Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю та усунення від права на спадкування за законом. Позовна заява мотивована тим, що з квітня 1996 року позивач та [PERSON] проживали однією сім'єю у квартирі позивача за адресою: [ADDRESS], а з жовтня 1996 року позивач та [PERSON] постійно проживали у квартирі останньої за адресою: [ADDRESS]. Вони разом робили в ній ремонт, купували усі необхідні меблі та побутову техніку. Влітку 2001 року [PERSON] захворіла на цукровий діабет, а в лютому 2015 року - зламала тазову кістку, у зв'язку з чим перенесла складну операцію і тривалий час перебувала в лікарні, де позивач надавав їй необхідну медичну допомогу по день її смерті [INFO]. Протягом всього часу, починаючи з квітня 1996 року і по день смерті [PERSON] позивач з останньою проживав однією сім'єю, як чоловік та жінка, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, дбали один про одного, проте офіційно шлюбу не реєстрували. З урахуванням наведеного, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив встановити факт проживання його з [PERSON] однією сім'єю з квітня 1996 року по [INFO] та усунути [PERSON] - рідну сестру від права на спадкування після померлої, оскільки вона ухилялась від надання допомоги свої сестрі, коли та через тяжку хворобу тривалий час була у безпорадному стані. Під час судового розгляду справи ухвалою суду від 28 березня 2016 року позовні вимоги в частині усунення [PERSON] від права на спадкування за законом після померлої [PERSON] залишені без розгляду. У судовому засіданні позивач та його представники позовні вимоги підтримали. Відповідач та її представники позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення (а.с. 27-29), відповідно до котрих [PERSON] є рідною сестрою відповідача. Відповідач знає позивача як особу, з якою зустрічалась його сестра. Зазначила, що позивач з померлою сестрою разом не проживав, не вів з нею спільного господарства, його особистих речей у квартирі сестри ніколи не бачила. Згодом відповідач зазначила, що позивач проживав з померлою. Допитана як свідок [PERSON] - сусідка померлої підтвердила в судовому засідання факт проживання позивача з [PERSON] Допитані як свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] не підтвердили факт проживання позивача з померлою однією сім'єю, ведення з нею спільного господарства. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, показання свідків та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Частиною 2 ст. 1259 ЦК встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом зі спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Отже, для одержання права на спадкування у зазначених осіб необхідне встановлення двох юридичних фактів: 1) проживання однією сім'єю; 2) на час відкриття спадщини має пройти п'ять років, протягом яких спадкоємець проживав зі спадкодавцем однією сім'єю. Відповідно до ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Тобто основною ознакою проживання спадкоємця однією сім'єю зі спадкодавцем є систематичне ведення з ним спільного господарства, тобто прийняття участі у спільних витратах, спрямованих на забезпечення життєдіяльності сім'ї. При цьому важливою ознакою є проживання в одному приміщенні зі спадкодавцем. Разом з тим, під час судового розгляду справи судом не підтвердився факт проживання позивача [PERSON] з померлою [PERSON] протягом п'яти років. Так пояснення позивача [PERSON] про те, що з жовтня 1996 року він та [PERSON] постійно проживали у квартирі останньої за адресою: [ADDRESS], в якій робили разом ремонт, купували усі необхідні меблі та побутову техніку спростовується показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які суду зазначили, що перевезенням речей у 1996 році до квартири померлої [PERSON] займались діти відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON]; ремонт в квартирі проводила сім'я відповідача, померла [PERSON] та знайомий [PERSON]; ними були поставлені віконні рами на балконах; всі необхідні меблі (меблева стінка, кухонний меблевий набір, буфет, дві софи, два ліжка, тумбочки, три килими, столи стільці, посуд та інше), побутова техніка (два холодильника), інвентар (сокири, лопати, інші побутові інструменти) були привезені померлою зі старого помешкання із смт. Поліське. Нових речей за час проживання [PERSON] в м. Бровари придбано не було. Доводи позивача про те, що з квітня 1996 року по день смерті [PERSON] він проживав з нею однією сім'єю, як чоловік і жінка, не знайшли свого підтвердження під розгляду справи. Зокрема, відповідно до пояснень відповідача, показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], позивач був знайомий з померлою [PERSON], з нею зустрічався, разом їх бачили на святах. Проте, будь-яких особистих речей позивача у квартирі померлої з 1996 року по день смерті [PERSON] (березень 2015 року), як-то: чоловічих засобів гігієни, одягу тощо у ній не бачили. Інших доказів, які б свідчили про факт проживання позивача з померлою однією сім'єю, ведення спільного господарства, бюджету суду не надано. Зокрема, у справі відсутні будь-які документальні підтвердження цього. Квитанції про оплату житлово-комунальних послуг квартири [PERSON] підписані останньою (а.с. 93-98), що дає підстави суду стверджувати про відсутність участі позивача у спільних витратах. При цьому, доводи позивача та показання свідка [PERSON] (сусідки [PERSON].), а також акт обстеження житлово-побутових умов від 21 липня 2015 року, відповідно до якого [PERSON] та [PERSON] проживали разом у м. Бровари, вели спільне господарство, іншими доказами не підтверджується, у зв'язку з чим судом до уваги не беруться. Крім того, в матеріалах справи міститься довідка № 354 від 6 жовтня 2015 року Броварського територіального центру соціального обслуговування про те, що [PERSON], перебувала на обліку і обслуговуванні у відділенні соціальної допомоги як одинока з 2010 року по березень 2015 року (а.с. 38). Судом також встановлено та сторони визнали в судовому засідання, що позивач біля п'яти років тому отримав перелом обох ключиць і лікувався в 12-й лікарня Печерського району м. Києва, у зв'язку з чим, позивач практично не може підняти руки до рівня голови. Відтак, [PERSON] фізично не міг здійснювати необхідний нагляд за лежачою хворою [PERSON], яка у вересні 2014 року отримала перелом шийки стегна. Догляд за померлою після перелому здійснювали і позивач, і відповідач, про що сторони зазначили в судовому засіданні. Разом з тим, здійснення догляду за хворою померлою, визнання відповідачем факту проживання позивача з померлою не підтверджує факт ведення ними спільного господарства, спільного бюджету. Відповідно до ч. 3 ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ст. 11 ЦПК України). Оскільки під часу судового позивачем не доведено факт його спільного проживання з померлою [PERSON], ведення спільного господарства, бюджету, не надано суду документів та доказів цього (довідки з місця проживання, листи ділового та особистого характеру тощо), доказів про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяв, анкет, квитанцій, заповітів, ділової та особистої переписки, з яких би вбачалося, що позивач проживав разом з померлою, вів з нею спільне господарств, спільний бюджет, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір позивачу не відшкодовується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed