overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-22 00:00:00

У березні 2015 року до Василівського районного суду звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] Позивачка у позові зазначає, що відповідач по справі [PERSON] є її батьком та на протязі тривалого часу він проживає окремо від позивачки та її матері, яка сама утримує доньку. До досягнення позивачкою повноліття відповідач інколи сплачував аліменти на її утримання, але на теперішній час він відмовляється робити це добровільно. З 01 вересня 2014 року позивачка навчається на денному відділенні Мелітопольського державного педагогічного університету ім. Б. Хмельницького IV рівня акредитації на І курсі денної форми навчання природничо-географічного факультету за спеціальністю історія бюджетної форми навчання. Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2018 року. Відповідач [PERSON] на утримання доньки [PERSON] матеріальної допомоги не надає. Позивачка зазначає, що їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники тощо. Тому [PERSON] просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на час навчання у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу). Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала заяву з клопотанням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] який, в порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлений про час та місце слухання справи, в судові засідання не з'явився без поважних причин. Вивчивши письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком позивачки, що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.3). До досягнення позивачкою повноліття відповідач сплачував аліменти на її утримання, але на теперішній час він відмовляється робити це добровільно. З 01 вересня 2014 року позивачка навчається на денному відділенні Мелітопольського державного педагогічного університету ім.. Б. Хмельницького IV рівня акредитації на І курсі денної форми навчання природничо-географічного факультету за спеціальністю історія бюджетної форми навчання. Термін закінчення навчального закладу 30 червня 2018 року, що підтверджується довідкою №02-г/83 від 12 лютого 2015 року виданої Мелітопольським державним педагогічним університетом ім. Б. Хмельницького (а.с.4). Суд вважає необхідним стягнути на користь [PERSON] з відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше одного прожиткового мінімуму доходів громадян на одну працездатну особу, щомісяця до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2018 року, стягнення почати з 04 березня 2015 року. Судові витрати по судовому збору необхідно покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-20 00:00:00

У березні 2015 року до Васильківського міськрайонного суду Київської області надійшов позов [PERSON] про розірвання із [PERSON] шлюбу. Вказуючи на те, що 12 червня 2010 року між ним тавідповідачкою був укладений шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Оскільки шлюбні відносини між ними фактично припинені, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, спільного господарства не ведуть, за весь цей час вони взагалі не спілкуються та не бачаться, просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надіславши 21 липня 2015 року заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 17). Відповідач в судове засідання не з'явився, 21 липня 2015 року направила до суду заяву про можливість слухання справи за її відсутності (а.с. 18). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 12 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 360, зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим 12 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2015 року сторонам надано строк на примирення до 21 липня 2015 року (а.с.13). За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України), шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, наданий строк на примірення не допоміг, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просив судові витрати з відповідачки не стягувати .

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

У березні 2015 року до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області надійшла заява Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У заяві представник позивача зазначив, що 15 липня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» був укладений кредитний договір № б/н з [PERSON] Відповідно кредитного договору ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у розмірі 13000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік, на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановленому кредитним договором. Оскільки відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконав, станом на 31 грудня 2014 р. загальна заборгованість склала 20948,36 грн.( заборгованість за кредитом 12647,39 грн., за відсотками 6415,33 грн., за комісією 650,00 грн., фіксована частина штрафу 250,00грн., відсоткова складова штрафної санкції 985,64 грн.), ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості, а також судові витрати: судовий збір в сумі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з6явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Суд, вислухавши сторони та приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи, інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів, а з відповідача слід стягнути заборгованість за кредитним договором № б/н від 15 липня 2008 року в сумі 20948,36 грн., а також судові витрати: судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У березні 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В судове засідання позивач не з'явилася, про дату судового засідання повідомлялася належним чином, на адресу суду надіслала заяву про слухання справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі; просила суд, постановити рішення, яким стягнути з відповідача аліменти на її користь [PERSON], [INFO], на утримання двох малолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку (доходів) щомісячно на кожну дитину, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 30.03.2015 року і до досягнення кожним із дітей повноліття. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про розгляд справи за його присутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Суд, давши аналіз і оцінку наданим доказам, приходить до наступного: Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина. Відповідно до ч. 1 ст. 183 частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 17.02.2009 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], яке було видане Кам'янопотоківською сільською радою Кременчуцького району Полтавської області. Від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей : [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Малолітні діти проживають з матір'ю та перебувають на її повному утриманні. Відповідач добровільно грошової допомоги на утримання дітей не надає. На утриманні інших неповнолітніх дітей не має, працездатний. Враховуючи вищевикладене, суд, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-28 00:00:00

У березні 2015 року до Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області звернулася позивач з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на її утримання. Позов мотивує тим, що вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що відповідач є батьком дитини, але матеріального допомоги не надає, тому просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON], [INFO] для утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти у розмірі 1500 грн. 00 коп. щомісяця та стягувати з 25.03.2015 року і до досягнення сином повноліття, тобто до 11.08.2032 року та на її утримання у розмірі 3000 грн. 00 коп. щомісяця до досягнення сином трьохрічного віку. Сторони на розгляд справи не явилися. Однак до канцелярії суду подали заяви про розгляд справи без їх участі. Позивач позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнить. Відповідачем було подано заперечення щодо вимог позивача. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-БК № 808719, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 02.03.2013 року. Прізвище після реєстрації шлюбу [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження дитини серії І-БК № 405731, [PERSON] народився 11.08.2014 року. Батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від заробітку (доходу). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У березні 2015 року до суду звернувся [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що 08.02.1997 року зареєстрував шлюб з відповідачем у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис №100. Від сумісного шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року. Відновлення сім'ї вважає не можливим. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомляла. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] 08.02.1997 року у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції, актовий запис №100. Від сумісного шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з грудня 2014 року. Відновлення сім'ї вважає не можливим. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У березні 2015 року до суду звернувся [PERSON] до [PERSON] з позовом про розірвання шлюбу. Вказував, що 09.11.2001 року зареєстрував шлюб з відповідачем у Ковалівській сільській раді Полтавського району, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №37. Шлюб для обох сторін повторний. Від сумісного шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з жовтня 2013 року. Відновлення сім'ї вважає не можливим. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав, просив задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилась. Про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини неявки суд не повідомляла. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] 09.11.2001 року у Ковалівській сільській раді Полтавського району, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №37. Шлюб для обох сторін повторний. Від сумісного шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось. В сім'ї виникали непорозуміння та сварки. Причиною цього є відсутність взаєморозуміння, несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати почуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з жовтня 2013 року. Відновлення сім'ї вважає не можливим. Спору майнового характеру на даний час сторони не мають.Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Судові витрати підлягають розподілу згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У березні 2015 року до суду звернувся [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначав, що 03.08.1985 року зареєстрував шлюб з відповідачем у Відділі РАГС адміністрації Сімейного округу м. Курська Курської області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу [NUMBER], актовий запис №1123. Від сумісного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з 2013 року. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. У добровільному порядку відповідач розірвати шлюб не бажає, тому він змушений звернутись з позовом до суду. Спору про поділ спільного майна сторони не мають. У судове засідання позивач не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти позову не заперечувала, просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] 03.08.1985 року у Відділі РАГС адміністрації Сімейного округу м. Курська Курської області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу [NUMBER], актовий запис №1123. Від сумісного шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей. Спільне життя сторін не склалось. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. Фактично шлюбні відносини припинені з 2013 року. Відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна сторони не мають. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі встановлених фактів суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування сплаченого судового збору 243,60 грн.

Outcome: approved