Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-19 00:00:00

Трофимець Н.О. 27.01.2021 року (дата поштового відправлення) звернулася до Придніпровського районного суду міста Черкаси з позовом до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Свої позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем та в них народилась дитина [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 23.12.2011 року стягнуто з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дочки в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 0% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.11.2011 року та до повноліття дитини. Починаючи з листопада 2011 року по липень 2014 року відповідач не сплачував аліменти на утримання дочки. В період з серпня 2014 року по грудень 2020 року аліменти сплачувались, але не в повному обсязі, в деякі місяці вказано періоду аліменти не сплачувались. Відповідно до довідки-розрахунку виданої Придніпровським відділом державної виконавчої служби у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 12.01.2021 року №862, станом на 31.12.2020 року борг по аліментам за боржником [PERSON] становить 62821,24 грн. Позивачка вказує, що відповідач має сплатити пеню за несвоєчасну сплаті аліментів за період з 10.11.2011 року по 31.12.2020 року, яка відповідно до наданого нею розрахунку становить 1047746,00 грн. Проте враховуючи положення ст. 196 СК України до стягнення з [PERSON] на її користь підлягає пеня в сумі 62821,24 грн., що не перевищує 100 відсотків заборгованості по аліментах. При цьому часткова сплата аліментів не звільняє відповідача від сплати пені, оскільки нараховані аліменти не були своєчасно сплачені. На підставі викладеного просила стягнути з [PERSON] на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] за період з 10.11.2011 року по 31.12.2020 року в розмірі 62821,24 грн. 30.03.2021 [PERSON] подала заяву, в якій зменшила свої вимоги та просила стягнути з відповідача неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів в сумі 50798,74 грн. Ухвалою суду від 17.02.2021 провадження справу прийнято до розгляду, ухвалено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв відносно предмету спору. В судовому засіданні позивачка підтримала уточнені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні. Додатково пояснила, що відповідач протягом всього часу сплачував аліменти періодично, з постійними затримками та не в повному обсязі, що підтверджується довідкою-розрахунком державного виконавця. Представник позивача адвокат Колотило Л.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] заперечував проти наявності вини в його діях щодо несплати в повному обсязі аліментів на утримання дитини, вказуючи, що сплачував аліменти по мірі можливостей. Дійсно на час звернення позивачки до суду з даним позовом існувала заборгованість по сплаті аліментів, яка в ним була повністю погашена до березня 2021 року. Просив в позові відмовити. У відзиві на позов [PERSON] вказував, що викладені позивачем обставини не відповідають дійсності, так як відповідач протягом вказаного у позові періоду сплачував аліменти, проте не у повному обсязі, що підтверджується фіскальними чеками видами відділеннями поштового зв`язку на підтвердження поштових переказів. Позивачка просто не пам`ятає факту отримання коштів, не вела облік отриманих сум по сплаті аліментів, чи не розуміла від кого та за що отримувала поштові перекази. Надана позивачем довідка-розрахунок не в повному обсязі відповідає дійсним обставинам, оскільки державним виконавцем не було враховано факти самостійної сплати ним аліментів. 03.03.2021 року державним виконавцем було надано йому новий розрахунок з урахуванням всіх платежів, відповідно о якого станом на 31.12.2020 року заборгованість по аліментах становила 50798,74 грн. А тому він погоджується, що з нього на користь позивачки може бути стягнуто неустойку в сумі 50798,74 грн. Представник відповідача адвокат Дубінський В.М. в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позову. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до ч.2, 3 ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Таким чином, суд вважає, що відповідач нарівні зі позивачем зобов`язаний нести витрати на утримання дитини. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до свідоцтва про народження (серія [NUMBER] ) [INFO] народилась [PERSON] , її батьками записано [PERSON] та [PERSON] . Спір щодо батьківства відсутній. 23.12.2011 року Придніпровським районним судом м. Черкаси в справі №2-4606/11 винесено заочне рішення, відповідно до якого стягнуто з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Черкаси на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% від встановленого законом прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 10.11.2011 року та продовжувати до повноліття дитини. Рішення суду від 23.12.2011 року в справі №2-4606/11 набрало законної сили. Відомості щодо апеляційного оскарження даного рішення у суду відсутні. На виконання рішення суду від 23.12.2011 року в справі №2-4606/11 Придніпровським районним судом м. Черкаси було видано виконавчий лист від 02.02.2012 року. На запит суду Придніпровським відділом державної виконавчої служби у місті Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) було надано копії матеріалів виконавчого провадження №60560271 з примусового виконання виконавчого листа №2-4606/11 від 02.02.2012 Придніпровського районного суду м. Черкаси про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] . Відповідно до матеріалі виконавчого провадження №60560271 судом встановлено, що державним виконавцем вживались заходи щодо розшуку майна та доходів боржника [PERSON] . Також в матеріалах виконавчого провадження наявні довідки про доходи [PERSON] , а саме: -довідки КНЗ «Черкаська обласна лікарня» Черкаської обласної ради про доходи за 2011 рік в сумі 11107,76 грн., за 2012 рік 27612,04 грн., за 2013 рік 31758,78 грн., за 2013 рік 32866,09 грн., за 2015 рік 41217,85 грн., за 2016 рік 43207,97 грн., за 2017 рік 52827,16 грн.; -довідка ТОВ «НІВ» про доходи за період з 01.01.2020 по 30.09.2020 року в сумі 42518,41 грн. Головним державним виконавцем Придніпровського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) Герасименко М.В. видано довідку-розрахунок заборгованості аліментів по виконавчому листу №2-4606/2011 від 02.02.2012 року Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.03.2021 року №12362, відповідно до якої станом на 31.12.2020 року, борг по аліментам за боржником [PERSON] складає 50798,74 грн. Вказана заборгованість визначалася згідно виконавчого листа та наданих чеків. Вказану суму заборгованості по сплаті аліментів було визнано відповідачем у відзиві на позов. При цьому суд враховує, що в довідці-розрахунку №862 від 12.01.2021 року, який було надано позивачем дійсно не враховано всіх сплачених відповідачем сум в порядку сплати аліментів на дитину. А тому слід брати до уваги довідку-розрахунок заборгованості аліментів по виконавчому листу №2-4606/2011 від 02.02.2012 року Придніпровського районного суду м. Черкаси від 11.03.2021 року №12362, як таку, в якій враховані всі платежі здійснені [PERSON] в рахунок сплати аліментів за рішенням суду від 23.12.2011 року в справі №2-4606/11. Суд зауважує, що розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, а у разі спору - судом (частина третя статті 195 СК України). Сторони зазначений розрахунок державного виконавця не оскаржили і не спростували в суді. Допитаний в судовому засіданні представник Придніпровського відділу ДВС ЦМУ МЮ (м.Київ) старший державний виконавець Хижняк В.О. пояснив, що відповідно до матеріалів виконавчого провадження №60560271 заборгованість боржника по аліментам станом на 31.12.2020 року становила 50798,74 грн., яка була погашена протягом січня-лютого 2021 року. 12.03.2021 року постановою державного виконавця було закінчено виконавче провадження №60560271, оскільки станом на 24.02.2021 (повноліття дитини) борг зі сплати аліментів [PERSON] був погашений в повному обсязі. Також вказав, що при наданні довідки-розрахунку про наявну заборгованість по сплаті аліментів станом на 31.12.2020 року виконавцем не було враховано всі надані квитанції на підтвердження сплати аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, - у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. Стягнення неустойки є санкцією за ухилення від сплати аліментів. Ухиленням від сплати аліментів необхідно вважати дії або бездіяльність винної особи, спрямовані на невиконання рішення суду про стягнення з неї на користь стягувача визначеної суми аліментів. Вони можуть виразитись як у прямій відмові від сплати встановлених судом аліментів, так і в інших діях (бездіяльності), які фактично унеможливлюють виконання вказаного обов`язку (приховуванні заробітку (доходу), що підлягає обліку при відрахуванні аліментів, зміні місця роботи чи місця проживання з неподанням відповідної заяви про необхідність стягування аліментів тощо). Згідно з статтею 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства (частина дев`ята статті 7 СК України). Згідно зі статтею 8 СК України, якщо особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, батьками та дітьми, іншими членами сім`ї та родичами не врегульовані цим Кодексом, вони регулюються відповідними нормами ЦК України, якщо це не суперечить суті сімейних відносин. Відповідно до частини першої статті 9 ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Тлумачення статті 8 СК України та частини першої статті 9 ЦК України дозволяє зробити висновок, що положення ЦК України субсидіарно застосовуються для регулювання сімейних відносин. Особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов`язання. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання (частини перша та друга статті 614 ЦК України). Системне тлумачення вказаних норм дає підстави дійти висновку, що стягнення пені, передбаченої абзацом 1 частини першої статті 196 СК України, можливе лише у разі виникнення заборгованості з вини особи, зобов`язаної сплачувати аліменти. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то у платника аліментів відсутня вина у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Отже, для застосування зазначеної вище санкції до платника аліментів необхідні такі умови: існування заборгованості зі сплати аліментів, встановлених рішенням суду або за домовленістю між батьками згідно з частиною першою статті 189 СК України; наявність винних дій особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти, що призвели до виникнення заборгованості. Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження № 61-16670сво19, а також Верховний Суд в постановах від 10.02.2021 року в справі №461/7406/18 та від 24.03.2021 в справі №607/13692/18. Так судом встановлено, що рішенням суду з [PERSON] було стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] . [PERSON] мав офіційне місце роботи та отримував дохід, проте протягом періоду стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сплачував аліменти нерегулярно та не в повному обсязі, що підтверджено довідкою-розрахунком від 11.03.2021 року, наданою державним виконавцем. Так, [PERSON] в рахунок сплати аліментів було сплачено: -в 2011 році: листопад 501,00 грн., грудень 501,00 грн.; -в 2012 році: лютий 1001,00 грн., квітень 501,00 грн., червень 1001,00 грн., серпень 1002,00 грн., вересень 1002,00 грн., грудень 800,00 грн.; -в 2013 році: січень 400,00 грн., квітень 400,00 грн., травень 400,00 грн., червень 400,00 грн., серпень 500,00 грн., жовтень 1000 грн., грудень 1000 грн.; -в 2014 році: січень 400,00 грн., березень 400,00 грн., квітень 400,00 грн., травень 400,00 грн.,червень 400,00 грн., липень 400,00 грн., вересень 400,00 грн., листопад 400,00 грн., грудень 400 грн.; -в 2015 році: січень 400 грн., лютий 400 грн., квітень 400 грн., травень 400 грн., червень 400 грн., липень 450 грн., серпень 450 грн., вересень 450 грн., жовтень 500 грн., листопад 500 грн., грудень 500 грн.; -протягом 2016 року сплачувалось щомісячно по 500 грн.; -в 2017 році: січень 500 грн., лютий 650 грн., березень 500 грн., травень 1000 грн., липень 1350 грн., серпень 700 грн., вересень 700 грн., жовтень 700 грн., грудень 700 грн.: -в 2018 році: січень 700 грн., лютий 700 грн., березень 700 грн., червень 700 грн., липень 700 грн., серпень 700 грн., вересень 700 грн., жовтень 700 грн., листопад 700 грн., -в 2019 році: січень 700 грн., лютий 700 грн., березень 700 грн., квітень 700 грн., травень 700 грн., червень 700 грн., серпень 1450 грн., вересень 765 грн., листопада 700 грн., грудень 4685 грн.; -в 2020 році: грудень 17930 грн. Станом на 31.12.2020 року (на час звернення з даним позовом до суду) заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів становила 50798,74 грн. Під час судового розгляду не доведено, що заборгованість по сплаті аліментів з листопада 2011 року по 31.12.2020 року утворилась не з вини відповідача [PERSON] , оскільки відповідачем на підтвердження відсутності своєї вини не надано жодного доказу та не зазначено жодної обставини, що перешкоджала б своєчасній та повній сплаті аліментів на утримання дочки. В даному випадку, суд вважає, що знаючи про прийняте судове рішення від про стягнення аліментів, [PERSON] повинен був вчиняти дії, пов`язані з його виконанням, контролювати його виконання, оскільки його дитина повинна мати належні та достатні засоби для існування. Позивач просила стягнути пеню з 10.11.2011 року по 31.12.2020 року в сумі 50798,74 грн., а тому з урахуванням принципу диспозитивності суд розглядає справу в межах позовних вимог. Під час розгляду справи судом не було встановлено підстав для зменшення розміру неустойки платнику аліментів, оскільки визначений позивачем [PERSON] розмір неустойки (пені) за період з 10.11.2011 року по 31.12.2020 року в сумі 50798,74 грн. дорівнює ста відсоткам заборгованості по сплаті аліментів, що утворилась за даний період. Враховуючи вищевикладене, надані суду письмові докази та їх належна правова оцінка вказують на наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] , неустойки (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , за період з 10.11.2011 року по 31.12.2020 року в сумі 50798,74 грн. При прийнятті цього судового рішення судом враховані висновки постанови ВС від 14.12.2020р. у справі № 661/905/19, постанови ВП ВС від 03.04.2019 у справі №333/6020/16.

Outcome: approved