Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] предявила у \~суді зазначений позов, у якому просить розірвати шлюб та стягувати з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подачі позову до суду до досягнення дитиною повноліття. Заявлені вимоги мотивує тим, що з 26 серпня 2006 року вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі та є батьками малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на шлюб та сімю, ведення спільного господарства. Вони втратили взаємне почуття любові та поваги. Відповідач зловживає спиртними напоями, поводить себе агресивно, при цьому принижує її та сина. Через таке ставлення дитина перебувала під наглядом психологів. Проте відповідач своєї поведінки не змінює, продовжує зловживати спиртними напоями, оформляє кредити на власні потреби. З 2009 року шлюбні відносини між ними припинені, примирення неможливе. Відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, не цікавиться його вихованням хоча працевлаштований офіційно та отримує заробітну плату; інших утриманців не має, аліментів нікому не платить. У судове засідання сторони не зявились, до суду спрямували заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивачка позов підтримала, відповідач позов визнав. У звязку з неявкою в судове засідання сторін, розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 26 серпня 2006 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]\~(а.с. 6). \~ Сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO]. Дитина проживає з матірю ( а.с. 7, 8). Відповідно до частини першої статті 24 Сімейного кодексу України(далі СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення (частина друга статті 112 СК України). Враховуючи, що подружнє життя у сторін розладналося, позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач проти того не заперечив, про що свідчить його письмова заява про визнання позову, суд вважає, що збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін. Прохання позивачки відновити її дошлюбне прізвище «Андрєєва» ґрунтується на положеннях статті 113 СК України. Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини ( стаття 141 СК України). Частинами першою та третьою статті 181 СК України, передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Між сторонами не досягнуто згоди щодо участі батька в утриманні дитини. А тому аліменти слід стягувати за рішенням суду. Відповідно до частини першої статті 182 СК України, суд при визначенні аліментів враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини ( частина друга статті 182 СК). За змістом частини 2\~статті 182 СК України\~(в редакції закону, що діяв до 07.07.2017) мінімальний розмір аліментів на одну дитину не міг бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~статтею 184 цього Кодексу. Починаючи з 08.07.2017 частиною 2\~статті 182 СК України\~ передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи розмір аліментів, суд зважає, що відповідач погодився на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частки від його заробітку, визнавши позов. Cтягненню підлягають аліменти у розмірі ? частки доходів відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, прочинаючи з 15 березня 2017 року до 7 липня 2017 року, а з 8 липня 2017 року не менше 50 % прожиткового мінімуму, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до частини першої статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Слід допустити до негайного виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць, відповідно до вимог статті \~367 ЦПК України. Відповідно до частини другої статті 88 ЦПК України судовий збір за вимогу про стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена при зверненні до суду, в сумі 640 гривень, слід стягнути з відповідача в дохід держави. Витрати позивачки по сплаті судового збору, в розмірі 640 грн за вимогу про розірвання шлюбу ( а.с. 2), відповідно до положень частини першої статті 88 ЦПК України слід стягнути на її користь з відповідача.

Outcome: approved