Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з названим позовом, у якому зазначив, що 18.12.1982 р. він зареєстрував шлюб з [PERSON] 17.04.1998 р. від своєї матері на підставі договору дарування [PERSON] отримала у власність житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований по вул. Чижикова, буд. №1 в смт Овідіополі. На час укладення договору дарування житловий будинок складався в цілому з позначених на плані: під літ. «Ж,ж-ж2» - одного ракушнякового жилого будинку, загальною площею 52,1 м2; №№1-7 - споруд; «В,в,в1» - літньої кухні; «Г» - підвалу; «Д» - вбиральні; «Е» - сараю; «З» - гаражу. За час спільного проживання з [PERSON] ним та останьою були виконані будівельні роботи з реконструкції та переобладнання жилого будинку. Загальна сума вартості будівельних матеріалів та виконаних робіт склала 10000 доларів США. Посилаючись, що за час спільного проживання з відповідачкою внаслідок виконання робіт з ремонту та переобладнання вартість жилого будинку істотно збільшилась, позивач просив визнати жилий будинок спільної сумісною власністю подружжя, визнати за ним право власності на ? частину цього будинку та поділити жилий будинок з виділенням йому в натурі ? його частини. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала. Відповідач [PERSON] позов визнала повністю. Залучені судом до участі у справі треті особи без самостійних вимог [PERSON] та [PERSON] просили в задоволенні позову [PERSON] відмовити, посилаючись, що позов заявлений з надуманих підстав, для того щоб ухилитися [PERSON] від виконання рішення суду про стягнення з неї на їх користь боргу та звернення стягнення на житловий будинок. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, третіх осіб, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 57 Сімейного кодексу України встановлено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування. Відповідно до ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилося у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, що 18.12.1982 р. [PERSON] і [PERSON] зареєстрували шлюб. (а.с. 6) 17.04.1998 р. на підставі нотаріально посвідченого договору дарування [PERSON] набула право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в смт Овідіополі, вул. Чижикова, буд. №1. (а.с. 5) Посилання позивача, що за час шлюбу та спільного проживання внаслідок виконання робіт з реконструкції та переобладнання жилого будинку істотно збільшилась його вартість і за ним має бути визнано право власності на ? частину будинку, суд до уваги не приймає тому, що ніяких допустимих доказів на підтвердження цих посилань позивач суду не надав. При цьому суд також враховує наступні обставини. Ухвалою Овідіопольського районного суду від 18.06.2013 р. в порядку забезпечення позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики було накладено арешт на все належне [PERSON] нерухоме майно. (а.с. 76,141) Рішенням Овідіопольського районного суду від 02.06.2014 р., яке набрало законної сили 06.10.2014 р., з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку на користь [PERSON] стягнено борг за договором позики у розмірі 7000 доларів США, а також на користь [PERSON] 8000 доларів США. (а.с. 65-68, 133-137) Зазначене вище рішення суду було звернено до примусового виконання і державним виконавцем накладено арешт на все належне [PERSON] нерухоме майно. (а.с. 70,72-74,77-82,87, 138-140,142-143) Визнання позову відповідачем суд до уваги не приймає, вважає, що це визнання направлене на порушення законних прав та інтересів третіх осіб у справі [PERSON] та [PERSON] і має намір [PERSON] ухилитися від звернення стягнення на жилий будинок в порядку примусового виконання рішення суду про стягнення боргу на користь третіх осіб. З наведених підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги необгрунтованні і задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed