Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-10 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] з вимогами про усунення перешкод у спілкуванні та участі у вихованні спільних дітей [PERSON], 2009 року народження, та [PERSON], 2014 року народження, а також встановлення графіку побачень з ними. Позивач зазначає, що спільне життя з Відповідачем у нього не склалося, шлюб між ними було розірвано на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом з Відповідачем. Позивач вказує, що після розірвання шлюбу вони з Відповідачем не можуть знайти спільну мову щодо порядку його участі у спілкуванні з дітьми, між ними з цього приводу постійно виникають суперечки, а тому він просить суд зобов'язати Відповідача не чинити йому перешкоди у спілкуванні з дітьми, а також встановити наступний регламент його побачень з дітьми без присутності матері: -перша та третя субота або неділя щомісяця з 10.00 по 18.00 годин; -державні свята та дні народження малолітніх дітей за погодженням з матір'ю; -відвідувати малолітніх дітей за місцем їх перебування, навчання, в тому числі - у будь-який час за умови, що це не заважатиме навчанню та відпочинку дітей. До початку розгляду справи по суті Відповідачем було заявлено зустрічний позов, яким вона просила зобов'язати [PERSON] брати участь у вихованні їх спільних дітей - [PERSON] та [PERSON], та визначити наступний регламент їх побачень в присутності матері, або, за погодженням з матір'ю, з урахуванням бажання дітей, без неї, з обов'язковим відвідуванням дітьми звичайних для них занять: -щосуботи з 10.00 до 18.00 год.; -вівторок та четвер першого, третього та п'ятого тижня місяця, понеділок, середа та п'ятниця другого та четвертого тижня місця - з 13.30 год до 18.00 год. В судовому засіданні Позивач підтримав заявлені ним позовні вимоги, наполягав на тому, що його зустрічі з дітьми мали б відбуватись без присутності матері, оскільки її присутність, на його думку, негативно впливає на психічний стан дітей під час зустрічей. Відповідач та її представник проти задоволення первісного позову заперечували. Відповідач зазначила, що вона ніколи перешкоджала Позивачу у спілкуванні з їх спільними дітьми, а навпаки, усіма силами намагається збільшити кількість таких зустрічей. Відповідач також вказує, що участь батька в утриманні дітей є мінімальною і обмежується лише аліментними платежами, які стягуються на підставі судового рішення. Участі в додаткових витратах на утримання дій Позивач не бере, їх успіхами в школі та гуртках не цікавиться. Відповідач зазначила, що [PERSON] дійсно інколи з'являється з тим, щоб зустрітись з дітьми, проте він не зважає на їх розпорядок дня, відсутність у них бажання зустрічатись з ним без присутності матері, а тому, на думку Відповідача, розпорядок зустрічей є необхідним, проте при цьому має враховуватись думка дітей щодо присутності під час таких зустрічей матері. Служба у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання представника не направила, проте надала суду свій висновок про доцільність визначення наступного регламенту побачень [PERSON] зі своїми дітьми, які проживають разом з [PERSON]: - кожної суботи з 10:00 год. до 18:00 год.; - п'ять днів взимку та двадцять днів влітку для сумісного відпочинку та оздоровлення дітей за попередньою домовленістю з матір'ю дітей. Суд, вислухавши пояснення Сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, вважає, що первісний позов підлягає частковому задоволенню, в той час для задоволення зустрічного позову підстав немає. Судом встановлено, що у сім'ї [PERSON] та [PERSON] [INFO] народилася дочка [PERSON] а [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 3,4) Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 07 вересня 2015 року шлюб між Сторонами було розірвано. Згідно зі ст. 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Безспірно встановлено, що після розірвання шлюбу між Сторонами їх спільні діти залишились проживати разом з матір'ю - [PERSON]. Згідно зі ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 157 Кодексу визначає, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Подаючи позов про усунення перешкод у спілкуванні з дітьми, Позивач посилається на те, що [PERSON] під різними приводами уникає зустрічей Позивача зі своїми дітьми. Натомість, будь-яких доказів, які б беззаперечно свідчили про чинення Відповідачем йому перешкод Позивачем не надано, сама Відповідач такі факти також заперечує. Відтак, суд немає має підстав для задоволення позову в частині зобов'язання [PERSON] не чинити Позивачу у спілкуванні з дітьми, оскільки сам факт таких перешкод Позивачем не доведений. В той же час, суд звертає увагу на те, що між Сторонами виник спір з приводу регулярності побачень батька з дітьми, їх прогнозованості та тривалості. У відповідності до ст. 159 Сімейного кодексу України суд може визначити способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. Досліджуючи надані суду пропозиції Сторін щодо можливого графіку побачень батька з дітьми, висновок органу опіки та піклування щодо визначення способу участі матері, суд звертає увагу на те, що регламент, запропонований органом опіки та піклування, з урахуванням усіх інших обставин справи уявляється суду на час вирішення справи найбільш оптимальним для забезпечення прав та інтересів як батьків, так і дітей. Здійснення зустрічей батька з дітьми без присутності матері є виправданим лише у випадках наявності на це згоди самих дітей. Що стосується зустрічного позову [PERSON], то суд звертає увагу на те, що згідно з чинним законодавством з позовом про визначення способу участі у вихованні дитини може звернутись той з батьків, який не проживає з дитиною. Як встановлено вище, неповнолітні діти проживають разом з матір'ю, яка є Позивачем за зустрічним позовом. За таких обставин права [PERSON] на участь у вихованні та спілкуванні з дитиною не є порушеними, у зв'язку з чим суд не має формальних підстав для задоволення її позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial