overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-14 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 10 січня 2014 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 22. Спільних дітей від шлюбу вони не мають. Спільне життя між ними не склалося, оскільки вони виросли та виховані в різних культурах, мають значну різницю у віці, різні погляди на життя, роботу, проведення дозвілля та планування сім'ї, через що в сім'ї виникали непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, спільного господарства вони не ведуть, спільного бюджету не мають, шлюбні відносини не підтримують. Позивач [PERSON] вважає, що за таких умов збереження сім'ї неможливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 22. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 10 січня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Дітей від шлюбу подружжя не має. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні характери, між ними втрачені почуття поваги один до одного. Їхня сім'я розпалася, з лютого 2014 року вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Позивач [PERSON] зазначала, що сім'ю зберегти не бажає. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 13 вересня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з матір'ю. Їхнє сімейне життя не склалося, оскільки вони мають різні характери, через що виникали непорозуміння, у них відсутні спільні погляди на життя та сім'ю. Їхня сім'я розпалася, з серпня 2013 року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, кожен із них живе своїм особистим життям. [PERSON] вважає, що подальше спільне життя та збереження сім'ї неможливе, збереження шлюбу є недоречним, строк для примирення не потрібен. Позивач зазначала, що їхній шлюб існує формально, сім'я фактично розпалася. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 13 вересня 2011 року відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області. Судом встановлено, що з 13 вересня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя і сім'ю, через що між ними виникали непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, більше шести місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Позивач [PERSON] зазначала, що їхній шлюб існує формально, час на примирення та збереження сім'ї не потрібен. Відповідач [PERSON] позов визнав, просив їх задовольнити у повному обсязі, час на примирення просив не надавати. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 15 липня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Лубни Лубенського міськрайонного управління юстиції Полтавської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 161. Від сумісного проживання вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Спільне життя між ними не склалося, оскільки вони є людьми з різними поглядами на життя та сімейні стосунки, через що в сім'ї часто виникали сварки та непорозуміння, що продовжувалося протягом тривалого часу. Їхня сім'я розпалася, більше шести місяців вони не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбні відносини. [PERSON] вважає, що їхній шлюб носить формальний характер, оскільки кожен з них живе своїм особистим життям. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд розірвати шлюб між нею та [PERSON] Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 15 липня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, через що між ними постійно виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, більше шести місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Позивач [PERSON] зазначала, що сім'ю зберегти не бажає, строк на примирення не потрібен. Після розірвання шлюбу позивач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 16 вересня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 1394. Від шлюбу вони мають двох дітей - дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя, шлюб та сім'ю. З 23 січня 2012 року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть та шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Позивач [PERSON] вважає, що їхній шлюб фактично розпався та подальше його збереження недоцільне. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 16 вересня 2005 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має двох дітей - сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, через що між ними виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, протягом двох років вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому після розірвання шлюбу суд залишає прізвище позивачці «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 24 квітня 2004 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 65. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки вони мають різні характери та погляди на сімейне життя, через що між ними часто виникали сварки. Це призвело до того, що вони стали чужі один одному. Їхня сім'я розпалася, протягом року вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, кожен живе своїм особистим життям. Наміру відновити стосунки [PERSON] не має, вважає, що за таких обставин їхня сім'я існувати не може, вона розпалася та відновлена бути не може. Враховуючи викладене, [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 24 квітня 2004 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, через що в сім'ї виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, протягом року вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому після розірвання шлюбу суд залишає прізвище позивачці «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що 08 вересня 2011 року виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між нею та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 268. Від цього шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Пожружнє життя між ними не склалося, вже більше року вони проживають окремо. Позивач [PERSON] зазначала, [PERSON] не бере участі в утриманні та вихованні дитини, а самостійно вона не спроможна виховувати дитину та забезпечити їй гідні умови проживання та належний розвиток творчих і пізнавальних здібностей. Враховуючи викладене, [PERSON] просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 800 гривень щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною, [PERSON], [INFO], повноліття. У травні 2014 року [PERSON] подала до суду заяву, у якій уточнила позовні вимоги та просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини від всіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи і дослідивши письмові докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 08 вересня 2011 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від цього шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Як зазначала позивач [PERSON], відповідач [PERSON] не бере належної участі в утриманні та вихованні дитини, вже більше року позивач та відповідач проживають окремо. Позивач [PERSON] зазначала, що самостійно виховувати дитину та забезпечити їй гідні умови проживання та належний розвиток творчих та пізнавальних здібностей вона не в змозі. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За таких обставин суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову і стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] щомісячно аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини від усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною [PERSON], [INFO], повноліття.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 09.06.2001р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, з квітня 2009 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб та покласти судові витрати на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, на підставі чого, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 29.12.2007р. вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, з жовтня 2012 року шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем. Позивач вважає, що спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття взаємної любові та поваги, несумісність поглядів на спільне життя та сімейні відносини, просить суд розірвати укладений між сторонами шлюб та покласти судові витрати на відповідача. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, в якій просила суд розглядати справу за її відсутності, позов підтримала повністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON], до судового засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлений своєчасно у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив, на підставі чого, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, у якому просила стягнути на її користь з відповідача [PERSON], [INFO], уродженця м. Полтави, аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 700 грн. щомісячно до його повноліття. 08 травня 2014 року позивач надала до суду заяву, у якій просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 450 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття В судове засідання позивач не з'явилася, але надала до суду заяву, в якій просила справу розглядати без її участі та просила задовольнити її позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність та вказав, що позовні вимоги визнає та не заперечує проти стягнення з нього аліментів в твердій грошовій сумі у розмірі 450 грн. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. 15.08.2008 року сторони уклали шлюб. Від даного шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). У грудні 2013 року шлюб між сторонами було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 12.12.2013 року (а.с.3). Малолітній син [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON], що підтверджується довідкою про склад сім'ї виданою КП «ЖЕО №2» від 14.04.2014 року. Окрім цього, відповідач ухиляється від свого обов'язку, передбаченого ст. ст. 180, 185 Сімейного кодексу України, а саме від обов'язку по утриманню дитини та участі батьків у додаткових витратах на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів підлягає до задоволення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що 06.08.1999 року між нею та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї, актовий запис №760. Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Позивач стверджувала, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя, внаслідок чого подальше збереження сім'ї є неможливим. [PERSON] зазначила, що з [PERSON] вони тривалий час не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства. Позивач просила суд розірвати шлюб, укладений 06.08.1999 року між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримала свій позов, просила його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся. Клопотань про відкладення розгляду справи або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 06.08.1999 року між [PERSON] та відповідачем у справі [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї, актовий запис №760 (а.с.11). Від шлюбу з [PERSON] у [PERSON] дітей немає. Згідно ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Зі змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони справи тривалий час не мешкають разом, шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст.ст.104, 112 СК України, та,

Outcome: approved