Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

у вересні 2018 року [PERSON] звернувся до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.1992 року, мають сина [PERSON], [INFO] Спільне життя у них не склалося, подружні відносини між ними припинилися з жовтня 2017 року, з цього часу спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. Враховуючи вищевикладене, позивач просить не надавати строк для примирення та розірвати шлюб з відповідачем. У судове засідання сторони не зявилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 25), відповідач позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення, просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «Грінько» (а.с. 20). Виходячи з викладеного, у відповідності зі ст. 200 ч. 4, ст. 206 ч. 4 ЦПК України, суд вирішив за можливе розглянути справу без участі сторін, у підготовчому засіданні. Суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 19.09.1992 р. зареєстрований шлюб між [PERSON] і Бубир (прізвище після укладення шлюбу [PERSON]) [PERSON] (а.с. 4,5). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки виконавчого комітету Машівської селищної ради Полтавської області № 1829 від 13.09.2018 р., позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] та разом з ним зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], 1993 р.н (а.с. 9,10). За довідкою Машівської селищної ради Полтавської області № 773 від 19.09.2018 р. відповідачка [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 15). Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ч.1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. За таких обставин, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між сторонами не склалося, подружні відносини припинилися з жовтня 2017 року, спільного господарства не ведуть, що свідчить про те, що сторони втратили почуття взаєморозуміння та взаємоповаги, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, відповідач позов визнала та не заперечує проти його задоволення, а тому суд приходить до висновку, що шлюб укладений між сторонами слід розірвати. За проханням відповідача [PERSON] залишити їй після розірвання шлюбу прізвище [PERSON]. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв'язку з визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті, на підставі ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить 352,40 грн. (704,80 грн./ 50%). На підставі викладеного,

Outcome: approved