Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», в якому просила стягнути з відповідача на її користь грошові кошти за договором банківського вкладу в сумі 15000 дол. США (еквівалентно 352695,36 грн.), зобовязати банк виплатити вказану суму, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги мотивовано тим, що 03.09.2014 року між позивачем та ПАТ «Дельта Банк», укладено договір строкового банківського вкладу на виконання якого позивачем передано відповідачу грошові кошти в розмірі 15000 дол. США, а банк зобовязався повернути вклад та сплатити відсотки відповідно до умов договору. Датою повернення коштів було визначено 17.09.2014 року. Після закінчення терміну дії договору позивач звернулась з вимогою про повернення всіх коштів, в чому їй було відмовлено. Сторони в судове засідання не зявились, представником позивача до суду надано заяву про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Причини неявки представника відповідача в судове засідання не відомі, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. Враховуючи, що представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.09.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», був укладений договір банківського вкладу № 003-21061-030914 про депозитний вклад «Зростаючий», за умовами якого позивач зобовязалась передати грошові кошти в сумі 15000 дол. США, а банк зобовязався повернути вклад та сплатити відсотки відповідно до умов договору. Строк повернення вкладу сторонами погоджено до 17.09.2014 року. Відповідно до матеріалів справи станом на 02.03.2015 року на депозитному рахунку позивача наявні кошти в сумі 15000 дол. США. 10.03.2015 року позивач письмово звернулась до відповідача та просила повернути суму депозитного вкладу. На час розгляду справи в матеріалах справи відсутні докази повернення відповідачем вказаних коштів. Згідно вимог ст. 629 ЦК України\~договір є обов'язковим для виконання сторонами. Частиною 1\~ст. 527 ЦК України\~встановлено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти зобов'язання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Статтею 525 ЦК України\~передбачено недопустимість односторонньої відмови від зобов'язання. Відповідно до ч. 1\~\~ст. 1058 ЦК України\~за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. За змістом ст.ст.\~610,612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання.\~Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею\~530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною 3 ст. 1058 ЦК України визначено, що до відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесено вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунку. Відповідно до ч. 3 ст. 1068 ЦК України банк зобовязаний за розпорядження клієнта видати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку розрахункового документа. Таким чином, суд дійшов висновку, що в судовому засіданні знайшло своє повне підтвердження те, що відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання та не повернув позивачу грошові кошти за договором банківського вкладу № 003-21061-030914 від 03.09.2014 року (вклад «Зростаючий») - 15000 дол. США. Тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Разом з тим не підлягає задоволенню вимога позивача про зобовязання відповідача виплатити їй цю ж саму вказану суму банківського вкладу, оскільки за своїм змістом вона є тотожною вимогою позову про стягнення банківського вкладу. Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України у звязку із звільненням позивача від сплати судового збору з відповідача в дохід держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 3526,95 грн.

Outcome: partial