Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-10 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - адміністрація Заводського району Кам'янської міської ради, просив суд усунути [PERSON] перешкоди в користуванні квартирою шляхом визнання [PERSON], 1989 року народження, таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є користувачем квартири квартирою [ADDRESS]. На даний час в будинку зареєстрованими є позивач та відповідач [PERSON] Відповідач не проживає у квартирі з 2005 року, проте, добровільно з реєстрації не знімається. Позивач [PERSON] до судового розгляду справи звернувся з письмовою заявою, в якій зазначає, що заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, та просить суд розглянути справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлені у встановленому законом порядку, суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи адміністрації Заводського району Кам'янської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку, суд вважає можливим розгляд справи за його відсутності. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно особового рахунку № [NUMBER], позивач [PERSON] є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] (а. с. 6). Відповідно до довідки № 3/29905 від 29.08.2017 року про реєстрацію та склад сім'ї, виданої ТОВ «ЄРЦ КП» зареєстрованими за вищевказаною адресою є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] (а. с. 5). Згідно акту про непроживання від 03.01.2017 року, виданого КП КМР «УКОЖФ», відповідач [PERSON] не проживає у будинку з 2005 року, що підтверджується свідками (а. с. 7). Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Згідно до ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В силу ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Згідно з ст. 155 ЖК України, власник квартири чи її частки не може бути позбавлений права користування своїм житловим приміщенням, крім випадків, передбачених законодавством. Відповідач в спірній квартирі з реєстраційного обліку не знятий, комунальні платежі не сплачують, що перешкоджає квартиронаймачу здійсненні ним права користування та розпорядження нерухомим майном, своїми діями відповідач порушує вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду, а також були порушені і вимоги ст. 9 ЖК України, в якій зазначено, що ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення, або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Реєстрація та проживання відповідача за вказаною адресою заважає квартиронаймачу в повній мірі і на власний розсуд користуватись належним йому майном, до того ж завдає збитків матеріального характеру. Таким чином в судом встановлено, що відповідач [PERSON], 1989 року народження, в квартирі [ADDRESS] не проживає з 2005 року, тобто понад шість місяців, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved