Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

У березні 2016 року заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області (далі - Прокурор) в інтересах держави в особі Броварської міської ради Київської області (далі - БМР Київської області), Броварської районної ради Київської області (далі - БРР Київської області), Броварської центральної районної лікарні (далі - Броварська ЦРЛ) звернувся до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на користь Броварської ЦРЛ витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] в розмірі - 2 577 грн. 54 коп. В обґрунтування позову зазначалося про те, що вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2015 року [PERSON] визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні за вчинення кримінального злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та призначено йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі на строк 4 роки, з позбавлення права керування транспортними засобами на строк 3 роки. Вироком встановлено, що 27 липня 2014 року близько 23 год. 00 хв. водій [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується довідкою № 4618 Броварської ЦРЛ від 28 липня 2014 року, порушуючи пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував технічно справним автомобілем марки «Рено Кенго», державний номерний знак «[NUMBER]», що підтверджується висновком інженерно-технічної експертизи № 726-а від 22 серпня 2014 року, та рухаючись в межах населеного пункту по 31 кілометру + 950 метрів автодороги «Київ-Суми» у напрямку від міста Києва до селища міського типу Баришівка Київської області на території Броварського району Київської області, зі швидкістю близько 80 км/год, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив пункт 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом не обрав безпечну швидкість руху, чим порушив пункт 12.1 Правил дорожнього руху України, також не врахував пору доби, чим порушив пункт 12.2. Правил дорожнього руху України, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, що підтверджується висновком транспортно - трасологічної експертизи № 680-А від 21 серпня 2014 року, та не дотримався безпечного інтервалу, чим порушив пункт 13.1. Правил дорожнього руху України, внаслідок чого допустив зіткнення із передньою частиною автомобіля марки «ВАЗ 21114», державний номерний знак «[NUMBER]», під керуванням водія [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку відносно руху автомобіля марки «Рено Кенго», державний номерний знак «[NUMBER]». У результаті вказаного зіткнення, пасажир - потерпілий [PERSON] отримав тілесні ушкодження у виді: - перелому 6,7 ребер справа по середньо-пахвинній лінії зі зміщенням уламків, закритий перелом правої стегнової кістки на межі верхньої та середньої третин зі зміщенням уламків, закритий перелом правого надколінника зі зміщенням уламків, забійні рани в області підборіддя та правого ліктьового суглобу, садна на обличчі, грудній клітині, кистях та в області правого колінного суглоба, які відповідно до висновку судової-медичної експертизи за № 69 від 23 серпня 2014 року, відносяться до категорії середнього ступня тяжкості тілесних ушкоджень. У зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходився у період з 28 липня 2014 року по 20 серпня 2014 року на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділені Броварської ЦРЛ. Витрати на його лікування складають - 2 577 грн. 54 коп. У вказаному кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину не заявлявся. Прокурор Гармаш В.В. у судове засідання не з'явилася. Надала до суду письмову заяву, в якій просила суд позовні вимоги задовольнити та розглянути справу без її участі. Броварська міська рада Київської області, Броварська районна рада Київської області та Броварська центральна районна лікарня у судове засідання представників не направили. Від міського голови Сапожка І.В. надійшли письмові пояснення по суті позову та клопотання, де останній просив розглянути справу без участі представника Броварської міської ради Київської області й задовольнити позов. Представник Броварської районної ради Київської області Щвець О.Г. надала письмове клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує й просить розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Надав до суду письмову заяву, в якій вказав, що проти позовних вимог заперечень не має. Просив судові засідання проводити без його участі. Третя особа Управління фінансів Броварської районної державної адміністрації Київської області до суду також представника не направили. Про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. Вироком Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 березня 2015 року встановлено, що 27 липня 2014 року близько 23 год. 00 хв. водій [PERSON], перебуваючи у стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується довідкою № 4618 Броварської ЦРЛ від 28 липня 2014 року, порушуючи пункт 2.9 «а» Правил дорожнього руху України, керував технічно справним автомобілем марки «Рено Кенго», державний номерний знак «[NUMBER]», що підтверджується висновком інженерно-технічної експертизи № 726-а від 22 серпня 2014 року, та рухаючись в межах населеного пункту по 31 кілометру + 950 метрів автодороги «Київ-Суми» у напрямку від міста Києва до селища міського типу Баришівка Київської області на території Броварського району Київської області, зі швидкістю близько 80 км/год, був не уважним та не стежив за дорожньою обстановкою, чим порушив пункт 2.3 «б» Правил дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом не обрав безпечну швидкість руху, чим порушив пункт 12.1. Правил дорожнього руху України, також не врахував пору доби, чим порушив пункт 12.2. Правил дорожнього руху України, допустив виїзд на зустрічну смугу руху, що підтверджується висновком транспортно - трасологічної експертизи № 680-А від 21 серпня 2014 року, та не дотримався безпечного інтервалу, чим порушив пункт 13.1 Правил дорожнього руху України, унаслідок чого допустив зіткнення із передньою частиною автомобіля марки «ВАЗ 21114», державний номерний знак «[NUMBER]», під керуванням водія [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку відносно руху автомобіля марки «Рено Кенго», державний номерний знак «[NUMBER]». У результаті дорожньо-транспортної пригоди, згідно висновку судово-медичної експертизи №69 від 23 серпня 2014 року, водій автомобіля марки «ВАЗ 21114» [PERSON], отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості у вигляді: перелому 6,7 ребер справа по середньо-пахвинній лінії зі зміщенням уламків, закритий перелом правої стегнової кістки на межі верхньої та середньої третин зі зміщенням уламків, закритий перелом правого надколінника зі зміщенням уламків, забійні рани в області підборіддя та правого ліктьового суглобу, садна на обличчі, грудній клітині, кистях та в області правого колінного суглоба. Порушення водієм-обвинуваченим [PERSON] вимог пунктів 2.3 «б», 2.9 «а», 12.1, 12.2, 13.1 Правил дорожнього руху України знаходиться у прямому причинному зв'язку із виникненням дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням потерпілому [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження. Зазначеним вироком Броварського міськрайонного суду Київської області [PERSON] визнано винуватим у пред'явленому обвинуваченні за вчинення кримінального злочину, передбаченого частиною другою статті 286 КК України, та призначено йому покарання за цією статтею у виді позбавлення волі строком 4 роки з позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 3 роки. Даний вирок суду набрав законної сили. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку з отриманими внаслідок дорожньо-транспортної пригоди тілесних ушкоджень потерпілий [PERSON] був доставлений до Броварській ЦРЛ, де знаходився на стаціонарному лікуванні у травматологічному відділенні з 28 липня 2014 року по 20 серпня 2014 року. Витрати на його лікування у вказаному медичному закладі складають - 2 577 грн. 54 коп., що підтверджується калькуляцією №44. (а.с.12) Цивільний позов про відшкодування витрат на лікування [PERSON], який потерпів від злочину, у кримінальному провадженні не заявлявся. Згідно із частинами третьою, сьомою статті 128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред'являється прокурором. Особа, яка не пред'явила цивільного позову в кримінальному провадженні, має право пред'явити його в порядку цивільного судочинства. Частиною другою статті 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог частини першої статті 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до частини третьої статті 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Відповідно до пункту 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року, згідно із статтею 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. Згідно із пунктами 2, 3 даного Порядку сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день і стягується з обвинуваченого за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У зв'язку із вище викладеним, оцінивши досліджені докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. З відповідача на користь Броварської ЦРЛ підлягають відшкодуванню - 2 577 грн. 54 коп. витрат, понесених на стаціонарне лікування [PERSON] Згідно із пунктом 11 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень від сплати судового збору звільняються. Відповідно до частини третьої статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ставки судового збору, визначені частиною другою статті 4 Закону України «Про судовий збір», із відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved