Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що з 02.04.2009р.він був прийнятий на роботу до ВАТ «Запорізький завод «Високовольтної апаратури», який перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод «Високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія». 21.07.2014р. він звільнився з підприємства за угодою сторін на підставі п.1 ч.1 ст. ст.36 КЗпПУ на підставі наказу №53. З грудня 2013 року по день звільнення відповідач не виплачував заробітну плату, внаслідок чого утворилася заборгованість в сумі 20867,73 грн., яка на день звільнення не була виплачена. Оскільки відповідач не виконав встановлені законом обов'язки, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованості по заробітній платі а також середнього заробітку за час затримки розрахунку. Відповідно до заяви про уточнення позовних вимог просить стягнути заборгованість по заробітній платі у сумі 19100,73 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку станом на 13.10.2014р. у сумі 8227,06 грн., а також моральну шкоду у сумі 2000,00 грн. Крім того, просить зобов'язати відповідача сплатити до пенсійного фонду заборгованість з обов'язкових внесків щодо позивача. В судове засідання позивач, його представник в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечують, уточнені позовні вимоги просять задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився вдруге, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, у зв'язку з чим суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідившиматеріалисправи,оцінивши надані докази, суд дійшов до наступного висновку. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що [PERSON] з 02.04.2009р. був прийнятий на роботу у ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури», наказ №4 від 30.03.2009р. ВАТ «Запорізький завод високовольтної апаратури» перетворено у Командитне товариство «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» (протокол №1 від 10.04.2011р.). Наказом №53 від 22.07.2014р. [PERSON] звільнений з КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов» і Компанія» з 22.07.2014р. за п.1 ст. 36 КЗпПУ (по погодженням сторін), що підтверджується копією трудової книжки, копією наказу про припинення трудового договору. Згідно довідки відповідача від 21.08.2014р., заборгованість з заробітної плати [PERSON] станом на 21.08.2014р. становила 20867,73 грн. У вересні 2014 року через касу підприємства позивачу було виплачено частину заробітної плати у сумі 500,00 грн., у жовтні 2014 року - 1267,00 грн., таким чином на теперішній час заборгованість по заробітній платі складає 19100,73 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так як за підприємством мається безспірна сума заборгованості по заробітній платі при звільненні 22.07.2014р. позивача, яка не сплачена відповідачем на час розгляду справи, то у позивача виникло право отримати середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати. При визначенні розміру середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні застосовуються вимоги п.п. 2, 3, 5, 8 Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до розрахункових листків та довідки про доходи позивача, за травень-червень 2014 року заробітна плата становить 6119,34 грн. (3113,22 грн. у травні і 3006,12 грн. у червні), кількість робочих днів у травні-червні 2014 року 38, таким чином, середньоденна заробітна плата складає 161,03 грн. В межах заявлених позовних вимог за період з 23.07.2014р. по 13.10.2014р. число робочих днів становить 58. Нарахування виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку має провадитися шляхом множення середньоденного заробітку позивача на число робочих днів, а не на число календарних днів, як заявлено у позові. Виходячи із меж позовних вимог відносно цих виплат, при середньоденному заробітку у розмірі 161,03 грн. за 58 робочих днів затримки розрахунку, сума, яку відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача за затримку розрахунку при його звільненні за період з 23.07.2014р. по 13.10.2014р. включно, становить 9339,74 грн. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі у сумі 19100,73 грн. і заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 9339,74 грн. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення законних прав призвели чи могли призвести до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зав'язків і вимагають для нього додаткових зусиль організації свого життя. Оскільки встановлено порушення права позивача на отримання розрахунку в день звільнення, то спричинена моральна шкода має бути відшкодована відповідно до вимог ст. 237-1 КЗпП України. Доказування розміру моральної шкоди повинно здійснюватися на загальних правилах ст.ст.10, 11, 60 ЦПК України. Заявивши вимоги про стягнення 2000,00 грн. у відшкодування моральної шкоди, позивач у підтвердження розміру заявлених вимог не надав належних та допустимих доказів. Розмір відшкодування моральної шкоди в грошовому виразі має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи. Негативні наслідки порушення відповідачем ст.116 КЗпП України компенсуються вже самим ухваленням рішення на користь позивача про стягнення заборгованості по заробітній платі та середнього заробітку за весь час затримки розрахунку. Між тим, суд бере до уваги твердження позивача, що він не отримуючи вчасно заробітну плату, докладав зусилля для організації свого життя, і

Outcome: partial