Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-18 00:00:00

У березні 2020 року Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Нові Черемушки» (далі ОСББ «Нові Черемушки») звернулося до суду з позовом, уточненим у подальшому, до [PERSON] , посилаючись на те, що остання є власницею квартири [ADDRESS] , який знаходиться на утриманні та в управлінні ОСББ «Нові Черемушки», що було створено 29 вересня 2016 року. Позивач вказував, що рішенням загальних зборів ОСББ «Нові Черемушки» від 02 липня 2017 року, було затверджено порядок сплати, перелік та розмір внесків на обслуговування багатоквартирного будинку, та, зокрема, встановлено, що вказані внески складають: 4,54 грн./м2 для 1-го поверху та 4,91 грн./м2 для інших поверхів. Додаткового вказаним рішенням було затверджено цільовий щомісячний внесок у розмірі 9,00 грн./м2. Крім цього, зазначав, що вказаним рішенням встановлена згода співвласників на переведення кредиторської заборгованості ТОВ «Ліберті-Л» (забудовник) перед НАК «Нафтогаз України» за спожитий природній газ співвласниками житлового будинку шляхом повернення персоніфікованої заборгованості співвласників на рахунок ОСББ. Рішенням загальних зборів ОСББ «Нові Черемушки» від 10 червня 2018 року розмір внесків на обслуговування будинку було змінено та встановлено новий розмір: 6,17 грн./м2 для 1-го поверху та 6,52 грн./м2 для інших поверхів. Додатково встановлено витрати у розмірі 9,00 гр./м2 на ремонт та реконструкцію; 31,73 грн./ місяць витрати на обслуговування складових РГС для квартир, окрім приміщень технічного та першого поверхів; 1,84 грн./м2 витрати на охорону території (при умові укладання відповідного договору). Рішенням загальних зборів ОСББ «Нові Черемушки» від 02 червня 2019 року розмір внесків на обслуговування будинку було змінено та встановлено, що витрати на управління складають: 6,00 грн./м2 для 1-го поверху та 6,47 грн./м2 для інших поверхів. Додатково встановлено витрати у розмірі 9,00 гр./м2 на ремонт та реконструкцію згідно проекту; 31,73 грн./ місяць витрати на обслуговування складових РГС для газифікованих квартир; 2,23 грн./м2 витрати на охорону території; 0,45 грн./м2 витрати ТО і ПР системи пожежної безпеки та шлагбауму. Вказував, що відповідно до вимог п. 11 розділу 3 статуту ОСББ «Нові Черемушки», рішення прийняте загальними зборами є обов`язковим для всіх співвласників, які повинні своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні платежі. Оскільки відповідачка є власницею квартири [ADDRESS] та користується житлово-комунальними послугами, які надає ОСББ «Нові Черемушки», то вона зобов`язана виконувати рішення статутних органів, своєчасно і в повному обсязі відповідно до вимог Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та Закону України «Про житлово-комунальні послуги» сплачувати належні внески і платежі, у тому числі житлово-комунальні. Стверджував, що [PERSON] не в повній мірі виконує свої обов`язки по сплаті комунальних послуг та інших платежів, тому станом на 17 лютого 2020 року за останньою утворилась заборгованість у розмірі 18988,68 грн., на яку у встановленому законом порядку позивачем було нараховано 3% річних на підставі ст. 625 ЦП України та інфляційні втрати. Позивач вказував, що після його звернення до суду, а саме 12 березня 2020 року відповідачка погасила основну заборгованість у сумі 18988,68 грн., однак, незважаючи на це, з останньої підлягають стягненню 3% річних за несвоєчасну сплату внесків та інфляційні витрати. Посилаючись на викладені обставини та на порушення своїх прав, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ОСББ «Нові Черемушки» станом на 12 березня 2020 року 3% річних у розмірі 8672,81 грн., інфляційні витрати у 14644,55 грн. та судові витрати по справі, а саме судовий збір у розмірі 2102,00 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 8448,30 грн. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 16 березня 2020 року було відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання (т. 1 а.с. 67-68). Представник позивача, діючий на підставі договору про надання правової допомоги №17-02/1 від 17 лютого 2020 року та ордеру від 17 лютого 2020 року, в судовому засіданні підтримав зменшені позовні вимоги та просив суд задовольнити їх в повному обсязі, раніше надавав відповідь на відзив (т. 1 а.с. 54, 55-60, т. 2 а.с. 121-127). Відповідачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце слухання справи повідомлялася належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, надала клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з продовженням дії карантину. Раніше надала відзив на позов, заперечення на відповідь на відзив та додаткові заперечення, в обґрунтування яких зазначала, що 12 березня 2020 року нею було погашено перед ОСББ «Нові Черемушки» заборгованість у загальному розмірі 18988,68 грн., у зв`язку з чим, за її думкою, відсутній предмет спору, оскільки зобов`язання виконано до відкриття провадження у даній справі. Вказувала, що позивач неправомірно нарахував їй 3% річних та інфляційні втрати, оскільки на правовідносини, які склалися між нею та останнім не поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, відповідачка зазначила, що будинок [ADDRESS] станом на цей час не перебуває в управлінні ОСББ «Нові Черемушки», що виключає наявність між нею та позивачем цивільно-правових відносини зобов`язального характеру, а також свідчить про відсутність підстав для застосування норм глави 51 ЦК України, зокрема, ст. 625. Посилаючись на викладені обставини, відповідачка просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСББ «Нові Черемушки» в повному обсязі (т. 1 а.с. 81-85, т. 2 а.с. 1-4, 146-152, т. 3 а.с. 29-31, 199-201). З урахуванням\~того,\~що представник\~позивачанаполягав на розгляді справи за відсутності відповідачки, яка була повідомлена про дату, час і місце слухання справи відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності останньої, оскільки вона була належним чином повідомлена та обізнана про дату, час і місце розгляду справи. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, з метою дотримання строків розгляду справи, вважає можливим слухати справу за відсутності відповідачки, яка своєчасно і належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~№ 211\~від 11\~березня 2020\~року «Про\~запобігання поширенню\~на території\~України гострої\~респіраторної хвороби\~COVID-19,\~спричиненої коронавірусом\~SARS-CoV-2» (зі змінами) на всій території України запроваджено карантин з 12 березня 2020 року. Враховуючи вказану Постанову Кабінету Міністрів України, листом Ради суддів України №186/20 від 16 березня 2020 року судам було рекомендовано встановити особливий режим роботи судів України, зокрема, зменшити кількість судових засідань, що призначаються для розгляду протягом робочого дня. Зокрема, судам було рекомендовано не відкладати всі судові засідання, а зменшити їх кількість протягом робочого дня та по можливості здійснювати судовий розгляд без участі сторін. Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», затверджено, що загальнонаціональний карантин продовжено до 28 лютого 2021 року включно. Згідно розпорядження голови Малиновського районного суду м. Одеси «Про дотримання заходів, спрямованих на запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» №26-р/с від 30 грудня 2020 року рекомендовано: розгляд справ здійснювати у судових засіданнях, як правило, без участі учасників судового процесу та припинити їх пропуск до залів судових засідань на час вжитих заходів. В день судового розгляду, учасники проваджень, які прибули до суду, повинні знаходитися на першому поверсі та у визначений час розгляду справи мають повідомити по телефону відповідного секретаря судового засідання про явку та очікувати від нього запрошення до залу судового засідання або передати йому заяву про розгляд або нерозгляд справи у його відсутність. Крім того, згідно п. 3.2 даного розпорядження справи цивільної юрисдикції (ЦПК) та адміністративної юрисдикції (КАС), за умовами та в порядку, передбаченому чинним законодавством, розглядаються за відсутності учасників справи або за їх участю в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів учасниками судових засідань. Відповідно до статті 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Отже, право на судовий захист, встановлене статтею 55 Конституції України, не може обмежуватись навіть за умови оголошення карантину. В тому числі, жодній особі не може бути обмежено право, встановлене ч. 5 ст. 4 ЦПК України, а саме: на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 43 ЦПК України учасники справи мають право, зокрема, брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом. Відповідно до ст. 44 ЦПК України учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Зловживанням процесуальними правами в розумінні процесуального закону є, крім іншого, вчинення (або не вчинення) дій, спрямованих на безпідставне затягування розгляду справи. Статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, учасником якої є Україна, закріплено право кожного на розгляд його справи судом упродовж розумного строку. Тобто зловживання процесуальними правами, спрямоване на свідоме невиправдане затягування судового процесу, порушує права