Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини у зв`язку з навчанням. Позов мотивує тим, що [PERSON] являється батьком їх спільного повнолітнього сина [PERSON] . На даний час останній досяг повнолітня, але навчається в Національній академії внутрішніх справ Міністерства внутрішніх справ України. Відповідач може надавати матеріальну допомогу, однак добровільно цього не робить. Просить стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні при вирішенні справи послався на розсуд суду, при цьому просив при визначенні розміру аліментів врахувати наявність у нього на утриманні малолітньої доньки, вагітність теперішньої дружини. Третя особа в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення учасників розгляду справи, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до норми ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні, [PERSON] є батьком повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). З довідки № 46/01-327 від 12 лютого 2020 року (а.с. 3) вбачається, що [PERSON] дійсно навчається на 1 курсі Національної академії внутрішніх справ на денній формі навчання, за державним замовленням, для здобуття ступеня вищої освіти бакалавра. Термін навчання з 26 серпня 2019 року про 04 липня 2023 року (а.с. 10). Відповідно до статті 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітня дитина продовжує навчання і в зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, батьки зобов`язанні утримувати її до досягнення 23 років за умови, що вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на звернення до суду з позовом має той із батьків, з ким проживає дитина, а також остання. Виходячи з роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» викладених у пункті 20, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до статей 12, 81 ЦПК кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Надані позивачем докази, суд визнає належними і допустимими, також достовірними і достатніми, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача аліментів. В свою чергу відповідачем не надано в судове засідання доказів, які б підтверджували належне виконання ним зобов`язань, які б спростовували позовні вимоги взагалі. Отже, в даній ситуації суд знаходить, що відповідач зобов`язаний утримувати свою повнолітню дитину, яка продовжує навчання, при цьому: дитина, яка підлягає утриманню має вік більше 18 років, але менше 23; вона продовжує навчання; потребує у зв`язку із цим матеріальної допомоги; відповідач має можливість надавати таку допомогу, у зв`язку із чим з відповідача необхідно стягнути аліменти. Визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача суд відповідно до статті 200 СК України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів на утриманні сина [PERSON] , [INFO] ; стан вагітності теперішньої дружини [PERSON] , відсутність в матеріалах справи доказів про наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; відсутність в матеріалах справи доказів про витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів. При цьому суд вважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку [PERSON] . Виходячи з вищевикладеного, суд знаходить підстави для стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/5 частини заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня подання заяви, тобто з 18 березня 2020 року і до закінчення навчання [PERSON] , тобто 04 липня 2023 року, але не більше, як до досягнення ним 23 років.

Outcome: partial