Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-27 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 03 вересня 2003 року на Маріупольській універсальній товарній біржі ім.П.Ф.Дейнеги, між ним та ТОВ «Азовмашстрой-8» був укладений біржовий контракт №13317 (договір купівлі-продажу), відповідно до якого він придбав основне приміщення літ.А-1 з прибудовою в цілому загальною площею 1604,30кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вересні 2003 року зазначений біржовий контракт був зареєстрований у Маріупольському міському бюро технічної інвентаризації. Згідно з умовами біржового контракту, [PERSON] були сплачені продавцю грошові кошти за придбання приміщення. Продавець прийняв кошти, та передав покупцю правовстановлюючі документи. Однак, договір не було нотаріально оформлено, оскільки ст. 15 Закону України «Про товарну біржу» на той час передбачала, що угоди, укладені на біржі не потребують нотаріального посвідчення. На теперішній момент оформити договір нотаріально можливість відсутня, оскільки ТОВ «Азовмашстрой-8» припинили свою діяльність. У зв`язку з викладеним, позивач був вимушений звернутись до суду та просить визнати зазначений біржовий контракт дійсним. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Дорошенко М.А., яка діє на підставі ордеру, в судове засідання не з`явились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради, до судового засідання не з`явився, надали заяву з проханням розглянути справу за відсутності представника відповідача, рішення прийняти на розсуд суду. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем [PERSON] та ТОВ «Азовмашстрой-8» 03 вересня 2003 року на Маріупольській універсальній товарній біржі ім.П.Ф.Дейнеги,\~ укладено біржовий контракт №13317 (договір купівлі-продажу), відповідно до якого позивач придбав основне приміщення літ.А-1 з прибудовою в цілому загальною площею 1604,30кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] .Згідно п.8, біржового контракту останній підлягав реєстрації в бюро технічної інвентаризації. Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно\~ Маріупольського бюро технічної інвентаризації, нежиле приміщення за адресою: [ADDRESS] , належить на праві приватної власності [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №13317 від 03.09.2003 року, зареєстрованого Маріупольською універсальною товарною біржею ім.П.Ф.Дейнеги. Відповідно до ст.227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р., який діяв на час виникнення спірних правовідносин, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). З матеріалів справи встановлено, що договір купівлі-продажу спірного нежилого приміщення, нотаріально посвідчений не був. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р. нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 ст.47 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р., який діяв на час укладення угоди купівлі-продажу спірної нерухомості, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Відповідно до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду УРСР від 28.04.1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (із змінами згідно з постановою Пленуму Верховного Суду від 25.05.98 року № 15), яка діяла на час виникнення спірних правовідносин, з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов`язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу, в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Відповідно до ст.224 ЦК УРСР від 18 липня 1963 р. за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Позивач вважав, що укладений договір є законним, оскільки згідно ст. 15 Закону України від 10.12.1991 року № 1956-XII «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, нотаріальному посвідченню не підлягають. Проте нещодавно позивач дізнався, що укладений між ним та відповідачем договір потребує обов`язкового нотаріального посвідчення. Згідно п. 1.1, п. 1.7 «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який діє з 7 березня 2012 року, правочини щодо відчуження майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що підтверджують право власності на майно, що відчужується. Крім правовстановлюючого документа на житловий будинок, квартиру садибу та інше нерухоме майно, якщо воно підлягає реєстрації, долучається витяг із Реєстру прав власності на нерухоме майно. Крім того, згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не забороняються законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 334 ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Судом встановлено, що договір не був посвідчений нотаріально, оскільки на момент його укладення, згідно ст.15 Закону України «Про товарну біржу», угоди, зареєстровані на біржі, не підлягали нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст.227 ЦК УРСР 1963 р. Вище приведені обставини, дають суду можливість зробити висновок про те, що в ході судового розгляду справи позивачем були обґрунтовані обставини, на які він посилався як на підстави своїх вимог. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог та матеріалів справи, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнає дійсним біржовий контракт (договір купівлі-продажу) №13317 від 03.09.2003 року.

Outcome: approved