Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позов до Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області про зняття арешту з усього рухомого та нерухомого майна боржника та заборони на його відчуження, зокрема й із земельної ділянки площею 0,1652 га, кадастровий номер: 3221284001:01:078:0106, що розташована по вулиці Щорса, 5 в селі Княжичі Броварського району Київської області, накладені на підставі постанови Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 10 березня 2010 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що на підставі рішення Макарівського районного суду Київської області від 04 серпня 2005 року було видано виконавчий лист № 2-512/2005, згідно з яким з позивача стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 08 квітня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття. 15 серпня 2005 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Сдобняковим Д.В. відкрите виконавче провадження за вказаним вище виконавчим документом. У 2010 році позивач [PERSON] тимчасово (протягом декількох місяців) припинив сплачувати аліменти у зв'язку з виникнення матеріальних проблем. Проте, пізніше останній сплатив заборгованість по аліментах, яка утворилася за вказаний період несплати, та систематично сплачував аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON]. На даний час заборгованість по сплаті аліментів відсутня. Разом з цим, 03 вересня 2014 року [PERSON] стало відомо, що в процесі здійснення виконавчого провадження зі стягнення з позивача аліментів постановою Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 10 березня 2010 року було накладено арешт на все належне йому нерухоме й рухоме майно та заборону на його відчуження. Листом від 11 вересня 2014 року за вих. № 33811 ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області роз'яснив [PERSON], що у відповідності до п. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» в незавершеному виконавчому провадженні зі стягнення аліментів, арешт з майна чи коштів боржника можливо зняти лише за рішенням суду. У зв'язку з наведеним, [PERSON] був змушений звернутися до суду з позовом про зняття арешту та заборони відчуження з належного позивачеві нерухомого та нерухомого майна. У судовому засіданні позивач [PERSON] надав пояснення, аналогічні викладеному вище, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, до початку слухання справи по суті надійшло клопотання державного виконавця Прокопченко Ж.Г., в якому останній просив розглянути справу за відсутності представника ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області. У судовому засіданні третя особа - [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала, пояснила, що він сплачує аліменти у встановлений строк та у визначеному судом розмірі, й заборгованості не має. У зв'язку з цим, заперечення щодо зняття арешту та заборони на відчуження нерухомого й рухомого майна позивача в [PERSON] відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04 серпня 2005 року Макарівським районним судом Київської області ухвалено рішення у цивільній справі № 2-512/2005, згідно якого з [PERSON] стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі ? частини всіх видів його заробітку, але не менше одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, щомісячно, починаючи з 08 квітня 2005 року і до досягнення дитиною повноліття. 04 серпня 2005 року стягувачу Макарівським районним судом Київської області було видано виконавчий лист № 2-512/2005, на підставі якого 15 серпня 2005 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Сдобняковим Д.В. відкрите виконавче провадження, про що свідчить копія постанови (а.с. 38, 39). З матеріалів справи вбачається, що у вересні 2014 року позивач дізнався, що в процесі здійснення виконавчого провадження зі стягнення з [PERSON] аліментів постановою Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області від 10 березня 2010 року було накладено арешт на все належне йому нерухоме майно, та арешт й заборону відчужувати - на рухоме майно, про що свідчать витяги про реєстрацію в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 26448905 від 10 березня 2010 року та Єдиному реєстрі обтяжень рухомого майна № 45057465 від 03 вересня 2014 року (а.с. 9, 41-43). Судом також з'ясовано, що починаючи з 01 березня 2008 року, [PERSON] офіційно працює та отримує доходи в ТОВ «Інтерпласт» на посаді оператора. Крім того, отримує пенсію по інвалідності внаслідок захворювання, є інвалідом ІІІ групи, у зв'язку з чим, починаючи з 08 квітня 1998 року і довічно, проводяться відповідні виплати. Заборгованість за виконавчим листом № 2-512/2005 у позивача станом на 01 вересня 2014 року відсутня. Вказані обставини підтверджуються копією довідки-розрахунку Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області № 33813 від 11 вересня 2014 року (а.с. 45-48). У ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що в випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Оцінивши наявні письмові докази, враховуючи, що арешт нерухомого майна та арешт рухомого майна й заборону його відчужувати, накладені на все майно позивача у процесі вчинення виконавчого провадження по стягненню з останнього аліментів на утримання неповнолітнього сина, й те, що [PERSON] у встановлений строк та у визначеному розмірі сплачує аліменти на утримання сина [PERSON], що також підтвердила у судовому засіданні стягувач [PERSON], суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, оскільки підстав для подальшого перебування під обтяженням спірного майна судом не встановлено. Згідно із ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» в разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. На підставі викладеного,

Outcome: approved