Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просила розірвати шлюб між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 25.08.2013 року у Віньковецькому РАЦС за актовим записом № 37. В обґрунтування позову зазначила, що 25.08.2013 року вона уклала шлюб із відповідачем. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось через різні погляди на сімейне життя та обов'язки. В сім`ї відбувались розлади та сторони стали зовсім чужим людьми одне одному. Можливості зберегти сім`ю немає, сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, проживають окремо і їхній шлюб існує формально. Спору щодо поділу спільного майна між сторонами немає. Тому [PERSON], не вбачаючи підстав для збереження шлюбу, просила його розірвати. Ухвалою суду від 20.03.2019 року у справі відкрито провадження. Ухвалою суду від 15.04.2019 року у справі закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання 06.05.2019 року учасники справи, будучи повідомленими про місце, дату та час розгляду справи, не з'явились. Позивач [PERSON] надала письмову заяву, в якій підтримала заявлені вимоги, та просила розгляд справи проводити за її відсутності. Відповідач [PERSON] також надав письмову заяву, в якій погодився на розірвання шлюбу, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити. Статтею 51 Конституції України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з приписами ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є добровільний сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 112 цього Кодексу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Судом встановлено, що сторони зареєстрували свій шлюб 25.08.2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Віньковецького районного управління юстиції у Хмельницькій області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом із матір'ю, тобто позивачем. Як випливає із змісту позовної заяви, через різні характери та погляди на сімейне життя сторони подружніх відносин не підтримують, проживають окремо і їхній шлюб існує формально. Позивач примирення та відновлення спільного подружнього життя не бажає, будь-яких шансів для збереження сім`ї не вбачає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши досліджені докази, суд доходить висновку, що на теперішній час шлюб між сторонами існує формально, оскільки позивач та відповідач не пов'язані спільним побутом, проживають порізно, подальше збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а тому суд вважає за необхідне шлюб розірвати. При цьому суд враховує, що в силу приписів ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства, та згідно ч. 7 ст. 240 ЦПК України може призначити подружжю строк для примирення, який не може перевищувати шести місяців. Однак, беручи до уваги, що позивач наполягає на припиненні шлюбу, а відповідач позовні вимоги визнав повністю, суд вважає за недоцільне відкладати розгляд справи та надавати подружжю строк для примирення. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» № 3674-VІ із відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved