Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом, у якому просила стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі на загальну суму 66 470,76 гривень. У судовому засіданні позивач не з'явився, просив слухати справу у його відсутність, підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Третя особа у судове засідання не з'явилась. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] працювала з липня 2004 року по січень 2016 року у відокремленому виробничому підрозділі «Шахта Ніканор-Нова» ДП «Лугансьвугілля» на посаді машиніста підземних машин. Згідно довідки, наданої відповідачем, заборгованість перед позивачем по заробітній платі за період з червня 2014 року по січень 2016 року становить 50 269,96 гривень. Відповідно до ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується регулярно, але не рідше двох разів на місяць. Таким чином, вимога позивачки про стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації провадиться в день звільнення. Відповідно до ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Оскільки відповідач порушив строки виплати розрахунку з позивачкою, з нього на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Середній заробіток працівника визначається відповідно до ст. 27 Закону «Про оплату праці» та Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. № 100. Згідно з цим порядком середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два місяці роботи шляхом визначення середньоденної зарплати. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на кількість робочих днів. Нарахування середнього заробітку за час затримки виплати розрахунку провадиться шляхом множення середньоденного заробітку на кількість робочих днів. Згідно з довідкою про заборгованість по заробітній платі за останні повні два календарні місяці, що передували звільненню, заробітна плата [PERSON] складала: грудень 2015 року - 3 829,00 грн., січень 2016 року - 6 230,96 грн. Таким чином, середньоденна заробітна плата становить (3829+6230,96) : 40 робочих днів = 251,50 гривень. На момент звернення до суду із позовною заявою, розрахунків з позивачкою проведено не було, а тому затримка розрахунку при звільненні складає 70 роб. днів. Таким чином середній заробіток за затримку розрахунку при звільненні [PERSON] складає 15 894,45 грн. (251,50 грн. х 70 днів = 17 605,00грн.). Суд не приймає до уваги виконаний позивачем розрахунок компенсації за затримку розрахунку при звільненні, обсяг суми компенсації втрати доходів, винагороди, оскільки вони не відповідають Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8.02.1995р. № 100. При цьому, враховуючи те, що суд не може виходити за межі вимог позову, розмір середньомісячної заробітної плати, що підлягає стягнення на користь позивача складає 16 200,80 грн. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності і взаємному зв'язку, суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з відповідача 67 874,66 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України, а також Закону України «Про судовий збір» з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави, від сплати якого позивач звільнений, пропорційно задоволеним позовним вимогам в сумі 689,00 гривень.

Outcome: approved