні обов`язки, зловживання відповідачем спиртними напоями, які проживають окремо, примирятися не бажають суд, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати. Суд установив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, а позивачка просить стягнути з нього судовий збір, тому суд вважає необхідним повернути останній з державного бюджету Ічнянського району 50 відсотків судового збору, а саме 420,40 грн від 840,80 грн, який був сплачений [PERSON] 11.03.2020 року в Ічнянському відділенні РУ АТ КБ «Приватбанк» по квитанції № 0.01644790637.1, при цьому суму судового збору у розмірі 420,40 грн необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved