Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-21 00:00:00

У вересні 2018 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулось в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивувало тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг, підписала заяву № б/н від 16 вересня 2016 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 11500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом заяві. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 21 червня 2018 року становить 27551 гривню 39 копійок, з яких: 13582 гривні 06 копійок - заборгованість за кредитом, 2084 гривні 84 копійки - відсотки за користуванням кредитом, 10096 гривень 33 копійки - заборгованість за пенею, штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1288 гривень 16 копійок - штраф (процентна складова). Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27551 гривню 39 копійок за кредитним договором № б/н від 16 вересня 2016 року. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 вересня 2018 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 липня 2019 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, з позову вбачається, що він просить розглядати справу у відсутність представника банку (а.с. 3-5). Відповідач у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. У матеріалах справи міститься відзив на позовну заяву представника відповідача, з якого вбачається, що він просить відмовити в задоволенні позову (а.с. 57-61). Зазначено, що відповідач не підписувала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Підпис в цій анкеті-заяві не відповідає підпису відповідача, в тому числі і проставленої в паспорті відповідача. 03 вересня 2020 року він звернувся до ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» із замовленням про проведення почеркознавчої експертизи. Крім того, позивачем не було надано належних доказів надання та отримання відповідачем кредиту у вигляді овердрафту на суму 13582 гривні 06 копійок, яка зазначена в розрахунку до позову. Заявник на надання овердрафту відповідачем не подавались. 18 липня 2017 року відповідач звернулась з відповідною заявою про скоєння кримінального правопорушення до Солом`янського РУ ГУ МВС України в м. Києві та на підставі цієї заяви було відкрито кримінальне провадження № 12017100090008285 за ч. 1 ст. 190 КК України. З відповіді на відзив представника позивача встановлено, що вона підтримує викладене у позовній заяві. Зазначено, що на підтвердження видачі відповідачу платіжної картки та відкриття карткового рахунку надано виписку по рахунку, з якої вбачається, що відповідач користувалась грошима, отримувала кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримала картку «Універсальна». Відповідачем не доведено відсутність у неї заборгованості, а тому вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, відповідач не заявляла про втрату картки, відповідно особа або ж сама відповідач, яка отримала кошти, мала в наявності платіжну карту та знала ПІН-код, а такий код відомий лише держателю картки. Відповідачем також не надано жодної актуальної інформації стосовно кримінального провадження (а.с. 89-100). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг, підписала заяву № б/н від 16 вересня 2016 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 11500 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с. 7). З позову вбачається, що відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом заяві. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором утворилася заборгованість, яка станом на 21 червня 2018 року становить 27551 гривню 39 копійок, з яких: 13582 гривні 06 копійок - заборгованість за кредитом, 2084 гривні 84 копійки - відсотки за користуванням кредитом, 10096 гривень 33 копійки - заборгованість за пенею, штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: 500 гривень - штраф (фіксована частина); 1288 гривень 16 копійок - штраф (процентна складова). З відзиву на позовну заяву представника відповідача встановлено, що відповідач не підписувала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку. Підпис в цій анкеті-заяві не відповідає підпису відповідача, в тому числі і проставленої в паспорті відповідача. 03 вересня 2020 року представник відповідача звернувся до ТОВ «Центр судових експертиз «Альтернатива» із замовленням про проведення почеркознавчої експертизи. У матеріалах справи міститься висновок експерта № 86/20 від 18 вересня 2020 року за результатами проведення експертного почеркознавчого дослідження (а.с. 165-172). З висновку вбачається, що підпис від імені [PERSON] , зображення якого міститься у рядку «Підпис» графи «П.І.Б. ДРОБОВИЧ ЛІНА ВІКТОРОВИЧ» у технічній копії Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку, що датована 16 вересня 2016 року, виконаний не [PERSON] , а іншою особою. Підпис від імені [PERSON] , зображення якого міститься у рядку «(підпис клієнта)» у технічних копіях аркушів 1 та 2, 3 паспорту громадянина України [PERSON] [NUMBER] , що виданий Солом`янським РУ ГУ МВС України в м. Києві 13 жовтня 2011 року, з посвідчу вальними написами, датованими 19 січня 2017 року, виконаний не [PERSON] , а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON] . Відповідно до частин 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з частинами 1-3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Вбачається, що стороною позивача не надано доказів на підтвердження підписання відповідачем анкети-заяви, та відповідно й отримання нею кредитних коштів. Суд вважає, що послуги зазначені в анкеті-заяві відповідачу не надавалися, оскільки остання її не підписувала, що підтверджується висновком експерта і свідчить про відсутність волевиявлення відповідача на її підписання. За таких обставин, вина відповідача за невиконання Умов та правилами надання банківських послуг відсутня та вона не може нести відповідальність по зобов`язаннях за вказаною анкетою-заявою. З огляду на наведене, у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed