Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

у вересні 2013 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що на підставі заяви-анкети від 21.04.2006 року відповідачка [PERSON] була прийнята в члени кредитної спілки «ФІН-ЕКО». 06.12.2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №8405. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] як поручителі взяли на себе зобов»язаннявідповідно до договору поруки відповідати по зобов»язаннях [PERSON], що виникають з договору кредиту від 06.12.2006 року №8405. За видатковим касовим ордером від 06.12.2006 року №1668 [PERSON] отримала в касі Спілки 15199,00 грн. Згідно з п.п. 2.3 зазначеного договору кредиту плата за користування кредитом становить 1,11233 % від суми залишку заборгованості позичальника за кредитом за кожний календарний день. Згідно з п.2.4 цього договору кредиту відповідачка [PERSON] зобов»язувалася виплачувати кредит та проценти в порядку, визначеному графіком платежів. Останній платіж за договором передбачено - 20.11.2009 року. Відповідачка [PERSON] порушує свої зобов»язання, зазначені в договорі кредиту - кредит повністю не повернула, відсотки, нараховані за користування кредитом, не сплачує. Має заборгованість по сумі кредиту - 3101,09 грн. по сплаті відсотків за користування кредитом в сумі 3740,97. Таким чином, сума заборгованості по кредитоному договору від 06.12.2006 року №8405 становить: 15199 - 5791,43 = 9407,57 грн.; - по відсотках за користування кредитом за період з 25.09.2010 рокупо 01.04.2013 року 11803,80- 150,00= 11653,80 грн., де 11803,80 - сума нарахувань, 150,00 грн -сума оплат. Загальна сума заборгованості по договору № 8405 від 06.12.2006 року 9407,57 + 11653,80 грн. = 21061,37 грн. На підставі вимог ст.ст. 1054, 526, 554 ЦК України та умов договору позивач просить стягнути з відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] солідарно заборгованість за договором кредиту № 8405 від 06.12.2006 року в сумі 21061,37 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, вважає їх безпідставними. Пояснила суду, що дійсно між нею та позивачем існували договірні відносини на підставі договору кредиту на умовах строковості повернення кредиту. Згідно п.2.4 кредитного договору визначено графік платежів, останній платіж за договором - 20.11.2009 року. Останній платіж за договором нею було здійснено 19.05.2008 року. Просила застосувати строки позовної давності, передбачені ст. 257 ЦК України. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував та посянив наступне. 06.12.2006 року між ним та позивачем був укладений договір поруки на забезпечення виконання договору кредиту між кредитною спілкою «ФІН-ЕКО» та [PERSON] від 06.12.2006 року. Вважає, що порука припинилась 21.05.2010 року в силу того, що позивач не пред»явив вимогу до поручителів протягом 6 місяців з дати настання строку основного зобов»язання за кредитним договором. Просив в задоволенні позову відмовити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась. Про час, день та місце розгляду спраив повідомлена належним чином. Просила розглянути справу у її відсутність. Надала суду заперечення, в яких зазначила, що вважає позовні вимоги безпідставними , оскільки позивач не звернувся до не ї, як до поручителя, про стягнення заборгованості за кредитним договором протягом 6 місяців з дня настання строку виконання основного зобов»язання, а саме з 20.11.2009 року, а звернувся до суду з позовом, коли вже минув цей строк і порука за договором припинилась. Просила в задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши представника позивача та відповідачів [PERSON] та [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. 06.12.2006 року між Кредитною спілкою «ФІН-ЕКО» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 8405 на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченності (а.с.8,9). П.2.4 договору визначено терміни сплати кредиту та погашення процентів за ним. Останній термін сплати передбачено 20.11.2009 року. 06.12.2006 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 15199,00 грн. на придбання телевізора, що підтверджується видатковим касовим ордером та заявою про надання кредиту(а.с.5, 10, 17). Також сторонами був укладений договір застави № 8405 від 06.12.2006 року для забезпечення кредиту (а.с.11). Предметом застави є телевізор LCD 40 Samsung LE 40, який залишився у користуванні та володінні заставодавця. Сторони підтвердили, що умови даного договору реалізовані не були за сплином часу та втратою телевізором товарної цінності. Відповідно до карточки платежів по договору кредиту від 06.12.2006 року борг по відсотках складає 11653,80 грн. Залишок тілу кредиту 9407,57 грн., що разом складає заборгованість в розмірі 21061,37 грн. Останній платіж за договором здійснено позивачкою 19.05.2008 року, що підтверджується незмінним розміром залишку з цієї дати (а.с.18). Інших доказів на підтвердження сплати за договором кредиту після 19.05.2008 року позивачем суду не надано. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільногозаконодавства. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов»язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов»язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка має неминуча настати, підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Умова договору щодо дії договору не є строком його виконання. За ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язуєтьсяповернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Оскільки умовами договору кредиту встановлено графік погашення кредиту, який деталізує обов»язок боржника повернути весь борг частинами, та встановлює строки виконання, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а відтак суд приходить до висновку, що початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Отже звернувшись до суду з даним позовому вересні 2013 року позивачем пред»явлено позов після спливу загального строку позовної давності, який закінчився 20.11.2012 року. Згідно ч. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув. З врахуванням викладеного суд вважає необхідним застосувати строки позовної давності та відмовити позивачу в задоволенні позову до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором кредиту в розмірі 21061,37 грн. Судом встановлено, що 06.12.2006 року між КС «ФІН-ЕКО» та [PERSON] та КС «ФІН-ЕКО» та [PERSON] укладено договори поруки №8405 на забезпечення виконання зобов»язання [PERSON] перед кредитною спілкою за договором кредиту від 06.12.2006 року № 8405(а.с.12,13). Відповідно до п.3.3 договорів поруки кредитор зобов»язується в 10-ти денний термін повідомити поручителя в письмовій формі про невиконання або неналежне виконання боржником своїх зобов»язань за кредитним договором із зазначенням суми грошових коштів та рахунків, куди поручитель зобов»язаний перерахувати зазначені кошти. За п.4.1 договорів поруки порука припиняється з припиненням забезпеченного нею зобов»язання, а також коли кредитор протягом 6 місяцв з дня настання строку виконання зобов»язання не пред»явив позову до поручителя. Зазначена више умова договору прямо передбачена нормою ч.4ст. 559 ЦК України. Таким чином, враховуючи, що останній платіж за основним договором кредиту передбачений 20.11.2009 року, а повідомлення про невиконання умов договору поручителям кредитною спілкою направлено 10.07.2013 року, що підтверджується квитанцією пошти та текстом повідомлення (а.с.3а, 3б,4), то кредитором пропущений шестимісячний строк пред»явлення вимоги до кредитора, також протягом цього строку кредитор не звернувся до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості з поручителів. Суд вважає, що строк виконання основного договору є саме 20.11.2009 року, оскільки саме цей термін передбачений договором кредиту, який укладався на умовах строковості. Вказівка на термін дії договору кредиту до повного його виконання згідно п.6.1 договору кредиту не є строком його виконання. Про строковість договору також підтверджує визначення дати повернення кредиту кожного місяця всього строку, у зв»язку з порушенням якої нараховувались відповідні відсотки. Враховуючи викладене вище та на підставі ст. 559 ЦК України суд вважає порука за договорами поруки від 06.12.2006 року між КС «ФІН-ЕКО» та [PERSON] та КС «ФІН-ЕКО» та [PERSON] припинена. На цій підставі позовні вимоги КС «ФІЕ-ЕКО» до [PERSON]та [PERSON] не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання не пред»явить вимоги до поручителя. Договором кредиту визначено графік платежів, суми платежів, а також встановлено строк їх сплати, а тому строк виконання основного зобовґ»язання рахується з 20.11.2009 року. Відповідно до абз.3 п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України по розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» пред»явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред»явлення до нього позову. При цьому в разі пред»явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання. Відповідачами суду заявлено про застосування строків позовної давності до даних правовідносин, на підставі чого просили в задоволенні позову відмовити. Суд приймає до уваги заяви відповідачів та вважає, що позивачем дійсно пропущені строки позовної давності на право вимоги по стягненню заборгованості за договорами поруки протягом 6 місяців від дня настання строку виконання основного зобов»язання. Тому суд вважає можливим в задоволенні позову в цій частині відмовити з цих підстав.

Outcome: dismissed