Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-06 00:00:00

ТОВ «Фортеця Індастрі К» 14 серпня 2019 року звернулося до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення коштів за договором і витрат, позовні вимоги не змінювалися, але доповнювалися і уточнювалися. Відповідач [PERSON] заявив зустрічний позов про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів, ухвалою суду вказані позови були об`єднані в одне провадження для їх спільного розгляду. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2020 року позовну заяву задоволено. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортеця Індастрі К» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів - відмовлено. Представник [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду з заявою про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27 500 гривень. Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Згідно ст. 134 ЦПК України разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Частиною 1 ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Згідно частини 8 статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу. Статтею 258 ЦПК України передбачено, що процедурні питання, пов`язані з рухом справи в суді першої інстанції, клопотання та заяви осіб, які беруть участь у справі, питання про відкладення розгляду справи, оголошення перерви, зупинення або закриття провадження у справі, залишення заяви без розгляду, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом, вирішуються судом шляхом постановлення ухвал. Розгляд справи по суті судом першої інстанції закінчується ухваленням рішення суду. Перевіривши матеріали справи та заяви, оцінивши надані і добуті докази, суд вважає заяву необґрунтованою і не підлягаючою задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 31 липня 2020 року позовну заяву задоволено, а саме: стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортеця Індастрі К» заборгованість за Договором підряду № 13/07-18 від 13 липня 2018 року в розмірі 720 942 грн. 22 коп., з якої 325 481 грн. 60 коп. - основного боргу, 395 460 грн. 62 коп. - пені, а також витрати позивача на оплату судового збору в розмірі 10 814 грн. 15 коп. і витрати позивача на правничу допомогу адвоката в розмірі 35 000 грн.. В задоволенні зустрічного позову [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортеця Індастрі К» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів - відмовлено. Отже з урахуванням вище зазначеного судом справу розглянуто. У зазначеному рішенні суду містяться посилання на відповідні норми процесуального права та матеріального права та судом у встановленому законом порядку у рішенні суду відповідно до статті 264 ЦПК України вирішено питання, які вирішує суд під час ухвалення рішення суду, у тому числі було вирішенно питання як розподілити між сторонами судові витрати, також слід зазначити, що зміст рішення суду відповідає вимогам визначеними ст. 265 ЦПК України. За результатами розгляду справи [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортеця Індастрі К» про зобов`язання вчинити певні дії та стягнення коштів - відмовлено, а тому передбачених законом підстав для стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фортеця Індастрі К» на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 27 500 гривень не має та не встановлено судом, а тому заявнику в задоволені цих вимог слід відмовити. Згідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). За таких обставин та з урахуванням всебічного дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, суд приходить до висновку, що заява не обґрунтована, не підтверджена, безпідставна і не ґрунтується на вимогах закону, передбачених законом підстав для задоволення заяви немає, а тому суд вважає за необхідне в її задоволенні відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed