Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У березні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], треті особи: Новомиргородська державна нотаріальна контора, Головне територіальне управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Заявник вказала, що 15 листопада 2013 року відповідач [PERSON] отримала в Новомиргородській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, що належало батькові позивача, який помер 03 лютого 2013 року, а саме: на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в селищі Капітанівка по вул. Смілянській під № 106, Новомиргородського району Кіровоградської області, розміром загальної площі всього будинку 57,4 кв. м. загальною вартістю 13.298 гривень. Вказане свідоцтво про право на спадщину за заповітом видане нотаріусом незаконно, а тому підлягає скасуванню за наступних підстав. Мати позивача [PERSON] померла 22 лютого 2004 року. Після смерті матері позивача 22.02.2004 р. відкрилася спадщина у вигляді: житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, присадибної земельної ділянки площею 0,50 га, розташованої в смт. Капітанівка, Новомиргородського району Кіровоградської області по вулиці Смілянська, 106 та земельної ділянки (паю) площею 2,53 га. На час відкриття спадщини, після смерті матері, вона як спадкоємець першої черги при спадкуванні за законом, відповідно до ст. ст. 1261, 1268 ч. 3 ЦК України прийняла спадщину, оскільки є спадкоємцем, яка постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Заяву про відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори вона не подавала. Після смерті матері спадкоємцями першої черги також залишилися її рідна сестра [PERSON] та її батько [PERSON], який 14 січня 2013 року уклав шлюб із [PERSON] і в цей день склав заповіт, яким все спадкове майно, яке йому належить, заповів [PERSON] 24 січня 2013 року [PERSON] склав новий заповіт, яким все спадкове майно, яке йому належить, заповів [PERSON]. Таким чином, відповідно до ст. 1254 ч. 2 ЦК України складений батьком заповіт від 14 січня 2013 року був скасований заповітом від 24 січня 2013 року і тому відповідач [PERSON] втратила право на спадкування майна померлого. 03 лютого 2013 року батько позивача [PERSON] помер, не отримавши у нотаріуса свідоцтво про право власності на частину спадкового майна своєї дружини (матері позивача) [PERSON]. У грудні 2013 року позивач звернулася з заявою до Новомиргородської державної нотаріальної контори Кіровоградської області про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно матері [PERSON], в тому числі на вище зазначені житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, але нотаріус 26 грудня 2013 року виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, мотивуючи тим, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями, що розташовані в селищі Капітанівка по вул. Смілянська, буд. № 106, Новомиргородського району Кіровоградської області, було видано [PERSON], дружині померлого [PERSON], який прийняв спадщину від [PERSON] (матері позивача), але не оформив своїх спадкових прав. Таким чином, нотаріус видав [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом на вказаний будинок та господарсько-побутові будівлі незаконно, а саме: при відсутності у батька [PERSON] правовстановлюючого документа на зазначений будинок та господарсько-побутові будівлі, і без врахування того, що позивач як спадкоємець першої черги прийняла спадщину і має право отримати свідоцтво про право власності за законом на спадкове майно своєї матері. З вищевикладеного слідує, що відповідач [PERSON] не мала права на спадкування будинку, який належав матері позивача на підставі договору дарування, і батько [PERSON] не був співвласником цього будинку. На підставі викладеного та

Outcome: approved