Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

У березні 2017 року публічне акціонерне товариство Укрсиббанк (далі Банк) звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за договором, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. Свої позовні вимоги обґрунтовувало тим, що 24.10.2006 р. між АКІБ УкрСиббанк, правонаступником якого є ПАТ Укрсиббанк та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту. Згідно умов договору Банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в розмірі 14 400,00 доларів США, зі сплатою 10,3% річних за користування кредитними коштами, з кінцевим строком погашення 23 жовтня 2027 року. Додатком № 1 до вказаного договору, погоджено графік погашення кредиту, який є невідємною частиною договору. З метою забезпечення своєчасного і повного виконання зобовязань [PERSON], між Банком та [PERSON], [PERSON], 24.10.2006р. було укладено договір поруки, згідно умов якого остання зобовязувалась відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] усіх зобовязань, що виникли за Кредитним договором. Банк взяті на себе зобовязання виконав належним чином, надавши позичальнику кредит у розмірі 14 400,00 доларів США. Однак [PERSON] належним чином умови договору не виконував, внаслідок чого станом на 01.02.2017р. виникла заборгованість, яка становить: 8 743,14 доларів США кредитна заборгованість; 1 966,66 доларів США заборгованість по процентам; 8 443,66 грн пеня за прострочення сплати кредиту; 11 545,37 грн пеня за прострочення сплати процентів. За таких обставин, Банк просив стягнути на свою користь з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку суму боргу за кредитним договором в розмірі 10 709,80 доларів США та пеню за несвоєчасне погашення кредиту та процентів в розмірі 19 989,03 грн.; стягнути з відповідачів на свою користь суму сплаченого судового збору в розмірі 4 650,08 грн в рівних частках, з кожного відповідача по 2 325,04 грн. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, з підстав та доводів наведених в позовній заяві. Представник відповідача в задоволені позову просив відмовити, оскільки в прохальній частині вказано невірний номер договору. [PERSON] в задоволені позову просив відмовити, пояснивши суду, що з умовами договору був ознайомлений, грошові кошти отримав, умови договору частково виконував, однак вказані гроші ним було отримано не від позивача, а від НБУ. [PERSON] погодилася з думкою [PERSON], окрім того підтвердила, що з умовами договору поруки була ознайомлена, підписавши його. Ухвалою суду від 18.04.2017р. було відкрито провадження у справі. 09.10.2017р. Банк подав уточнену позовну заяву. Ухвалою суду від 27.02.2018р. відмовлено у задоволені клопотання [PERSON] про призначення судової економічної експертизи. У підготовчому судовому засіданні відповідачам та їх представнику, судом було запропоновано надати відзив на позовну заяву, однак вказані особи відмовились його надати. 27.02.2018р. було закрито підготовче судове засідання, справу призначено до судового розгляду. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідачів та їх представника, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно копії Договору про надання споживчого кредиту №0Д02И8591Д від 24 жовтня 2006 р. (Договір), АКІБ УкрСиббанк (Банк) та [PERSON] (Позичальник), дійшли згоди, що Банк зобовязується надати Позичальнику, а Позичальник зобовязується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 14 400,00 доларів США та сплатити проценти, комісію в порядку і на умовах, визначених цим Договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 72 720,00 грн за курсом НБУ на день укладення цього Договору (п.1.1). Кредит надається 24 жовтня 2006р. (п.1.2.1), а позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути Банку кредит в повному обсязі в термін, встановлений графіком погашення кредиту (Додаток №1 до Договору), але в будь-якому випадку не пізніше 23 жовтня 2027 р., якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту, встановлений на підставі додаткової угоди Сторін або до вказаного Банком терміну (достроково) відповідно до умов розділу 11 цього Договору на підставі будь-якого з п.п. 2.3., 4.9., 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. Договору (п.1.2.2., п.4.6.). За використання кредитних коштів протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 10,3% річних (п.1.3.1.). Кредит надано Позичальнику для його особистих потреб, а саме на придбання нерухомості (п.1.4.). У забезпечення виконання зобовязань Позичальника за даним договором Банком приймається: - застава нерухомості, а саме Ѕ частки житлового будинку з господарськими спорудами розташованого за адресою: [ADDRESS]; - порука, а саме фінансова порука [PERSON] за кредитним зобовязаннями громадянина [PERSON] (п.2.1.). У випадку невиконання Позичальником умов цього Договору про надання забезпечення за цим Договором, а також у разі втрати забезпечення виконання зобовязань за цим Договором або погіршення його умов (стан забезпечення, умов його зберігання), Банк набуває право вимоги на дострокове повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій у порядку встановленому розділом 11 цього Договору (п.2.3). У п.11.1, 11.2 Договору зазначено, що сторони погодили, що у випадку настання обставин визначених у п.п.2.3., 4.9, 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього Договору та направленням Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення Позичальником порушень умов за цим Договором протягом 31 календарного дня з дати одержання повідомлення від Банку, вважати термін повернення кредиту таким, що настав на 32 календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. Повідомлення направляється листом або доставляється курєром на адресу Позичальника, що вказана у розділі 12 цього Договору. У додатку №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0Д02И8591Д від 24 жовтня 2006 р., зазначений графік погашення кредиту позичальником. З умовами вказано Договору та з графіком погашення кредиту, [PERSON] був ознайомлений в повному обсязі, що підтверджується його підписом на кожному аркуші Договору та графіку (а.с.22-27, 28-32). Окрім того вказана обставина підтверджена [PERSON] у судовому засіданні. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником (частина перша статті 553 ЦК України). Частинами першою, другою статті 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. 24 жовтня 2006 р. між АКІБ УкрСиббанк (Банком), [PERSON] (позичальник) та [PERSON] (поручитель), було укладено договір поруки № 0Д 02 И 8591 П, згідно умов якого поручитель зобовязувалась перед кредитором відповідати за виконання Позичальником, усіх його зобовязань перед кредитором в повному обсязі, що виникли з договору про надання споживчого кредиту №0Д02И8591Д від 24 жовтня 2006 р. З умовами вказано Договору, [PERSON] та [PERSON] були ознайомлені в повному обсязі, що підтверджується їхніми підписами у ньому. Окрім того вказана обставина підтверджена відповідачами у судовому засіданні. 15 січня 2007 р. між АКІБ УкрСиббанк та [PERSON] було підписано додаткову угоду №1 до Договору про надання споживчого кредиту №0Д02И8591Д/2 від 24 жовтня 2006 р., у звязку зі зміною програмного забезпечення Банку, що забезпечує обслуговування кредитних процесів, сторони внесли відповідні зміни в договір, а саме: п.1.1., 1.2. 1.3., 1.4. (а.с.34-35). Рішенням Загальних Зборів Акціонерів від 27 жовтня 2009 р. Акціонерний комерційний інноваційний банк УкрСиббанк у звязку з приведенням своєї діяльності у відповідність до норм Закону України Про акціонерні товариства змінив своє найменування на Публічне акціонерне товариство УкрСиббанк, яке виступає правонаступником по всіх правах та зобовязаннях Акціонерного комерційного інноваційного банку УкрСиббанк (а.с. 64-69). Банк взяті на себе умови договору виконав належним чином, надавши [PERSON] грошові кошти у сумі 14 400,00 доларів США, в еквіваленті 72 720,00 грн, які були отримані [PERSON] 24 жовтня 2006р, що підтверджується його підписом на заяві на видачу готівки №60 (а.с.21). Окрім того, [PERSON] у судовому засіданні підтвердив, що грошові кошти були ним отримані. Посилання [PERSON] на те, що вказані грошові кошти мали бути зараховані на його рахунок, а не видані на руки, а отже договір не укладений, не заслуговують на увагу, оскільки згідно умов договору, він був укладений з метою надання останньому саме кредитних коштів у вказаній сумі. Крім того з наданого банком розрахунку заборгованості убачається, що [PERSON] неодноразово сплачував заборгованість за кредитним договором, тобто вчиняв дії, що свідчать про визнання боргу або іншого обов'язку за кредитним договором. Внаслідок невиконання позичальником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором утворилась заборгованість, яка станом на 01 лютого 2017 року становить 10 709,80 доларів США, з яких: 8 743 доларів США 14 центів заборгованість за кредитом; 1 966 доларів США 66 центів заборгованість за відсотками; а також 19 989,03 грн заборгованість по пені, з яких: 8 443 грн 66 коп пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; 11 545 грн 37 коп пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками (а.с.6-19). У звязку з неналежним виконанням умов Договору, позивачем було направлено [PERSON] вимогу №23-4/8-100 від 06.02.2017р. про погашення заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №10410270000 від 24.10.2006р., яку отримано ним особисто 09.02.2017р. (а.с.38,39). Аналогічного змісту вимога була направлена [PERSON], яку нею отримано особисто 10.02.2017р. (а.с.40,41). Відповідно до пункту 11 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» судам розяснено, що у разі виникнення спору щодо отримання сторонами кредитного договору індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу або як застави (підпункт «г» пункту 4 статті 5 Декрету про валютне регулювання) суд має виходити з того, що Національним банком України на виконання положень статті 11 цього Декрету, статті 44 Закону України «Про Національний банк України» в межах своїх повноважень прийнято Положення про порядок видачі Національним банком України індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затверджене постановою Правління Національного банку України від 14 жовтня 2004 року № 483 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 9 листопада 2004 року за № 1429/10028). Згідно з пунктом 1.5 цього Положення використання іноземної валюти як засобу платежу без ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише тих операцій уповноваженого банку, на здійснення яких Національний банк видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операції з валютними цінностями, який до переоформлення Національним банком України відповідних ліцензій на виконання вимог пункту 1 розділу II Закону України від 15 лютого 2011 року № 3024-VI «Про внесення змін до деяких законів України щодо регулювання діяльності банків» генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, або генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій). У зв'язку з наведеним суди повинні виходити з того, що надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору. У ПАТ «УкрСиббанк» наявні банківська ліцензія від 28 жовтня 1991 року № 57, дозвіл на право здійснення операцій з валютними цінностями від 19 листопада 2002 року, що у сукупності є генеральною ліцензією на здійснення валютних операцій, згідно із Декретом Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю». Таким чином, суд приходить до висновку, що банк мав право здійснювати банківські операції, зокрема, надавати кредити та отримувати грошові кошти на погашення кредитів в іноземній валюті. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що договір споживчого кредиту підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов договору; сторони мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; [PERSON] на момент укладення договору не заявляв додаткових вимог чи зауважень щодо умов спірного договору та у подальшому певний час виконував його умови; уклав додаткову угоду 15 січня 2007 року, що свідчить про те, що він був ознайомлений із сукупною вартістю кредиту, реальною процентною ставкою, підписав графік погашення кредиту, а також, врахувавши визначену статтею 204 ЦК України презумпцію правомірності правочину, а отже Договір про надання споживчого кредиту №0Д02И8591Д від 24 жовтня 2006 р. повинен був виконуватися сторонами договору належним чином. Посилання представника відповідача на те, що Банк просить стягнути суму заборгованості за Договором про надання споживчого кредиту №10410270000 від 24 жовтня 2006 року, який між сторонами не укладався, оскільки було укладено договір №0Д02И8591Д від 24 жовтня 2006 р., не заслуговують на увагу, оскільки із позовної заяви, а також з пояснень представника позивача вбачається, що кредитний договір №0Д02И8591Д (№10410270000) від 24 жовтня 2006 р. і №10410270000 від 24 жовтня 2006 року,є один і той же договір. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За таких обставин на [PERSON] та [PERSON], які заперечували проти заявлених позовних вимог покладався обовязок не лише висловити свою незгоду, а й надати належні та допустимі докази. Разом з тим, відповідачами не було додано жодного розрахунку або інших доказів, які дозволяли суду дійти висновку про хибність та невідповідність заборгованості, яка в них виникла перед ПАТ «УкрСиббанк». З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] не в повному обсязі виконувались зобов'язання щодо повернення кредитних коштів, в зв'язку з чим у останнього виникла заборгованість, яка підлягає стягненню в повному обсязі, а [PERSON] поручалась перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, а тому позов ПАТ «УкрСиббанк» підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розподіл судових витрат між сторонами вирішується за правилами ст. 141 ЦПК України, а тому підлягає стягненню з [PERSON] та [PERSON], з кожного по 2 325 грн 04 коп судових витрат, на користь позивача.

Outcome: approved