Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-10 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на свою користь на утримання двох неповнолітніх дітей, народжених у шлюбі з відповідачем. Свої вимоги мотивує тим, що діти проживають з позивачкою та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу позивачці на утримання доньки та сина, у зв'язку з чим вона звернулася з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей у розмірі 1 500 грн. на кожного з дітей до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Пояснив, що діти постійно хворіють та потребують матеріального забезпечення, позивачка працює у бюджетній сфері, отримує невеликий дохід, а тому не може самостійно матеріально забезпечити дітей. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та не запечерував сплачувати аліменти на користь позивача на утримання дітей у розмірі 1/3 частки від усіх видів його заробітку (доходу). Зазначив, на сьогоднішній день він має скрутний матеріальний стан, сам є інвалідом 3 групи та потребує постійного лікування (а.с. 59-60). Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 21 липня 2006 року між сторонами було укладено шлюб, який розірвано рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24 лютого 2014 року (а.с. 16) Від шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 5-6). На момент розгляду справи діти сторін проживають разом з матір'ю, що не заперечувалося відповідачем (а.с. 15). Згідно довідки про доходи від 10 грудня 2013 року [PERSON] працює в Державній науковій архітектурно-будівельній бібліотеці імені В.Г. Заболотного на посаді юрисконсульта І категорії та отримує дохід. (а.с. 10). Доходів позивачки не вистачає на утримання двох неповнолітніх дітей, у зв'язку з чим вона звернулася до суду з даним позовом та її права підлягають захисту судовим рішенням. Спірні правовідносини, що виникли між сторонами регулюються нормами Сімейного кодексу України. Обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. Згідно зі ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач ніде не працює (а.с. 87), є інвалідом ІІІ групи (а.с. 61) та отримує пенсію по інвалідності у розмірі 1 049 грн. (а.с. 70), Під час з'ясування матеріального становища відповідача, згідно даних відповіді ДПІ у Подільському районі ГУ Міндоходів м. Києва судом встановлено, що відповідач за період з 01.01.2013 року по 10.06.2014 року інших доходів не має (а.с. 80-81). Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Частиною 4 цієї статті передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, доводи позивачки про те, що відповідач може надавати на утримання дітей аліментів у розмірі по 1 500 грн. 00 коп., щомісячно свого підтвердження у судовому засіданні не знайшли та спростовуються дослідженими матеріалами справи. Згідно із ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. З огляду на те, що діти проживають з матір'ю, а відповідач не надає матеріальну допомогу матері на утримання дітей добровільно, враховуючи матеріальне становище відповідача, суд, враховуючи вимоги ст. ст. 182 СК України приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. Проте, враховуючи, що відповідач отримує регулярний дохід, суд вважає за доцільне стягнути аліменти не у твердій грошовій сумі, а у частці, а саме у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на двох дітей. Будь-яких доказів того, що відповідач частину доходу одержує в натурі, або наявні інші обставин, які перешкоджають визначенню розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) платника аліментів матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову а відтак, вимога позивачки підлягає задоволенню з дня подання позовної заяви до суду, тобто з 25 березня 2014 року. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в дохід держави судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: partial