Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування збитків та витрат. Свої вимоги обгрунтовував тим, що у 1999 році позивач отримав квартиру [ADDRESS], в якій були зареєстровані позивач, його дружина та її син, у подальшому вказана квартира була приватизована. У 2004 році померла дружина позивача [PERSON], у результаті спадкування її частка квартири перйшла у рівних частинах позивачу та відповідачу, тому вони стали співвласниками квартири по 1/2 частці у кожного. Оскільки в натурі не можливо було виділити по 1/2 частині вказаної квартири кожному співласнику, тому у судовому порядку було визначено порядок користування квартирою. Управлінням житловими будинками УС ВР України 01.02.2010 року проведено поділ особового рахунку позивача на оплату комунальних послуг, внаслідок чого платниками комунальних послуг квартири [ADDRESS] стали позивач (особовий рахунок [NUMBER]) та відповідач (особовий рахунок [NUMBER]). [PERSON] вважає, що за послуги користування холодною та гарячою водою та електроенергією сплачував лише він, а співвласники квартири мали йому компенсовувати витрати, оскільки окреме користування вказаними послугами неможливо без перебудови комунікацій, для чого необхідно вносити зміни до проектної документації будинку. Однак, відповідач відмовляється компенсовувати позивачу витрати за вказані комунальні послуги, зазначаючи що вимоги позивача є необґрунтованими і себе відповідач боржником не вважає. За три роки, з 15.09.2010 року по 14.09.2013 року у квартирі [ADDRESS] було використано холодної, гарячої води та електроенергії на загальну суму 4591 грн. 79 коп. Оскільки у вказаній квартирі зареєстровано чотири особи, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь витрати у сумі 1148 грн. (з розрахунку 4591 грн. 79 коп. : 4 = 1148 грн). Ухвалою суду (яка занесена до журналу судового засідання) від 27.01.2014 року, за власною ініціативою суду залучено до розгляду справи у якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору Управління житловими будинками управління справами Верховної Ради України. Позивач у судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив позовні вимоги задовольнити, у судовому засіданні від 27.01.2014 року надав суду свої пояснення щодо пред'явлених позовних вимог. Відповідач у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, про місце, день і час розгляду справи повідомлявся належним чином. У судовому засіданні 27.01.2014 року надав суду свої пояснення щодо позовних вимог, проти задоволення позову заперечував у повному обсязі, надав суду письмові пояснення у справі (а.с. 53-54). Третя особа у справі представника у судове засідання не направила, хоча про місце, день і час розгляду справи повідомлялась належним чином. Разом з тим, на адресу суду надіслала клопотання у яких просила суд ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства та за відсутності її представника (а.с. 91, 92). Суд визнав за можливе продовжити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних у ній даних та доказів. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно довідки Форми №3, виданої Управлінням житловими будинками УС ВР України 14.08.2013 року за №456, у квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] ([INFO], власник 1/4 частини квартири), [PERSON] ([INFO], власниця 1/4 частини квартири), [PERSON] ([INFO], дочка), [PERSON] (власник 1/2 частини квартири). Згідно вказаної довідки, особистий рахунок значиться за [PERSON] (а.с.16). Як вбачається з договору про надання населенню послуг з холодного та гарячого водопостачання від 17.05.2002 року та договору про користування електричною енергією від 23.05.2009 року, вказані договори на споживання та користування укладені із [PERSON] (а.с.5-10). Як вбачається з низки наданих квитанцій позивач [PERSON] регулярно сплачує рахунки за користування електричною енергією, холодною та гарячою водою, утримання будинку та прибудинковою територією, опалення тощо (а.с.17-41), тоді як з наданих відповідачем [PERSON] квитанцій, вбачається що йому Управлінням житловими будинками УС ВР України за особовим рахунком [NUMBER] нараховує комунальні послуги у вигляді: користування холодною та гарячою водою, опалення, утримання будинку та прибудинковою територією (а.с.58-72). З наданих сторонами квитанцій про сплату комунальних послуг вбачається, що як позивач так і відповідач оплачують надані комунальні послуги на окремі особові рахунки, які виникли при поділі особового рахунку позивача при встановленні згідно рішення суду порядку користування квартирою [ADDRESS]. У той же час доказів самостійної оплати спожитої електричної енергії за вказаний вище період відповідачем [PERSON] суду не надано. Згідно ст. 151 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності квартиру, зобов'язані забезпечувати її схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт. Відповідно до ст. 177 ЖК України громадяни зобов'язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, дбайливо ставитися до санітарно-технічного обладнання. Відповідно до п.3 Правил користування електричною енергією для населення, наймач зобов'язаний щомісячно своєчасно вносити плату за за спожиту електричну енергію. Відповідно до п.п.19, 20, 21 Правил користування електричною енергією споживач зобов'язаний оплачувати послуги з користування електричної енергії у строки, встановлені договором або законом. За змістом п.48 Правил користування електричною енергією за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію споживач несе відповідальність згідно із законодавством. Положення ст.ст. 66-68 ЖК України, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» і положення підзаконних актів у сфері житлово-комунальних послуг покладають на користувачів житла (власників) обов'язок щомісяця вносити плату за житлово-комунальні послуги (теплопостачання, газ, водопостачання, каналізація тощо) та витрати на утримання будинку (житла) та прибудинкової території пропорційно до займаної площі. Члени сім'ї наймача, відповідно до ст.64 ЖК України, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення. Відповідно до ст.162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до частини 4 статті 319 Цивільного кодексу України власність зобов'язує. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, тобто, зобов'язаний нести всі витрати, пов'язані з утриманням належного йому майна, зберіганням, ремонтом, забезпеченням збереження його властивостей. Власники квартир зобов'язані забезпечувати утримання, ремонт, експлуатацію тощо цих об'єктів за власні кошти. Згідно з положеннями частини першої статті 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги частково ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи частково підтверджені певними засобами доказування, а тому позовні вимоги про відшкодування збитків та витрат підлягають задоволенню у частині стягнення з відповідача на користь позивача 1/4 частини витрат по оплаті за спожиту електроенергію у сумі 534 грн. 85 коп. (2139 грн. 41 коп : 4 = 534 грн. 85 коп.) Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Зважаючи на викладене,

Outcome: partial