Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-15 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення із [PERSON] 442 713 грн. безпідставно набутих грошових коштів. В обґрунтування позову вказував, що у вересні 2010 року передав [PERSON] грошові кошти в сумі 111 500 грн. та 41 000 доларів США на підтвердження чого остання власноручно написала розписки від 28.09.2010 року та 30.09.2010 року. Судовими рішеннями у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів у позові відмовлено і вказано про те, що [PERSON] не є ні боржником, ні продавцем, оскільки зміст вказаних розписок по своїй формі і змісту не відповідають ні договору завдатку, ні договору позики, ні будь-якому іншому договору. Таким чином, зазначаючи, що грошові кошти позивач відповідачу фактично передав, але будь-яких договорів між сторонами укладено не було, ці кошти є такими, що набуті [PERSON] без достатньої правової підстави, тобто є безпідставно набутим майном, що підлягає поверненню в порядку ст.ст. 1212, 1213 ЦК України. В процесі розгляду справи позивач неодноразово подавав заяви про збільшення розміру позовних вимог вказуючи про зміну курсу валют з часу звернення до суду та зростання курсу долара США по відношенню до гривні. Таким чином, згідно останньої заяви [PERSON] просив стягнути з [PERSON] 578 900 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві, при цьому зазначив, що наявні усі умови для виникнення у [PERSON] зобов»язання з повернення безпідставно набутого майна. Представник відповідача заперечила проти позову при цьому зазначила, що [PERSON] не отримувала від [PERSON] грошові кошти за розписками та безпідставно не збагачувалася за його рахунок, а тому вимоги про повернення грошових коштів за ст. 1212 ЦК України є безпідставними. Суд, вислухавши пояснення представників сторін та покази свідків, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. 28.09.2010 року [PERSON] власноручно оформила розписку про те, що вона отримала від [PERSON] завдаткову суму для оформлення квартири за адресою: [ADDRESS] у розмірі 111 500 грн., які зобов»язувалась повернути в разі невиконання вищевказаних зобов»язань в повному обсязі. 30.09.2010 року [PERSON] склала ще одну розписку про те, що отримала від [PERSON] завдаткову суму для оформлення купівлі квартири за адресою: [ADDRESS] в розмірі 41 000 доларів США, які зобов»язувалась повернути у повному обсязі у разі невиконання зобов»язань. Факт власноручного виготовлення [PERSON] розписок вищевказаного змісту та передачу їх [PERSON] підтверджено та не заперечується учасниками процесу в судовому засіданні. У відповідності до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.05.2012 року та ухвалою апеляційного суду м. Києва від 25.10.2010 року у справі №22-11764 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів встановлено, що згідно розписок від 28.09.2010 року та 30.09.2010 року [PERSON] не є ні боржником, ні продавцем, оскільки зміст вказаних розписок по своїй формі і змісту не відповідає ні договору завдатку, ні договору позики, ні будь-якому іншому договору, який би міг бути укладений між сторонами. Загальні підстави для виникнення зобов'язання у зв'язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. У відповідності до ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов»язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов»язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовується незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Таким чином, вказана стаття ЦК України визначає поняття безпідставного набуття, збереження майна (безпідставного збагачення) і встановлює умови його виникнення. З аналізу глави 83 ЦК України вбачається, що зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) має мати місце набуття або збереження майна, б) щоб набуття або зберігання було здійснено за рахунок іншої особи, в) щоб були вiдсутнi правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). За змістом ч.1 ст. 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави. Згідно із ч.1 ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] набула майно (гроші) [PERSON] без достатньої правової підстави. Зі змісту розписок від 28.09.2010 року та 30.09.2010 року, факт власноручного написання яких [PERSON] підтверджено представником останньої в судовому засіданні вбачається, що саме відповідач отримала грошові кошти у розмірі 111 500 грн. та 41 000 доларів США, кошти, які належать [PERSON] Належість [PERSON] грошових коштів у розмірі 111 500 грн. та 41 000 доларів США, які фігурують у розписках від 28.09.2010 року та 30.09.2010 року, що передавались за для оформлення пільгового житла і згодом зникли не спростовано жодними доказами у справі. Відсутність же правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України) встановлена рішеннями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23.05.2012 року та апеляційного суду м. Києва від 25.10.2010 року у справі №22-11764 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів за якими [PERSON] згідно вказаних розписок не є ні боржником, ні продавцем, оскільки вказані розписки по своїй формі і змісту не відповідають ні договору завдатку, ні договору позики, ні будь-якому іншому договору, який би міг бути укладений між сторонами. Оскільки між сторонами відсутні правовідносини, що виникають з правочинів, для яких законом установлено письмову форму, як наслідок, суд вважає можливим та допустимим приймати покази свідків як доказ у цій справі. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] підтвердив свою присутність при передачі [PERSON] 30.09.2010 року 41 000 доларів США особисто в руки [PERSON] та написання останньою розписки про отримання грошових коштів, крім того зазначив, що будь-які інші особи при передачі коштів були відсутні. Допитаний в судовому засіданні у якості свідка [PERSON] вказував, що [PERSON] грошових коштів від [PERSON] не отримувала. Свідок є директором агентства нерухомості «Альянс Брок», а [PERSON] працювала в даному агентстві. Позивач хотів придбати квартиру по програмі пільгового житла, відповідач була його хорошою знайомою, і так, як їх агентство не працювало по програмі пільгового придбання житла, працівник агентства [PERSON] порекомендувала звернутись до спорідненої компанії агентства нерухомості «Стар Сіті», яке працювало по даній програмі, безпосередньо до [PERSON], яка співпрацювала з [PERSON] Наприкінці вересня 2010 року біля офісу [PERSON] в автомобілі позивач та його друг зустрілися з відповідачкою та ним ([PERSON]). [PERSON] пішов в офіс до [PERSON] для підписання попереднього договору. Згодом, з офісу свідку зателефонувала [PERSON] та попросила передати грошові кошти. Після телефонного дзвінка товариш [PERSON] передав грошові кошти в сумі близько 40 000 доларів США [PERSON], яка написала розписку і передала всі грошові кошти [PERSON], а він в свою чергу передав вказану суму [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що працювала із [PERSON] в одній агенції нерухомості. За проханням [PERSON] для можливості придбання [PERSON] квартири по програмі пільгового житла отримала необхідну інформацію і відповідні папери у працівника спорідненої компанії агентства нерухомості «Стар Сіті» - [PERSON], яка співпрацювала з [PERSON] Згодом, як стверджувала свідок, [PERSON] погодився із запропонованими умовами придбання житла, віддав особисто їй 111 500 грн. для передачі [PERSON] Вказані кошти передавалися в присутності [PERSON] та [PERSON], остання написала розписку про отримання коштів. Таким чином, свідченнями свідків підтверджено факт належності [PERSON] грошових коштів у розмірі 111 500 грн. та 41 000 доларів США, які були передані останнім за розписками від 28.09.2010 року та 30.09.2010 року. При цьому, суд критично ставиться до свідчень свідків [PERSON] та [PERSON] які спростовують отримання [PERSON] коштів від [PERSON] з огляду на те, що останні не змогли пояснити в судовому засіданні своєї ролі та інтересів у вказаних подіях. Крім того, [PERSON] та [PERSON] зазначаючи про свою безпосередню причетність до отримання коштів категорично заперечили свою відповідальність по їх поверненню. Більше того, як [PERSON] так і [PERSON] не змогли пояснити суду доцільність та логічність свідомого оформлення письмових розписок [PERSON] про особисте отримання від [PERSON] грошових коштів, у разі їх отримання іншими особами. На думку суду, правовідносини які, можливо, виникли в подальшому у [PERSON] із іншими особами щодо розпорядження отриманими грошовими коштами не впливають на правовідносини, які виникли у [PERSON] із [PERSON] та зобов»язання щодо повернення безпідставно отриманих коштів. Згідно довідки про офіційний курс валют Національного Банку України станом на 05.05.2014 року, курс гривні щодо долара США складає 11.400 грн. за 1 долар США. У зв»язку із цим вартість отриманих відповідачем від позивача грошових коштів в сумі 41 000 доларів США станом на 05.05.2014 року в українських гривнях збільшилося порівняно з їх вартістю на день складання позовної заяви. З огляду на зазначене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог - законними та обґрунтованими. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 3 441 грн. судового збору, що підтверджується відповідними квитанціями. На підставі викладеного та

Outcome: approved