Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-17 00:00:00

У березні 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство «Київенерго» (далі-позивач) звернувся до Шевченківського районного в м. Києві суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення боргу за електричну енергію. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач мешкає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач згідно Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення, Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 затверджено Правила користування електричною енергією для населення, які відповідно до п.1 регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Ці Правила - є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Разом з тим, відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за електричну енергію, яка станом на 01.01.2017 становить в розмірі 8366,87 грн., з яких: 5556,17 грн. - за електричну енергію, 2810,70 грн. - індекс інфляції та 3 % річних. Відповідач в добровільному порядку заборгованість не погашає, через що позивач був змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Тому позивач просив суд, стягнути з відповідача 5556,17 грн. борг за спожиту електроенергію та зарахувати на рахунок із спеціальним режимом використання № 260383011201 у ГУ по м. Києву та Київській області ВАТ «Ощадбанк», МФО 322669, код ЄДРПОУ 00131305; 2810,70 грн. 3% річних та інфляційної складової борги та зарахувати на розрахунковий рахунок №2600223590 в ПАТ «ПУМБ», м. Київ, МФО 334851, одержувач - ПАТ «Київенерго», код ЄДРПОУ 00131305; 1600,00 грн. судового збору та зарахувати на розрахунковий рахунок №2600223590 в ПАТ «ПУМБ», м. Київ, МФО 334851, одержувач - ПАТ «Київенерго», код ЄДРПОУ 00131305. У судове засідання представник позивача не з'явився, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за відсутності представника, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач згідно Закону України «Про електроенергетику», Правил користування електричною енергією для населення. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 затверджено Правила користування електричною енергією для населення, які відповідно до п.1 регулюють відносини між громадянами та енергопостачальниками. Ці Правила - є обов'язковими для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Відповідач - є споживачем електроенергії, як мешканець квартири за адресою: [ADDRESS], яку постачає позивач. Між позивачем та відповідачем як мешканцем даної квартири діють зобов'язальні правовідносини про постачання та користування електричною енергією, згідно якого енергопостачальник бере на себе зобов'язання постачати споживачеві електричну енергію, а споживач зобов'язується оплачувати фактично спожиту електричну енергію у терміни, передбачені договором. Також на ім'я відповідача відкрито особовий рахунок. Розрахунки для населення, відповідно до п.п. 19, 21 Правил, за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Тобто кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно споживачем за фактичними показаннями електролічильника. Відповідно до п. 27 Правил у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. Кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно споживачем за фактичними показаннями приладу обліку електроенергії. Вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у період, за який здійснюється оплата. Згідно п. 48 Правил зі змінами та доповненнями споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Розрахунки для населення, відповідно до п.п. 19, 21 Правил, за спожиту електроенергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Знімання показань приладів обліку проводиться споживачем щомісяця. Енергопостачальник має право контролювати правильність знімання показань приладів обліку та оформлення платіжних документів споживачем. Тобто кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно споживачем за фактичними показаннями електролічильника. Відповідно до п. 27 Правил у разі несплати за спожиту електричну енергію протягом 10 днів після терміну, зазначеного у договорі чи платіжному документі, та неотримання енергопостачальником повідомлення про оплату на 20 день споживачу надсилається попередження про відключення електричної енергії. Кількість спожитої енергії має щомісяця визначатися самостійно споживачем за фактичними показаннями приладу обліку електроенергії. Вартість електроенергії визначається як добуток обсягу споживання електроенергії на тариф, що діяв у період, за який здійснюється оплата. Згідно п. 48 Правил зі змінами та доповненнями, споживач несе відповідальність за прострочення терміну внесення платежів за електричну енергію. Станом на 01.01.2017 року за особовим рахунком відповідача рахується заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 8366,87 грн., з яких: 5556,17 грн. - за електричну енергію, 2810,70 грн. - індекс інфляції та 3 % річних, яка виникла внаслідок несплати відповідачем рахунків за спожиту електричну енергію. (а.с.13-19). Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу встановленого інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В матеріалах справи наявний корінець попередження про припинення постачання електроенергії по особовому рахунку №03014213907, відповідач отримав попередження, про що свідчить особистий підпис (а.с. 20). Відповідно до п.28 Правил у разі відсутності у споживача коштів на оплату заборгованості він повинен звернутися до енергопостачальника із заявою про складання графіка заборгованості або відстрочення терміну оплати та надати довідки, що підтверджують його неплатоспроможність. Як встановлено в ході розгляду справи відповідач не звертався до ПАТ «Київенерго» із заявою про складання графіка погашення заборгованості, або відстрочення терміну її оплати та не надала жодної довідки, яка підтверджувала неспроможність погашення боргу. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 липня 1999 року № 1357 затверджені Правила користування електричною енергієюдля населення. Відповідно до п. 1 ПКЕЕН ці Правила регулюють відносинами між громадянами - споживачами електричної енергії та енергопостачальниками. Правила обов»язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності. Відповідно до п. 3 ПКЕЕН споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричної енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією і укладається на три роки. Відповідно до п. 7 ПКЕЕН для споживання електроенергії наймач (власник) квартири або іншого об»єкта повинен звернутися до енергопостачальника для укладення договору про користування електричною енергією. Відповідно до п. 19 ПКЕЕН розрахунки населення за спожиту електричну енергію здійснюються за діючими тарифами (цінами) для населення на підставі показань приладів обліку. Відповідно до п. 20 ПКЕЕН розрахунковим періодом для встановлення розміру оплати спожитої електричної енергії є календарний місяць. Плата за спожиту протягом розрахункового періоду електричну енергію вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено іншого терміну. Таким чином, судом встановлені та нічим не спростовані факти порушення умов договору споживання електричної енергії, внаслідок якого відбулося завдання матеріальних збитків позивачеві. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із п. 5) ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинно виконуватись належним чином, згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов'язанням. Таким чином, правовідношення, в якому замовник зобов'язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто в якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов'язанням. З огляду на викладене, правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов'язанням, у якому, серед інших прав і обов'язків сторін на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов'язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі, тому слід позов задовольнити повністю та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за надані послуги з постачання електроенергії, з урахуванням індексу інфляції та 3 % річних. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 3 ст. 133 ЦПК України, до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов'язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов'язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача відносяться до судових витрат пов'язаних з вчиненням процесуальних дій, необхідних для розгляду справи, підготовки до її розгляду. Згідно ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно платіжного доручення №2116939341 від 06.09.2017 року, №2116986454 від 25.10.2017 року позивач оплатив витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 840,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються з судового збору в розмірі 1600,00 грн. та витрат пов'язаних з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 840,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved