Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-21 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Львівської міської ради, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просить постановити рішення, яким визнати за нею в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер 29 січня 2015 року, всі права і обовязки забудовника житлового будинку № 10 по вул. Молодіжній в м. Львові з господарськими будівлями і спорудами, що розташований на земельній ділянці площею 600 кв.м, відведеній під будівництво житлового будинку на підставі рішення виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих №472 від 27 квітня 1955 року, з правом здачі в експлуатацію, реєстрації прав на нерухоме майно та отримання на її імя документів, що посвідчують право власності. В обґрунтування своїх вимог зіслалась на те, що після смерті її чоловіка [PERSON], який помер 29 січня 2015 року, відкрилась спадщина за заповітом. Покійний чоловік заповів їй все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося. До спадкового майна входить незавершене будівництво житлового будинку по вул. Молодіжній, 10 в м. Львові. Незавершене будівництво житлового будинку готовністю 87% в м. Львові по вул. Молодіжній,10 її чоловік отримав у спадщину після смерті [PERSON], померлої 23 лютого 1999 року. Свідоцтво про право на спадщину за заповітом видано [PERSON] 12 липня 2001 року державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори [PERSON] Право власності на незавершене будівництво житлового будинку на підставі вказаного свідоцтва про право на спадщину її чоловік [PERSON] не зареєстрував. Прийнявши спадщину, її чоловік продовжив будівництво житлового будинку, яке було розпочате та не завершене його батьками. За життя спадкодавця житловий будинок не був введений в експлуатацію та не зареєстрований за ним на праві власності, що тепер є перешкодою в оформленні за нею, позивачем, спадкових прав в нотаріальному порядку. Державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено з мотивів відсутності необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів та розяснено процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позов підтримала, зіславшись на обставини, викладені в позовній заяві та в заяві про уточнення позовних вимог. Представник Львівської міської ради [PERSON] в судовому засіданні проти задоволенні позову не заперечив та у вирішенні спору поклався на розсуд суду. Заслухавши пояснення представників сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є дружиною [PERSON], який помер 29 січня 2015 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія І-СГ № 385135 від 29 січня 2015 року (а.с.7). Згідно заповіту, посвідченого 12 січня 2007 року приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №29, [PERSON] зробив на випадок смерті заповітне розпорядження на все майно на користь [PERSON], [INFO] (а.с.8), яка змінила імя на [PERSON], про що в Книзі реєстрації зміни імені 09 вересня 2008 року зроблено відповідний актовий запис за № 49 та що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серія І-СГ № 005854 (а.с.10). Внаслідок смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої ввійшли майнові права на незавершене будівництво житлового будинку готовністю 87% в м. Львові по вул. Молодіжній,10. В судовому засіданні встановлено, що незавершене будівництво житлового будинку готовністю 87% в м. Львові по вул. Молодіжній,10 [PERSON] прийняв у спадщину після смерті його матері [PERSON], померлої 23 лютого 1999 року, про що 12 липня 2001 року державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстровано в реєстрі за № 4-4297 (а.с.12). Згідно довідки № 2/11966 від 29.08.2016 року ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» [PERSON] не провів державної реєстрації права власності на вищевказане незавершене будівництво житлового будинку. Незавершене будівництво житлового будинку № 10 готовністю 87% по вул. Молодіжній в м. Львові зареєстровано за [PERSON]: 1/2 на підставі свідоцтва про право власності, виданого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою 17.08.1984р. р.№ 4112; 1/2 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], виданого Третьою Львівською державною нотаріальною конторою 17.08.1984р. № 4114. Згідно довідок ЛКП «Варшавське-407» № 882 від 19.02.2015 року та № 881 від 19.02.2015 року, які містяться в спадковій справі №124/2015, копія якої долучена до матеріалів справи, [PERSON] з 17.08.1972 року по день смерті проживав і був зареєстрований за адресою [INFO] (ос.) в м. Львові. На день смерті [PERSON] за цією адресою були зареєстровані і проживали дружина - [PERSON] [INFO], син - [PERSON], [INFO], син - [PERSON], [INFO]. З матеріалів спадкової справи № 124/2015 встановлено, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті свого чоловіка [PERSON] Інших спадкоємців за заповітом, а також спадкоємців щодо обовязкової частки на спадкове майно не має. [PERSON], яка на день смерті проживала разом із спадкодавцем, прийняла спадщину та здійснила дії на оформлення спадкових прав, подавши 20 лютого 2015 року заяву до Третьої львівської державної нотаріальної контори. Державним нотаріусом Третьої львівської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на незавершене будівництво житлового будинку в м.Львові по вул. Молодіжній, 10 у звязку із неподанням нею документів, необхідних для видачі такого свідоцтва. Матеріалами справи стверджується, що згідно рішення виконкому Львівської міської ради депутатів трудящих № 472 від 27 квітня 1955 року [PERSON] була передана земельна ділянка площею 600 кв.м. по вул. Молодіжній, 10 в м. Львові під будівництво житлового будинку згідно проекту, затвердженого головним архітектором м. Львова (а.с.17). На підставі вказаного рішення виконкому 15 жовтня 1956 року укладено договір про надання вказаної земельної ділянки в безстрокове користування [PERSON], який посвідчено Пятою львівською державною нотаріальною конторою 19 жовтня 1956 року (а.с.15.16). Згідно акту про передачу і показ меж земельної ділянки від 19.05.1955р. межі названої земельної ділянки закріплено в натурі геодезичними знаками (а.с.19). Інспекцією Державного архбудконтролю м. Львова видано дозвіл № 124/449 від 03.06.1956 р. на виконання будівельних робіт (а.с.20). З пояснень представника позивача вбачається, що [PERSON] продовжив будівництво житлового будинку по вул. Молодіжній, 10 в м. Львові, яке було розпочате та не завершене його батьками [PERSON] та [PERSON], здійснив його реконструкцію, але за життя не встиг його ввести в експлуатацію та зареєструвати право власності на нього. З оглянутих в судовому засіданні технічного паспорту на житловий будинок № 10 по вул. Молодіжній в м. Львові, виготовленого ОКП ЛОР «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» 06.10.2011 року, довідки цього ж підприємства вих. №2/11966 від 29.08.2016 року, які містяться в спадкові справі № 124/2015, фотографій, вбачається, що станом на 22.07.2015 року за цією адресою на земельній ділянці знаходяться житловий будинок літ. «А-1»; веранда літ. «а-1»; цокольний поверх літ «Цк»; прибудова літ. «Цк»; погріб літ. «пг»; житлова надбудова літ. «А-1» готовність 66%; сходова клітка літ. «а-2» готовність 62%; гараж літ. «Г»; сходова площадка літ. «сх.»; літня кухня літ. «З»; погріб літ. «пг(З)»; ІІ поверх, літня кухня літ.«З»; ганок літ. «а»; ворота - № 1; огорожа - №2; огорожа - №3; вимощення - №1. Самочинної забудови не виявлено. Реконструкція житлового будинку погоджена згідно розпорядження Шевченківської районної адміністрації № 427 від 18.08.2014 року. Пунктом 2 цього розпорядження рекомендовано [PERSON] реконструйований будинок з прибудовою та надбудовою, збудовану літню кухню, гараж здати в експлуатацію відповідно до чинного законодавства. З урахуванням встановлених у справі обставин, суд дійшов до висновку, що права та обовязки на будівництво житлового будинку на відведеній для цього земельній ділянці по вул. Молодіжній, 10 у м. Львові на законних підставах увійшли до складу спадщини після смерті [PERSON], а тому визнання цих прав та обовязків за позивачем буде підставою для здачі реконструйованого житлового будинку в експлуатацію та реєстрацію за позивачем речових прав на нерухоме майно. В силу ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно її позбавлений, право приватної власності є непорушним. Аналогічний висновок викладений і в ч.1 ст. 321 ЦК України. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. У відповідності до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Тому спадкування є однією з підстав виникнення права власності. Згідно ч.1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За правилами ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. ст. 1222,1223 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, зазначені в заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. За правилами ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. В силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Разом з тим, якщо у складі майна є нерухоме майно, спадкоємець, який прийняв спадщину, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею свідоцтва (ч. 1 ст. 1297 ЦК України) та зареєструвати право власності на нерухоме майно(ст. 1299 ЦК України). З огляду на вищенаведене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є підставними, обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Outcome: approved