Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 30.07.2008 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, станом на 31.01.2016 року відповідач має заборгованість у сумі 15522,35 грн. Просили стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 15522,35 грн. та судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявилася, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила справу розглянути за її відсутністю. Додатково зазначила, що сума в розрахунку заборгованості в розмірі 3100 грн. є комісією. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та день слухання справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив, у звязку з чим, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.07.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, на підставі якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами Банку складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. За ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Відповідно до ч. 1 ст. 546, ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання. Відповідно до змісту ст. ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідач [PERSON] взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за договором не виконав належним чином у звязку з чим виникла заборгованість. Перевіривши розрахунок наданий позивачем станом на 31.01.2016 року, суд приходить до висновку, що ПАТ КБ «Приватбанк» обґрунтовано заявлені вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості з повернення кредиту в розмірі 1118,27 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 10088,73 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 3100 грн., які відповідно підлягають задоволенню та стягненню з відповідача. В той же час вимоги про стягнення з відповідача штрафів в розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 715,35 грн. (процентна складова) задоволенню не підлягають виходячи з наступного. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Пунктом 3 Розпорядження Кабінету міністрів України № 1275-р від 02.12.2015 року «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 Згідно з переліком, який затверджено вказаним Розпорядженням КМУ, Маріуполь (Маріупольська міська рада) відноситься до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Отже на теперішній час дані правовідносини також регулюються Законом України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року, оскільки відповідач зареєстрований та проживає в населеному пункті, на території якого здійснювалася антитерористична операція. З матеріалів справи вбачається, що штрафи позивачем нараховані відповідачу 31.01.2016 року, тобто під час дії мораторію на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобовязаннями. Тому у задоволені вказаної частини позовних вимог банку необхідно відмовити. Враховуючи викладене, судом встановлено, що відповідач не належним чином виконав покладені на нього обовязки, у звязку з чим на користь позивача підлягає стягненню заборгованості з повернення кредиту в розмірі 1118,27 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитними коштами в розмірі 10088,73 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 3100 грн., на загальну суму 14307,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з квитанції позивач сплатив судовий збір в розмірі 1378 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на 92 %: 14307,00 грн. (розмір задоволених вимог)*100% / 15522,35 грн.(розмір предявлених вимог)), тобто 92 % від суми сплаченого судового збору (92% * 1378 грн./100% =1267,76 гривень) складає 1267,76 грн.

Outcome: partial