Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей виконавчого комітету Центральної районної ради м. Миколаєва про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що 01.08.2009 р. уклала шлюб з [PERSON]. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO] Спільне життя не склалося та [INFO] шлюб було розірвано. Донька народилася вже після розірвання шлюбу та весь цей час проживає з позивачем та на її матеріальному забезпеченні. Відповідач не виконував та не виконує свої батьківські обов'язки по відношенню до доньки та не має бажання їх виконувати, не приймає жодних заходів щодо забезпечення своєї дитини достатнім життєвим рівнем, повноцінним, всебічним вихованням та розвитком, захистом її прав та інтересів, не сприяє засвоєнню загальноприйнятих норм моралі, не піклується про її здоров'я, фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом та лікуванням. В своїх позовних вимогах просила суд, позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO], щодо дитини [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] Відповідач не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Судом, відповідно до положень ст. 224 ЦПК України визнано за можливе ухвалити по даній справі заочне рішення на підставі наявних доказів у справі. В судове засідання представник третьої особи Служби у справах дітей виконавчого комітету Центральної районної ради м. Миколаєва не з'явився, був повідомлений у встановленому законом порядку. Служба у справах дітей виконавчого комітету Центральної районної ради м. Миколаєва просила справу розглядати без участі представника (а.с. 27). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Приписами статті 16 Конвенції, зазначено, що жодна дитина не може бути об'єктом свавільного або незаконного втручання в здійснення її права на особисте сімейне життя, недоторканість житла та інше. Дитина має право на захист закону від такого втручання або посягання. Відповідно до п. 1, 3 ст. 27 Конвенції встановлено, що держави-учасниці визнають право дитини на рівень життя необхідний для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Держави-учасниці відповідно до національних умов і в межах своїх можливостей вживають необхідних заходів для надання допомоги батькам. У випадках необхідних надають допомогу, особливо щодо забезпечення дитини харчуванням, одягом та житлом. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 01 серпня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від шлюбу народилася донька - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). 23 лютого 2010 року шлюб між сторонами розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 8). 21 листопада 2012 року Залізничним районним судом м. Сімферополя Автономної Республіки Крим стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 400,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.07.2012 р. і і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 16). Відповідно до висновку Виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 1073-020201-22/06/14/15 від 05.05.2015 р. вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] відносно його малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 28-29). В судове засідання позивачем надано письмові свідчення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], які повідомили, що батько дитини [PERSON] ніякої участі у житті доньки не приймає, матеріальної допомоги на її утримання не надає, аліменти за рішенням суду не сплачує (а.с. 31-33). У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані виховувати свою дитину, піклуватися про стан її здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти. У відповідності до ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до приписів ст.ст. 15, 16 Цивільного кодексу України передбачено право особи на захист свого цивільного права або інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання шляхом звернення до суду та обрання найбільш вигідного способу захисту. Згідно ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд, дослідивши матеріали справи, вислухавши осіб, які приймали участь у розгляді справі, прийшов до висновку, що [PERSON] протягом тривалого періоду часу не займається вихованням своєї доньки [PERSON], не цікавиться її здоров'ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, не надає матеріальну допомогу, суд вважає, що останній ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, що є підставою для задоволення позову. На підставі ст.ст. 150, 164 Сімейного кодексу України, Конвенції ООН про права дитини,

Outcome: approved