Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

У березні 2018 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 15 листопада 2016 року, яка утворилась станом на 06 березня 2018 року в сумі 19538 грн. 47 коп., з яких: 5991 грн. 92 коп. - заборгованість по кредиту, 2540 грн. 88 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 9599 грн. 08 коп. нарахована пеня, 500 грн. штраф (фіксована частина), 906 грн. 59 коп. штраф (процентна складова). В обґрунтування заявлених позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що [PERSON], В.В., який отримав кредит в розмірі 6400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, не виконує взятих на себе зобов»язань з повернення коштів, внаслідок чого станом на 06 березня 2018 року утворилась заборгованість. Відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву, у якому позовні вимоги визнає частково та не заперечує проти стягнення з нього заборгованості по тілу кредиту в сумі 5991 грн. 92 коп. Не заперечує також проти стягнення з нього процентів за користування кредитом, однак вважає, що розрахунок позивача в частині нарахування процентів не відповідає умовам кредитування, а тому не може бути прийнятий судом до уваги. Вказує, що базова кредитна ставка по процентах згідно договору у період з 15.11.2016 року по 06.03.2018 року становила 3,6%, отже розмір процентів за цей період має становити 285 грн. 81 коп. (3,6% : 360 днів х 477 днів х 5991,91 грн.). Що стосується пені, то просить стягнути її в межах річного строку позовної давності, що за період з 06.03.2017 року по 06.03.2018 року становить 1000 грн. В частині вимог про стягнення штрафів просить відмовити, оскільки згідно з чинним цивільним законодавством штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором суперечить положенням ст.61 Конституції України. У відповіді на відзив ПАТ КБ «ПриватБанк» посилається на те, що розрахунок відповідача про нарахування відсотків по кредиту не може бути взятий до уваги, оскільки не враховано, що у разі належного виконання зобов»язання застосовується один коефіцієнт процентної ставки, а у разі несвоєчасного погашення кредитної заборгованості застосовується інший коефіцієнт підвищена процентна ставка. Крім того, пунктом 1.1.3.1.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при нарахуванні Банком процентів, комісій, пені і не внесення коштів клієнтом на погашення цієї заборгованості, Банк має право здійснити списання даної заборгованості за рахунок кредитного ліміту. Що стосується пені, то з 19.09.2013 року було внесено зміни до тарифів щодо розміру пені, а саме: у разі виникнення прострочки на протязі одного місяця сплачується пеня в розмірі 50 грн., а у разі виникнення прострочки другий місяць поспіль сплачується пеня в розмірі 100 грн. Що стосується одночасного нарахування пені і штрафу, то це не суперечить ст. 61 Конституції України, оскільки пеня і штраф, як окремі види неустойки, не є подвійним притягненням до відповідальності, оскільки характер правопорушень в даному випадку різний. А тому, позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. В судове засідання позивач подав заяву про розгляд справи у відсутності свого представника. Відповідач [PERSON], який належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, до суду не з»явився, причини неявки не повідомив, подав відзив на позов, а тому його неявка не перешкоджає розгляду справи. Оскільки сторони в судове засідання не з»явились, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. \~ \~ \~ \~Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15 листопада 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] уклали кредитний договір, за умовами якого банк надав останньому кредит у розмірі 6400 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,6% на місяць (або 43,2% на рік), які нараховуються на залишок заборгованості по кредиту, на строк дії платіжної картки, перерахувавши грошові кошти на картковий рахунок позичальника. ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] уклали кредитний договір шляхом приєднання останнього до запропонованих банком Умов і Правил надання банківських послуг. Сторони визначили, що заява клієнта, Умови та Правила надання банківських послуг, Пам»ятка клієнта та Тарифи становлять укладений між ними договір про надання банківських послуг. Подавши позивачеві анкету-заяву клієнта від 15 листопада 2016 року [PERSON] приєднався до запропонованих банком умов кредитування, які встановлені останнім у стандартних формах Умовах і Правилах, Тарифах. Сторони підписали названі документи, які містять усі істотні умови кредитного договору. При цьому, відповідач своїм підписом підтвердив, що він ознайомився та погоджується із запропонованими банком умовами кредитування. Отже, ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] у письмовій формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору. Укладаючи кредитний договір, сторони визначили обов»язок позичальника у разі виникнення прострочених зобов»язань за кредитом сплачувати ПАТ КБ «ПриватБанк» відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування /п.2.1.1.12.2.1 Умов і Правил/. У разі виникнення прострочених зобов»язань за договором на суму від 100 грн., [PERSON] зобов»язався сплачувати банку пеню, відповідно до встановлених Тарифів, яка нараховується в день нарахування процентів по кредиту /п.2.1.1.12.6.1 Умов і Правил/. У випадку порушення [PERSON] строків платежів за будь-яким із грошових зобов»язань більш ніж на 30 днів, останній зобов»язався сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених відсотків та комісій /п.2.1.1.7.6 Умов і Правил/. Після укладення договору, [PERSON] одержав на картковий рахунок кредитний ліміт в розмірі 6400 грн., останній платіж на погашення кредиту ним внесено 01 червня 2017 року в сумі 16,96 грн. Зазначені обставини підтверджуються наявними у справі письмовими доказами. Стаття 627 ЦК України передбачає, що відповідно до ст.6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч.1 ст.1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Статтею 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від виконання зобов»язань не допускається. Згідно п.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору. Станом на 06 березня 2018 року заборгованість [PERSON] по тілу кредиту становить 5991 грн. 92 коп., що відповідачем визнається у поданому до суду письмовому відзиві на позов, а тому зазначена заборгованість по тілу кредиту підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Що стосується заборгованості по процентах за користування кредитом, то суд не приймає до уваги наданий відповідачем розрахунок заборгованості по процентах, оскільки він не відповідає умовам договору. Так, відповідачем не враховано, що базова процентна ставка, визначена сторонами у договорі становить 3,6% на місяць, а не 3,6% на рік, як враховано відповідачем у розрахунку. Крім того, [PERSON] не враховано, що згідно п.2.1.1.12.2.1 Умов і Правил у разі виникнення прострочених зобов»язань за кредитом він зобов»язався сплачувати позивачу відсотки в подвійному розмірі від зазначених в Тарифах, що діють на дату нарахування. А також не враховано п.2.1.1.12.6 Умов і Правил, згідно якого Банк нараховує відсотки не лише на тіло кредиту, а й на боргові зобов»язання за кредитом (в попередньому місяці), в розмірі встановленому Тарифами Банку, з розрахунку 365/366 календарних днів на рік. У п.2.1.1.12.1 Умов і Правил під борговими зобов»язаннями за кредитом сторони узгодили зобов»язання клієнта з повернення тіла кредиту, відсотків за користування кредитом, комісії, пені і штрафів, тобто загальну заборгованість клієнта. Наданий позивачем розрахунок заборгованості [PERSON] по процентах за користування кредиту відповідає умовам укладеного сторонами договору, а тому приймається судом до уваги. Отже, з відповідача на користь позивача слід стягнути також 2540 грн. 88 коп. заборгованості по процентах, яка утворилась станом на 06 березня 2018 року. При вирішенні позовних вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення з відповідача пені та штрафу, суд враховує наступне. Частиною 1 статті 546 цього Кодексу встановлено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В силу ч. ч. 1, 2 ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами кредитного договору (п.2.1.1.12.6.1 Умов і Правил) передбачено застосування до відповідача пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов»язання. Одночасно, пунктом 2.1.1.7.6 Умов і Правил передбачена сплата позичальником штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків платежів по будь-якому з грошових зобов»язань, визначених цим договором. Відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов»язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» у частині стягнення штрафу в розмірі 1406 грн. 59 коп. (500 грн. (фіксована частина) + 906 грн. 59 коп. (процентна складова)) не може бути задоволений, а тому з [PERSON] на користь позивача слід стягнути лише пеню у розмірі 9599 грн. 08 коп. При цьому заява [PERSON] про застосування спеціальної позовної давності до вимог про стягнення неустойки задоволенню не підлягає з огляду на наступне. \~ \~ \~ \~Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ч.1 ст.256 ЦК України). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.1 ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). \~ \~ \~ \~Частиною 1 статті 259 ЦК України передбачено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається в письмовій формі. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила. \~ \~ \~ \~В силу ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. \~ \~ \~ \~[PERSON] приєднався до Умов і Правил, пунктом 1.1.7.31 яких передбачено, що строк позовної давності щодо вимог банку про повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, винагород, неустойки штрафу, пені, витрат банку становить 50 років. \~ \~ \~ \~Отже, сторони уклали договір про збільшення позовної давності, тому спеціальна позовна давність за вимогами ПАТ КБ «ПриватБанк» до відповідача про стягнення пені не сплила. Таким чином, з [PERSON] на корить ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором від 15 листопада 2016 року в розмірі 18131 грн. 88 коп., з яких: 5991 грн. 92 коп. - заборгованість по кредиту, 2540 грн. 88 коп. заборгованість по відсотках за користування кредитом, 9599 грн. 08 коп. нарахована пеня. При розподілі судових витрат суд враховує пропорційність задоволених вимог. Позов заявлено з ціною 19538,47 грн., а задоволено на суму 18131,88 грн., тобто на 92,8% (18131,88 х 100 : 19538,47). За таких обставин з [PERSON] на користь позивача слід стягнути 1635 грн. 14 коп. судового збору (1762 х 92,8%). \~ \~ \~ \~

Outcome: approved