Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-09 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування позову позивач вказав на те, що [PERSON] є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідач в шлюбі не перебуває, відомості про батьків дітей записано на підставі ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України. З 29.11.2017 по 15.01.2019 діти перебували на обліку в управлінні службі у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради, як такі, що опинилися в складних життєвих обставинах (мати ухиляється від виконання батьківських обов`язків). З 27.09.2017 по 26.07.2019 діти перебували у КЗ СЗЦСПРД «Барвінок», в КЗ СЗ «Центр соціальної підтримки дітей «Довіра». За час перебування дітей в державних закладах мати їх не відвідувала, здоров`ям та життям дітей не цікавилась. Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09.10.2018 року було відібрано малолітніх дітей від матері, без позбавлення її батьківських прав та стягнуто аліменти. Сім`я [PERSON] яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] «Міському центрі соціальної допомоги» на внутрішньому обліку ЦСССДМ не перебуває, за вказаною адресою не проживає та іншого зв`язку з нею немає. 18.01.2019 малолітнім дітям відповідачки, було надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. 19.07.2019 [PERSON] та [PERSON] було влаштовано до прийомної сім`ї, зокрема, з 26.07.2019 року та до теперішнього часу малолітні [PERSON] та [PERSON] виховуються в прийомній сім`ї [PERSON] і [PERSON] та перебувають на їх утриманні. За період перебування дітей в прийомній сім`ї [PERSON] дітей не відвідувала, аліменти за рішенням суду не сплачує, заборгованість з яких станом на 01.02.2020 складає 48258, 45 грн. На засідання комісії з питань захисту прав дитини 07.02.2020 року та 06.03.2020 року, на які відповідачка також не з`явилася, було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав в зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків. Асоціальний спосіб життя [PERSON] ставитиме під загрозу життя та здоров`я її малолітніх дітей в разі повернення їх матері. На даний час за інформацією Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від встановити місцезнаходження [PERSON] не представилось можливим. Все вищевикладене, а також відсутність будь-яких дій з боку матері щодо повернення дітей свідчать про те, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, у зв`язку з чим, служба у справах дітей зобов`язана вжити заходів до позбавлення батьків їх батьківських прав, шляхом подачі зазначеного позову. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 23 березня 2020 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просила позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] , яка була належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи повторно в судове засідання не з`явилася, про причин неявки суду не повідомляла, своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористалася, у зв`язку з чим, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вислухавши позивача, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, у зв`язку з наступним. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно зі ст.3 «Конвенції про права дитини» прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 «Конвенції про права дитини» батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Положеннями норм Сімейного кодексу України встановлено, що кожний із батьків зобов`язаний піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, проявляти у відношенні неї батьківське піклування, зобов`язаний виховувати та утримувати дитину до її повноліття. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ст.ст.150, 151, 152, 155 СК України). Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Тлумачення цих норм права дає змогу зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 березня 2019 року по справі № 631/2406/15-ц, від 29 листопада 2019 року №127/23281/18 та від 06 травня 2020 року у справі №753/2025/19. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» встановлено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст.8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема, судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Відповідно до ч.1 ст.17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (рішення від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). Суд також враховує, що таке судове рішення повинно відповідати й принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у якій проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (аркс.8-11). Встановлено, що відомості про батьків хлопчиків внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Відповідно до Наказу №81 від 29 листопада 2017 року Управління служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради [PERSON] , [INFO] взятий на облік дітей, які виховуються у сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (арк.с.12-14). Відповідно до Наказу №82 від 29 листопада 2017 року Управління служби у справах дітей виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради [PERSON] , [INFO] взятий на облік дітей, які виховуються у сім`ї, де батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків (арк.с.12-14). Згідно ч.1 ст.170 СК України, суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої ст.164 СК України, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 09.10.2018 року у цивільній справі № 204/4013/18 було відібрано малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, а також стягнуто аліменти на утримання дітей (а.с.12-14). Згідно повідомлення центра соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді Чечелівської районної місті Дніпрі ради від 30.05.2019 року №370 сім`я [PERSON] яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] «Міському центрі соціальної допомоги» на внутрішньому обліку ЦСССДМ не перебуває, за вказаною адресою не проживає та іншого зв`язку з нею немає (а.с.23). 18.01.2019 року рішенням виконавчого комітету Чечелівської районної у м.Дніпрі ради №09/2 малолітньому [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.16). 18.01.2019 року рішенням виконавчого комітету Чечелівської районної у м.Дніпрі ради №09/1 [PERSON] , [INFO] , було надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування (а.с.15). 19.07.2019 року рішенням виконавчого комітету Чечелівської районної у м.Дніпрі ради № 141 [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] було влаштовано до прийомної сім`ї. З 26.07.2019 до теперішнього часу малолітні [PERSON] та [PERSON] виховуються в прийомної сім`ї [PERSON] і [PERSON] та перебувають на їх утриманні (а.с.17-18). За період перебування дітей в прийомній сім`ї [PERSON] дітей не відвідувала. Згідно наданого Чечелівським відділом виконавчої служби міста Дніпра розрахунку заборгованості про стягнення з [PERSON] (відповідно до виконавчого листа №204/4013/18 виданого 15.01.2019 Красногвардійським районними судом міста Дніпропетровська) аліментів на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.06.2018 року і до досягнення їх повноліття, на користь державного закладу чи особи яка буде опікуватися дітьми, заборгованість станом на 01.02.2020 складає 48258, 45 грн. (а.с.19). Адміністрацією школи КЗО «СЗШ № 32» ДМР надано інформацію, що [PERSON] є учнем 3 класу, заняття відвідує систематично, має охайний зовнішній вигляд, забезпечений необхідним шкільним приладдям: прийомний батько [PERSON] приділяє достатньо уваги навчанню і вихованню дітей дитини, цікавиться навчанням та спілкуванням дитини з однолітками, прислуховується до рекомендацій вчителів щодо виховання та навчання хлопця (а.с.20). Адміністрацією школи КЗО «ДНЗ № З» ДМР надано інформацію, що [PERSON] відвідує старшу групу, потребує корекцію звуками мови, прийомні батьки приділяють достатню увагу розвитку й вихованню дитини (а.с.21). За інформацією КЗ «ДЦПМСД № 7» ДМР від 11.02.2020 діти уклали декларацію з лікарем ЗП-СЛ амбулаторії ЗП-СМ № З КНП « ДЦПМСД № 7» ДМР [PERSON] , нарікань щодо виконання прийомними батьками немає. 10.02.2020 діти пройшли планову диспансеризацію. До переходу дітей до ПС щеплення не проводилось (а.с.22). На засідання комісії з питань захисту прав дитини 07.02.2020 року та 06.03.2020 року, на які [PERSON] не з`явилась, було розглянуто питання щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав у зв`язку з неналежним виконанням батьківських обов`язків. Асоціальний спосіб життя [PERSON] ставитиме під загрозу життя та здоров`я її малолітніх дітей в разі повернення їх матері. [PERSON] була зареєстрована за адресою міського центру соціальної допомоги управління соціального захисту департаменту соціальної політики ДМР: [ADDRESS] з 06.04.2012 року по 09.06.2016 року, змінювала фактичне місце проживання декілька разів, проживала за адресою: [ADDRESS] , після народження [PERSON] з пологового будинку була виписана на адресу: [ADDRESS] , 04.07.2014 року відповідач забрала історію розвитку дитини [PERSON] з лікарні і повідомила, що буде проживати в с.Новоолександрівка, за інформацією «ДЦПМСД № 2» від 16.11.2017 виявлена за адресою: [ADDRESS] . На даний час за інформацією Чечелівського ВП ДВП ГУНП в Дніпропетровській області від 19.02.2020 № 45.6/1095 встановити місцезнаходження [PERSON] не представилось можливим (а.с.27). Все вищевикладене, а також відсутність будь-яких дій з боку матері щодо повернення дітей свідчать про те, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Крім того, факт неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем по відношенню до своїх малолітніх дітей підтверджено в судовому засіданні свідком [PERSON]. , який пояснив суду, що він є прийомним батьком малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які більше року проживають у його родині, [PERSON] ходить до шкоди, [PERSON] йде до школи у вересні цього року, свідок разом з дружиною [PERSON] добре справляються з вихованням дітей. Діти жодного разу не виявляли бажання зустрітися з матір`ю, інколи розповідали, що мати їх ображала та била, під час проживання з матір`ю мали проблеми з харчуванням, діти тікали від матері, яка зловживала спиртними напоями, оскільки боялися її, а про свого рідного батька взагалі нічого не розповідали. Діти називають свідка та його дружину «батько» та «мати», хоча і усвідомлюють, що вони не є їх рідними батьками, нормально ставляться до цього факту. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що у листопаді 2017 року надійшов лист про сім`ю [PERSON] , яких виявили, як покинутих. [PERSON] почала шукати контакт з матір`ю дітей. Діти були влаштовані до центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Барвінок», за весь час перебування дітей у соціальному центрі, мати їх не навідувала. Коли [PERSON] з`явилась на засідання комісії, їй було надано рекомендації щодо налагодження належного догляду за дітьми, рекомендації щодо житла, їй було надано перелік гуртожитків для проживання, але наданими рекомендаціями [PERSON] знехтувала, у зв`язку з чим, орган опіки був змушений звернутися до суду з позовом про відібрання дітей з терміном виправлення в 1 рік, але протягом цього строку відповідач також не здійснила будь-яких дій, щодо виправлення ситуації, що свідчить про відсутність інтересу до дітей та є прямими доказами, що мати ухиляється від батьківських обов`язків. Останнього разу свідок спілкувався з відповідачем в грудні 2017 року телефонним зв`язком. Наразі діти проживають у прийомній сім`ї в належних умовах. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками [PERSON] та [PERSON] . Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази та оцінюючи їх у сукупності, суд вважає, що в судовому засіданні доведено, що [PERSON] , ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків щодо виховання малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] , а тому її необхідно позбавити батьківських прав. В судовому засіданні не встановлені об`єктивні перешкоди для відповідача у належному вихованні дитини, що свідчить про свідоме нехтування [PERSON] своїми батьківськими обов`язками, на що також додатково вказує тривала відсутність інтересу до дітей та систематична несплата аліментів. Емоційний зв`язок між відповідачем та дітьми фактично відсутній, відповідач не виявляє до своїх синів батьківського піклування, мати не відвідує дітей більше 2 років, їх долею не цікавиться. Перелічені вище докази, а також відсутність позитивних змін протягом строку надано судом, під час ухвалення рішення про відібрання дітей, відсутність дієвих кроків з боку [PERSON] щодо повернення дітей для подальшого виховання, в своїй сукупності поза всяким розумним сумнівом свідчить про злісне ухилення матері від виконання своїх батьківських обов`язків, а також про те, що діти їй не потрібні. Наведене знаходить свій прояв в тому, що відповідач не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними освіти та більше того, за словами самих дітей, допускала випадки фізичного насильства у відношенні малолітніх дітей. За таких обставин, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] не можуть бути повернуті матері. Згідно ч.5 ст.19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування № 242 від 10.03.2020 року, орган опіки та піклування виконавчого комітету Чечелівської районної у місті Дніпрі ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , відносно її малолітніх синів [PERSON] та [PERSON] і суд, з урахуванням встановлених обставин, не вбачає підстав ставити такий висновок під сумнів (а.с.4). Наведені обставини в своїй сукупності є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав щодо дітей і, на підставі викладеного, таке позбавлення батьківських прав є необхідним та відповідає найвищим інтересам дитини. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 840,80 грн. на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved