overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. На обґрунтування позову [PERSON] посилається на те, що після смерті батька [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої увійшла 1/3 частка земельної ділянки. Він є спадкоємцем після смерті батька, однак вчасно звернутись у нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини не зміг. На день смерті батька [PERSON] був зареєстрований разом із ним у квартирі [ADDRESS] вступивши в управління спадковим майном, він вважав, що прийняв спадщину та через необізнаність у законодавстві не звернувся до нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини. Представник позивача направив до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлений позов підтримує повністю. Представник відповідача до суду не з'явився про причини неявки не повідомив . Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний батько позивача [PERSON] - [PERSON] Після його смерті залишилася спадщина, спадкоємцем частки майна є його син [PERSON] Крім того, встановлено, що [PERSON] дійсно проживав з [PERSON], а саме по [ADDRESS]. Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивача; копією свідоцтва про смерть [PERSON]; копією свідоцтва про народження [PERSON], інформаційною довідкою із спадкового реєстру № 39910305 від 18.03.2015 року. Відповідно до ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки інші спадкоємці майна померлого [PERSON] відсутні, через що позивач позбавлений можливості за їх згодою в порядку визначеному ч.2 ст.1272 ЦК України подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, суд вважає за можливе визначити [PERSON] додатковий строк - 6 місяців з дня набрання рішенням законної сили, для подання ним до нотаріуса заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся в суду із заявою про встановлення факту родинних відносин з батьком [PERSON], померлим 29 березня 2014 року, посилаючись на те, що даний факт йому необхідно встановити для прийняття спадщини. В судовому засіданні заявник та його представник заяву підтримали та в її обґрунтування представник заявника послався на наступне. [PERSON] народився 27.10.1959 року від спільного проживання [PERSON] та [PERSON], які офіційно свої шлюбні відносини оформили тільки 22 грудня 1960 року. Тому на час реєстрації народження дитини батьком дитини в актову запис про народження був записаний [PERSON]. Після реєстрації 22.12.1960 року шлюбу [PERSON] перейшла на прізвище чоловіка [PERSON] і інші діти подружжя, брати заявника, носять прізвище батька [PERSON]. На підставі даних обставин після смерті батька у [PERSON] виникли труднощі в оформленні своїх спадкових прав на спадщину, у звязку з чим спадкоємець був вимушений звернутися до суду з даною заявою. Представник заінтересованої особи Каїрської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не зявився, але надав заяву про розгляд справи у його відсутність та відсутність заперечень щодо задоволення вимог [PERSON] Вислухавши заявника, його представника, свідків, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з п.1 ч.1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом установлено, що згідно свідоцтва про народження [PERSON], який народився 27.10.1959 року в с.Каїри Комінтернівського району Одеської області, батьками дитини записані: батько [PERSON], мати [PERSON] /а.с.8/. Згідно копії свідоцтва про одруження серії І-УР №757422, виданого Петрівською сільською радою Комінтернівського району Одеської області, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружилися 22.12.1960 року, актовий запис за № 32, та після одруження дружина перейшла на прізвище чоловіка [PERSON] /а.с.9/. Свідок [PERSON] суду показав, що [PERSON] його старший брат, який носить дівоче прізвище їх матері [PERSON], оскільки на день народження брата батьки одружені не були. Батьки розписалися вже перед народженням їх середнього брата [PERSON] Їх мати померла у 2010 року, а батько помер 29.03.2014 року. Із-за того, що брат [PERSON] записаний не на прізвищі батька в нього виникли проблеми при оформленні спадщини. Свідок [PERSON] суду показала, що являється дружиною заявника. Народилася і виросла в с.Каїри Ко-мінтернівського району Одеської області, тому сімю свого чоловіка знає з дитинства. Від нині покійної свекрові знає, що [PERSON] записаний на дівоче прізвище матері, так як його батьки на день його народження розписані не були. Раніше, цьому значення не приділяли, але на сьогодні у чоловіка виникли із-за цього труднощі при оформленні спадщини. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження факт того, що [PERSON], [INFO], є рідним сином [PERSON], померлого 29.03.2014 року. На підставі п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до Апеляційного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 31 березня 2015 року, підсудність вказаного позову у порядку ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено Печерському районному суду м. Києва. У своєму позові позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 27 серпня 1982 року відділом державної реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції Автономної Республіки Крим, актовий запис № 1905. Посилаючись на те, що між ним та відповідачкою погіршились стосунки, вони не підтримують шлюбних стосунків, вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження його неможливе. У судове засідання позивач та відповідачка не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. В матеріалах справи наявна заява позивача, в якій він просить суд проводити судове засідання за його відсутності позов підтримує у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 серпня 1982 року. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивач наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON], укладеного 7 грудня 2005 року. Як підставу позову зазначив, що з 7 грудня 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя не склалося через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різних поглядів на життя та ведення господарства. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально. На примирення з відповідачем не згодний, оскільки не бажає зберегти шлюб та просить його розірвати. У судове засідання сторони не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів, позивач підтримав позов та наполягав на його задоволенні, відповідач визнала позов у повному обсязі і не заперечувала проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, з'ясувавши позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 7 грудня 2005 року сторони перебувають у зареєстровнаому шлюбі (а.с. 4). Від шлюбу мають спільну дитину, [PERSON], [INFO] (а.с. 7). На даний час шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємного порозуміння, поваги, різних поглядів на життя та ведення господарства. На примирення сторони не згодні. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON]. Як підставу позову зазначив, що з 16 серпня 1997 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні погляди на життя та ведення господарства. Вказує, що останнім часом сімейне життя поступово погіршувалося, внаслідок чого мали місце суперечки та сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час спільно з відповідачем не проживають, сімейного бюджету не мають, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально. На примирення з відповідачем не згодний, оскільки не бажає зберегти шлюб та просить його розірвати. У судове засідання сторони не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів, позивач підтримав позов та наполягав на його задоволенні, а відповідач визнав позов у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, з'ясувавши позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 16 серпня 1997 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 3). Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4, 5). Останнім часом сімейне життя сторін погіршувалося, внаслідок чого мали місце суперечки та сварки, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони спільно не проживають, не мають сімейного бюджету, спільного господарства не ведуть, шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально. Причиною розірвання шлюбу є відсутність взаємного порозуміння, поваги, різні погляди на життя та ведення господарства. На примирення сторони не згодні. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просить розірвати шлюб з відповідачкою у зв`язку з тим, що вони не підтримують подружні стосунки і мешкають окремо, тому що стали чужими людьми. Неповнолітніх дітей не мають. Відповідачка відмовилась розірвати шлюб через РАЦС, ухиляється від явки до суду, тому він наполягає на розгляді справи за відсутності відповідачки і постановлені рішення про розірвання шлюбу. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, належним чином була повідомлена про місце, час і дату судового розгляду, але заяви про розгляд справи за її відсутності не надала, як і заперечення проти позову в період з березня по серпень 2015 року. Суд, вислухавши позивача, дослідивши письмові докази у справі, вважає, що справу можливо розглянути за відсутності відповідачки, а позовні вимоги задовольнити з наступних підстав. Сторони перебувають у шлюбі з 11.09.2009 року. Шлюб у них повторний. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Тривалий час не підтримують подружні стосунки. Суд надавав їм строк для примирення, але вони не помирились. Заходів для збереження сім`ї не приймають. Позивач просить покласти на нього витрати, пов`язані з розглядом справи. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивач вказав, що 01 серпня 2009 року він з відповідачкою уклав шлюб, зареєстрований Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 399. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. З 2013 року сімейні стосунки вони припинили. Причиною розпаду сім'ї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів, постійні суперечки та сварки, які негативно впливали на дитину. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спір про поділ майна відсутній. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з матір'ю, тобто з відповідачкою. Просить позов задовольнити. Позивач у судове засідання не з'явився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилась. Подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі. Позовні вимоги визнала. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з 2013 року. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів, постійні суперечки та сварки, які негативно впливали на дитину. Позивач вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спір про поділ майна відсутній. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з матір'ю. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-05 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивачем вказано, що 02 жовтня 1999 року вона з відповідачем уклала шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Баглійської районної ради м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 278. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні відносини припинили з січня 2015 року. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Кожен існує сам по собі. Причинами розпаду сім'ї стали: різні погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства, втрата взаєморозуміння та поваги один до одного. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Після розірвання шлюбу донька залишається проживати разом з нею. Спору про розподіл майна немає. Питання про надання матеріальної допомоги на утримання дитини вирішено. Після розірвання шлюбу прізвище залишити без змін «[PERSON]». Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась. До розгляду справи подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити. Відповідач у судовове засідання не з'явився. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлений. Суду про поважність причини неявки у судове засідання не повідомив. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з січня 2015 року. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Причинами розпаду сім'ї стали: різні погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства, втрата взаєморозуміння та поваги один до одного. Позивачка вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Після розірвання шлюбу донька залишається проживати разом з позивачкою. Спору про розподіл майна немає. Питання про надання матеріальної допомоги на утримання дитини вирішено. Після розірвання шлюбу прізвище позивачці залишити без змін «[PERSON]». Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 09 вересня 1989 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Теплицького районного управління юстиції Вінницької області, він зареєстрував шлюб з відповідачем, актовий запис №42. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя. Фактичні шлюбні стосунки припинені з 2002 року. На даний час він має іншу сім?ю. Позивач [PERSON] до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечує проти задоволення позову. Просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Судом встановлено, що подальше сімейне життя суперечить інтересам сім'ї, сторони миритися не бажають. Відповідач після розірвання шлюбу бажає залишитися на прізвищі «[PERSON]». Дані правовідносини регулюються ст. 112 СК України, де вказано, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, а тому з урахуванням фактичних взаємин подружжя, мотивів та причин розлучення, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-02 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 09 жовтня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського району м. Донецька , донецької області, актовий запис № 150. Посилаючись на те, що між ним та відповідачкою погіршились відносини, вони не підтримують шлюбних стосунків, вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження його неможливе. У судове засідання позивач та відповідачка не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника позивача в якій представник просить слухати справу за його відсутності та відсутності позивача, позов підтримує у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2009 року, що підтверджується наявною в матеріалах справи копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу у сторін народився син - [PERSON], [INFO]. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved