Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-06 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернулась до суду із позовною заявою до Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, третя особа - Третя Дніпровська державна нотаріальна контора про зняття арешту з квартири, в якій просила винести рішення про зняття арешту з нерухомого майна, а саме, квартири за адресою: [ADDRESS] (житлова площа 75,5 кв. м., загальна площа 94,9 кв. м.), накладений постановою Красногвардійського ВДВС ДМУЮ від 19.06.2006 року. В обґрунтування поданої заяви, позивач вказала на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] , який являвся власником 1/4 квартири за адресою: [ADDRESS] (житлова площа квартири 75,5 кв. м., загальна площа 94,9 кв. м.).У січні 2019 року позивач звернулась до Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право власності в порядку спадкування на вищезазначену квартиру. У нотаріуса при отриманні відповіді ДМБТІ від 30.01.2019, позивачу стало відомо, що відповідно до постанови Красногвардійського ВДВС ДМУЮ від 19.06.2006 року, було накладено арешт на відчуження всього майна, що належить позивачу - [PERSON] ( [INFO] ), яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . У лютому 2019 року позивач звернувся до Чечелівського відділу м.Дніпра ГТУЮ у Дніпропетровській області з проханням надати копію постанови про накладення арешту на зазначене майно. Але, у видачі даної постанови у виконавчій службі позивачу відмовили з приводу того, що загальний строк зберігання матеріалів по справі - 3 роки, а з 2006 року пройшло вже більше 3 років. Також, позивач зазначила, що їй достеменно відомо, що її батько [PERSON] з боргом розрахувався повністю, а позивач за заочним рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпра від 01.03.2016 - [PERSON] гроші отримав і на даний час в Україні не проживає внаслідок виїзду за кордон. Скоріш всього, з приводу закриття справи, до Красногвардійського ВДВС [PERSON] не звертався, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутись до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача - Чечелівського відділу державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Представник третьої особи - Третьої Дніпровської державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, надавши через канцелярію суду за вх.15343 від 06.07.2019 року письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності у зв`язку з виробничою навантаженістю. Вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м Дніпропетровська від 01 березня 2006 року солідарно стягнуто з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь [PERSON] - 4049 грн. за відшкодування шкоди, заподіяної залиттям квартири (арк.с.10-11). Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 листопада 2006 року заочне рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 01 березня 2006 року - залишено без змін (арк.с.12-13). Постановою державного виконавця Єлісєєвою М.О. серії АМ №119354 від 19.06.2006 року було накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить останній (арк.с.46). Як вбачається зі свідоцтва про право власності на житло від 06 червня 1994 року, квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної спільної (сумісної або часткової) власності гр. [PERSON] та членам його сім`ї: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (арк.с.56). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 20 серпня 2004 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Янковою І.В., спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] є чоловік [PERSON] , що мешкає в [ADDRESS] . Спадкове майно складається з 1/4 частини квартири [ADDRESS] (арк.с.49). Як вбачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №4868230 від 27.09.2004 року, 1/4 частина квартири за адресою: [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON] (арк.с.50). З листа Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що виконавче провадження про стягнення з [PERSON] не перебуває на виконанні у Чечелівському відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції. Станом на 07.08.2019 року інформацію або копії з матеріалів виконавчого провадження надати неможливо, так як згідно з Правилами ведення діловодства та архіву в органах державної виконавчої служби та приватних виконавців, визначено строк зберігання завершених виконавчих проваджень, який становить три роки, вказане виконавче провадження знищено (арк.с.87-88). В судовому засіданні була оглянута копія спадкової справи №453/2016, з якої вбачається, що [INFO] помер [PERSON] , [INFO] . Спадкоємцями останнього є: [PERSON] , який звернувся до нотаріальної контори з відповідною заявою про прийняття спадщини, та донька померлого - [PERSON] . Як вбачається з наданих матеріалів спадкової справи [PERSON] не зверталась до Третьої Дніпропетровської державної нотаріальної контори із відповідною заявою про прийняття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, позови до ВДВС подаються у разі якщо діями, бездіяльністю або незаконним рішенням ВДВС при здійсненні ними своїх повноважень завдано збитків або шкоди і регулюються дані правовідносини положеннями ст.ст.1166, 1167,1174 ЦК України. В судовому засіданні представник позивача, а позивач у позовній заяві, зазначали, що борг погашений, проте відповідної квитанції або чеків про сплати боргу, суду надано не було, чим не було виконано вимоги ст.81 ЦПК України, згідно якої, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Між тим, позивач у позовній заяві посилається на загальні засади захисту прав власності і на право звернення до суду за захистом майнового права і інтересу, а саме на ст. 317, 321 ЦК України, але не зазначає яким чином відповідачем - Чечелівським відділом державної виконавчої служби м.Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області порушені її права. Суд зазначає, що за наявності доказів порушення прав позивача незаконними рішеннями, діями, бездіяльністю, останній вправі ставити питання про відшкодування завданої їй цим рішенням, діями, бездіяльністю матеріальної або моральної шкоди в позовному провадженні, шляхом звернення до суду із позовом. В разі, якщо позивач оскаржує дії посадових осіб ВДВС щодо відповідності їх вимогам Закону України «Про виконавче провадження» в частині невжиття заходів щодо скасування накладених в процесі виконання рішення суду арештів, то такі права сторони виконавчого провадження можуть бути відновлені шляхом подачі відповідної скарги в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень» та ст.74 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно, слід перевірити відповідність дій державного виконавця положенням норм Закону України «Про виконавче провадження», чинним на момент виникнення даних обставин, а саме, чи було закінчено або повернено виконавче провадження, і чи були в зв`язку з цим вжиті саме державним виконавцем всі дії, необхідні у зв`язку із завершенням виконавчого провадження. Правомірність дій державного виконавця при примусовому виконанні рішення суду, як зазначено вище, здійснюється в порядку розділом VII ЦПК України «Судовий контроль за виконанням судових рішень». Законодавець визначив інший спосіб захисту прав сторони виконавчого провадження, щодо скасування здійснених державним виконавцем заходів примусового виконання рішення. Таким чином, позивач мала би звернутись до суду із відповідною скаргою на дії ВДВС, а не з позовними вимогами, в зв`язку із чим позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed