overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що 15.06.2012 року вона уклала шлюб із відповідачем. Сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. На данний час малолітня донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Посилаючись на те, що відповідач допомоги в утриманні доньки не надає, не приймає участі у її вихованні, просить суд стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання доньки в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходів відповідача щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позову, до досягнення [PERSON] повноліття. Позивачка в судове засідання не з*явилася, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на задоволенні позову наполягала. Відповідач в судове засідання не з*явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, визнав позовні вимоги в повному обсязі, проти задоволення позовної заяви не запречував. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши письмові докази у сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачем позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки діти проживають з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що спільного життя з відповідачем не склалося через відсутність порозуміння, фактичні шлюбні відносини припинені. У судове засідання сторони не з'явилися, позивач та відповідач подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, просили позов задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.09.2010 року (а.с. 7). Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства та фактично проживають окремо. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що їх подружнє життя не склалося через різні погляди на життя і сімейні обов'язки. В сім'ї відбувались сварки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. [PERSON] посилається на те, що збереження сім'ї неможливе, і подальше спільне життя суперечить її інтересам та інтересам дитини. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що фактично їх сім'я розпалася майже рік назад. З того часу вони не підтримують шлюбних стосунків і кожен живе своїм життям, у неї є інший чоловік, а у чоловіка- інша жінка. Відповідач [PERSON] позов визнав пояснивши, що у розпаді їх сім'ї винна дружина, він же намагався зберегти шлюб, але не вийшло. Дружина підтримує стосунки з іншим чоловіком, він теж знайшов собі іншу жінку, а тому немає сенсу зберігати їх шлюб. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13 березня 2002 р. (а.с. 6). Подружжя має малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 7). З пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що у них відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові, поваги та взаєморозуміння, внаслідок чого вони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію позивача та безумовне визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що розлад сімейних стосунків подружжя [PERSON] має не тимчасовий характер, а відтак подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально і не базується на засадах добровільності, суперечить інтересам позивача та інтересам малолітнього сина сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування позову зазначила, що їх подружнє життя не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, у них різні інтереси, вони перестали довіряти один одному. В сім'ї відбуваються постійні сварки та суперечки, які поступово призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Спроби примирення позитивних результатів не дали, а тому подальше спільне проживання і збереження сім'ї неможливі. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що чоловік взагалі не приділяє уваги сім'ї та дітям, а займається лише собою, дуже мало заробляє, влаштовує вдома сварки, б'є посуд. Остання така серйозна сварка відбулась в лютому 2016 р., коли син змушений був їх розбороняти, а вона викликала поліцію. Відповідач [PERSON] вимогу про розірвання шлюбу визнав, але пояснив, що це дружина веде себе неналежним чином, не дає йому можливості спілкуватися з дітьми, постійно пред'являє до нього необґрунтовані претензії і провокує на сварки. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 4 жовтня 2002 р. (а.с. 3). Подружжя має двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 4), та дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 5). З пояснень сторін в судовому засіданні вбачається, що у них відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові, поваги та взаєморозуміння. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію позивача, безумовне визнання позову відповідачем та відмову подружжя від надання строку для примирення, суд дійшов висновку, що розлад їх сімейних стосунків має не тимчасовий характер, а відтак подальше збереження шлюбу, який не базується на засадах добровільності, суперечить інтересам позивача та інтересам малолітніх дітей сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та відновлення її дошлюбного прізвища [PERSON]. На обґрунтування позову зазначила, що сімейне життя у них не склалося через несумісність характерів та втрати поваги. Наразі шлюбних відносин вони не підтримують спільного господарства не ведуть і наміру поновлювати подружні стосунки не мають. Позивач [PERSON] подала клопотання про розгляд справи у її відсутність. Від відповідача [PERSON] надійшла письмова заява про визнання позову. Нез'явлення сторін є підставою для розгляду справи без фіксування судового засідання технічними засобами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 2008 р. (а.с. 7). Подружжя має малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що у подружжя відсутні спільні погляди на сім'ю та шлюб, взаємні почуття любові та взаєморозуміння, внаслідок чого вони не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. За приписами ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи позицію позивача та визнання позову відповідачем, суд дійшов висновку, що розлад їх подружніх стосунків має не тимчасовий характер і подальше збереження шлюбу, який наразі існує лише формально і не базується на засадах добровільності, суперечить інтересам позивача. Встановлені обставини є підставою для розірвання шлюбу сторін. Оскільки відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу відновити своє дошлюбне прізвище, вимоги позивача [PERSON] в частині відновлення її дошлюбного прізвища [PERSON] є також обґрунтованими.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просив змінити розмір щомісячний аліментів, які стягуються з позивача користь відповідачки [PERSON], на утримання спільного сина, [PERSON], [INFO], з ? частини з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до твердої грошової суми в розмірі 1000 грн. В обгрунтування позову послався на те, що має на утримання батьків пенсійного віку. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав, пояснив, що допомогу сину надає, в травні 2015р. відкрив рахунок на дитину, на який зарахував грошові кошти в сумі 15\~000 грн.. а до цього купував для дитини одежу, оргтехніку, продукти харчування. Зазначив, що на момент винесення рішення суду про стягнення з нього аліментів, його батьки були пенсіонерами. Відповідачка в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. За рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17 вересня 2014 р. у справі №2/489/2482/14 р. з [PERSON], [INFO], який народився у місті Миколаєві, на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21 серпня 2014 року і до повноліття дитини. У відповідності до довідки Інгульського ВДВС,станом на 10 червня 2016 р. відсутні відомості щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO]. Згідно довідки форми № 3 ЖКП «Південь», з [PERSON] зареєстровані його батьки [PERSON] та [PERSON] (а.с. 29). У відповідності до копії пенсійних посвідчень, [PERSON] і [PERSON] є пенсіонерами (а.с. 6). Частина 1\~ст. 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Втім мотиви, які наведені позивачем в обґрунтування необхідності визначити розмір аліментів, зокрема знаходження на утриманні батьків пенсіонерів, не є підставою для зміни розміру аліментів, передбаченою\~ст. 192 СК України\~через що у задоволенні позову слід відмовити через недоведеність.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь з 11 березня 2016 р. на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають в шлюбі, однак на даний час вона з дитиною проживають в Російській Федерації, дитина знаходиться на її утриманні. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2012 року (а.с. 3). Мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] (а.с. 3,4). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обовязку визначається батьками самостійно за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. Тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь з 21 березня 2016 р. на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача до повноліття дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що діти з 2013 року знаходиться на утримання лише позивачки. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, але, виходячи з погодинної оплати йому праці, просив стягувати аліменти в розмірі ? частки від його доходу. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 08 жовтня 2005 року (а.с. 11). Мають дітей: [PERSON], [INFO], та неповнолітню [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідач працює в УДППЗ «Укрпошта» на посаді водія, за довідкою з місця роботи, його середній заробіток складає 4173,01 грн. Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов'язку визначається батьками самостійно - за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. Тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь з 28 березня 2016 р. на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , 2002 року народження, та [PERSON] , 2004 року народження, аліменти в\~ розмірі 1/3 частини всіх доходів відповідача до повноліття дітей. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що діти мешкають з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 червня 2002 року,на даний час позивачкою подано позовну заяву про розірвання шлюбу (а.с. 3). Мають дітей: [PERSON] , 2002 року народження, та [PERSON] , 2004 року народження (а.с. 2). Відповідач є військовослужбовцем у військовій частині [NUMBER] , його місячний заробіток, за вирахуванням аліментів, складає 5\~395,89 грн. (а.с.\~ 14). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обов`язку визначається батьками самостійно за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує\~ кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання доньки [PERSON] і сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України, до досягнення найстаршою дитиною повноліття. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь з 28 березня 2016 р. на утримання неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони проживали однією сімєю без реєстрації шлюбу, мають спільну дитину, [PERSON], [INFO], на даний час дитина знаходиться на утриманні позивачки. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони мають неповнолітнього сина, [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою (а.с. 4,11). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обовязку визначається батьками самостійно за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. Тому позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом, яким просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь з 29 березня 2016 р. на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони перебувають в шлюбі, однак дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В судовому засідання позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2009 року (а.с. 3). Мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO] (а.с. 3,4). Частиною 1 ст. 180 СК України встановлений обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України передбачено, що спосіб виконання цього обовязку визначається батьками самостійно за домовленістю, або за рішенням суду, який присуджує кошти на утримання дитини (аліменти) у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців і інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи встановлені судом обставини, суд вважає за можливе присудити позивачці аліменти на утримання дитини в розмірі ? частки щомісячного заробітку (доходу) батька, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку згідно ч. 1 ст. 182 СК України. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави за ставкою передбаченою ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» в розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved