Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила провести поділ сумісно нажитого майна подружжя та визнати за нею право власності на 1/6 частку квартири [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2006 року. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.04.2012 року шлюб між ними розірваний. Під час перебування у шлюбі, вони за спільні кошти, придбали 1/3 частку квартири № 122, розташовану по вул. Тернопільській, 79-А в м. Миколаєві, вартість якої становила 48103 гривень. Право власності на 1/3 частку зазначеної квартири відповідач зареєстрував на своє ім'я 21.09.2009 року. До продажу 1/3 частки вказаної квартири право власності на цю частку належало її батькові- Бойко [PERSON]. Іншими співвласниками цієї квартири є її матір- Бойко [PERSON] та вона- Шелухіна (дівоче прізвище [PERSON]) Н.С. Оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється поділити сумісно нажите майно, просила суд провести поділ майна подружжя та визнати за ню право власності на 1/6 частки вказаної квартири. Посилаючись на наведене, просила позов задовольнити. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити з підстав, викладених у позові. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся через оголошення в газеті Рідне Прибужжя, а тому вважається повідомленим належним чином у відповідності до ч. 9 ст. 74 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Третя особа- Бойко С.І. в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.08.2006 року між сторонами був укладений шлюб, який зареєстрований Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 911. Позивач після реєстрації шлюбу з відповідачем змінила прізвище з Бойко на Жолинська. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 23.04.2012 року шлюб між ними розірваний. За час шлюбу сторони придбали за договором купівлі-продажу від 15.09.2009 року 1/3 частку квартири [ADDRESS] за 48103 гривень та оформили її на імя відповідача [PERSON], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], реєстровий № 836, Витягом з Державного реєстру правочинів від 15.09.2009р., номер витягу 7720859, та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 21.09.2009 року № 23906481. Іншими співвласниками спірної квартири є [PERSON], [PERSON] (у шлюбі Жолинська, [PERSON]) [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про право власності на житло від 03.11.2005 року фондом комунальної власності Миколаївської міської ради, Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8885316 від 08.11.2005 року. Зміна прізвища позивачки з Бойко на Жолинську, а в подальшому на Шелухіну підтверджується свідоцтвами про шлюб серії І-ФП № 017146 та І-ФП № 102343. Добровільно провести поділ сумісного майна сторони не домовилися. Шлюбного договору про розподіл сумісно нажитого майна вони не укладали. Отже, існують всі підстави для поділу сумісно нажитого майна подружжя, виходячи з наступного. Згідно зі ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема визнання права. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Згідно з ч. 1 ст.69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. На підставі ч. 1 ст. 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності і у разі його поділу частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21.12.2007 року встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69- 72 СК України та ст. 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Як встановлено в судовому засіданні, подружжям [PERSON] в період шлюбу було набуто майно- частка квартири, яке є спільною сумісною власністю позивача та відповідача. Вказана частка квартири була придбана сторонами за 48103 гривень. Позивачем не заперечувалось, що за взаємною згодою реєстрація права власності на вищевказану частку квартири за договором купівлі-продажу від 15.09.2009р. була здійснена на імя відповідача. Таким чином, суд вважає, що придбана сторонами частка квартири ділиться між позивачкою та відповідачем у рівних частках, тобто по 1/6 частки зазначеної квартири кожному з них. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути документально підтверджені судові витрати з оплати судового збору в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved