Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся з позовом до відповідача про визнання договору дарування недійсним, в жовтні 2017 року уточнила позовні вимоги. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 03.07.2013 року вона уклала договір дарування належних їй 33/50 частки житлового будинку №178 по вул. Ялтинська та належної частки земельної ділянки площею 0,0606 га. з своїм онуком, [PERSON] в звязку із різким погіршенням стану свого здоровя. Відповідач, ввівши її в оману, уклав з нею договір дарування замість договору довічного утримання. Про порушення своїх прав дізналась лише після звернення за правовою допомогою в 2017 році. Просить суд визнати недійсним договір дарування від 08.07.2015 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], скасувати державну реєстрацію, запис про право власності. Позивач у судове засідання не зявився, від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до наступних висновків: Відповідно до\~ст. 717 ЦК України\~за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов'язується передати в майбутньому другій стороні (обдарованому) безоплатно майно (дарунок) у власність. Виходячи зі змісту ст.\~203,\~717 ЦК України\~договір дарування вважається укладеним, якщо сторони мають повну уяву не лише про предмет договору, а й досягли згоди про всі його істотні умови. Відповідно до\~статті 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Позивачу на підставі приватної власності належить 33/50 частки житлового будинку та земельна ділянка площею 0,0606 га., кадастровий номер 1412300000:02:001:0029, розташовані за адресою: м. Маріуполь, вул. Ялтинська, 178. Позивач в звязку із досягненням похилого віку має низку хвороб та потребує постійного стороннього догляду, в звязку із чим погодилась на пропозицію свого онука, [PERSON] про допомогу. Скориставшись безпорадним станом позивача, відповідач [PERSON], діючи в своїх інтересах та наносячи шкоду позивачу, ввівши [PERSON] в оману щодо змісту договору, уклав із нею 08.07.2015 року договори дарування 33/50 частки житлового будинку та земельної ділянка площею 0,0606 га., кадастровий номер 1412300000:02:001:0029, які розташовані за адресою: м. Маріуполь, вул. Ялтинська, 178 (а. с. 26, 27-28) У відповідності до ч. 2 ст. 727 ЦК України дарувальник має право вимагати розірвання договору дарування, якщо обдаровуваний створює загрозу безповоротної втрати дарунка, що має для дарувальника велику немайнову цінність. Квартира отримана позивачем на підставі свідоцтв на право на спадщину після смерті чоловіка та сина, тому представляє для неї велику немайнову цінність. Згідно з ч. 1 ст. 233 ЦК України правочин, який вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, може бути визнаний судом недійсним незалежно від того, хто був ініціатором такого правочину Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного суду України №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009 року встановлено, що Правочин може бути визнаний судом недійсним на підставі статті 233 ЦК, якщо його вчинено особою під впливом тяжкої для неї обставини і на вкрай невигідних умовах, чим друга сторона правочину скористалася. Тяжкими обставинами можуть бути тяжка хвороба особи, членів її сім'ї чи родичів, смерть годувальника, загроза втратити житло чи загроза банкрутства та інші обставини, для усунення або зменшення яких необхідно укласти такий правочин. На момент укладення договору [PERSON] страждала на загострення хронічних хвороб, оскільки вона є інвалідом другої групи, була позбавлена можливості себе утримувати самостійно, знаходилась у тяжкому хворобливому стані, укладала договір під впливом тяжких обставин (а. с. 10). Про порушення відповідачем істотних умов договору дізналась після звернення за правовою допомогою. Відповідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Своїми діями відповідач [PERSON], ввів в оману позивача, змусивши її укласти договір на невигідних для неї умовах, скористався хворобливим станом [PERSON] для позбавлення її права власності на належне їй майно. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, суд, задовольняючи позов стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved