Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-10 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 31 травня 2003 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON]. 24 вересня 2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Позивач зазначає, що за час шлюбу, за спільні кошти ними було придбано однокімнатну квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] та ними спільно на земельній ділянці відповідача, в період з 2005 року по 2007 рік, було побудовано садовий будинок з мансардою, господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Позивач посилається на те, що будівництво садового будинку було за власні та позичені кошти, а 08 червня 2007 року відповідач уклав з АКБ «Трансбанк» кредитний договір та отримав кредитні кошти в розмірі 55100,00 доларів США, вона виступила поручителем та взяла на себе зобов»язання відповідати перед кредитором солідарно у повному обсязі на належне виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором. Окрім того, з метою забезпечення належного виконання зобов'язань за кредитним договором, відповідач передав АКБ «Тансбанк» в іпотеку зазначений садовий будинок [ADDRESS] з мансардою та господарськими будівлями та спорудами та земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], цільовим призначенням для ведення садівництва, загальною площею 0,0602 га, на якій розташований садовий будинок. Позивач зазначає, що відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором не виконує, весь тягар будівництва садового будинку та сплата кредитів лягли на неї як на поручителя та вона самостійно сплачує всі борги. Тому, вона змушена звернутися до суду з даним позовом в якому просити суд провести поділ спільного майна подружжя та виділити їй у власність 1/2 частину однокімнатної квартири, загальною площею 30.1 кв.м., житловою площею 18,1 кв.м., яка знаходиться за адресою [ADDRESS] та ? частину садового будинку з мансардою, господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 101,1 кв.м., житлова площа 58,5 кв.м., що знаходиться за адресою [ADDRESS]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання на неодноразові виклики не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заперечень на позовну заяву не надав. Представник третьої особа - АКБ «Трансбанк» в судове засіданні не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення представника позивача, заслухавши покази свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 31.05.2003 року, заочним рішенням Деснянського районного суму м. Києва від 24 вересня 2013 року шлюб між ними було розірвано. Від цього шлюбу сторони мають двох дітей, сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO]. (а.с.7-11). Відповідачу [PERSON], згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо суб»єкта від 20.12.2016 року за № 76312647, на праві приватної власності належить однокімнатна квартира [ADDRESS]. Дана квартира була зареєстрована за відповідачем 18.05.2006 року, підставою виникнення права власності був Договір купівлі-продажу, № 829, від 28.04.2006 року, посвідчений Сушановою Т.В., приватним нотаріусом Фастівського міськнотокругу. (а.с.97) Окрім того, відповідачу [PERSON] відповідно до Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, на праві приватної власності належить садовий будинок [ADDRESS]. (а.с.14-15). Вищевказаний будинок розташований на земельній ділянці, яка згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку Серія ЯЕ № 093001, належить відповідачу [PERSON]. (а.с.13). Як вбачається з Договору іпотеки від 08.06.2007 року, [NUMBER], посвідченого Байдик Т.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, садовий будинок [ADDRESS] з мансардою і господарськими будівлями і спорудами, загальною площею 101,1 квадратних метрів, житловою площею 58,5 квадратних метрів, що знаходиться за адресою: Київська область, Фастівський район, село Червона Мотовилівка, садове товариство «Світанок», та земельну ділянку з кадастровим номером [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення садівництва, загальною площею 0,0602 га, на якій розташований садовий будинок, знаходяться під іпотекою Акціонерного комерційного банку «Трансбанк». (26-30). Даний договір був укладений між відповідачем [PERSON] та АКБ «Трансбанк», з метою забезпечення належного виконання зобов'язань, що випливають з Кредитного договору № 23850709 від 08.06.2007 року, який отримувався відповідачем для споживчих цілей, поручителем якого виступала позивач. (17-25). Разом з тим, 15.02.2010 року Заочним рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області, було солідарно стягнуто з позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] на користь АКБ «Тансбанк» заборгованість за Кредитним договором № 23850709, в сумі 844379,19 грн., витрати на ІТЗ в сумі 500 грн. та державне мито в сумі 3400 грн.. (а.с.31-33). В судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснила, що позивач по справі її рідна сестра. Під час перебування у шлюбі з відповідачем вони придбали у власність квартиру та побудували будинок. Все майно набуте під час шлюбу за спільні кошти. Також зазначила, що на будівництво будинку та купівлю квартири позичала сторонам у справі деяку суму коштів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона є сусідкою сторін в с. Червона Мотовилівка. Пояснила, що будівництвом будинку займалася позивач, відповідача вона рідно бачила. Зазначає, що вони перебували в шлюбу. Аналізуючи вищевикладені факти та даючи юридичну оцінку показам свідків, суд приходить до висновку, що спірне майно було набуте сторонами під час подружнього життя, а кошти які бралися у банку були спрямовані на будівництво садового будинку. Таким чином, суд вважає, що спірне майно є спільним майном сторін по справі. За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК. Крім того, в п. 23 Постанови № 11 від 21.12.2007 року Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» визначено, що спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі і садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, враховуючи, що набуті сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства однокімнатна квартира [ADDRESS] та садовий будинок [ADDRESS] з мансардою, господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою [ADDRESS], є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, тому суд дійшов висновку про їх поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачкою право власності - на 1/2 частину вказаного майна. При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми. У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позовних вимог.

Outcome: approved