інших учасників цього процесу та вимоги названих Конвенції та Кодексу. Ратифікуючи зазначену Конвенцію Україна взяла на себе зобов`язання гарантувати кожній особі права та свободи, закріплені в Конвенції, включаючи право на справедливий судовий розгляд протягом розумного строку. З аналізу зазначених норм Конвенції та практики Європейського суду слідує, що питання про порушення статті 17 Конвенції, яка закріплює один із основоположних принципів Конвенції принцип неприпустимості зловживання правами, може поставати лише у сукупності з іншою статтею Конвенції, положення якої у конкретному випадку дають підстави для висновку про зловживання особою наданим їй правом. У справах «Рябих проти Росії» (заява № 52854/99, рішення від 24 липня 2003 року, пункт 52) та «Пономарьов проти України» (заява № 3236/03 від 03 квітня 2008 року, пункт 40) Європейський суд з прав людини зазначив, що сторона, яка приймає участь у судовому процесі, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч. 1 ст. 6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08 листопада 2005 року у справі «Смірнова проти України»). Суд зауважує, що посилання відповідачки на продовження дії карантину не може слугувати підставою для відкладення розгляду справи, оскільки на даний час конкретних підстав (зокрема обмеження пасажирського перевезення, обмеження відвідування певних закладів), що унеможливлюють [PERSON] з`явитися до суду у зв`язку з запровадженням в Україні карантину, останньою не наведено. З огляду на викладене, а також враховуючи можливість відповідачки взяти участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції, суд вважає, що дії останньої спрямовані на затягування судового процесу та відмовляє у задоволенні клопотання про відкладення розгляду справи і визнає причини неявки [PERSON] в судове засідання неповажними. Отже, в зв`язку з неявкою відповідачки в судове засідання без поважних причин, суд вважає за можливе провести розгляд справи у її відсутність та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Верховний Суд у постанові №361/8331/18 від 01 жовтня 2020 року виходить з того, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСББ «Нові Черемушки» підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, згідно\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що ОСББ «Нові Черемушки» є юридичною особою, яке діє на підставі Статуту, має свою печатку та рахунок в банківських установах (т. 1 а.с. 10-20). 29 вересня 2016 року була проведена державна реєстрація ОСББ «Нові Черемушки», що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т. 1 а.с. 9, т. 3 а.с. 226-228). Згідно з рішенням Одеської міської ради №1370-VII від 07 грудня 2016 року будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , передано на баланс позивача, що підтверджується актом прийому-передачі від 03 березня 2017 року (т. 1 а.с. 21, 22). Встановлено, що [PERSON] належить на праві власності квартира [ADDRESS] , загальною площею 100,4 кв.м., у тому числі житловою 52,3 кв.м. (а.с. т. 1 а.с. 51). Відповідно до розділу 2 Статуту ОСББ «Нові Черемушки» метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Пунктами 1, 2 розділу 3 Статуту зазначено, що органами управління об`єднання є загальні збори співвласників, правління та ревізійна комісія (ревізор) об`єднання. Вищим органом управління об`єднання є загальні збори, які вправі приймати рішення з усіх питань діяльності об`єднання та скликаються не рідше одного разу на рік. Відповідно до п. п. 11, 12, 14 розділу 3 Статуту рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Виконавчим органом об`єднання є правління, яке обирається і підзвітне загальним зборам. Правління здійснює керівництво поточною діяльністю об`єднання та має право приймати рішення з питань діяльності об`єднання, визначених цим Статутом. До компетенції правління, серед іншого, належать підготовка кошторису, балансу об`єднання та річного звіту, здійснення контролю за своєчасною сплатою співвласниками внесків і платежів та вжиття заходів щодо стягнення заборгованості згідно із законодавством, укладення договорів про виконання робіт, надання послуг та здійснення контролю за їх виконанням (т. 1 а.