Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-04 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначив, що він є власником житлового будинку, що знаходиться за адресою: вул. Зарічанська, 25 (бувша назва вулиці - Мічуріна) с.Кузьмин Красилівського району Хмельницької області. Даний будинок він придбав відповідно до договору купівлі-продажу 16 жовтня 2015 року в [PERSON]. При укладені договору купівлі-продажу житлового будинку та реєстрації права власності попередній власник [PERSON] разом з сином [PERSON] виїхали та були зняті з реєстраційного обліку, окрім їхньої дочки [PERSON], яка не знялася з реєстраційного обліку. В будинку вона не проживає від самого початку купівлі ним будинку та її місце перебування невідоме. Він придбав даний будинок для особистого проживання. Той факт, що в його будинку досі зареєстрований член сім'ї попереднього власника, заважає йому повноцінно ним користуватися, адже він не має до даної особи жодного відношення та не зобов'язаний узгоджувати з нею в майбутньому угоди щодо користування та розпорядження будинком. Окрім цього не виключено, що через певний час відповідачка повернеться в будинок та може вимагати надати їй міце для проживання. Актом обстеження матеріально-побутових умов проживання встановлено, що відповідачка в даному будинку не проживала і її речей у домоволодінні немає. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Оскільки права членів сім'ї колишнього власника є похідними від прав власника, то з припиненням для власника права власності на жиле приміщення члени його сімї також втрачають право користування цим приміщенням. Таким чином, після переходу права власності на жиле приміщення усі члени сім'ї колишнього власника цього приміщення підлягають виселенню. Відповідно до вищевикладеного вважає, що дочка попереднього власника будинку [PERSON] є такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням у будинку по вул. Зарічанській (Мічуріна), 25 у с.Кузьмин Красилівського району Хмельницької області. У судове засідання позивач не прибув, надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибула, до суду повернулося рекомендоване повідомлення з відміткою про те, що вона відсутня за місцем проживання. Враховуючи, що відповідно до чч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку; днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси, - слід вважати, що судова повістка [PERSON] вручена належним чином, а тому судовий розгляд справи проводиться у відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у ній доказів у порядку заочного розгляду. Представник третьої особи Кузьминської сільської ради Красилівського району Хмельницької області надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що згідно договору купівлі-продажу від 16.10.2015 власником житлового будинку № 25 по вулиці Зарічанській (бувша назва вулиці Мічуріна) с.Кузьмин Красилівського району Хмельницької області є [PERSON] У даному житловому будинку, крім [PERSON] зареєстрована дочка попереднього власника будинку [PERSON], [INFO], яка в спірному будинку не проживає і її речі в будинку відсутні. Ці обставини підтверджуються: договором купівлі-продажу від 16.10.2015, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень № 45779952 від 16.10.2015, технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок № 25 по вул. Зарічанській с.Кузьмин, довідкою № 1216 від 13.09.2017 Кузьминської сільської ради Красилівського району Хмельницької області, актами обстеження матеріально-побутових умов проживання від 10.09.2016 та 13.09.2017. Відповідно до стст. 386, 391 Цивільного кодексу України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Статтями 150, 156 Житлового Кодексу УРСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням; до членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу; припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Частиною 2 статті 64 ЖК УРСР визначено, що до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки; членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону; житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником; член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. У ході судового розгляду справи встановлено, що член сім'ї попереднього власника спірного житла [PERSON] з моменту придбання позивачем будинку в ньому не проживала та не проживає, в будинку відсутні будь-які її речі. З урахуванням викладеного слід зазначити, що оскільки права членів сім'ї власника житла є похідними від прав власника, то з припиненням для власника права власності на житло члени його сім'ї також втрачають право користування цим житлом. З цих підстав та з урахуванням того, що [PERSON], як встановлено в судовому засіданні та підтверджується наданими позивачем та дослідженими в судовому засіданні доказами, не проживала та не проживає без поважних причин у будинку [PERSON] з 2015 року, тобто більше 2-х років, слід визнати її такою, що втратила право користування житлом позивача. Статтями 12, 13 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обовязків, передбачених законом; кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; кожна сторона несе ризик настання наслідків, повязаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій; учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. Приймаючи до уваги те, що відповідно до ст. 3 Закону України ''Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні'' місце перебування це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання це житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини; реєстрація це внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування з подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку, та те, що відповідач більше одного року не проживає та не перебуває в житловому будинку № 25 по вулиці Зарічанській (бувша Мічуріна) с.Кузьмин Красилівського району Хмельницької області, який належить позивачу, а тому, втративши право користування цим житловим приміщенням, вона повинна бути також знята з реєстраційного обліку за вказаною адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved