Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому просили зняти арешт з квартири [ADDRESS], зареєстрований 12 серпня 2004 року за №\~1234338 [PERSON] міською державною нотаріальною конторою, підстава обтяження: ухвала б/н від 05 червня 1998 року Броварського міського суду Київської області, обєкт обтяження: квартира, архівний номер: 3513261KIEV469, архівна дата: 06 листопада 2000 року, дата виникнення: 05 червня 1998 року. В обґрунтування позову зазначали, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. Дана квартира належить їм на праві спільної часткової власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого 20 квітня 2015 року. У державній реєстрації прав на це нерухоме майно їм відмовлено, через наявність запису про обтяження на дану квартиру за іншою особою. Отримавши витяг із Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна вони виявили, що арешт на цю квартиру зареєстровано 12 серпня 2004 року [PERSON] міською державною нотаріальною конторою, при цьому власником квартири вказана [PERSON] дочка [PERSON], яка до дня смерті 25 серпня 2011 року лише проживала та була зареєстрована у цій квартирі, права власності навіть на частку даної квартири вона не мала. Для зняття арешту з цієї квартири вони звернулися до [PERSON] міської державної нотаріальної контори Київської області (далі [PERSON] міська нотаріальна контора) із заявою, на яку отримали відповідь про те, що 12 серпня 2004 року реєстратором нотаріальної контори було перенесено архівний запис з паперового носія (алфавітної книги) до електронної бази Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна. Зняти арешт з квартири вони не можуть. Звернувшись до Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області (далі [PERSON] МРУЮ) з питанням про надання відомостей щодо накладення заборони на належну їм квартиру отримали відповідь про те, що надати копії документів, на підставі яких накладено арешт теж неможливо, оскільки архів реєстраційних справ до 2013 року до їхнього відділу не передавався. Скасувати арешт на квартиру вони можливості не мають. Будь-яких виконавчих проваджень щодо стягнення з них (позивачів) заборгованості на примусовому виконанні не перебуває. Накладений на квартиру арешт, порушує їхні права щодо володіння та розпорядження належним їм нерухомим майном, тому вони змушені звернутися до суду. Позивачі [PERSON] і [PERSON] у судове засідання не зявилися, подали до суду клопотання про розгляд справи за їхньої відсутності. Позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] міська нотаріальна контора у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу на розсуд суду без участі їхнього представника у звязку із надмірним навантаженням. Третя особа [PERSON] МРУЮ до суду теж не зявилося, подало заяву, у якій просило розглянути справу за відсутності їхнього представника та прийняти рішення згідно із вимогами чинного законодавства. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 24 червня 2014 року рішенням виконавчого комітету [PERSON] міської ради Київської області за №\~351 наймачем окремої двокімнатної квартири [ADDRESS] за згодою повнолітніх членів сімї визнано позивача [PERSON] замість попереднього наймача [PERSON], який помер. 20 квітня 2015 року Управлінням комунальної власності [PERSON] міської ради Київської області позивачам [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло на зазначену вище квартиру в рівних частках. 10 серпня 2015 року рішенням державного реєстратора прав на нерухоме Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Київській області [PERSON] за №\~23547908 у державній реєстрації за позивачами в рівних частках права власності на вказану квартиру відмовлено, оскільки в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна наявний запис про обтяження цієї квартири за іншою особою. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна №\~42365597 від 17 серпня 2015 року у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна наявний запис про арешт (архівний запис) квартири [ADDRESS], зареєстрований 12 серпня 2004 року [PERSON] міською державною нотаріальною конторою за №\~1234338; підстава обтяження: ухвала, б/н, Броварський міський суд Київської області; архівний номер: 3513261KIEV469; архівна дата: 06 листопада 2000 року; дата виникнення: 05 червня 1998 року; власник: [PERSON]. Судом встановлено, що [PERSON] була зареєстрованою та проживала у вказаній квартирі до дня смерті 25 серпня 2011 року. У звязку із притягненням її до кримінальної відповідальності на все належне їй на праві власності рухоме і нерухоме майно та грошові кошти 01 червня 1998 року Броварським міським судом Київської області було накладено арешт, у тому числі на квартиру [ADDRESS], де вона проживала. Арешт на квартиру зареєстрований [PERSON] міською нотаріальною конторою 05 червня 1998 року. 12 серпня 2004 року зазначеною нотаріальною конторою відомості про арешт внесено до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за №\~1234338. Згідно із листами [PERSON] міської нотаріальної контори від 18 листопада 2015 року за вих. №\~2673/02-17 та 2674/02-17 нотаріальна контора зняти арешт з належної позивачам на праві власності квартири не може. Із листів Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області від 10 березня 2016 року за вих. №№\~6849 і 6850 видно, що відкритих виконавчих проваджень, де боржниками є [PERSON] і [PERSON] на примусовому виконанні у відділі не перебуває, дії примусового характеру щодо позивачів не проводились. Листами Броварського МРУЮ від 23 листопада 2015 року за вих. №№\~587/03-2-04 та 588/03-2-04 у наданні будь-яких відомостей щодо накладення заборони на належну позивачам квартиру відмовлено, оскільки архів реєстраційних справ до 2013 року до їхнього відділу не передавався. У ст. 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право приватної власності є непорушним. За змістом ч. 1 ст. 316, ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Наявність арешту на належну [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності квартиру [ADDRESS] перешкоджає позивачам як власникам квартири зареєструвати за собою право власності на дану квартиру, набуте ними у визначеному законом порядку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки підстав для арешту вказаної вище, належної позивачам на праві власності квартири судом не встановлено. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved