Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-25 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Джоін ап!» (далі - ТОВ «Джоін ап!», відповідач) про стягнення вартості ненаданих туристичних послуг з урахуванням інфляційної складової та трьох процентів річних в розмірі 6 235,93 грн. та відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтований такими обставинами. 14.08.2018 [PERSON] уклала з туристичним оператором ТОВ «Джоін ап!», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діяло Товариство з обмеженою відповідальністю «Агенція туризму «Поїхали з нами» (далі - ТОВ «Агенція туризму «Поїхали з нами», третя особа), від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діяла фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] , третя особа), договір на туристичне обслуговування № К64/180814-1. Відповідно до умов вказаного договору відповідач зобов`язався забезпечити надання позивачу пакету туристичних послуг на двох осіб з подорожі до Парижу, готель Jeff 2*, виліт з Києва - 02.09.2018 о 14-45 год., виліт з Парижу - 05.09.2018 о 20-40 год. На виконання умов договору позивач оплатила повну вартість туристичних послуг в сумі 29 215 грн. Водночас коли позивач 31.08.2018 отримала ваучер на надання туристичних послуг № 1254721, то дізналася про зміну рейсу та часу вильоту з Парижу - з рейсу AF 1652 Air France о 20-40 год. на рейс AF 1752 Air France о 10-00 год. Про зміну часу вильоту позивач завчасно не була повідомлена, що є порушенням пунктів 1.1.1., 2.1.2., 2.1.3. договору. Для отримання пояснень та виправлення невідповідностей позивач звернулася до субтурагента та дізналася, що відповідач взагалі не здійснював бронювання та викуп посадкових місць на рейс о 20-40 год., а одразу викупив місяця на рейс о 10-00 год., чим ввів в оману позивача, вказав у договорі недостовірні дані та безпідставно провів розрахунок вартості туру з урахуванням часу вильоту о 20-40 год. Попри багаторазові спроби вирішити ситуацію, відповідачем взагалі не було запропоновано жодних альтернатив. Окрім цього відповідач не забезпечив трансфер з готелю до аеропорту. Коли 05.09.2018 о 06-30 позивач звернулася до працівників рецепції з приводу трансферу в аеропорт, їй повідомили, що найближчий трансфер буде о 09-00 год. Враховуючи, що реєстрація на літак закінчується за 40 хв. до відльоту, а відстань до аеропорту 27 км., позивач змушена була викликати таксі, щоб встигнути на літак. Позивач посилається на те, що відповідач, змінивши без погодження з нею параметри туристичної послуги і зменшивши тим самим обсяг туристичної подорожі, та не надавши послугу трансферу, повинен відшкодувати матеріальні збитки в розмірі вартості 640 хвилин ненаданої туристичної послуги проживання, що становить 4096 грн., вартості послуг таксі в розмірі 1 741,25 грн. та сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних Позивач також зазначає, що ненадання туристичної послуги в повному обсязі завдало їй та туристу [PERSON] моральної шкоди, оскільки замість святкування 04.09.2018 їх спільного дня народження вони змушені були вести переговори з туроператором та готуватися до раннього відльоту, що призвело до депресії, фізичного і психічного виснаження, душевних страждань та погіршення стану здоров`я. Таким чином було зіпсовано давно заплановану відпустку і порушено право позивача на відпочинок, а незабезпечення відповідачем трансферу до аеропорту спричинило виникнення додаткових переживань та змусило самостійно вирішувати ситуацію з транспортом в чужій країні без знання мови. З огляду на вказане компенсацію моральної шкоди позивач оцінює в розмірі 10 000 грн. на кожну особу. У відзиві відповідач зазначив про невизнання позову та мотивував свої заперечення такими обставинами. 28.08.2018 з причин, які не залежали від туроператора, відбулася заміна рейсу та часу зворотного вильоту позивача з Парижу, і цього ж дня дана інформація була передана турагенту. Згідно умов агентського договору на турагента покладено обов`язок донести вказану інформацію до туриста. Відповідно до вимог Закону України «Про туризм» відповідачем було запропоновано альтернативний варіант авіаперевезення, на який туристи погодилися та всіма послугами скористалися в повному обсязі. Ствердження позивача про те, що відповідач не викупляв посадочні місця на рейс о 20-40 год., не доведені і не відповідають дійсності. 19.09.2019 відповідачем було отримано від ТОВ «Агенція туризму «Поїхали з нами» претензію позивача, на яку була дана відповідь, де зазначалося, що відповідач готовий компенсувати витрати позивача на таксі за умови документального їх підтвердження, але ніяких підтверджуючих документів позивач не надав. Заявлений позивачем розмір моральної шкоди необґрунтований та жодним чином не підтверджений. В судовому засіданні представник третіх осіб поклав вирішення справи на розсуд суду та підтвердив, що за умовами підписаного з позивачем договору на туристичне обслуговування № К64/180814-1 виліт з Парижа мав відбутися о 20-40 год., однак в подальшому туроператор з невідомих третім особам причин змінив час вильоту. Ухвалою від 04.04.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 23.05.2019 (а.с. 31-32). 22.05.2019 від відповідача надійшов відзив на позов (а.с. 34-35). 23.03.2019 підготовче засідання відкладене на 25.06.2019 (а.с. 73). 13.06.2019 справу передано до провадження судді Трусової Т.О. (а.с. 77). 14.06.2019 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 78-79). Ухвалою від 17.06.2019 справу прийнято до провадження судді Трусової Т.О. та призначено підготовче засідання на 21.10.2019 (а.с. 88). Протокольною ухвалою від 21.10.2019 закрите підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 26.02.2020 (а.с. 100-101). 30.12.2019 від позивача надійшла заява про розподіл судових витрат (а.с. 104-107).. В судове засідання представник відповідача не з`явився без повідомлення причин неявки, у зв`язку з чим суд визнав причини його неявки неповажними та вважав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача. Заслухавши представників позивача і третіх осіб, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 14.08.2018 між туристичним оператором ТОВ «Джоін ап!», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі агентського договору діяло ТОВ «Агенція туризму «Поїхали з нами», від імені, за рахунок та за дорученням якого на підставі субагентського договору діяла ФОП [PERSON] , та замовником [PERSON] було укладено договір на туристичне обслуговування № К64/180814-1 (далі - Договір, а.с. 12-18). Предметом даного Договору є зобов`язання туроператора через турсубагента та турагента відповідно до заявки замовника забезпечити надання туристичних послуг (туристичного продукту), та зобов`язання туриста їх прийняти та оплатити. Відповідно до пункту 6.1.1. Договору вартість туристичних послуг складає 29 215 грн. Згідно з умовами, визначеними Додатком № 1 до Договору, позивач замовила тур на дві особи - на себе та [PERSON] , до Франції, Париж, готель Jeff 2*, на період з 02.09.2018 по 05.09.2018. Із заявки позивача № 1254721 від 14.08.2018 (а.с.19) та пояснень представника третіх осіб в судовому засіданні вбачається, що при укладенні договору було обумовлено, що виліт замовника з Парижу мав відбутися з рейсом AF 1652 Air France, час вильоту о 20-40 год. Вказану обставину не заперечує і відповідач. На виконання умов Договору позивач оплатила повну вартість туристичного продукту в розмірі 29 215 грн., що ніким не оспорюється. 31.08.2018 позивачу було надано ваучер на надання туристичних послуг № 1254721, у якому зазначено про зміну рейсу та часу зворотного вильоту з Парижу на рейс AF 1752 Air France о 10-00 год. (а.с. 21). Як зазначає позивач, про заміну рейсу та часу вильоту вона дізналась лише 31.08.2018, натомість відповідач посилається на те, що заміна рейсу відбулася 28.08.2018, про що цього ж дня був повідомлений турагент, який відповідно до умов агентського договору повинен був донести вказану інформацію до туриста. Судом встановлено, що дійсно відповідач повідомив турагента про заміну рейсу 28.08.2018, що підтверджується матеріалами електронної переписки відповідача з турагентом (а.с. 21-22). Водночас з матеріалів даної переписки вбачається, що блок місць на рейс AF 1752 Air France був викуплений відповідачем ще 06.11.2017, а бронювання та викуп посадкових місць на рейс AF 1652 Air France взагалі не здійснювалось. Вказану обставину відповідач заперечує, проте жодних доказів на її спростування суду не надано. Судом встановлено, що позивач погодилась на альтернативний варіант авіаперевезення та скористалась туристичними послугами згідно умов договору. 10.09.2018 позивач звернулася до ФОП [PERSON] з претензією щодо неналежного виконання умов договору, у якій просила перерахувати вартість наданих послуг та компенсувати витрати на таксі (а.с. 11). Листом від 17.09.2018 ТОВ «Агенція туризму «Поїхали з нами» направило претензію позивача на розгляд відповідачу (а.с. 59). На підтвердження доводів про розгляд даної претензії відповідачем надано копію листа без дати, адресованого ТОВ «Агенція туризму «Поїхали з нами», зі змісту якого вбачається, що відповідач готовий розглянути питання компенсації витрат позивача на таксі за умови документального їх підтвердження. Вимоги про перерахунок вартості наданих послуг відповідач вважав необґрунтованими посилаючись на те, що відповідальність за скасування чи зміну часу відправлення та прибуття транспортних засобів і пов`язані із цим зміни обсягу і строків туру несе перевізник (а.с. 62). Водночас факт отримання вказаного листа представник третіх осіб заперечив, а доказів його направлення суду не надано. Встановлені судом обставини дають підстави для висновку, що між сторонами виникли правовідносини з приводу надання туристичних послуг,які регулюються як нормами глави 63 ЦК України «Послуги. Загальні положення», так і спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про туризм» (далі - Закон № 324/95-ВР), який визначає загальні правові, організаційні та соціально-економічні засади реалізації державної політики в галузі туризму та регулює відносини, пов`язані з організацією і здійсненням туризму на території України.. На вказані правовідносини також поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів». Згідно зі статтею 1 Закону № 324/95-ВР туристичний продукт - це попередньо розроблений комплекс туристичних послуг, який поєднує не менше, ніж дві такі послуги, що реалізується або пропонується для реалізації за визначеною ціною, до складу якого входять послуги перевезення, послуги розміщення та інші туристичні послуги, не пов`язані з перевезенням і розміщенням (послуги з організації відвідувань об`єктів культури, відпочинку та розваг, реалізації сувенірної продукції тощо). Статтею 5 даного Закону визначено, що туристичні оператори (далі - туроператори) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, для яких виключною діяльністю є організація та забезпечення створення туристичного продукту, реалізація та надання туристичних послуг, а також посередницька діяльність із надання характерних та супутніх послуг і які в установленому порядку отримали ліцензію на туроператорську діяльність; туристичні агенти (далі - турагенти) - юридичні особи, створені згідно із законодавством України, а також фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які здійснюють посередницьку діяльність з реалізації туристичного продукту туроператорів та туристичних послуг інших суб`єктів туристичної діяльності, а також посередницьку діяльність щодо реалізації характерних та супутніх послуг. Відповідно до статті 20 Закону № 324/95-ВР за договором на туристичне обслуговування одна сторона (туроператор, турагент) за встановлену договором плату зобов`язується забезпечити надання за замовленням іншої сторони (туриста) комплексу туристичних послуг (туристичний продукт). До договору на туристичне обслуговування застосовується загальні положення договору про надання послуг, якщо інше не передбачено законом та не суперечить суті зобов`язання. Якщо під час виконання договору на туристичне обслуговування туроператор не в змозі надати значну частину туристичного продукту, щодо якого відповідно до договору на туристичне обслуговування сторони досягли згоди, туроператор повинен з метою продовження туристичного обслуговування вжити альтернативних заходів без покладення додаткових витрат на туриста, а в разі потреби відшкодувати йому різницю між запропонованими послугами і тими, які були надані. У разі неможливості здійснення таких заходів або відмови туриста від них туроператор зобов`язаний надати йому без додаткової оплати еквівалентний транспорт для повернення до місця відправлення або іншого місця, на яке погодився турист, а також відшкодувати вартість ненаданих туроператором туристичних послуг і виплатити компенсацію у розмірі, визначеному в договорі за домовленістю сторін. Туроператор несе перед туристом відповідальність за невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування, крім випадків, якщо: невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини туриста; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося з вини третіх осіб, не пов`язаних з наданням послуг, зазначених у цьому договорі, та жодна із сторін про їх настання не знала і не могла знати заздалегідь; невиконання або неналежне виконання умов договору на туристичне обслуговування сталося внаслідок настання форс-мажорних обставин або є результатом подій, які туроператор (турагент) та інші суб`єкти туристичної діяльності, які надають туристичні послуги, включені до туристичного продукту, не могли передбачити. Договір на туристичне обслуговування може передбачати компенсацію у разі спричинення шкоди туристу невиконанням або неналежним виконанням туристичних послуг, включених до туристичного продукту, відповідно до міжнародних конвенцій, що регламентують надання таких послуг. Права і обов`язки, відповідальність сторін та інші умови договору між туроператором і турагентом визначаються відповідно до загальних положень про агентський договір, якщо інше не передбачено договором, укладеним між ними, а також цим Законом. Якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За приписом частини 3 статті 19-1 Закону № 324/95-ВР туроператор (турагент) зобов`язаний додержуватися умов надання комплексу туристичних послуг, про які був поінформований споживач до укладення договору на туристичне обслуговування, крім випадків, коли про зміну таких умов повідомлено споживача до укладення договору або якщо зміни внесено на підставі угоди, укладеної між сторонами договору. За неналежне виконання своїх зобов`язань туроператор, турагент, інші суб`єкти туристичної діяльності несуть майнову та іншу відповідальність, визначену у договорі відповідно до чинного законодавства (статті 32 Закону № 324/95-ВР). Умови укладеного між сторонами Договору на туристичне обслуговування базуються на вищевказаних положеннях закону і не суперечать їм. Так, відповідно до пункту 2.4. Договору туроператор через турагента має право на будь-які зміни тривалості, маршруту та інших параметрів туристичних послуг, що входять до складу туристичного продукту, за погодженням з туристом. Згідно з умовами, визначеними пунктом 3.1. Договору, у випадку невиконання його умов з боку туроператора замовник має право вимагати повернення оплачених коштів за послуги (або їх частину), які не надані, у прямо пропорційному розмірі за умови дотримання вимог пункту 3.6. договору. Пункт 3.6. Договору передбачає, що у випадку невідповідності умов туру умовам даного договору турист зобов`язаний повідомити туроператора безпосередньо або через турсубагента не пізніше 3-х днів з моменту їх виявлення. Судом встановлено, що позивач дотримався умов договору щодо повідомлення туроператора про невідповідність умов туру умовам договору одразу після отримання ваучеру. За загальними правилами, встановленими статтями 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу та у встановлений строк, а договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За змістом статті 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, відшкодування збитків. Відповідно до статті 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сили, якщо інше не встановлене договором або законом. Статтею 33 Закону № 324/95-ВР передбачено, що суб`єкт туристичної діяльності, який порушив законодавство в галузі туристичної діяльності при наданні туристичної послуги, що завдало шкоду, зобов`язаний відшкодувати туристу збитки у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Стаття 10 Закону України «Про захист прав споживачів» визначає, що у разі виявлення недоліків у виконаній роботі (наданій послузі) споживач має право, зокрема, вимагати відповідного зменшення ціни виконаної роботи (наданої послуги). Посилання відповідача на положення пункту 4.12. Договору, згідно умов якого туроператор не несе відповідальності за невиконання та\\або неналежне виконання авіаперевізником відповідного зобов`язання по авіаперевезенню, в даному випадку є недоречним, оскільки предметом даного позову є не відшкодування збитків, завданих неналежним виконанням послуг з авіаперевезення, а повернення коштів за ненадані послуги. Згідно з наданими позивачем розрахунками загальна тривалість туристичної подорожі відповідно до умов договору становила 77 год. 45 хв., а внаслідок перенесення часу вильоту позивача з Парижа її тривалість зменшилась на 10 год. 40 хв. (640 хвилин). Водночас ураховуючи, що замовлений та оплачений позивачем туристичний продукт включав у себе комплекс туристичних послуг, частиною з яких позивач скористалась у повному обсязі, для обґрунтованого розрахунку вартості ненаданих туристичних послуг необхідні розгорнуті дані про вартість турпродукту. Відповідно до положень статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, проте доказів на підтвердження вартості кожної з послуг, яка входила до оплаченого позивачем турпродукту (авіаперевезення, трансфер, медичне страхування, харчування тощо),відповідачем не надано. Також відповідачем не надано альтернативного розрахунку вартості ненаданих позивачу послуг. За таких обставин суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав для здійснення розрахунку вартості ненаданих послуг виходячи з повної вартості туристичного продукту (29 215 грн.) та визнає обґрунтованою і доведеною вимогу про стягнення вартості ненаданих послуг в розмірі 4 096 грн. Позивач також стверджує, що їй не було надано послугу трансферу з готелю до аеропорту, у зв`язку з чим вона змушена була скористатись послугами таксі, за які сплатила 57 євро, проте належних доказів на підтвердження вказаної обставини суду не надано, а тому підстави для задоволення вимоги про компенсацію даних витрат відсутні. Вимоги позивача про стягнення штрафних санкцій ґрунтуються на положеннях частини 2 статті 625 ЦК України, якою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Отже ураховуючи, що дана норма визнає умови відповідальності боржника за порушення ним грошового зобов`язання, у справах про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних позивач повинен, зокрема, обґрунтувати та довести момент виникнення у відповідача грошового зобов`язання. Разом з тим ні Договір, ні цивільний закон, не містять положень щодо строку виконання виконавцем зобов`язання про повернення коштів за ненадані послуги і належного обґрунтування моменту виникнення у відповідача грошового зобов`язання позивачем не наведено. За таких обставин вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних суд вважає недоведеними та відмовляє у їх задоволенні. При вирішенні вимог про відшкодування моральної шкоди суд керується положеннями статті 33 Закону № 324/95-ВР, за нормою якої заподіяна туристу моральна шкода, якою порушені його законні права, відшкодовується суб`єктом туристичної діяльності в порядку встановленому законом. Стаття 23 ЦК України закріплює загальні положення про відшкодування моральної шкоди та визначає, що моральна шкода, полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до статті 1167 цього Кодексу моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі, неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. На підставі оцінки наведених у позовній заяві аргументів та наданих доказів суд дійшов висновку про доведеність факту завдання позивачу та туристу [PERSON] душевних страждань і переживань, викликаних порушенням їх життєвих планів щодо завчасно спланованого відпочинку, витратах часу і зусиль на звернення до відповідача з претензією щодо повернення коштів, збирання необхідних документів та звернення до суду, щоб довести порушення своїх прав. З урахуванням глибини та тривалості моральних страждань суд визнає обґрунтованою компенсацію завданої позивачу та [PERSON] моральної шкоди в сумі 10 000 грн. вважаючи, що такий розмір моральної шкоди є цілком розумним і справедливим. Зважаючи на результат розгляду справи та враховуючи, що позивач як споживач звільнений від сплати судового збору на підставі частини 3 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів», суд відповідно до вимог статті 141 ЦПК України стягує з відповідача в дохід держави судовий збір за ставками, встановленими Законом України «Про судовий збір» для вимог майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial