Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

ТОВ «Фінанс [PERSON]» (далі Позивач) у лютому 2017 року звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши, що між Відкритим акціонерним товариством «Ерсте Банк», правонаступником прав і обовязків якого стало Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» (далі Банк) та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 014/2061/5/20534 від 24.07.2008р. на суму 105768 гривень з кінцевим терміном повернення до 23.07.2015 року та зі сплатою 20,5% річних. 30.07.2014 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Вендор» було укладено [PERSON] про відступлення права вимоги №3, відповідно до умов якого Банком до ТОВ «ФК «Вендор» було передано (відступлено), як новому кредитору права вимоги до боржників за кредитними договорами, у тому числі за договором № 014/2061/5/20534 від 24.07.2008 року на умовах що існували на момент його укладання. В свою чергу ТОВ «ФК «Вендор» 28.05.2015 року уклало із Позивачем [PERSON] про відступлення права вимоги № 28/05/2015/02, у тому числі за договором №014/2061/5/20534 від 24.07.2008 року. Відповідно до умов Кредитного договору від 24.07.2008 року відповідач зобовязувався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки та на умовах, передбачених цим договором. Однак відповідач свої зобовязання за кредитним договором № 014/2061/5/20534 від 24.07.2008 р. належним чином не виконав, своєчасно суму кредиту та процентів не сплатив, внаслідок чого станом на 07.02.2017 року існує заборгованість за кредитним договором у сумі 44245,23 гривень, з яких заборгованість за кредитом 40999,67 гривень, заборгованість за процентами 3245,56 гривень, яку позивач просив стягнути на свою користь із [PERSON], разом із понесеними судовими витратами. У судове засідання представник позивача надав письмове клопотання в якому просив справу розглянути за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задоволити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Справу розглянуто за відсутності [PERSON], повідомленого про час та місце судового засідання шляхом направлення повісток про виклик за адресою зареєстрованого місця проживання, стосовно якого суд не має відомостей про причину неявки, та відповідно до ст. 224 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд оголосивши заяву представника позивача, дослідивши письмові докази встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Між ВАТ «Ерсте Банк», правонаступником прав і обовязків якого стало Публічне акціонерне товариство «Фідобанк» та [PERSON] 24.07.2008 року було укладено Кредитний договір з фізичною особою №014/2061/5/20534, Додатками до якого є Повідомлення позичальника про умови надання споживчого кредиту та Графік платежів за кредитним договором (а.с. 15-24). Відповідно до умов вказаного кредитного договору [PERSON] було надано строковий кредит в сумі 105768 гривень з кінцевим терміном повернення кредиту 23.07.2015 року, зі сплатою 20,5% річних. Погашення кредиту та процентів повинно здійснюватися щомісячно відповідно до Графіку платежів за кредитним договором. Кредитні кошти призначені для придбання автомобіля. 30.07.2014 року між ПАТ «Фідобанк» та ТОВ «Фінансова компанія «Вендор» було укладено договір про відступлення права вимоги № 3 (а.с.29-36), відповідно до умов якого Банк відступив ТОВ «ФК «Вендор» право вимоги із [PERSON] коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належало Банку, а ТОВ «ФК «Вендор» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача на суму боргу, що виникла відповідно до умов кредитного договору №014/2061/5/20534 укладеного між Банком та [PERSON], на момент укладення цього договору. Відповідно до Реєстру прав вимоги (а.с. 34-36), - розмір заборгованості [PERSON] на момент відступлення права вимоги за договором №3 становив 44245,23 гривень, з яких заборгованість за кредитом 40999,67 гривень, заборгованість за процентами 3245,56 гривень. 28.05.2015 року між ТОВ «Фінансова компанія «Вендор» та ТОВ «Фінанс [PERSON]» було укладено [PERSON] про відступлення права вимоги №28/05/2015/02 (а.с.42-47), відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Вендор» відступило позивачу право вимоги із [PERSON] коштів (включаючи проценти, комісії, штрафні санкції та інші платежі), право на одержання яких належало Банку, а Позивач набув право вимоги грошових коштів від відповідача на суму боргу, що виникла відповідно до умов кредитного договору № 014/2061/5/20534 від 24.07.2008р. укладеного між Банком та [PERSON], на момент укладення цього договору. Відповідно до Реєстру прав вимоги (а.с. 46-47), - розмір заборгованості [PERSON] на момент відступлення права вимоги за договором №28/05/2015/02 становив 44245,23 гривень, з яких заборгованість за кредитом 40999,67 гривень, заборгованість за процентами 3245,56 гривень. Згідно розрахунку позивача, проти якого відповідач не надав будь-яких заперечень (а.с. 5-12), станом на 07.02.2017 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором №014/2061/5/20534 від 24.07.2008 року у сумі 44245,23 гривень, з яких заборгованість за кредитом 40999,67 гривень, заборгованість за відсотками 3245,56 гривень. За змістом ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк, або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобовязаний повернути кредитодавцеві грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором (ст. 1048 ЦК України). За змістом ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути кредит частинами (з розстроченням) то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася та сплати процентів належних йому. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України закріплено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин, оцінивши докази надані позивачем, суд приходить до висновку, що відповідно до умов Договору про відступлення права вимоги № 28/05/2015/02 від 28.05.2015 року укладеного між ТОВ « Фінанс траст груп» та ТОВ «Фінансова компанія «Вендор», яке в свою чергу уклало договір про відступлення права вимоги №3 від 30.07.2014 року із ПАТ «Фідобанк», Позивач набув права вимоги до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 44245,23 гривень, що виникла станом на 07.02.2017 року за кредитним договором № 014/2061/5/20534 від 24.07.2008 року укладеним між ВАТ «Ерсте Банк» та [PERSON]. Оскільки умови кредитного договору щодо погашення заборгованості за кредитом та процентами [PERSON] належним чином не виконані, то заборгованість в сумі 44245,23 гривень підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Своїх заперечень проти позову, та доказів, які б підтверджували такі заперечення відповідач суду не надав. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі ст. ст. 512, 514, 1048-1050, 1054-1055 ЦК України,

Outcome: approved