Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-21 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та об-грунтовує його тим, що 14 лютого 2015 року вона уклала шлюб з [PERSON] 22 червня 2015 року у них народився син [PERSON] Відповідач припинив приймати участь в утриманні дитини. [PERSON] не бажає жити з них однією сімєю, збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому позивач просить суд розірвати шлюб, відновити її дошлюбне прізвище «Дігтяр», стягнути аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 вересня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття, а саме до 22 червня 2033 року. У судовому засіданні [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. [PERSON] визнає позов та не заперечує проти його задоволення. Вислухавши пояснення учасників цивільного процесу, дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 14 лютого 2015 року сторони уклали шлюб, зареєстрований виконав-чим комітетом Сеньківської сільської ради Бориспільського району, про що складено відповідний актовий запис №1. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ОК №177374 від 14 лютого 2015 року (а.с.5). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асамблеєю ООН. Згідно з ч.1 ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєс-трацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановлено, що [PERSON] не бажає жити однією сімєю з відповідачем, збережен-ня шлюбу буде суперечити її інтересам. Примушування позивача до шлюбу з [PERSON] не допускається. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, допустимо розірвати та відновити дошлюбне прізвище позивача «Дігтяр». Відповідно до ч.1 ст.180, ч.3 ст.181 СК України батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. З довідки №587 від 23 вересня 2016 року (а.с.9) вбачається, що [PERSON] прожи-ває разом з позивачем. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] приймає участь в утриманні сина. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить що-місячно стягувати аліменти на утримання дитини, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище плат-ника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Встановлено, що [PERSON] не надав суду жодного доказу на підтвердження того, що він приймає участь в утриманні сина. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач має важкий стан здоровя та тяжке матеріальне становище, або на його утриманні пере-бувають інші діти чи непрацездатні члени сім'ї. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягувати аліменти на утримання сина в розмірі ? частки від заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Встановлено, що [PERSON] предявила дві вимоги: про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. З квитанції (а.с.1) вбачається, що за предявлення першої вимоги вона сплатила судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» [PERSON] звільнена від сплати судового збору за предявлення другої вимоги. Поданий нею позов задоволений. З огляду на ці обставини суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 551 гривні 20 копійок. Крім того, з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок.

Outcome: approved