Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вищезазначеним позовом та після уточнення сум позовних вимог просить стягнути з філії АТ «ІмексБанк» на його користь проценти за договором банківського вкладу (депозиту) від 20.01.2014 року у розмірі 10179,84 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 1556,15 грн., суму за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання з урахуванням індексу інфляції у розмірі 58403,66 грн., грошові кошти відповідно до п.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» у розмірі 567995,89 грн. та 5000,00 грн. моральної шкоди. Від сплати судового збору просить звільнити позивача на підставі п. 17 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Позов мотивований невиконанням відповідачем договору банківського вкладу (депозиту) «Постійний клієнт» № 1 від 07.05.2014 року в частині повернення позивачу його вкладу в повному обсязі та виплати процентів. Моральну шкоду обґрунтовує переживаннями, які виникли внаслідок завданих відповідачем матеріальних проблем. [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. ПАТ «ІмексБанк» явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про місце та час розгляду справи повідомлялося належним чином. Через канцелярію суду надійшли заперечення товариства в яких зазначено, що ПАТ «ІмексБанк» Постановою Правління Національного банку України від 26.01.2015 року віднесено до категорії неплатоспроможних. Також зазначено, що внаслідок введення тимчасової адміністрації існує спеціальний порядок повернення коштів вкладників, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. Ухвалою суду від 19.06.2015 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог було залучено Фонд гарантування вкладів фізичних осіб. Фонд гарантування вкладів фізичних осіб явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про місце та час розгляду справи повідомлялося належним чином, клопотання про розгляд справи за відсутності представника фонду до суду не надходило. Суд вважає за можливе ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07.05.2014 року між [PERSON] та ПАТ «ІмексБанк» від імені якого діє філія АТ «ІмексБанк» було укладено договір банківського вкладу (депозиту) «Постійний клієнт» № 1 (а.с.4). На підставі даного договору позивач розмістив у Банку грошові кошти (вклад) у сумі 9000,00 грн. на строк зберігання до 08.08.2014 року з щомісячною виплатою процентів в розмірі 25% річних. Банк зобов'язувався виплатити за строкове користування грошовими коштами позивача відсотки та повернути грошові кошти позивачу у зазначені строки. Позивач виконав умови вищезазначеного договору та розмістив вклад в сумі 9000,00 грн., що не заперечується відповідачем. Станом на 02.10.2014 року згідно виписки по операції (а.с.4-а), враховуючи поповнення позивачем власного рахунку, розмір банківського вкладу склав 170000,00 грн. Із заяви [PERSON] до АТ «ІмексБанк» від 23.02.2015 року вбачається, що кошти за вищезазначеним договором банківського вкладу який був пролонгований до 11.02.2015 року, позивачу не були повернуті (а.с.5). Згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 26.01.2015 року про затвердження тимчасової адміністрації в АТ «ІмексБанк» на підставі постанови Правління Національного банку України від 26.01.2015 року № 50 «Про віднесення ПАТ «ІмексБанк» до категорії неплатоспроможних» було вирішено розпочати з 27.01.2015 року процедуру виведення ПАТ «ІмексБанк» з ринку шляхом запровадження в ньому тимчасової адміністрації (а.с.21-22). Відповідно до ч.1 ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження прав розпорядження рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. В період запровадження в банку тимчасової адміністрації, виконання операції по поверненню вкладу обмежується повноваженнями АТ «ІмексБанк», передбаченими п.1 ч.5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч.5 ст. 36 зазначеного закону під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку. Таким чином внаслідок введення тимчасової адміністрації є спеціальний порядок повернення коштів вкладників, який не передбачає можливості індивідуального задоволення вимог конкретного кредитора. З огляду на виконання тимчасовою адміністрацією ПАТ «ІмексБанк» обов'язків визначених спеціальним Законом, щодо порядку повернення грошових коштів вкладнику, а також враховуючи, що вимоги позивача підлягають задоволенню в порядку черговості, суд приходить до висновку, про недоведеність позивачем порушення його прав, а відтак в задоволенні вимог до ПАТ «ІмексБанк» необхідно відмовити. Враховуючи те, що позивачу відмовлено у задоволенні вимоги про повернення банківського вкладу, похідні вимоги про стягнення відсотків, 3% річних, інфляційної складової коштів за п.5 ст. 10 ЗУ «Про захист прав споживачів» та моральної шкоди не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed