Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-27 00:00:00

У березні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернулися до суду з указаним позовом, просять стягнути з [PERSON] на їх користь заборгованість за кредитним договором № SAMDN52000088167678 від 05.01.2019 у розмірі 30822,60 грн, а також судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг № б/н від 20.05.2013, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач та АТ КБ Приватбанк 05.01.2019 підписали Додаткову угоду , відповідно до якої Банк здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п.1.2. Додаткової угоди, якщо Клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки вказані в п.1.5.1 Додаткової угоди. Строк повернення кредиту вказаний в п.1.3. Додаткової угоди. У відповідності п. 1.6 Додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме, в разі належного виконання клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п. 1.5 Угоди, вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4 Угоди. Пунктом 1.6.1 Угоди встановлено, що в разі прострочення виконання клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. Угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачене п. 1.2 Умова про зміну процентної ставки передбачене п. 1.4 Угоди не поширюються. Відповідно до п. 1.7 в разі порушення клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п. 1.3. Угоди). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою, зазначено в п. 1.7.2 Угоди. Однак, в порушення умов вказаного кредитного договору та Угоди відповідач належно не виконувала взятого на себе зобов`язання і своєчасно не вносила необхідні платежі. Станом на 15 березня 2021 року вона має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 30822,60 грн., яка складається з наступного: 1198,03 грн. - заборгованість за кредитом, 859,77 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 28764,80 грн. - заборгованість за пенею, які позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 17 травня 2021 року відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу було запропоновано протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати відзив на позовну заяву та протягом п`яти днів - заперечення проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач у встановлений судом строк не надіслала відзив на позов. Представник позивача після відкриття провадження у справі з будь-якими клопотаннями не звертався. В позові просить розглянути справу без їх участі. Позовні вимоги просили задовольнити, та проти заочного розгляду справи не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилася. Про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суд не повідомила, заяви про розгляд справи у її відсутність до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Оскільки розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи принцип достатності доказів, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що 20 травня 2013 року між АТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким банк надав відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобов`язана була щомісячно повертати кредит та відсотки за користування кредитом. Відповідач [PERSON] та АТ КБ «ПриватБанк» 05.01.2019 підписали Додаткову угоду (далі - Угода). Відповідно до укладеної Додаткової угоди від 05.01.2019 АТ КБ «Приватбанк» здійснює анулювання частини заборгованості, яка зазначена в п. 1.2 Додаткової угоди, якщо клієнт здійснить платіж в розмірі та в строки, вказані в п. 1.5.1 Додаткової угоди. Строк повернення кредиту вказаний в п. 1.3 Додаткової угоди. У відповідності п. 1.6 Додаткової угоди ця угода відповідно до ст. 212 ЦК України, укладається під відкладальну обставину, а саме, в разі належного виконання клієнтом зобов`язань, які передбачені договором та п. 1.5 Угоди, вступають в дію умови про анулювання заборгованості, визначені п. 1.2 Угоди, умова про зміну процентної ставки, передбачена п. 1.4 Угоди. Пунктом 1.6.1 Угоди встановлено, що в разі прострочення виконання клієнтом будь-якого із зобов`язань, передбачених п. 1.5.2. Угоди та/чи будь-якого із зобов`язань, передбачених договором на 31 день, умова про анулювання частини заборгованості, передбачене п. 1.2 Умова про зміну процентної ставки передбачене п. 1.4 Угоди не поширюються. Відповідно до п. 1.7 в разі порушення клієнтом термінів по погашенню кредиту, зазначених в п. 1.5.2, понад 31 безперервно: 1.7.1 терміном повернення кредиту є 31-й день з моменту такого порушення (але не пізніше терміну, вказаного в п. 1.3. Угоди). Вся заборгованість по кредиту, починаючи з дня, наступного за днем повернення кредиту (який визначається відповідно до п. 1.7.1 Угоди), є простроченою, зазначено в п. 1.7.2 Угоди. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). У порушення умов даного договору відповідач зобов`язання належним чином не виконала. Станом на 15 березня 2021 року [PERSON] має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 30822,60 грн., яка складається з наступного: 1198,03 грн. - заборгованість за кредитом, 859,77 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом, 28764,80 грн. - заборгованість за пенею, які позивач просить стягнути з відповідача. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що вимоги позивача до відповідача [PERSON] є законними та доведеними, доказів на спростування вимог позивача відповідачем суду надано не було, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та із відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором № № SAMDN52000088167678 від 05.01.2019 у розмірі 30822,60 грн, Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № BOJ65B3D7M від 15.03.2021 року, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2270 грн.00 коп.

Outcome: approved