Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 27.04.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 258, після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] ». В обґрунтування позовних вимог вказано, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON] , [INFO] . Впродовж тривалого часу стосунки між подружжям поступово погіршились, вони втратили один до одного почуття довіри, взаємопідтримку, любов і повагу. У сім`ї склались нестерпні умови сумісного проживання, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Позивач вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем буде суперечить її інтересам. 02.03.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 19.04.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 19.08.2021 року від позивача надійшла заява, в якій остання позов підтримала, судові витрати просила залишити за нею. Вказала, що не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд ухвалив провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 27.04.2012 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 258. Від спільного проживання подружжя мають сина [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. Також суд враховує позицію позивача, яка з позовом про розірвання шлюбу звернулась у березні 2021 року та підтримала позовні вимоги в заяві від 19.08.2021 року. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ст. 113 СК України).

Outcome: approved