Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач після смерті свого чоловіка, який за життя був членом колективного сільськогосподарського підприємства на території Сядринської сільської ради та мав у власності земельні ділянки площею 3,46 га., 0,64 га., 0,56 га. та майновий пай члена КСП, проте вона не може реалізувати своє право власності, а саме розпоряджатися вказаними земельними ділянками, оскільки втрачено оригінали правовстановлюючих документів, що унеможливлює отримання спадщини через нотаріальну контору. Рішенням Корюківського районного суду від 30.03.2017 у задоволенні позову [PERSON] до Корюківської міської ради Чернігівської області про визнання права власності на спадкове майно відмовлено. Не погоджуючись з вказаним рішенням суду [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення місцевого суду від 30.03.2017, та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. Доводи скарги зводяться до того, що оскаржуване рішення суду не відповідає нормам матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи, при ухваленні рішення судом не було враховано зміни в чинному законодавстві України з питань добровільного об»єднання територіальних громад. Сторони у судове засідання не з`явилися, про час і місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином. Зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін такою, що не перешкоджає апеляційному розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд відмовляючи у позові, дійшов висновку, що місцем відкриття спадщини після померлого [PERSON] є с. Сядрине Корюківського району Чернігівської області, спірне нерухоме майно знаходиться на території Сядринської сільської ради Корюківського району Чернігівської області, а відтак вимоги заявлені до Корюківської міської ради, як відповідача, є безпідставними та необґрунтованими. З таким висновком районного суду не погоджується апеляційний суд, оскільки він не відповідає встановленим обставинам справи та нормам закону виходячи з наступного. Відповідно до положень ЗУ «Про добровільне обєднання територіальних громад» в результаті добровільного обєднання територіальних громад Корюківського району, Сядринську сільську раду було реорганізовано шляхом приєднання до Корюківської міської ради з 01.03.2017 та припинено юридичну особу з назвою Сядринська сільська рада (а.с. 67). Позивач звернувся з наведеним позовом до суду 09.03.2017, а тому, висновки суду про визначення ним в якості відповідача неналежної особи та відмову через це у позові, є такими, що суперечать фактичним обставинам справи та вимогам закону. 18.04.2007 помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЕЛ № 058783 (а.с. 7). Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] був чоловіком [PERSON] (а.с. 8). Згідно довідки Відділу Держгеокадастру у Корюківському районі Чернігівської області від 14.03.2017 № 9-28-99.1-641/2-17, станом на 14.03.2017 [PERSON] отримав 07.07.2004 державні акти на право власності на земельну ділянку по колишньому КСП «ім. Дімітрова», серії ЧН № 081329, для ведення особистого селянського господарства, на площу 3,46 га рілля, серії ЧН № 019731, для ведення особистого селянського господарства, на площу 0,64 га сіножать, серії ЧН № 019485, для ведення особистого селянського господарства, на площу 0,56 га пасовище, на території Сядринської сільської ради (а.с. 27). В Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно інформація про зареєстроване право власності на вказані вище земельні ділянки відсутня (а.с. 39-41). З матеріалів справи вбачається, що спадкова справа щодо майна померлого 18.04.2007 [PERSON] не заводилась (а.с. 36). Разом з тим, після смерті [PERSON] фактично вступила в управління та володіння спадковим майном його дружина [PERSON], яка на день смерті спадкодавця проживала разом з ним та була зареєстрована за адресою: буд. 16, вул. Довженка, с. Сядрине, Корюківський район, Чернігівська область, що встановлено довідкою Виконавчого комітету Сядринської сільської ради Корюківського району Чернігівської області від 11.07.2014 № 405 та копії паспорта позивача (а.с. 5-6, 9), відтак позивач фактично прийняла спадщину після смерті [PERSON] Відповідно до оголошення в газеті «Маяк» від 04.03.2017 розміщено оголошення про втрату державних актів на право власності на земельні ділянки серії ЧН №№ 081329, 019737, 019485 на території Сядринської сільської ради та свідоцтва на майновий пай ЧНКК № 04761 виданих на ім»я [PERSON] вважати недійсними (а.с. 5), крім того відповідно до інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо об»єкта нерухомого майна, які судом першої інстанції були сформовані на виконання вимог ст. 10 ЦПК України за кадастровими номерами, у зазначених реєстрах відсутні відомості щодо вказаних земельних ділянок. Частиною п»ятою статті 1268 ЦК України встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, яким згідно із частиною другою статті 1220 цього Кодексу є день смерті особи. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя статті 1296 ЦК України), а лише обмежує його право на розпорядження спадщиною. Отже, системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте, відсутність реєстрації права власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» або правовстановлюючого документа не зумовлює позбавлення особи прав щодо майна, а ст. 1296-1298 ЦК України визначено, що питання про право на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину. Хоча спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась, фактично спадщину було прийнято його дружиною [PERSON] відповідно до правил ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України, оскільки остання постійно проживала разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, не заявила про відмову від неї, враховуючи наведене, суд першої інстанції, прийшов до передчасного висновку про відмову у задоволенні позову. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом право власності на майновий пай у пайовому фонді КСП ім. Дімітрова Сядринської сільської ради Корюківського району Чернігівської області реорганізованого в ПСП «Праця» враховуючи наступне. Матеріали справи містять довідку Сядринської сільської ради від 20.03.2017 № 43/02-18 з якої вбачається, що на ім»я [PERSON] видавався майновий сертифікат ЧНКК № 04761 виданий 20.12.2001, розмір майнового паю 3655, відсоток у пайовому фонді 0,53. Запис про ануляцію свідоцтва про майновий пай виданого [PERSON] у книзі обліку свідоцтв про право власності на майновий пай члена КСП відсутній (а.с. 31). До зазначеної довідки було додано список осіб, які мають право на майновий пай у пайовому фонді майна КСП «ім. Дімітрова», реорганізованого в ПСП «Праця», затвердженого зборами колишніх членів КСП «ім. Дімітрова» від 04.05.2001, протокол № 2, [PERSON] значиться під № 19 (а.с. 33). Із матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги були пред'явлені до Корюківської міської ради Чернігівської області, питання про залучення до участі у справі інших співвідповідачів не вирішувалось, разом з тим рішенням суду першої інстанції зачіпаються їх права. Відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань КСП ім. Дімітрова з 12.04.2013 року в стані припинення, разом з тим, в матеріалах справи є дані щодо його реорганізації в ПСП «Праця». Суд при розгляді справи має виходити зі складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. Якщо позивач помилився відносно обов»язку відповідача щодо поновлення порушеного права, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Таким чином, суд першої інстанції всупереч вимогам ст. ст. 10, 33, 130 ЦПК України не вирішив питання про склад осіб, які повинні бути залучені до участі у справі, не роз»яснив права на залучення (зміну) відповідачів, а також наслідки не вчинення таких процесуальних дій, таким чином судом першої інстанції не були дотримані всі вимоги процесуального права, суд апеляційної інстанції позбавлений права залучити осіб, права яких порушено, до участі у розгляді справі. За таких обставин апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню частково, рішення суду першої інстанції відповідно до ст. 309 ЦПК України скасуванню з постановленням нового рішення, про задоволення позову частково.

Outcome: partial