Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м. Чернівці із вищевказаною заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування заяви вказувала, що [INFO] року померла її мати [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції складено відповідний актовий запис [NUMBER]. Після її смерті відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно, у тому числі й на квартиру [ADDRESS]. 14 квітня 2004 року її мати склала заповіт, яким на випадок її смерті заповіла усе належне їй на праві власності майно їй, тому вона відповідно до ст.ст. 1217, 1223 ЦК України є спадкоємицею за заповітом після смерті матері. Інших спадкоємців після смерті її матері немає. Починаючи з 2011 року вона постійно проживала у квартирі, яка належить її матері, оскільки остання за своїм станом здоров'я потребувала сторонньої допомоги та догляду, у зв'язку з чим вона допомогла їй по господарству та здійснювала за нею догляд. З метою оформлення спадщина, 4 березня 2014 року вона звернулась до приватного нотаріуса Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON] із заявою про прийняття спадщини. Однак, нотаріус, оглянувши надані документи повідомив про те, що не зможе видати свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки вона звернулась до нотаріальної контори після спливу визначеного законом строку для прийняття спадщини. В усному порядку вона пояснила нотаріусу, що проживала разом із спадкодавцем однією сім`єю на момент її смерті. Однак підтвердити цей факт документально не мала можливості, оскільки місце реєстрації її метрі було [ADDRESS], а її місце реєстрації - [ADDRESS]. Тому приватним нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, як видача свідоцтва про право на спадщину за заповітом на майно [PERSON], яка померла [INFO] року у зв'язку із тим, що відсутній факт прийняття нею спадщини й відповідно рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем. Посилаючись на вказане, просила встановити факт постійного проживання з [PERSON] з 2011 року по день смерті її матері, а саме [INFO] року за адресою: [ADDRESS]. Заявниця [PERSON] та її представник в судовому засіданні заяву підтримали та підтвердили викладені в ній обставини. Представник заінтересованої особи Чернівецької міської ради в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, а також вказав на те, що не заперечує проти задоволення заяви. Свідок [PERSON], яка є двоюрідною сестрою заявниці, вказала на те, що покійна [PERSON] тривалий час тяжко хворіла на цукровий діабет та у зв'язку із станом свого здоров'я потребувала постійного стороннього догляду, який надавала їй її дочка [PERSON] З метою надання спадкодавцю допомоги, заявниця на протязі останніх трьох-чотирьох років постійно проживала із [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Свідок [PERSON], яка проживає по сусідству із померлою [PERSON], суду повідомила про те, що дійсно по день смерті [PERSON] проживала за адресою [ADDRESS] разом із дочкою [PERSON], яка здійснювала за нею догляд та допомагала по господарству. При цьому, [PERSON] разом із спадкодавцем проживала з 2011 року по день її смерті. Свідок [PERSON] у судовому засіданні вказав на те, що він часто бував у квартирі спадкодавці [PERSON], оскільки проводив різного роду ремонтні та побутові роботи й відповідно підтвердив той факт, що на протязі останніх 3-4 років разом із [PERSON] у квартирі проживала її дочка [PERSON], яка здійснювала догляд за нею. Свідок [PERSON], яка із заявницею та її матір'ю працювали разом, підтвердила в судовому засіданні той факт, що [PERSON] проживала з [PERSON] в одній квартирі з 2011 року, здійснювала догляд за матір'ю та вони вели спільне господарство. Суд, заслухавши пояснення заявниці та її представника, пояснення свідків, а також дослідивши письмові докази по справі, вважає, що заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, судом встановлено, що заявниця [PERSON] є дочкою [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 6 ), місце проживання якої зареєстровано за адресою [ADDRESS], що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України про реєстрацію (а.с. 4). Відповідно до заповіту від 14 квітня 2004 року, посвідченого приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу [PERSON], [PERSON] заповіла все належне їй на праві власності на день її смерті майно, в тому числі грошові заощадження,- [PERSON] (а.с. 27 ). [INFO] року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції 28 лютого 2014 року (а.с.5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй на праві власності майно та 4 березня 2014 року [PERSON] як спадкоємиць за заповітом звернулась до нотаріальної контор із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, що підтверджується матеріалами спадкової справи (а.с. 17-33 ). Крім того, як убачається з матеріалів спадкової справи, інших спадкоємців [PERSON], які б звернулись до нотаріуса із відповідними заявами про прийняття спадщини відсутні. Разом з тим, як пояснювала заявниця, в установлений законом строк із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не звернулась, оскільки вважала, що проживаючи разом із спадкодавцем на момент її смерті, прийняла спадщину, однак доказів на підтвердження факту прийняття спадщини та факту проживання разом із матерію на день її смерті нотаріусу не надала, оскільки її місце проживання зареєстровано за іншою адресою, у зв'язку із чим нотаріус постановою від 24 березня 2014 року відмовив їй у вчиненні нотаріальної дії й відповідно рекомендував звернутися до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на день її смерті (а.с. 9). Відповідно до роз'яснень п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» визначено, що якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Як встановлено судом, підтвердження факту постійного проживання зі спадкодавцем необхідне заявниці для отримання свідоцтва про право на спадщину, отримати яке вона на даний час вона позбавлена можливості внаслідок відсутності відповідних доказів на підтвердження факту постійного проживання із спадкодавцем. Відповідно до акту КЖРЕП №17 від 5 березня 2014 рок, [PERSON] постійно проживала та вела спільне господарство із своєю матір'ю [PERSON] по день її смерті - [INFO] року за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Крім того, факт того, що заявниця з 2011 року постійно проживала та вела спільне господарство разом з померлою [PERSON] на час її смерті в квартирі [ADDRESS] та продовжує там проживати підтвердили в судовому засіданні свідки: [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, зазначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Частиною 3 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Заяви про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини в порядку окремого провадження підлягають задоволенню судом, якщо у паспорті спадкоємця відсутня відмітка про місце реєстрації особи. У випадках, якщо встановлено, що спадкоємець прийняв спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК, суди не повинні задовольняти вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Таким чином, враховуючи, що від встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем [PERSON] на час її смерті залежить виникнення права у заявника на спадкування, а діючим законодавством не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає, що даний факт, підлягає встановленню. Врахувавши вищенаведені норми закону та оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає доведеним факт постійного місця проживання [PERSON] разом із спадкодавцем [PERSON] з 2011 року по день її смерті за адресою: [ADDRESS].

Outcome: approved