overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулась до суду із зазначеним позовом, мотивуючи його тим, що між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований 27 серпня 2005 року. 04 грудня 2009 року за рішенням Барвінківського районного суду [PERSON] був визнаний недієздатним і з того часу сторони припинили шлюбні відносини. 25 липня 2012 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. З початку 2010 року вона проживає у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], від якого [INFO] народила доньку [PERSON]. Посилаючись на зазначене, просила суд ухвалити рішення, яким виключити відомості про те, що [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги. Представник відповідача до суду не з'явилась, просила справу розглянути без неї, проти позовних вимог не заперечувала. Третя особа - [PERSON] просив позовні вимоги задовольнити, подав до суду заяву, в якій визнає своє батьківство по відношенню до [PERSON], [INFO]. Суд, заслухавши пояснення позивачки, третьої особи, перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного. В судовому засіданні встановлено, що 27 серпня 2005 року між сторонами даної справи було укладено шлюб, зареєстрований Гусарівською сільскою радою Барвінківського району Харківської області, актовий запис 38 (а.с.11) З грудня 2009 року шлюбні відносини між позивачкою та відповідачем були припинені. З того часу сторони разом не проживали та не вели спільного господарства. Відповідно до ст. 138 СК України жінка, яка народила дитину у шлюбі , має право оспорити батьківство свого чоловіка. Вимога матері про виключення запису про її чоловіка як батька дитини з актового запису про народження дитини може бути задоволена лише у разі подання іншою особою заяви про своє батьківство. З свідоцтва про народження ( серія [NUMBER]) убачається, що [INFO] позивачка народила доньку [PERSON]. Батьком дитини значиться [PERSON](а.с.12) У судовому засіданні позивачка пояснила, що з січня 2010 року перебуває у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON], який є батьком її доньки [PERSON]. Враховуючи викладене суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, так як в судовому засіданні позивачка довела той факт, що відповідач не є батьком її доньки [PERSON]. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 01 червня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції м. Миколаєва, за № 168. В обґрунтування позову позивачка вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені з 2007 року, відновлення подружніх відносин, збереження сімї неможливо у звязку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна та порядку утримання та виховання дитини відсутній. Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не зявився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сімї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне зясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулась до суду із позовом про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що вона є власницею вказаної квартири. Разом з тим, в квартирі був зареєстрований відповідач [PERSON] У зазначеній квартирі відповідач не проживає з лютого 2013 року і теперішнє місце його проживання їй невідоме. Позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням у спірній квартирі, оскільки останній там не проживає тривалий час, його особистих речей в квартирі не має, він не виконує зобов'язання, пов'язані з утриманням квартири. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити, а також не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином. Через неявку у судове засідання відповідача за згоди позивача суд ухвалив розглянути справу заочно у порядку, передбаченому ст. 224 ЦПК України. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що є сусідам позивачки та підтвердили що з лютого 2013 року відповідач по справі [PERSON] за адресою:[ADDRESS] не проживає, його особистих речей в квартирі не зберігається. Суд, вислухавши позивачку та свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу квартири від 14 березня 2009 року. Крім неї в зазначеній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON] Згідно акту ЖКП по ремонту та експлуатації житлового фонду в Іллічівському районі м.Маріуполя від 06 лютого 2014 року відповідач з лютого 2013 року в спірній квартирі не проживає, його особистих речей в квартирі не має. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі, і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки, оскільки відповідач не проживає в спірній квартирі понад один рік без поважних причин, в зв'язку з чим втратив право користування житловою площею.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-03 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі від якого мають доньку [PERSON], [INFO], яка з січня 2014 року проживає разом з нею і знаходиться на повному її утриманні. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає і не приймає участі у її вихованні. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі - 700 гривень щомісяця, починаючи з 11 березня 2014 року до повноліття дитини. В судове засідання позивачка не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що з 14 листопада 2006 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Бородянського районного суду від 03 грудня 2013 року, що підтверджується копією рішення суду (а.с.4). Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 5), вихованням якої займається позивачка, що підтверджується характеристикою (а.с.10). Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до її повноліття. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне, задовольняючи позовні вимоги, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки [PERSON] в твердій грошовій сумі, в сумі 700 гривень щомісячно, до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача в дохід бюджету необхідно стягнути судовий збір в розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

у березні 2014 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20.09.2008 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] У шлюбі у сторін [INFO] року народилась дочка [PERSON]. На даний час дитина проживає з позивачкою та перебуваєть на її утриманні. Відповідач є батьком дитини,, матеріальної допомоги на її утримання не надає. У зв'язку із вищевикладеними обставинами позивачка просила суд стягнути на утримання малолітньої дитини аліменти у розмірі прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. 15.04.2014 року позивачка надала суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просила суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дитини аліменти у розмірі 500, 00 грн. щомісячно. Позивачка в судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи надала суду клопотання в якому просила розглянути справу за її відсутності. Зазначила, що підтримує заявлені позовні вимоги з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи надав суду клопотання в якому просив розглянути справу за його відсутності. Зазначив, що підтримує заявлені позовні вимоги про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дитини у розмірі 500, 00 грн. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 20.09.2008 року ВРАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу (а.с. 5). [INFO] року народилась [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4), згідно якого батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] У відповідності до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 ч. 3 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи викладене, суд, всебічно оцінивши наявні у матеріалах справи докази приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, як законний та обґрунтований. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь держави витрати по оплаті судового збору у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 07 червня 2013 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 189. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені, вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дитини, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 07 червня 2013 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 189. Мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 11 лютого 2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 36. Позивачка зазначала, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбних відносин неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені, вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на сімейне життя, виховання дітей, все це призвело до втрати почуття кохання та до припинення шлюбних відносин. Вона має намір створити іншу сім'ю. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, прізвище залишити шлюбне. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, вислухавши пояснення сторін та розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 11 лютого 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 36. Мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. У позовній заяві позивачка посилається на те, що 22.06.2002 року вона одружилася з відповідачем і проживала разом з ним до 31.05.2012 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2012 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до його повноліття. Позивачка в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд заслухавши пояснення позивачки, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 31.05.2012 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано (а.с. 9). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження (а.с. 8)). Відповідач кошти на утримання неповнолітнього сина в добровільному порядку не надає, вихованням дитини не займається, працює, на обліку у лікарів не стоїть, дітей та інших осіб на його утриманні не має. В силу ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати та надавати матеріальну допомогу на дітей, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в прибуток держави 243 грн. 60 коп. судових витрат. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 190 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини. У позовній заяві позивачка посилається на те, що 26 січня 2013 року вона одружилася з відповідачем і проживала разом з ним до 29 червня 2013 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Починаючи з 29 червня 2013 року подружні відносини між позивачкою та відповідачем фактично припинилися, проживають окремо, спільне господарство не ведуть, відповідач матеріальну допомогу на утримання неповнолітнього сина не надає. Просила стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої доньки аліменти у розмірі 1/4 частки його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до її повноліття. Позивачка в судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити. Відповідач в судове засідання з'явився, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, з 26 січня 2013 року (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] від 26 січня 2013 року, (а.с. 3)). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] від 09 липня 2013 року (а.с. 2)). Відповідач кошти на утримання неповнолітнього сина спочатку надавав в добровільному порядку у розмірі 300 грн., але потім перестав, проживає окремо з липня 2013 року, вихованням дитини не займається, працює не офіційно, на обліку у лікарів не стоїть, дітей та інших осіб на його утриманні не має. В силу ст. ст. 180, 181, 182 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати та надавати матеріальну допомогу на дітей, при цьому за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги вище викладене, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача аліменти на дитину у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути в прибуток держави 243 грн. 60 коп. судових витрат. Відповідно до ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст.ст. 180, 181, 182, 184, 190 Сімейного Кодексу України, та

Outcome: approved