Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-06 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся із вказаним позовом до суду, який було уточнено, в обґрунтування якого зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої залишилась спадщина у вигляді житлового будинку та земельною ділянки за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким частку жилого будинку з належними до нього побудовами подвір`я та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] заповіла позивачу. Крім нього спадкоємцем першої черги є його рідний брат [PERSON] . Інших спадкоємців немає. Спадщину, що залишилась після смерті матері він прийняв, оскільки з 20211 року проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідач [PERSON] спадщину після смерті матері не прийняв, із заявою про прийняття спадщини не звертався. Позивач звернувся до нотаріуса за видачею свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак 28 жовтня 2019 року постановою державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом через пропуск шестимісячного строку для прийняття спадщини та ненадання доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, для реалізації свого права на спадщину за заповітом, йому необхідно встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Позивач надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду направив заяву про розгляд справи за його відсутності, в яких визнав позовні вимоги та не заперечувавпроти їх задоволення. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідний зміст спірних правовідносин. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого 26 грудня 2017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 1879. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається із 39/100 частини житлового будинку по [ADDRESS] , що належала померлій на підставі свідоцтва про право особистої власності № [NUMBER] від 14.05.1993 року, виданого виконавчим комітетом народних депутатів та земельної ділянки 0,0322 га, цільове призначення: будівництво та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, розташованої за адресою: [ADDRESS] , яка належала померлій на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку від 06.09.2010 року. За життя [PERSON] склала заповіт від 18.03.2000 року, посвідчений державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Папуш П.С., зареєстрований в реєстрі за № 3/421, яким заповідала [PERSON] частку жилого будинку з належними до нього побудовами подвір`я та земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] . Крім того, спадкоємцем першої черги за законом після смерті померлої [PERSON] є відповідач [PERSON] . Згідно акту про фактичне проживання №140, складеного 19.06.2020 року головою КСН «сел. Мирний» в присутності свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з 2011 року мешкав за адресою: [ADDRESS] з матір`ю [PERSON] по день її смерті, тобто по [INFO] . Постановою державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Головного територіального управління юстиції у Донецькій області Ашла О.К. від 28.10.2019 року [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] відмовлено у зв`язку з тим, що відсутнє підтвердження факту постійного проживання спадкодавця разом зі спадкоємцем на день смерті. Поняття спадкування визначено у ст.1216 ЦК України, згідно якої спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини за умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Статтею 1270 ЦК України встановлений строк для прийняття спадщини у шість місяців. Відповідно до роз`яснень Верховного Суду України, що містяться в абз.1 п.23 постанови Пленуму «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008р. № 7, якщо постійне місце проживання особи із спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не про встановлення факту прийняття спадщини. Як зазначено в ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Факт постійного проживання [PERSON] разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто на день її смерті - [INFO] підтверджується матеріалами справи, таким чином, суд приходить до висновку про повну доведеність та обґрунтованість заявлених вимог, тому вони підлягають задоволенню. Від встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини залежить виникнення майнових прав заявника на спадкове майно, іншого порядку його встановлення законом не визначено. Відповідно до ст.ст.1216, 1268, 1270, 1276 ЦК України,

Outcome: approved