Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати недійсним заповіт, складений [PERSON] на користь [PERSON] В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що [INFO] помер його брат [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла 1/3 частина квартири [ADDRESS]. У визначений законом строк він звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті брата, однак з»ясувалось, що за життя [PERSON] склав заповіт, яким усе належне йому майно заповів для своєї сусідки [PERSON] Зазначає, що на час складання заповіту [PERSON] зловживав алкоголем й відповідачка сприяла цьому, оскільки часто приносила для нього алкогольні напої. Вважає, що через зловживання спиртними напоями волевиявлення [PERSON] щодо складання заповіту не було вільним та не відповідало його волі. Крім того, за життя [PERSON] неодноразово наголошував, що після його смерті частина квартири буде належати йому, як рідному брату. До початку розгляду справи по суті, позивач [PERSON], ознайомившись із оспорюваним заповітом, зазначив також, що підпис на заповіті виконаний не його братом [PERSON], а невідомою особою, що також свідчить про відсутність волевиявлення [PERSON] на складання заповіту. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги у повному обсязі та просять визнати заповіт недійсним, вказуючи на відсутність волевиявлення [PERSON] щодо складання цього заповіту. При цьому вказували, що [PERSON] систематично вживав спиртні напої й відповідачка, споюючи його, впливала на його свідомість та схиляла до складення заповіту на свою користь. Крім того, зразки підпису [PERSON] свідчать про те, що він не підписував заповіт. Відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON] просять відмовити у задоволенні позову за недоведеністю. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла 1/3 частина квартири [ADDRESS]. 13 березня 2008 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений секретарем Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області [PERSON], реєстровий номер 163, яким усе належне йому на день смерті майно заповів [PERSON] У визначений законом шестимісячний строк з часу відкриття спадщини із заявами до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись спадкоємець по заповіту [PERSON], а також спадкоємець по закону [PERSON] Зазначені обставини підтверджуються: свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про право власності на квартиру [ADDRESS], заповітом [PERSON] на користь [PERSON] від 13 березня 2008 року, а також матеріалами спадкової справи №355, яка заведена 27 травня 2013 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою до майна померлого [INFO] [PERSON] Відповідно до ч.ч.2,3 ст.215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 1247 ЦК України передбачено, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Згідно з ч.2 ст.1257 ЦК України за позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Відповідно до змісту ст.ст.10,11,58-60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи на засадах змагальності сторін, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наданих сторонами та їх представниками; докази повинні подаватись належні, тобто містити інформацію щодо предмета доказування; кожна сторона зобов»язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Позивач не довів тих обставин, що волевиявлення [PERSON] під час складання 13 березня 2008 року заповіту на користь [PERSON] не було вільним і не відповідало його волі через вживання спиртних напоїв. Не доведено позивачем і того, що [PERSON] не підписував оспорюваний заповіт. Так, допитані судом свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] стверджували, що [PERSON] постійно вживав спиртні напої і коли вони його бачили, то [PERSON] завжди був напідпитку. Проте, свідок [PERSON] вказав, що особисто бачив [PERSON] п»яним у 2010 -2011 роках, а до того часу лише чув від позивача, що його брат [PERSON] останніх 10 років зловживає спиртними напоями. Свідок [PERSON] вказала, що познайомилась із [PERSON] лише в грудні 2009 року й з того часу бачила його тільки п»яним. Свідок [PERSON] вказав, що не пам»ятає поведінки [PERSON] станом на 2008 рік, однак останніх 5 років він завжди був п»яним. Однак усі вищезазначені свідки показали, що [PERSON] при спілкуванні був адекватним і ніяких розумових відхилень вони у нього не помічали. Свідки [PERSON] та [PERSON] - сусіди [PERSON], показали, що ніколи не бачили останнього п»яним, а при спілкуванні з ним ніяких відхилень не помічали та стверджували, що [PERSON] завжди був нормальною адекватною людиною. Суд критично оцінює показання усіх вищезазначених свідків, вважає їх неконкретними, оскільки свідкам нічого не відомо про обставини вчинення оскаржуваного правочину. Допитана в якості свідка секретар Ладигівської сільської ради Старокостянтинівського району [PERSON], показала, що саме вона посвідчувала заповіт [PERSON] Свідок вказала, що посвідчення заповіту відбувалось у її робочому кабінеті, був присутній лише [PERSON], вона встановила по паспорту особу [PERSON], перевірила його ідентифікаційний номер. Вказує, що [PERSON] був тверезий, адекватно реагував на всі запитання і ніяких відхилень у його поведінці вона не помітила. Із собою [PERSON] мав паспорт [PERSON] Свідок вказала, що [PERSON] сам висловив їй бажання усе своє майно заповісти для [PERSON] Вона підготувала текст заповіту, прочитала вголос для [PERSON] і він підписав два примірники заповіту і поставив свій підпис в журналі реєстрації нотаріальних дій. Показання свідка [PERSON] не спростовано жодним іншим доказом, дослідженим судом. Посилання позивача на довідку Старокостянтинівської ЦРЛ №2218 від 25 вересня 2013 року, згідно якої [PERSON] на обліку у лікаря - нарколога не перебував, однак з 05 червня 2006 року по 30 червня 2006 року, з 23 березня 2010 року по 08 квітня 2010 року та з 07 грудня 2012 року по 22 грудня 2012 року перебував на лікуванні в терапевтичному відділенні Старокостянтинівської ЦРЛ й одним із діагнозів у нього був хронічний алкоголізм ІІ ступеня з цирозом печінки, а у 2012 році - також психічні та поведінкові розлади від вживання алкоголю, не свідчить про те, що волевиявлення [PERSON] на момент складання заповіту не було вільним. Як висновок, у справі відсутні достатні та об»єктивні докази того, що волевиявлення [PERSON] під час складання 13 березня 2008 року заповіту не було вільним і не відповідало його волі. Що стосується доводів позивача відносно того, що [PERSON] не підписував оспорюваний заповіт, то ці доводи також не підтверджені жодними належними та допустимими доказами. Так, ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 29 листопада 2013 року за клопотанням позивача по справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлено питання чи виконано рукописний підпис в графі «Підписи» на заповіті [PERSON] чи іншою особою, проведення якої доручено експертам Науково-дослідного експертно-криміналістичного центру при УМВС України в Хмельницькій області. При цьому позивача [PERSON] було зобов»язано надати вільні зразки підпису [PERSON] Такі зразки були надані позивачем та витребувані судом за його клопотанням у відповідних організаціях. Однак, за повідомленням начальника НДЕКЦ при УМВС України в Хмельницькій області Дуди В.І. надати вмотивовану, об»єктивну, категоричну відповідь на поставлене в ухвалі питання за наданими об»єктами та зразками підпису не можливо, оскільки вільні зразки та об»єкт дослідження мають значний розрив у часі й зразки 2013 року, які виконані у літерній транскрипції, суттєво відрізняються від інших зразків та від досліджуваного підпису і не мають співставних елементів. За клопотанням позивача ухвалою суду від 03 березня 2014 року було призначено ще одну аналогічну судово-почеркознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Хмельницького відділення Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Однак, за повідомленням експертної установи №114/14-26 від 14 березня 2014 року досліджуваний об»єкт та зразки виконані із значним розривом у часі, суттєво різняться між собою у транскрипції їх виконання, обмежена кількість безсумнівно достовірних зразків, що унеможливлює надання висновку. Будь-яких інших зразків підпису [PERSON] позивачем не надано, хоча саме на сторону позивача законом покладено такий обов»язок. Таким чином, позивачем не надано жодних доказів того, що [PERSON] не підписував оспорюваний заповіт. Посилання представника позивача [PERSON] на те, що із самих зразків почерку [PERSON] вбачається, що на заповіті не його підпис, є лише її припущенням, оскільки для встановлення факту належності підпису особі необхідно спеціальні знання. Отже, дослідивши усі надані сторонами докази, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через їх недоведеність.

Outcome: dismissed