Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У березні 2017 року виконавчий комітет Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої [PERSON], [INFO], в якому просить позбавити батьківських прав відповідачку [PERSON] відносно її малолітньої доньки та стягнути аліменти на її утримання, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що [INFO] [PERSON] народила дитину у КЗ «Криворізький міський клінічний пологовий будинок дитини № 1» ДОР». 27.07.2016 року [PERSON] самовільно залишила пологовий будинок, покинувши дитину, що було підставою для складання акту про покинуту дитину в пологовому будинку дитини. Факт народження малолітньої дитини зареєстрований 27.07.2016 року Центрально-Міським районним у м. Кривому Розі відділом державної РАЦС Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровської області. Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження внесені відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України. Рішенням позивача малолітній [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та направлено на повне державне забезпечення до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР». Відповідач злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї дочки, не виявляє бажання забрати її з закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не бачиться з нею, не цікавиться її життям та станом здоров'я. [PERSON] не має постійного місця проживання, неодноразово притягалася до адміністративної та кримінальної відповідальності, тому служба у справах дітей виконкому Центрально-Міської районної у місті ради вважає доцільним позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] У судове засідання представник позивача по довіреності Яковенко Л.О. направила письмову заяву в якій просить справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача, просила ухвалити по справі заочне рішення. Відповідач [PERSON] до суду не прибула, про час та місце розгляду справи сповіщалась належним чином, що підтверджено матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомила. Представники КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР» та служби у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради до суду не прибули, направили письмові заяви, в яких просили дану справу розглядати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. 20 червня 2017 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, проаналізувавши обставини справи та надані докази, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі з наступного. Звернення виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу до суду з позовом про позбавлення батьківських прав відповідає ст. 164 Сімейного кодексу України. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, відповідачка [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини серії [NUMBER] виданого 27 липня 2016 року Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 811 від 27.07.2016 року (а.с. 6). Відомості про батька дитини у свідоцтві про народження записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджено копіями витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України № 00016923154 від 27.07.2016 року (а.с. 7) та копією актового запису про народження (а.с. 8). З Висновку виконкому Центрально-Міської районної у місті ради від 03.03.2017 року (а.с. 4) вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] у відношенні її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування висновку зазначено, що відповідач після народження дитини, а саме 27 липня 2016 року самовільно залишила КЗ «Криворізький міський клінічний пологовий будинок № 1» ДОР», про що адміністрацією лікувального закладу спільно з представниками Криворізького ВП ГЦНП В Дніпропетровській області був складений акт про покинуту дитину в пологовому будинку. Копія акту міститься в матеріалах справи (а.с. 9). Рішенням виконкому Центрально-Міської районної у місті ради м. Кривого Рогу № 289 від 17.08.2016 року, [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та направлено на повне державне забезпечення до КЗ «Криворізький спеціалізований будинок дитини» ДОР», наданий соціально-правовий статус. В обґрунтування висновку посилалися на те, що [PERSON] злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню та утриманню своєї доньки, не виявляє бажання забрати її з закладу для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, не бачиться з дитиною, не цікавиться її життям та станом здоров'я. [PERSON] не має постійного місця проживання, схильна до бродяжництва, неодноразово притягалася до адміністративної та кримінальної відповідальності. Оцінивши усі надані та досліджені докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні знаходить своє підтвердження обставина, що відповідач [PERSON] може бути позбавлена батьківських прав, оскільки свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує її харчуванням, лікуванням, не спілкується з дочкою, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57, 60 ЦПК України. У цьому випадку особа, яка подала позов про позбавлення батьківських прав із підстав, передбачених п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, повинна довести, що батьки (один із батьків) ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини. У свою чергу батьки (один із батьків) мають довести, що вони належним чином виконують свої батьківські обов'язки. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавленні батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Суд встановив, що у судовому засіданні не надано доказів, що відповідач піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя. Суд приходить до висновку, що відповідач не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання відповідачем дитини. Вирішуючи спір, суд враховує зазначені роз'яснення Пленуму Верховного Суду України і приходить до висновку, що у судовому засіданні надано безсумнівні докази, які свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання дитини, [PERSON] свідомо нехтує своїми обов'язками. Згідно із ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України). При цьому суд може не погодитися із висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини (ч. 6 ст. 19 СК України). Дослідивши усі наявні докази, а також висновок органу опіки та піклування виконкому Жовтневої районної у місті ради, суд вважає його обґрунтованим та погоджується з ним. Суд погоджується з висновком від 03.03.2017 року, який міститься у матеріалах справи (а.с. 4), про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача, викладені доводи позивача, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні та не спростовуються матеріалами справи. Статтею 166 Сімейного кодексу України закріплено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавлення батьківських прав суд може на вимогу позивача або з власної ініціативи вирішити питання про стягнення аліментів на дитину, тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За приписами принципу 6 Декларації прав дитини, затвердженої резолюцією Генеральної асамблеї Організації Об'єднаних Націй 1386 (XIV) 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку його особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю. Таким чином, суд прийшов до висновку, що заявлені позивачем вимоги є цілком обґрунтованими, доведеними, ґрунтуються на доказах, відповідають дійсності та обставинам справи, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved