Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

У вересні 2015 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось в суд з позовом до [PERSON] і просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором у розмірі 50387 грн. 38 коп. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що 20 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №2007379192, за яким банк надав останньому кредит в розмірі 42578 грн. на строк до 20 грудня 2017 року. 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу №22/12/14/1-2, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» передало, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №2007379192 від 20 грудня 2013 року. Оскільки відповідачем не виконуються належним чином умови договору кредиту, не дотримується Графік платежів, порушується порядок та строки сплати комісії та відсотків, тому станом на 19 серпня 2015 року виникла заборгованість за кредитним договором в розмірі 50387 грн. 38 коп., з яких: 38118,55 грн. заборгованість по тілу кредиту, 4791,94 грн. несплачені відсотки за користування кредитом, 7476,89 грн. - несплачена комісія за користування кредитом. Вказану заборгованість позивач просить стягнути в судовому порядку. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з»явилась, подавши клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить позов задоволити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечили, посилаючись на те, що [PERSON] не має жодних зобов»язань перед позивачем, оскільки ніяких договір із ним не укладав, а кредитний договір був укладений з ПАТ «ОТП Банк». [PERSON] не повідомляли письмово про зміну кредитора у зобов»язанні й про цю обставину він дізнався лише, отримавши позовну заяву, а тому має право не виконувати свій обов»язок перед позивачем. Також вказують, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не мало права займатись факторинговою діяльністю, оскільки не мало на це відповідного дозволу. Крім того, [PERSON] подав суду заяву про застосування строків позовної давності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 грудня 2013 року між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту №2007379192, згідно якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 42578 грн. на строк 48 місяців, з 20 грудня 2013 року по 20 грудня 2017 року, зі сплатою 15% річних за користування кредитом. За умовами цього договору [PERSON] взяв на себе зобовязання погашати заборгованість по кредиту щомісячними платежами в розмірі 1930 грн. відповідно до Графіка платежів, що є додатком №1 до договору кредиту, а також щомісяця разом зі сплатою процентів та заборгованості по кредиту сплачувати визначену Графіком платежів комісію за управління кредитом у розмірі 745 грн. 12 коп. /п.1.1, п.1.2.1, п.1.4.1-1.4.4/. Сторони також передбачили, що у разі порушення позичальником строків або суми сплати будь-якого із щомісячних платежів, Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов»язань за кредитним договором. В цьому разі позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. /п.1.5.4 договору/. Крім того, договором кредиту сторони передбачили право Банку відступити повністю чи частково свої права вимоги за кредитним договором третій особі /п.3.6 договору/. Вказані обставини підтверджуються кредитним договором №2007379192 від 20 грудня 2013 року та додатками до нього. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. ПАТ «ОТП Банк» виконав свої зобов'язання за договором кредиту від 20 грудня 2013 року, надавши відповідачу грошові кошти, передбачені кредитним договором на загальну суму 42578 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 20 грудня 2013 року (а.с.50), а також меморіальними ордерами №20646872 та №20646873 від 20 грудня 2013 року (Т.1 а.с.82-83). 22 грудня 2014 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено договір факторингу №22/12/14/1-2, за умовами якого ПАТ «ОТП Банк» передав ТОВ «ОТП Факторинг Україна» право вимоги за кредитними зобов'язаннями до своїх боржників, в тому числі за кредитом [PERSON] Пунктом 6.2 вказаного договору факторингу від 22 грудня 2014 року передбачено, що за цим договором Клієнт передає, а Фактор приймає право вимоги в розмірі портфеля заборгованості. Для підтвердження дійсності права вимоги, що відступається, клієнт надає фактору Документацію (кредитні договори з усіма супутними документами, копії паспортів, довідок про присвоєння ідентифікаційних кодів боржників) в порядку, передбаченому цим Договором, зокрема п.8.3 договору, відповідно до якого передача Документації боржників, яких включено до Реєстрів боржників (Додаток №1), здійснюється на підставі актів приймання-передачі права вимоги до боржників. Відступлення права вимоги здійснюється без згоди боржників. Відповідно до акту приймання-передачі №2 реєстру боржників №2 від 22 грудня 2014 року до договору факторингу №22/12/14/1-2 від 22 грудня 2014 року ПАТ «ОТП Банк» відступив, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняв на виконання договору факторингу права грошової вимоги за кредитним договором №2007379192 від 20 грудня 2013 року (запис №4262 в Додатку №1 до Реєстру боржників №2) (Т.1 а.с.146-153). Оформлюючи відступлення права вимоги банк і фактор (ТОВ «ОТП Факторинг Україна») не обумовлювали ніяких змін щодо обсягу прав і обов'язків, які за договорами перейшли до нового кредитора, а тому до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли права первісного кредитора у зобов'язанні за кредитним договором № [NUMBER] від 20 грудня 2013 року в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно з ч.1 ст.1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Відповідно до ст.1082 ЦК України боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Боржник має право вимагати від фактора надання йому в розумний строк доказів того, що відступлення права грошової вимоги факторові справді мало місце. Якщо фактор не виконає цього обов'язку, боржник має право здійснити платіж клієнтові на виконання свого обов'язку перед ним. Виконання боржником грошової вимоги факторові відповідно до цієї статті звільняє боржника від його обов'язку перед клієнтом. Отже, за змістом наведених положень закону боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов'язання є належним. 05 січня 2015 року за вих.№200232426 ТОВ «ОТП Факторинг Україна» направило [PERSON] на адресу, зазначену у договорі кредиту, повідомлення про відступлення права вимоги за його кредитним договором із зазначенням грошової вимоги в сумі 50387,38 грн., яка підлягає виконанню (Т.1 а.с.12). В судовому засіданні [PERSON] не заперечував наявності заборгованості за кредитним договором та не надав доказів виконання ним зобов'язань ні перед ПАТ «ОТП Банк», а ні перед ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Свої зобов'язання відповідно до кредитного договору №2007379192 від 20 грудня 2013 року [PERSON] своєчасно не виконував: з березня 2014 року не вносив платежі на погашення кредиту, не сплачував нараховані відсотки за користування кредитом та комісію. З урахуванням усіх внесених [PERSON] грошових коштів на погашення кредиту: 20 січня 2014 року внесено 4000 грн., 03 лютого 2014 року 3000 грн., що підтверджується квитанціями №32 та №67 відповідно (а.с.50), його заборгованість по кредитному договору №2007379192 від 20 грудня 2013 року станом на 19 серпня 2015 року становить 50387 грн. 38 коп., з яких: 38118 грн. 55 коп. заборгованість по тілу кредиту, 4791 грн. 94 коп. несплачені відсотки за користування кредитом, 7476,89 грн. несплачена комісія за користування кредитом, З огляду на викладене, зазначена заборгованість підлягає стягненню з відповідача на користь позивача у повному обсязі. Посилання [PERSON] на те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» не мало права займатись факторинговою діяльністю, не заслуговують на увагу, оскільки згідно свідоцтва про реєстрацію фінансової установи від 28 лютого 2011 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» на момент укладення договору факторингу 22 грудня 2014 року мало право проводити факторингові операції (Т.2 а.с.34). Не підлягає до задоволення й заява відповідача про застосування строку позовної давності у даній справі. Відповідно до ст.ст.256-257 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що востаннє кошти на погашення кредиту [PERSON] вносив 03 лютого 2014 року, заборгованість по кредиту визначена станом на 22 грудня 2014 року на дату укладення договору факторингу (в такому ж розмірі залишається й станом на 19 серпня 2015 року), з позовом до суду про стягнення заборгованості ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось 07 вересня 2015 року, тобто в межах строку позовної давності. Решту доводів [PERSON] також не впливають на висновки суду щодо задоволення даного позову й не звільняють відповідача від обов»язку виконати зобов»язання за договором кредиту перед новим кредитором у межах заявлених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задоволено у повному обсязі, тому з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» підлягають стягненню 503 грн. 87 коп. судового збору, сплаченого при подачі позову. При цьому суд враховує, що відповідно до п.13 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються учасники бойових дій, яким є [PERSON], однак лише у справах, пов»язаних із порушенням їхніх прав.

Outcome: approved