Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Павлоградської міської ради, про позбавлення батьківських прав, в якому просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову позивач посилалася на те, що вона є опікуном неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач припинив спілкування з дитиною, матеріальної допомоги не надає, у вихованні дитини участі не приймає, аліменти не сплачує, внаслідок чого виникла заборгованість. У зв'язку з тим, що відповідач ухиляється від утримання та виховання дитини, вона змушена вернутися до суду з зазначеним позовом. У судове засідання позивач не з'явилася, надала суду заяву, в якій просить суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Представник третьої особи Служби у справах дітей Павлоградської міської ради у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при ухваленні рішення просить врахувати інтереси дитини. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними правовими актами, визначеними в Україні. Відповідно до ст. ст. 150, 151 СК України, ст. 11,12 ЗУ «Про охорону дитинства», батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати її, батьки зобов'язані надавати дитині належне батьківське виховання, оскільки право на виховання є одним із основних прав дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ч. 1 ст. 18 Конвенції ООН батьки несуть відповідальність за виховання і розвиток дитини. Якщо батьки не виконують свої функції, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, то ч.2 ст. 164 СК України передбачає підставу для позбавлення батьківських прав. Пленум Верховного суду України в постанові № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» зазначив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, та відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про духовний і фізичний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження. Згідно рішення Виконавчого комітету Павлоградської міської ради № 825 від 09.08.2006 року [PERSON], [INFO], призначено опікуном над [PERSON], [INFO], та визначено місце проживання неповнолітньої дитини разом з опікуном. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2007 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2007 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч. 4, 5 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав та призначення опікуна обов'язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. З висновку Органу опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області про доцільність позбавлення батьківських прав від 23.02.2018 року за № 586/0/2-18 вбачається, що неповнолітня [PERSON], [INFO], перебуває на первинному обліку з 206 року. Має статус дитини,позбавленої батьківського піклування. Мати - [PERSON], померла у 2006 році. Батько - [PERSON] перебував у місцях позбавлення волі. Після звільнення з місць позбавлення волі [PERSON] не має постійного місця проживання, роботи, коштів для існування та утримання дочки. Батько вихованням дочки не займається, не цікавиться її життям, навчанням, матеріально не забезпечує. Орган опіки та піклування Павлоградської міської ради Дніпропетровської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його дитини [PERSON], [INFO]. Згідно довідки, виданої ЖБК № 6 «Наримчанін» від 23.01.2018 року, [PERSON], [INFO], зареєстрована разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. На даний час позивач разом з неповнолітньою дитиною [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [ADDRESS], так як дитина навчається в Мелітопольській ЗШ № 1. Відповідач аліменти на утримання дочки не сплачує та має заборгованість по аліментам. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків по вихованню неповнолітньої дитини, не піклується про дитину та матеріально її не забезпечує, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, а тому, враховуючи характер ставлення відповідача до дитини, суд вважає за необхідне застосувати крайній захід впливу та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 2 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Однак, рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 10 вересня 2007 року по цивільній справі № 2-8045/07 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31 травня 2007 року до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved