Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

У березні 2015 році позивач звернувся до Вінницького районного суду до відповідача із даним позовом і після його збільшення від 20 квітня 2015 року та уточнення 09 липня 2015 року, обґрунтував тим, що 19 липня 1992 року він із відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом № 1412, який рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01.11.2012 року було розірвано. Вказує, що під час перебування в шлюбі вони ,згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 220920 від 02.11.2004 року, отримали земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: 3-й пров. Гніванське шосе, № 71, с. Бохоники, Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер: 0520680503:05:001:0198 та збудували на ній житловий будинок з господарською будівлею та спорудою за вищевказаною адресою, що підтверджується Свідоцтвом про право власності № 488 від 25.09.2006 року, яке видане на підставі рішення виконавчого комітету Бохоницької сільської ради , зареєстрованим у КП «ВООБТІ» 28.09.2006 року в реєстровій книзі № 5 реєстр № 527. Зазначає, що вказаний будинок з господарською будівлею та спорудою на земельній ділянці будувалися ними спільно із відповідачем за рахунок спільної праці та спільних коштів у період шлюбу, вартість спільного майна приблизно складає 3000000 грн. Вказує, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку та будинок, складені на імя відповідача. Відповідач відмовляється добровільно вирішити питання про поділ будинку, господарських будівель та земельною ділянкою між ними , тому просить визнати вказане нерухоме майно спільною сумісною власністю подружжя , поділити майно в натурі, виділивши йому та відповідачу по 1\\2 частині житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами та по 1\\2 частині земельної ділянки , визнавши право власності на вказане нерухове майно та стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати у розмірі 3654,00 грн. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі , просив призначити по справі судову будівельно- технічну експертизу для визначення вартості спільного нерухомого майна та варіанти його поділу. У подальшому через канцелярію суду подав заяву про розгляд даної цивільної справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав за обставин викладених в позовній заяві, просив виділити йому 1\\2 частину будинку згідно до варіанту 1 для другого співвласника ( додатки 13-15) судової будівельно- технічної , оціночно будівельної та земельно-технічної експертизи № ОС-228 від 30 листопада 2015 року та 1\\2 частину земельної ділянки згідно до варіанту 1 для другого співвласника ( додаток 22) вказаної експертизи. Відповідач [PERSON] в судове засідання неодноразово нез*явилася про невідомим причинам , про час, дати та місце його проведення повідомлялася належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні не заперечував щодо статусу нерухомого майна як спільного сумісного майна подружжя, а також проти призначення поданий справі вищевказаної експертизи. У подальшому через канцелярію суду подав заяву про розгляд даної цивільної справи у його відсутності, зазначивши , що [PERSON] претендує на варіант протилежний вибору позивача, а саме- на варіант 1 для першого співвласника . Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, врахувавши думку сторін, викладену у письмових заявах, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає позов частково обґрунтований та такий, що підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Так, судом встановлено , що сторони у справі 19 липня 1992 року зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Вінницького міського управління юстиції Вінницької області, за актовим записом № 1412, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії ІІ-АМ №440352 (а.с. 7), який на підставі рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 01.11.2012 року було розірвано (а.с. 8). Рішення набуло законної сили 12.11.2012 року. Згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ВН № 220920 від 02.11.2004 року, вбачається, що він на підставі рішення органу державної влади або органу місцевого самоврядування, договору купівлі-продажу 05 сесії 04 скликання від 27.05.2003 року Бохоницької сільської ради, земельну ділянку площею 0,1500 га, яка розташована за адресою: 3-й пров. Гніванське шосе, № 71, с. Бохоники, Вінницького району Вінницької області, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель, кадастровий номер: 0520680503:05:001:0198, Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 216, виданий на імя [PERSON] (а.с. 5). Як вбачається із Свідоцтва про право власності № 488 від 25.09.2006 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Бохоницької сільської ради від 21 вересня 2006 року за № 65а та зареєстрованим у КП «ВООБТІ» 28.09.2006 року в реєстровій книзі № 5 реєстр № 527 житловий будинок, який знаходиться за адресою: 3-й пров. Гніванське шосе, № 71, с. Бохоники, Вінницького району Вінницької області, в цілому складається з житлового будинку літ. «А» загальною площею 282,7 кв.м., в тому числі житловою площею 61,9 кв.м. з підвалом літ. «п/А», входом в підвал літ. «в/п», ганком, балконом; сараю літ. «а»; огорожі №1 і криниці №2, який належить [PERSON] (а.с. 6). По справі було призначено судову будівельно-технічну, оціночно-будівельну та земельно-технічну експертизи № ОС-228 від 30 листопада 2015 року, за висновком якої вказано варіанти розподілу житлового будинку та земельної ділянки для виділення частки в натурі сторонам по справі. (а.с. 57-138). Згідно висновку судової будівельно-технічної, оціночно-будівельної та земельно-технічної експертизи № ОС-228 від 30 листопада 2015 року, загальна вартість житлового будинку, господарських будівель та споруд та вартість земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку і господарських будівель, площею 0,1500 га, розташовані за адресою: 3-й пров. Гніванське шосе, № 71, с. Бохоники, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер: 0520680503:05:001:0198, складає 3636059,00 грн. (а.с. 57-74). Відповідно до положень ст.60 Сімейного Кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно до ч.1 ст.61 Сімейного Кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином, суд прийшов до висновку , що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: 3-й пров. Гніванське шосе, № 71, с. Бохоники, Вінницького району Вінницької області та земельна ділянка, площею 0,1500 га, яка розташована по за адресою: 3-й пров. Гніванське шосе, № 71, с. Бохоники, Вінницького району Вінницької області є спільною сумісною власністю сторін по справі, як подружжя, так як набуте подружжям за час шлюбу. Відповідно до ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 69 Сімейного Кодексу України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом, а відповідно до ст. 372 ЦК України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом; у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Відповідно до ч.1 ст.70 цього ж Кодексу у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. З урахуванням побажання позивача і представника відповідача, які вибрали протилежні варіанти розподілу нерухомого майна , а саме- позивач за 1 варіантом для другого співвласника ( будинок додаток 13-15, земля додаток 22) висновка судової експертизи № ОС-228 від 30 листопада 2015 року, тому суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволенню частково, шляхом визнання спільною сумісною власністю подружжя житлового будинку з належними до нього господарськими будівлями та спорудами , розташованого за адресою: 3-й пров. Гніванське шосе, № 71, с. Бохоники, Вінницького району Вінницької області, на земельній ділянці, площею 0,1500 га за вищевказаною адресою; виділення позивачу в натурі ? частину земельної ділянки, яка розташована за адресою: 3-й пров. Гніванське шосе, № 71, с. Бохоники, Вінницького району Вінницької області, кадастровий номер: 0520680503:05:001:0198, площею 0,750 га, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку і господарських будівель , що позначено жовтим кольором, та ? частину житлового будинку № 71 з належними до нього господарськими будівлями та спорудами по 3-му пров. Гніванське шосе у с. Бохоники, Вінницького району Вінницької області, до складу якого входять: веранда 1-9 площею 7,3 кв.м., частина холу 1-10 площею 7,8 кв.м., коридор 1-14 площею 20,8 кв.м., санвузол 1-15 площею 6,2 кв.м., житлова кімната 1-16 площею 21,3 кв.м., житлова кімната 1-17 площею 23,7 кв.м., житлова кімната 1-18 площею 16,9 кв.м. Всього по житловому будинку площею 104,0 кв.м.; ганок; балкон; сарай «а»; огорожа №1, ? , криниця №2 , загальною вартістю 1010039 грн. 50 коп. визнавши за позивачем право власності на вищевказане нерухоме майно. Суд не вирішував питання про стягнення з відповідача на користь позивача грошової компенсації у сумі 202231 грн. 50 коп. як різниці між вартістю часток, так як позивач не заявляв такої вимоги. У задоволені позовних вимог позивача про поділ і виділ у натурі відповідачу [PERSON] ? часток вищезазначеного домоволодіння та земельної ділянки та визнання право власності за відповідачем на дане нерухоме майно, суд вважає за необхідне відмовити , так як відповідно до положень ст.12 ЦК України, особа здійснює свої цивільні права вільно , на власний розсуд та згідно до ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку , встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Підставою для звернення до суду позивача , згідно до позовних вимог , стала неможливість вирішити добровільно спір про право власності на спільне сумісне майно подружжя, тому його невизнане право і підлягає захищенню судом , шляхом винесення даного рішення. В своє чергу, відповідач та представник відповідача [PERSON] не забажали скористатися своїм правом на подачу у даній справі зустрічної позовної заяви. Відповідно до положень ч.1 ст.88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати по справі по оплаті судового збору у сумі 3654 грн. 00 коп. ( а.с.1), так як ціна задоволених судом позовних вимог позивача складає 10100,39 грн. (1010039 грн. 50 коп.х1%).

Outcome: partial