Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором у сумі 120613,97 гривень та судові витрати в сумі 1206,13 гривень. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказував, що між банком та відповідачем [PERSON] 21.11.2007 року був укладений кредитний договір № 014/08-112/72279, за яким кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 155565,0 гривень з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 13,5% річних строком до 21.11.2013 року. Позичальник зобовязався повернути кредитні кошти та сплатити відсотки частинами: шляхом здійснення щомісячних ануїтентних платежів відповідно до графіка погашення кредиту, а у разі прострочення грошового зобовязання - сплатити пеню у розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. Крім того, зобовязався достроково погасити кредит на вимогу кредитора. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/08-112/72279/П, відповідно до умов якого остання поручилася перед кредитором за виконання позичальником його кредитних зобовязань. Позичальник припинив виконувати свої грошові зобовязання, внаслідок чого станом на 15.11.2013 року утворилася заборгованість в сумі 120613,97 гривень. В звязку з тим, що відповідачі в добровільному порядку відмовляються виконувати свої зобовязання, позивач був змушений звернутися до суду. В подальшому представник позивача збільшив позовні вимоги та просив стягнути кредитну заборгованість станом на 05.11.2014 року в сумі 179 103,81 гривень та судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з урахуванням заяви про збільшення позову та просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку 179 103,81 гривні заборгованості та стягнути судові витрати в сумі 1791,04 гривень. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, визнав заборгованість за тілом кредиту. Не погоджується з нарахуванням пені, просив її не стягувати. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, зазначив, що позичальник сплатив банку за цим договором 165 000 гривень, а тому вважає, що нарахування пені в розмірі 82 955 гривень є неспівмірним та несправедливим, тому в цій частині просив відмовити, пославшись на ст.258 ЦК України. Просив також врахувати сімейний стан відповідача, у якого на утриманні двоє малолітніх дітей та відсутність постійного заробітку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, до суду ніяких заяв не надала, за повідомленням відповідача, не зявилася у звязку з народженням дитини. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 21 листопада 2007 року між ВАТ «[PERSON] Аваль», правонаступником якого є ПАТ «[PERSON] Аваль», був укладений кредитний договір № 014/08-112/72279, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит в розмірі 155 565,0 гривень з відсотковою ставкою за користування кредитом у розмірі 13,5% річних строком до 21.11.2013 року, що підтверджується заявою на видачу готівки № 112/72279 від 21.11.2007р. Відповідно до п.3.3 договору погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється позичальником шляхом здійснення щомісячних фінансових рівних платежів протягом всього строку дії цього договору згідно з графіком. За рахунок кожного платежу здійснюється погашення щомісячних процентів за користування кредитом та погашення частини кредиту. Пунктом 3.6 сторони визначили порядок погашення заборгованості за кредитним договором. Де також зазначили про домовленість щодо права банку самостійно визначати інший порядок (черговість) погашення заборгованості, якщо позичальник порушить будь-яку умову договору. Пунктом 10.1 кредитного договору передбачено нарахування пені за порушення строків повернення суми кредиту, процентів та комісій в розмірі 0,5% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення. У порушення зазначених норм закону та умов договору, відповідач, зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, у звязку з чим у нього перед банком утворилася заборгованість. В забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 014/08-112/72279/П, відповідно до умов якого остання поручилася перед кредитором за виконання позичальником його кредитних зобовязань. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, відсотків, неустойки, відшкодування збитків (ст.554 ЦК України). Поручитель і боржник несуть солідарну відповідальність перед банком за невиконання боргових зобовязань у повному обсязі у відповідності до п.2.1, п.2.2, п.4.1 договору поруки. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. На підставі ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином і відповідно до умов договору. На підставі ст. ст. 611 ЦК України в разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з наданим позивачем розрахунком розмір заборгованості за кредитним договором 014/08-112/72279 від 21.11.2007 року станом на 05.11.2014 року становить 179 103,81 гривень, з яких: заборгованість за кредитом 79 964,37 грн., заборгованість за відсотками 16 184,33 гривні, пеня 82 955,11 гривень. Однак суд не погоджується з розміром розрахованої банком пені за період з 15.12.2011р. до 05.11.2014р., оскільки відповідно до ст.258 ЦК України строк позовної давності щодо предявлення вимоги про стягнення пені становить один рік. Згідно зі статтею 259 ЦК України строк позовної давності може бути змінений договором. В пункті 12.6 договору прописано, що до всіх правовідносин, повязаних з укладанням та виконанням договору застосовується загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Однак, що саме збільшується строк позовної давності відносно стягнення пені сторони в договорі конкретно не визначили, а тому суд враховує строки позовної давності, які передбачені законодавством стосовно такої вимоги, застосовує на вимогу відповідача наслідки пропуску такої позовної давності та стягує такий розмір пені, яка нарахована протягом попереднього року, що передує зверненню до суду. Отже, стягненню підлягає пеня за період з 15.11.2012р. до 15.11.2013 року в розмірі 18 683,12 гривень. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково з урахуванням зменшеного розміру пені, таким чином, стягненню підлягає заборгованість за кредитним договором на суму 114 831,82 гривень. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно до задоволених вимог у розмірі по 574,16 грн. з кожного.

Outcome: partial