Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом та просила застосувати наслідки недійсного правочину, укладеного за результатами проведених 17.12.2012 року прилюдних торгів, у вигляді реституції в частині виплачених нею коштів у розмірі 26\~767,80 грн. стягнувши вказану суму на її користь, а також відсотки за користування чужими коштами у розмірі 2409,10 грн. та інфляційні втрати у розмірі 8217,80 грн. з відділу ДВС. Також стягнути з держави України в особі ГУ ДКС України у Житомирській області 884\~790 грн., в рахунок відшкодування шкоди, а саме: 149\~500 грн. упущеної вигоди та 224\~000 грн. 511\~290 грн. штрафних санкцій та пені. Свої вимоги мотивувала тим, що відділом ДВС у виконавчому провадженні по примусовому виконанню судового рішення виконавчий лист № 2-1537 від 23.01.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у розмірі 55\~416,53 грн. було передано для проведення прилюдних торгів для реалізації належного боржнику [PERSON] арештоване нерухоме майно, а саме: житловий будинок по вул. Лянгуса, 22, м. Новоград-Волинський. Згідно протоколу проведення прилюдних торгів від 17.12.2012 року переможцем цих торгів визнана позивач, яка внесла до відділу ДВС на покупку зазначеного майна 26\~767,80 грн. та отримала свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок та зареєструвала свої права. У вересні 2014 року позивач уклала нотаріально посвідчений договір купівлі-продажу вказаного житлового будинку та отримала аванс від покупця. Однак 21.01.2015 року відділом ДВС накладено арешт на зазначене нерухоме майно і рішенням суду від 24.09.2015 року визнано недійсними прилюдні торги, проведені 17.12.2012 року та свідоцтво про право власності на житловий будинок, видане на імя позивача. Причиною визнання недійсними прилюдних торгів стало те, що державний виконавець неналежно виконував свої обовязки і порушив вимоги закону при проведенні зазначених дій. Такими неправомірними діями державного виконавця позивачу завдано шкоди, яка складається з упущеної вигоди у вигляді неотримання коштів від реалізації придбаного майна у розмірі 149\~500 грн., та збитків у виді штрафних санкцій у розмірі 224\~000 грн. та пені у розмірі 511 290 грн. Також позивач зверталась до відділу ДВС з претензією про повернення сплачених нею коштів, однак спір не врегульовано у добровільному порядку. Також позивач просить стягнути три відсотки річних за період з 24.09.2015 року по 24.09.2018 року та інфляційні втрати. З відділу ДВС позивач просить повернути майно відповідно до положень ст. 1212 ЦК України, а завдану шкоду, заподіяну діями державного виконавця відшкодувати за рахунок територіальних органів Державного казначейства України. З метою захисту своїх прав змушена звернутись до суду. Від ГУ ДКС України в Житомирській області надійшов відзив, в якому просили відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] до них повністю. Зазначають, що штрафні санкції за попереднім договором купівлі-продажу завдані позивачу не внаслідок порушення її прав, а в результаті виконання правочину. Крім того, штрафні санкції по договору у рази перевищують вартість будинку, що вказує на сумнівність договору і укладення його з іншою метою, ніж укладення договору купівлі-продажу житлового будинку в майбутньому. Оскільки з боку ГУ ДКС України в Житомирській області відсутні неправомірні дії чи бездіяльність, а між спричиненою шкодою позивачу та діями відповідача відсутній причинно-наслідковий звязок, тому вимоги є безпідставними. У відзиві Новоград-Волинський МРВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області також просять відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначають, що після постановлення рішення суду про визнання недійсними прилюдних торгів, проведених 17.12.2012 року з реалізації арештованого нерухомого майна та визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок по вул. Лянгуса, 22 в м. Новограді-Волинському, виданого на імя [PERSON], остання не оскаржувала бездіяльність державного виконавця та не заявляла вимог про застосування наслідків недійсності правочину у формі двосторонньої реституції. Крім того, відділ ДВС не набував права власності на кошти від реалізації проданого майна, оскільки вони були перераховані стягувачу у виконавчому провадженні [PERSON] З вказаної суми відділ ДВС отримав лише суму виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Крім того, на момент звернення до суду позивач [PERSON] є власником вказаного будинку згідно даних реєстру прав на нерухоме майно. Також звертають увагу на той факт, що територіальний відділ державного казначейства не є стороною попереднього договору, тому відсутні підстави для стягнення зі вказаної установи збитків по цивільному договору. В судове засідання позивач не прибула. В заяві просила судове засідання провести без її присутності, позовні вимоги задовольнити повністю з підстав, у ньому зазначених. Представник відділу ДВС просила відмовити у задоволенні позовних вимог повністю за безпідставністю. Інші учасники справи в судове засідання не прибули. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Треті особи [PERSON], [PERSON] в заявах просили судове засідання провести без їх участі. [PERSON] при вирішенні справи поклався на розсуд суду, [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON] Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про безпідставність позовних вимог. Судом встановлено, що при виконанні виконавчого листа № 2-1537, виданого 23.01.2012 року Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області, про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 55\~416,53 грн. на користь [PERSON] проведено реалізацію майна боржника, а саме: житлового будинку № 22 по вул. Лянгуса в м. Новограді-Волинському шляхом проведення прилюдних торгів. Прилюдні торги проводились філією 06 Приватного підприємства «Нива-В.Ш.» та 17.12.2012 року [PERSON] придбала вказане арештоване нерухоме майно за ціною 26\~467,80 грн. На рахунок відділу ДВС 21.12.2012 року надійшло 22\~779,40 грн. Спеціалізована організація (ПП «Нива-В.Ш.») отримала винагороду у розмірі 3988,40 грн. та суму гарантійного внеску у розмірі 3899 грн. (а.с. 8). 14.03.2014 року на імя позивача [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житловий будинок № 22 по вул. Лянгуса в м. Новограді-Волинському Житомирської області (а.с. 9-10). В подальшому рішенням Апеляційного суду Житомирської області № 285/4771/14-ц від 24.09.2015 року задоволено позовні вимоги [PERSON] до відділу ДВС Новоград-Волинського МРУЮ Житомирської області, ПП «Нива В.Ш.» та [PERSON] та визнано недійсними прилюдні торги, проведені 17.12.2012 року з реалізації арештованого майна житлового будинку, загальною площею 42,8 кв.м., що розташований за адресою: вул. Лянгуса, 22, м. Новоград-Волинський та визнане недійсним свідоцтво про право власності від 14.03.2014 року на вказаний житловий будинок, виданий на імя [PERSON] (а.с. 11-13). У вищевказаному рішенні суду апеляційної інстанції та ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 24.12.2015 року констатовано, що оспорювані прилюдні торги проведені ПП «Нива-В.Ш.» з порушенням норм чинного законодавства, а саме: будинок був відчужений без господарських будівель та були відсутні підстави для проведення третіх прилюдних торгів (а.с. 14-15). 25.09.2014 року позивач [PERSON] з [PERSON] уклала попередній договір купівлі-продажу житлового будинку по вул. Лянгуса, 22 в м. Новограді-Волинському за ціною 149\~500 грн. (а.с. 27-28). На підтвердження наміру придбати вказаний житловий будинок [PERSON] передав [PERSON] 74\~500 грн. авансу. Також згідно п. 13 зазначеного вище договору, якщо з вини продавця [PERSON] договір купівлі-продажу будинку не буде укладений до 25.12.2015 року, то вона зобовязується повернути аванс у розмірі 74\~500 грн. та сплатити штраф у розмірі авансу 74\~500 грн. Пунктом 18 договору визначено, що у разі позбавлення продавця права власності на обєкт нерухомості за рішенням суду сплачується штраф у розмірі 149\~500 грн., а у випадку накладення заборони на відчуження обєкту нерухомості продавцем стягується пеня у розмірі 1 відсотку від ціни позову за кожен день періоду дії заборони. Також позивачем долучена копія розписки [PERSON], що останній отримав від [PERSON] за попереднім договором купівлі-продажу від 25.09.2014 року аванс у розмірі 74\~500 грн., штраф у розмірі 224\~000 грн. та 511\~290 грн. пені за період з 21.01.2015 року по 28.12.2015 року (а.с. 31). Відповідно до положень статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства; способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, відшкодування майнової та моральної (немайнової) шкоди. За загальним правилом статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За роз'ясненням, викладеним у пункті 2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27.03.1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Також відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Тобто, вказана норма передбачає можливість відшкодування шкоди без доведення вини органу державної влади та його посадової чи службової особи. Відповідно до положень ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Тобто, за своєю правовою природою майновою шкодою є збитки (псування, погіршення або знищення цінності), завдані майну фізичної або юридичної особи в наслідок його пошкодження, необхідність провести затрати на відновлення майна чи інших цінностей, необхідність здійснення зайвих витрат з метою відновлення порушеного права. Такими зайвими затратами на відновлення свого порушеного права на продаж обєкта нерухомого майна позивач називає сплачені нею кошти за попереднім договором купівлі-продажу житлового будинку по вул. Лянгуса, 22 в м. Новограді-Волинському. Однак згідно положень цивільного законодавства в Україні забезпечується принцип свободи договору (ст. 627 ЦК України), тобто позивач має право укладати договори на власний розсуд і, відповідно, несучи відповідні ризики. Також суд звертає увагу на той факт, що розмір упущеної вигоди (149\~500 грн.) та штрафних санкцій (224\~000 грн.) та пені (511\~290 грн.) значно перевищують розмір вартості обєкта нерухомого майна згідно договору (149\~500 грн.). Враховуючи зазначене, витрати позивача по виконанню попереднього договору купівлі-продажу будинку від 25.09.2014 року суд не може трактувати як збитки в розумінні ст. 22 ЦК України. Крім того, позивачем не доведено факту неправомірних дій посадових осіб виконавчої служби (у рішеннях йдеться лише про порушення процедури проведення прилюдних торгів спеціалізованою організацією) та прямого причинного звязку між визнанням недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та витратами [PERSON] за попереднім договором купівлі-продажу. Тому слід\~відмовити у\~задоволенні позовних\~вимог [PERSON]\~про стягнення\~з держави\~України в\~особі Головного\~управління Державної\~казначейської служби\~України у\~Житомирській області\~884\~790\~грн.\~в рахунок\~відшкодування шкоди,\~а саме:\~149\~500\~грн.\~у вигляді\~упущеної вигоди,\~224\~000\~грн.\~штрафних санкцій\~та 511\~290\~грн.\~пені.\~ Стосовно позовних вимог [PERSON] про застосування наслідків недійсного правочину, укладеного за результатами проведених 17.12.2012 року прилюдних торгів у вигляді реституції, то суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України у разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину. Також відповідно до положень ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої сторони без достатньої правової підстави, зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстави, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно протоколу від 26.09.2012 року проведення прилюдних торгів [PERSON] придбала житловий будинок № 22 по вул. Лянгуса в м. Новограді-Волинському та сплатила на користь виконавчої служби 22\~779,40 грн. 19.12.2012 року (а.с. 29). Відповідно до матеріалів виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа № 2-1537 від 23.01.2012 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 35\~426,35 грн. на відшкодування майнової шкоди та 20\~000 грн. моральної шкоди, то встановлено, що з отриманих виконавчою службою 22\~779,40 грн. були стягнуті витрати, понесені виконавчою службою (за проведення експертизи, виконавчий збір) та решту було передано [PERSON] на погашення заборгованості [PERSON] (а.с. 134-147). Тобто, відділ ДВС не набув та не зберіг її майно без належної правової підстави в розумінні ст. 1212 ЦК України, оскільки безпосереднім отримувачем зазначених коштів був саме [PERSON] Відтак кошти у розмірі 22\~779,40 грн. не підлягають стягненню з відділу ДВС, а суму у розмірі 3899 грн. (гарантійний внесок) позивач сплатила на користь філії 06 ПП «Нива-В.Ш.» (а.с. 29), тому відсутні правові підстави для відшкодування їх відповідачем. Також суд звертає увагу на той факт, що на момент подачі позовної заяви 25.09.2018 року згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності саме позивач зазначена як власник житлового будинку № 22 по вул. Лянгуса в м. Новограді-Волинському, тому безпідставними є вимоги позивача про повернення коштів. [PERSON] зареєстрував своє речове право вже 26.09.2018 року (а.с. 48). Оскільки судом не встановлено підстав для стягнення коштів з Новоград-Волинського МРВ ДВС ГТУЮ у Житомирській області, тому, відповідно, і безпідставними є вимоги позивача про стягнення трьох відсотків річних, інфляційних втрат з вказаної суми відповідно до вимог ст. 625 ЦК України. Відтак у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed