Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-28 00:00:00

У вересні 2012 року [PERSON] заявив позов при визнання такими, що втратили право на користування квартирою [ADDRESS] [PERSON] і [PERSON] підстав, передбачених ст. 71 ЖК України, посилаючись на те, що відповідачі останні два роки не проживають у вказаній квартирі, не беруть участі у витратах на утримання житла, не оплачують комунальні послуги, за казаною адресою взагалі не з'являються без поважних причин. Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 21 листопада 2012 року позов задоволений, відповідачі визнані такими, що втратили право на користування житлом з тих підстав, що вони не проживають у квартирі понад шість місяців без поважних причин. В апеляційній скарзі [PERSON] просить заочне рішення місцевого суду скасувати і ухвалити нове рішення, яким відмовити у позові. Позивач вважає, що рішення суду першої інстанції постановлене за неповноти встановлення обставин, які мають значення для справи, неповного дослідження доказів і неправильної їх оцінки, що призвело до невідповідності висновків суду обставинам справи. Крім того, на думку відповідача [PERSON] судом невірно застосовані норми матеріального і процесуального права, неправильно визначено суть правовідносин сторін. Зокрема, позивач вказує, що позивач є піднаймачем спірного житлового приміщення за договором піднайму і не має права на звернення до суду з таким позовом щодо наймача і членів сім'ї наймача. На думку позивача, судом також порушені норми ч.2 ст. 71 ЖК України і не враховані докази відповідача щодо поважності причин відсутності у житловому приміщенні обох відповідачів. Позивач вважає, що внаслідок допущених судом порушень при розгляді позову [PERSON], рішення суду не відповідає також вимогам ст. 213 ЦПК України і є необґрунтованим та незаконним. У судовому засіданні відповідач [PERSON] і її представник підтримали апеляційну скаргу. Позивач та його представник у судове засідання не з'явились. Судові повістки вручені 23 липня 2014 р., що підтверджено повідомленнями про вручення поштового відправлення. Від позивача 29.07.2014 р. надійшла заява про відкладення розгляду справи у зв'язку з станом здоров'я. Суд вважає, що підстав для відкладення розгляду справи немає, оскільки до клопотання про відкладення розгляду не доданий документ, що підтверджує факт захворювання (травмування) позивача і, відповідно, неможливість з'явитись у судове засідання саме з поважних причин. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового про відмову у позові у зв'язку з порушенням судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права. Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідачі відсутні у житловому приміщенні без поважних причин понад шість місяців, а тому втратили право користування житлом. В обґрунтування таких висновків суд послався на акт ЖЕД-11 від 06 вересня 2012 року та показання свідків [PERSON] . і [PERSON] Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам рішення суду першої інстанції у даній справі не відповідає, висновки суду не ґрунтуються на досліджених доказах. З матеріалів справи встановлено, що квартира [ADDRESS] належить до державного житлового фонду. [PERSON] зареєстрований у названій квартирі в якості піднаймача на підставі договору піднайму від 06 грудня 2005 року (а.с. 41), укладеного між наймачем квартири [PERSON] і піднаймачем [PERSON] (а.с. 41) зі згоди наймодавця, про що свідчить підпис керівника ЖЕД-11, на балансі якого перебуває багатоквартирний житловий будинок. За даними особового рахунку на спірну квартиру наймачем її є [PERSON] Відповідач [PERSON] є членом сім'ї наймача (дочка), а позивач зареєстрований в якості піднаймача. Позивачами за позовами про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 71 ЖК України, можуть бути особи, які мають право постійного користування житловим приміщенням, тобто наймач або члени його сім'ї, також колишні члени сім'ї наймача або власник житла. Особи, які користуються житловою площею у цьому житловому приміщенні тимчасово і які не мають самостійного права на нього (піднаймачі, тимчасові жильці) не мають права на пред'явлення позову про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Оскільки позивач є піднаймачем, він не вправі заявляти вимоги про визнання такими, що втратили право на користування житлом наймача і членів його сім'ї. Таким чином, [PERSON] є неналежним позивачем і його позов не може бути задоволений. Крім того, ухвалюючи заочне рішення, суд першої інстанції допустив порушення норм процесуального права, зокрема порушив процесуальні права відповідачів не повідомивши їх належним чином про час і місце розгляду справи. В матеріалах справи відсутні будь-які дані про надсилання відповідачам відповідно до вимог ст. 127 ЦПК Україні копій ухвали про відкриття провадження у справі та копій позовної заяви і доданих до неї документів, а також про повідомлення відповідачів про час розгляду справи за адресою реєстрації їх місця проживання чи за іншою адресою. В матеріалах справи є лише копія повідомлення від 03.10.2012 р. про час і місце розгляду справи на адресу позивача (а.с. 11). Розміщення оголошення від 03.10.2012 р. (а.с.12, 15) про виклик відповідачів до суду на 06 листопада 2012 року (перше судове засідання у даній справі) в газеті «Деснянська правда» не можна визнати належним повідомленням, зважаючи на норми ч.9 ст. 74 ЦПК України. В матеріалах справи також відсутні будь-які дані про повідомлення відповідачів про судове засідання 21 листопада 2012 року. Підставою для визнання відповідачів такими, що втратили право користування житлом суд першої визнав відсутність у спірному житловому приміщенні без поважних причин більше шести місяців. Висновки суду в цій частині зроблені на підставі акту, складеного майстром ЖРЕД-11 і громадянами [PERSON] . і [PERSON] Однак, акт не можна визнати доказом, який безспірно підтверджує факт відсутності відповідачів у спірному житловому приміщенні понад шість місяців без поважних причин.. Складений акт зі слів сусідів, а відомостей про причини відсутності даний документ не містить взагалі. Натомість при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення від 21 листопада 2012 року відповідач [PERSON] надала на підтвердження своїх доводів докази, які свідчать про поважність причин її відсутності у квартирі. Зокрема, з наданих відповідачем доказів вбачається, що починаючи з червня 2009 року, тобто з часу коли [PERSON] була ще неповнолітньою, були неодноразові звернення до міліції з приводу неправомірних дій позивача [PERSON], якими порушувались житлові права відповідачів (а.с. 46-48). У серпні 2010 року [PERSON] звертався до суду з позовом про виселення [PERSON] з квартири (а.с. 50-52). У січні 2012 року відповідач [PERSON] зверталась до міліції з приводу неможливості користуватись спірним житловим приміщенням через протидію [PERSON] (а.с. 53). Виходячи з наведеного вище, висновок суду першої інстанції щодо відсутності відповідачів [PERSON] і [PERSON] у квартирі без поважних причин понад шість місяців і, відповідно, втрати ними права користування квартирою [ADDRESS] є необґрунтованим. Підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: approved