Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання частки в спільній сумісній власності. Зазначала, що 27.01.1995 року на підставі договору міни [PERSON] та [PERSON] обміняли належну їм 2/3 частини квартири, що за адресою: [ADDRESS], на квартиру, що за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Для можливості розпоряджатися своїм правом на частину квартири позивачка просить суд визнати за нею та відповідачкою право власності по ? частини квартири, що за адресою: [ADDRESS] за кожною. Позивачка у судове засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце судового засідання повідомлена належним чином шляхом оголошення у пресі, тому відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається такою, що повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що згідно договору міни від 27.01.1995 року [PERSON] та [PERSON] обміняли належну їм 2/3 частини квартири, що за адресою: [ADDRESS], на квартиру, що за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7-8). Відповідно до інформаційної довідки Київського міського бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна № 450 від 14.01.2016 року квартира за адресою: [ADDRESS], на праві власності зареєстрована на ім'я [PERSON] та [PERSON] на підставі договору міни від 27.01.1995 року (а.с. 9). Згідно довідки форми 3 Комунального концерну «Центр комунального сервісу» № 85/495 від 13.01.2016 року в квартирі за адресою: [ADDRESS], зареєстрована одна особа [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до ч. 1 ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Статтею 361 ЦК України передбачено, що співвласник має право самостійно розпорядитися своєю часткою у праві спільної часткової власності. За змістом ч.ч. 1-3 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що сторони набули право власності на спірну квартиру на підставі договору в якому не визначено розмір часток кожного з них, тому ця квартира належить їм на праві спільної сумісної власності, а відсутність відповідачки перешкоджає позивачці розпорядитися належною їй часткою у цій нерухомості, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Outcome: approved