с. 10-20). Враховуючи зазначені положення закону та статуту, суд приходить до висновку, що ОСББ «Нові Черемушки» вправі встановлювати для співвласників будинку [ADDRESS] розмір платежів і внесків з утримання спільного майна будинку. З матеріалів справи вбачається, що на загальних зборах ОСББ «Нові Черемушки», оформлених протоколом №2 від 02 липня 2017 року, було прийнято рішення, яким затверджено порядок сплати, перелік та розмір внесків на обслуговування багатоквартирного будинку, та, зокрема, встановлено, що вказані внески складають: 4,54 грн./м2 для 1-го поверху та 4,91 грн./м2 для інших поверхів. Додаткового вказаним рішенням було затверджено цільовий щомісячний внесок у розмірі 9,00 грн./м2 Крім цього, вказаним рішенням встановлена згода співвласників на переведення кредиторської заборгованості ТОВ «Ліберті-Л» (забудовник) перед НАК «Нафтогаз України» за спожитий природній газ співвласниками житлового будинку по [ADDRESS] , шляхом повернення персоніфікованої заборгованості співвласників на рахунок ОСББ (т. 1 а.с. 23). Встановлено, що на загальних зборах ОСББ «Нові Черемушки», оформлених протоколом №3 від 10 червня 2018 року, було прийнято рішення, яким змінено розмір внесків на обслуговування будинку та встановлено новий розмір: 6,17 грн./м2 для 1-го поверху та 6,52 грн./м2 для інших поверхів. Додатково встановлено витрати у розмірі 9,00 гр./м2 на ремонт та реконструкцію; 31,73 грн./ місяць витрати на обслуговування складових РГС для квартир, окрім приміщень технічного та першого поверхів; 1,84 грн./м2 витрати на охорону території (при умові укладання відповідного договору) (т. 1 а.с. 24). Рішенням загальних зборів ОСББ «Нові Черемушки», оформлених протоколом №4 від 02 червня 2019 року, було змінено розмір внесків на обслуговування будинку та встановлено, що витрати на управління складають: 6,00 грн./м2 для 1-го поверху та 6,47 грн./м2 для інших поверхів. Додатково встановлено витрати у розмірі 9,00 гр./м2 на ремонт та реконструкцію згідно проекту; 31,73 грн./ місяць витрати на обслуговування складових РГС для газифікованих квартир; 2,23 грн./м2 витрати на охорону території; 0,45 грн./м2 витрати ТО і ПР системи пожежної безпеки та шлагбауму (т. а.с. 25). Постановою Південно-західного апеляційного господарського суду від 17 червня 2020 року по справі №916/1094/19 рішення господарського суду Одеської області від 19 серпня 2019 року скасовано, позов ОСББ «Нові Черемушки» задоволено частково, зобов`язано КП «Міське капітальне будівництво» передати в управління ОСББ «Нові Черемушки» багатоквартирний житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] (будівельний номер [ADDRESS] ), та технічну документацію (т. а.с. 202-224). У даній постанові також зазначено, що акт від 03 березня 2017 року, як доказ за правилами ст. 86 ГПК України,\~не є допустимим доказом стосовно обставини передачі будинку в управління позивачу відповідачем, оскільки його форма та зміст не відповідає вимогам п. 2.1 Правил №13, отже цей Акт не спроможний довести обставину передачі будинку в управління ОСББ на виконання вимог ст. 39 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» та п. 2.1 Правил №13 Разом з тим, суд вважає, оскільки відповідачка фактично користувалася послугами, наданими ОСББ «Нові Черемушки», то вона зобов`язана за них сплатити. Статтею\~1 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що об`єднання співвласників багатоквартирного будинку - юридична особа, створена власниками квартир та/або нежитлових приміщень багатоквартирного будинку для сприяння використанню їхнього власного майна та управління, утримання і використання спільного майна. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та Статуту ОСББ «Нові Черемушки» об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом. Згідно ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», п. 10 ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» та згідно з п. 2 розділу 6 Статуту об`єднання, співвласник зобов`язаний своєчасно та у повному обсязі сплачувати належні внески і платежі, передбачені законодавством та статутним документом. Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 10 даного Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому такому праву прямо відповідає визначений ч. 2 ст. 9 цього Закону обов`язок споживача здійснювати оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Таким чином, проаналізувавши зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що відповідачка, як споживач житлово-комунальних послуг, якщо вона фактично ними користувалася, зобов`язана за них сплатити. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Крім того, обов`язок відповідачки по сплаті платежів та внесків, передбачений статутом ОСББ «Нові Черемушки». Зазначена правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року №6-2951цс15, яка має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Крім того, відповідно до ч. 4\~ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, а ст. 322 ЦК України наголошує на тому, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідач, будучи власником майна, зобов`язаний його утримувати. Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а\~ст. 527 ЦК України\~передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено\~договором\~або законом, не випливає із суті\~зобов`язання\~чи\~звичаїв\~ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Судом встановлено, що [PERSON] , відповідачка у справі, не в повній мірі виконує свої обов`язки по сплаті внесків та інших платежів, тому за період з березня 2017 року по 17 лютого 2020 року за останньою утворилась заборгованість у розмірі 18988,68 грн. Встановлено, що 12 березня 2020 року відповідачкою було погашено перед позивачем основну заборгованість у розмірі 18988,68 грн., що підтверджується дублікатом квитанції №0.0.1646385292.1 від 12 березня у сумі 8988,68 грн. та дублікатом квитанції №0.0.1646380334.1 від 12 березня у сумі 10000,00 грн. (т. 2 а.с. 107, 108). 04 травня 2020 року позивачем було подано заяву про зменшення позовних вимог, згідно якої, останній просив суд, з урахуванням сплаченої відповідачкою основної суми боргу в розмірі 18988,68 грн., стягнути з останньої за період з квітня 2017 року по 12 березня 2020 року 3% річних за несвоєчасну сплату внесків в розмірі 8672,81 грн. та інфляційні втрати в розмірі 14644,55 грн. (т. 2 а.с. 166-144). Відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №86/21962/15-ц зроблено висновок щодо можливості застосування положень ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~до спірних правовідносин. З висновку, викладеного у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 квітня 2018 року у справі №908/1394/17 вбачається, що невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 10 квітня 2018 року у справі №910/16945/14, від 16 листопада 2018 року у справі №918/117/18, від 30 січня 2019 року у справах №905/2324/17, №922/175/18, від 13 лютого 2019 року у справі №924/312/18. Тобто, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Суд вважає, що оскільки відповідачка неналежно виконувала свої обов`язки по сплаті обов`язкових внесків з утримання багатоквартирного будинку, то позивач правомірно звернувся до суду з зазначеним позовом. Таким чином, хоча відповідачкою і було погашено основну суму заборгованості в розмірі 18988,68 грн., однак це не позбавляє права позивача на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення до моменту фактичного виконання грошового зобов`язання.\~ При розгляді справи, відповідачкою була надана заява про застосування строку позовної давності, передбаченої ст. 258 ЦК України (т. 1 а.с. 88-91). Аналіз змісту наведених норм матеріального права у їх сукупності дає підстави для висновку, що до правових наслідків порушення грошового зобов`язання, передбачених статті 625 ЦК України, застосовується загальна позовна давність тривалістю у три роки (стаття 257 цього Кодексу). При розгляді вимог відповідачки щодо застосування позовної давності, суд виходить з роз`яснень п. 1.1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 18 грудня 2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», відповідно до якого - встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові на цих підставах, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Правила про позовну давність мають застосовуватися, коли буде доведення існування самого суб`єктивного права або факту його порушення. Таким чином, пропущення строку позовної давності є підставою для відмови в позові у разі доведеності позовних вимог. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Оскільки внаслідок невиконання боржником грошового зобов`язання у кредитора виникає право на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення, тобто таке прострочення є триваючим правопорушенням, то право на позов про стягнення інфляційних втрат і 3 % річних виникає за кожен місяць з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України), а тому дата остаточного погашення заборгованості по обов`язковим внескам і є датою, коли зобов`язання відповідача перед позивачем припиняється. Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим. Таким чином, помилковим є твердження відповідачки про те, що перебіг позовної давності щодо вимог про стягнення коштів, передбачених статтею 625 ЦК України, встановлюється в один рік, оскільки невиконання боржником грошового зобов`язання є триваючим правопорушенням, тому право на позов про стягнення коштів на підставі статті 625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 08 листопада 2019 року по справі №127/15672/16-ц зазначено, що формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. За таких обставин, суд доходить до висновку про задоволення позовних вимог, а саме з [PERSON] \~на користь\~ОСББ «Нові\~Черемушки»слід стягнути інфляційні втрати за час прострочки сплати боргу за період з 01 квітня 2017 року по 12 березня 2020 року\~в сумі 14644,55 грн. та три відсотків річних за час прострочення сплати боргу за період з 01 квітня 2017 року по 12 березня 2020 року в сумі 8672,81 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідачки на його користь понесених ним витрат на правничу допомогу, то суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 264 ЦПК\~України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому\~числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать у тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Встановлено, що 17 лютого 2020 року між ОСББ «Нові Черемушки» та адвокатом Григоржевським М.С. було укладено договір про надання правової допомоги, за умовами п. 4.1.1 якого сторони установили, що вартість послуг з надання правової допомоги за даним договором визначається з урахуванням вартості однієї години роботи, яка дорівнює 500,00 грн. Сторони погодили, що мінімальний обсяг роботи, який включається до акту виконаних робіт дорівнює 0,1 години. Загальний обсяг роботи, що підлягає сплаті за розрахунковий місяць визначається в акті виконаних робіт. Додатково передбачено виплату клієнтом 15% від суми фактично отриманого активу (гонорар успіху) (т. 1 а.с. 55-60). Згідно акту виконаних робіт від 27 лютого 2020 року (рахунок №41 від 17 лютого 2020 року) складено дванадцять позовних заяв, витрачено 24 години, таким чином на одну позовну заяву витрачено дві години, вартість виконаної роботи складає 1000,00 грн. (т. 1 а.с. 62). Відповідно до платіжного доручення за №1016 від 28 лютого 2020 року, ОСББ «Нові Черемушки» здійснило плату за правову допомогу в розмірі 12500,00 грн. (т. 1 а.с. 63). Згідно акту виконаних робіт від 31 березня 2020 року (п. 1, 3, ч. 2) (рахунок №47 від 31 березня 2020 року) витрачено часу: 0,7 год. та гонорар успіху: 2848,3 грн., загальний розмір: 3198,3 грн. (т. 2 а.с. 110, 112-113). Відповідно до платіжного доручення за №1067 від 01 квітня 2020 року, ОСББ «Нові Черемушки» здійснило плату за правову допомогу в розмірі 6192,50 грн. (т. 3 а.с. 109). Згідно акту виконаних робіт від 30 квітня 2020 року (п. 1, 6) (рахунок №50 від 29 квітня 2020 року) витрачено часу: 5,1 год., розмір: 2550 грн. (т. 3 а.с. 106, 107-108). Відповідно до платіжного доручення за №1096 від 06 травня 2020 року, ОСББ «Нові Черемушки» здійснило плату за надання правової допомоги в розмірі 5100,00 грн. (т. 3 а.с. 109). Згідно акту виконаних робіт від 02 червня 2020 року (п. 1, 6) (рахунок №55 від 02 червня 2020 року) витрачено часу: 0,6 год., розмір: 300,00 грн. (т. 3 а.с. 103, 104). Відповідно до платіжного доручення за №1133 від 05 червня 2020 року, ОСББ «Нові Черемушки» здійснило плату за надання правової допомоги в розмірі 1150,00 грн. (т. 3 а.с. 102). Згідно акту виконаних робіт від 30 червня 2020 року (п. 1, 2, 6) (рахунок №61 від 30 червня 2020 року) витрачено часу: 0,8 год., розмір: 400,00 грн. (т. 3 а.с. 100, 101). Відповідно до платіжного доручення за №1157 від 01 липня 2020 року, ОСББ «Нові Черемушки» здійснило плату за надання правової допомоги в розмірі 1450,00 грн. (т. 3 а.с. 99). Отже, судові витрати позивача на правничу допомогу адвоката у даній справі складають 8448,30 грн. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. При виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин, зокрема у частині стягнення «гонорару успіху», яка є складовою частиною гонорару адвоката, суд у відповідності до ч. 4 ст. 263 ЦПК України враховує висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного суду від 12 травня 2020 року у справі №904/4507/18, згідно якого Велика Палата Верховного Суду зауважує, що за наявності угод, які передбачають «гонорар успіху», ЄСПЛ керується саме наведеними вище критеріями при присудженні судових та інших витрат. Угоди такого роду, зважаючи на зобов`язання, що виникли лише між адвокатом і клієнтом, не можуть зобов`язувати суд, який має оцінювати судові та інші витрати не лише через те, що вони дійсно понесені, але й ураховуючи також те, чи були вони розумними (§ 55 рішення від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96). За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь витрат на правничу допомогу підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судовий збір у справі складає 2102,00 грн., який був повністю сплачений позивачем при зверненні до суду (т. 1 а.с. 1). На підставі ст. ст. 509, 526, 527, 610, 611, 625 ЦК України,

Outcome: approved