Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-24 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», будучи правонаступником ПАТ «Кредобанк», пред`явило у Подільському районному суді міста Києва позов до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 10.11.2015 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Договір про встановлення ліміту кредитування № 5398160, згідно якого було встановлено ліміт кредитування в межах суми 3007 грн. 47 коп. За користування кредитними коштами позичальник сплачує 30,00% річних. Позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість станом на 03.02.2017 р. на загальну суму 3711,41 грн., яка складається з: неповернутої суми кредиту - 3007,47 грн., прострочених відсотків -492,40 грн., простроченої суми комісії за адміністрування кредиту - 48,17 грн., пені - 163,37 грн. 22.06.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ПАТ «Кредобанк» було укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 22/06-05. А відтак, право вимоги за кредитним договором наразі належить ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». У зв`язку з вищевикладеним позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 3711,41 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. До початку судового засідання подав заяву про розгляд справи за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений відповідно до вимог ЦПК України. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 25.02.20 постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, прийшов до таких висновків. Судом встановлено, що 10.11.2015 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено Договір про встановлення ліміту кредитування № 5398160, згідно якого було встановлено ліміт кредитування в межах суми 3007 грн. 47 коп. За користування кредитними коштами позичальник сплачує 30,00% річних. (а.с. 4-5) Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав у повному обсязі та належним чином, що підтверджено Випискою по руху коштів по рахунку позивача. (а.с. 12-17) [PERSON] в порушення умов договору свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав. У результаті невиконання умов договору станом на 03.02.2017 р. утворилась заборгованість на загальну суму 3711,41 грн., яка складається з: неповернутої суми кредиту - 3007,47 грн., прострочених відсотків -492,40 грн., простроченої суми комісії за адміністрування кредиту - 48,17 грн., пені - 163,37 грн. Причиною спору стало неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Цивільним кодексом України та умовами кредитного договору. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 1054 ЦК України передбачає, що за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). П.1 ч.1 ст. 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). У ст. 516 ЦК України зазначено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Судом достовірно встановлено, що 22.06.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» та ПАТ «Кредобанк» було укладено Договір факторингу із відступленням прав грошової вимоги за кредитними договорами та прав за забезпечувальними договорами № 22/06-05. А відтак, право вимоги за кредитним договором наразі належить ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал». Суд приймає до уваги, що відповідач неналежним чином виконувала умови кредитного договору, тому при таких обставинах позивач має право відповідно до ст. 526 ЦК України вимагати від іншої сторони по договору повернення належних йому грошей, обумовлених процентів за користування кредитом. Враховуючи, що відповідач не спростувала обставини щодо невиконання умов договору із позивачем, суд вважає докази, надані позивачем достовірними, які є обґрунтуванням позовних вимог, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved