Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 06.10.2011 року відповідач того ж числа отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідаєж строку дії картки. Відповідно до умов договору [PERSON] повинна погашати заборгованість за кредитом, відсотками за користування ним, за перевитрати платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених укладеним договором. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала, у зв'язку із чим, станом на 29.02.2016 року має заборгованість у сумі 17803,41 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1546,58 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 11872,86 грн., заборгованості за пенею та комісією 3150,00 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 823,97 грн. На підставі цього ПАТ КБ «ПриватБанк» був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути із [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 17803,41 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилась з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 06.10.2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, на підставі якого остання отримала кредит у розмірі 1500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідаєж строку дії картки. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № б\\н від 06.10.2011 року відповідач, станом на 29.02.2016 року має заборгованість у сумі 17803,41 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 1546,58 грн., заборгованості по відсоткам за користування кредитом 11872,86 грн., заборгованості за пенею та комісією 3150,00 грн., штрафу (фіксована частина) 500,00 грн., штрафу (процентна складова) 823,97 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості складає 17803,41 грн. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідачка не надала суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання нею грошових обовязків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки відповідач неналежно виконала своє зобовязання за кредитним договором № б/н від 06.10.2011 року та з неї підлягає стягненню заборгованість у сумі 17803,41 грн., оскільки це підтверджується письмовими матеріалами справи. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1378 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved