Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У березні місяці 2015 року [PERSON] звернулася із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що 27 квітня 2007 року з відповідачем був укладений договір позики за умовами якого вона передала позичальнику кошти в сумі 5 000 доларів США строк повернення якої першу вимогу. Передача означеної суми коштів відповідачеві підтверджується письмовою розпискою від 27.04.2007 року. 25 листопада та 30 грудня 2014 року відповідачу направлені вимоги про повернення боргу, однак позичальник коштів не повернув. Просить стягнути з відповідача грошові кошти еквівалентні 5 000 доларів США за офіційним курсом НБУ на день ухвалення судового рішення та судові витрати в примусовому порядку. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги збільшив. Просить стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 134 050, що еквівалентно 5 000 доларів США згідно офіційного курсу НБУ станом на 03.03.2016 року та відповідно до вимог ст. 625 ЦК України три відсотки річних в сумі 4 726,6 грн. та проценти за користування грошима згідно положень статті 1048 ЦК України в сумі 60 439,64 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, повідомлений про час і місце судового розгляду у передбаченому законом порядку. Заслухавши доводи представника позивача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що 27 квітня 2007 року відповідач [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 5 000 доларів США, які мав повернути позичальник на першу вимогу позикодавця, що підтверджується письмовою розпискою від 27.04.2014 року. 25 листопада 2014 року та 30 грудня 2014 року позивач [PERSON] направила позичальнику вимоги про повернення суми коштів. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Сторони при укладанні договору позики дотримались письмової форми договору відповідно до вимог частини 2 статті 1047 Цивільного кодексу України, згідно якої на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання їй позикодавцем визначеної грошової суми. Так, з аналізу ст. ст. 510, 545 ЦК України та відповідно до ст. ст. 1046, 1047 ЦК України розписка є борговим документом та може бути надана позикодавцем для підтвердження перед ним невиконаного зобов'язання за договором позики. Позичальник, як передбачено частиною 1 статті 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, або речі визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З матеріалів справи убачається, що згідно з розпискою від 27 квітня 2007 року [PERSON] зобов'язався повернути грошові кошти [PERSON] в розмірі 5 000 доларів США на першу вимогу позикодавця. [PERSON] направила таку вимогу позичальнику 25.11.2014 року та 30.12.2014 року, тому строку вимоги боргу за договором позики не пропустила. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, то сума, що підлягає оплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» роз'яснено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення. Оскільки відповідач [PERSON] за умовами договору позичених коштів не повернув, тому кошти в розмірі 125 950,0 грн. за офіційним курсом НБУ щодо долара США, станом на 11.05.2016 року, становить 25,19 грн. підлягають стягненню з відповідача. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України у разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові (правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 01 жовтня 2014 року в справі № 6-113цс14). Тому розрахунок трьох відсотків річних за період з 31.12.2014 по 03.03.2016 року за 429 днів прострочення, загальна сума процентів складає 4440,99 грн. (176,3х25,19) Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Розрахунок трьох відсотків річних та процентів станом на час ухвалення рішення суду за офіційним курсом НБУ буде таким: 1) Офіційний курс НБУ щодо долара США, станом на 11.05.2016 року, становить 25,19 грн. Таким чином, розмір заборгованості по позиці складає 125 950 грн. (25,19 х 5000). 2) Розрахунок трьох процентів річних Сума боргу (грн) Періодпрострочення Кількістьднівпрострочення Розмірпроцентіврічних Загальна сума процентів 5000 31.12.2014 - 03.03.2016 429 3 % 176.30 Таким чином, розмір трьох процентів річних, в порядку ст. 625 ЦК України становить 4440,99 грн. (176,3х25,19) 3) Розрахунок процентів, в порядку ст. 1048 ЦК України Сума боргу (грн) Період прострочення Кількість днів прострочення Розмір облікової ставки НБУ Розмір подвійної облікової ставки НБУ в день Сума пені за період прострочення 125950 31.12.2014 - 05.02.2015 37 14.0000 % 0.077 %* 3574.91 125950 06.02.2015 - 03.03.2015 26 19.5000 % 0.107 %* 3498.99 125950 04.03.2015 - 27.08.2015 177 30.0000 % 0.164 %* 36646.27 125950 28.08.2015 - 24.09.2015 28 27.0000 % 0.148 %* 5217.44 125950 25.09.2015 - 29.10.2015 35 22.0000 % 0.121 %* 5314.05 125950 30.10.2015 - 17.12.2015 49 22.0000 % 0.121 %* 7439.68 125950 18.12.2015 - 28.01.2016 42 22.0000 % 0.121 %* 6376.87 125950 29.01.2016 - 03.03.2016 35 22.0000 % 0.120 %* 5299.54 Таким чином, розмір процентів в порядку ст. 1048 становить 36683,87 грн. (73367,75/2) Позивачем заявлено вимогу по процентах в порядку ст. 1048 ЦК України в сумі 60 439,64 грн., однак дана сума підлягає частковому задоволенню, з огляду на зміну офіційного курсу НБУ та становить 36683,87 грн. Суд не бере до уваги посилання відповідача [PERSON] у заяві на те, що ним не підписувалась розписка про позику грошей, оскільки ніяких належних та допустимих доказів щодо спростування його підпису у письмовому документі він не надав, а суд відповідно таких не встановив. На підставі викладеного та

Outcome: partial