Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-03 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» про розірвання договору про пайову участь (інвестування) у будівництві нежитлових приміщень та повернення коштів. Позивач зазначав, що 15 грудня 2010 року між ним та відповідачем ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» був укладений договір про пайову участь (інвестування) у будівництві нежитлових приміщень. За умовами договору відповідач приймає позивача у пайове будівництво на нежитлове приміщення у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], на першому поверсі у блок-секції Б загальною проектною площею 100 кв.м.. На підставі договору позивачем було внесено кошти в сумі 170 000,00 грн.. В період з 12 грудня 2011 року по 26 грудня 2011 року позивачу було повернуто 30 000,00 грн., так як відповідач усно погодився на розірвання договору та повернення коштів. На даний час сума боргу складає 140 000,00 грн.. 23 липня 2014 року позивач звернувся до відповідача з листом-проханням надати інформацію про готовність передбаченого договором нежитлового приміщення та вказати строк, у який зазначене приміщення може бути передано позивачу. Відповідач лист залишив без відповіді. Крім, того позивачу достовірно відомо, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS], введено в експлуатацію, а спірне нежитлове приміщення передано іншій особі, тобто відповідачем було порушено зобов'язання передбачені договором. Посилаючись на викладене, позивач просив суд розірвати договір про пайову участь (інвестування) у будівництві нежитлових приміщень, стягнути з відповідача кошти в розмірі 140 000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні позовній заяві, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» Миколаєнко В.М. позовні вимоги не визнав, пояснив, що позивач не виконав взяті на себе зобов'язання відповідно до договору про пайову участь (інвестування) у будівництві нежитлових приміщень, він мав сплатити 800 000,00 грн., по 100 000, 00 грн. щомісяця, а сплатив лише частину. Товариство звернулося з позовом до суду про стягнення із позивача [PERSON] заборгованості, позов було задоволено, на сьогодні заборгованість існує. На даний час договір є припиненим, тому позовні вимоги про розірвання договору не підлягають задоволенню. Що стосується повернення коштів, то відповідач не заперечує. Посилаючись на викладене, просив суд задовольнити позовні вимоги частково. Судом встановлено, що 15 грудня 2010 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» був укладений договір про пайову участь (інвестування) у будівництві нежитлових приміщень (а.с.5-7). За умовами договору відповідач ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» приймає позивача [PERSON] у пайове будівництво на нежитлове приміщення у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], на першому поверсі у блок-секції Б загальною проектною площею 100 кв.м.. На підставі договору позивачем було внесено кошти в сумі 170 000,00 грн., що підтверджується квитанцією до прибуткового ордеру касового ордера №341 від 14 липня 2011 року (а.с.12). В період з 12 грудня 2011 року по 26 грудня 2011 року позивачу [PERSON] було повернуто 30 000,00 грн., що підтверджується виписками із банку про рух коштів на його рахунку (а.с.13-15). 18 липня 2014 року позивач [PERSON] звернувся до відповідача ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» з листом-проханням надати інформацію про готовність передбаченого договором нежитлового приміщення та вказати строк, у який зазначене приміщення може бути передано позивачу, що підтверджується відповідною поштовою квитанцією (а.с.8,9-10). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 липня 2013 року відмовлено в задоволенні [PERSON] до ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» про стягнення заборгованості та задоволено зустрічний позов ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» до [PERSON] про стягнення коштів в розмірі 673 061,70 грн. (а.с.46-48). Відповідно до акту про розірвання в односторонньому порядку договору про пайову участь (інвестування) у будівництві нежитлових приміщень від 15 грудня 2010 року, складеного 14 липня 2015 року, у зв'язку із грубим порушенням пайовиком, тобто позивачем [PERSON], зобов'язань по договору, ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» прийняло рішення про розірвання в односторонньому порядку договору про пайову участь (інвестування) у будівництво нежитлових приміщень від 15 грудня 2010 року, про що згідно супровідного листа від 23 липня 2015 року за №258 позивача [PERSON] було повідомлено належним чином (а.с.49,50). Згідно ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, а за відсутності таких вказівок - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що зазвичай ставляться. Згідно п.п.5.1. договору про пайову участь (інвестування) у будівництві нежитлових приміщень від 15 грудня 2010 року, договір може бути розірвано однією з сторін при невиконанні зобов'язань другою стороною (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справ, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Отже з огляду на вищевикладене, суд вважає, що при складанні 14 липня 2015 акту про розірвання в односторонньому порядку договору про пайову участь (інвестування) у будівництві нежитлових приміщень від 15 грудня 2010 року, відповідач ТОВ «Броварський заводобудівельний комбінат» діяло відповідно до чинного законодавства, а тому позовні вимоги про розірвання договору про пайову участь (інвестування) у будівництві нежитлових приміщень від 15 грудня 2010 року є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує розгляд (частина п'ята статті 174 ЦПК України). Оцінивши досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, з урахування визнання відповідачем позову, й прийняттям визнання відповідачем позову судом, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про повернення коштів ґрунтуються на законі й не суперечать йому, і тому підлягають задоволенню. За таких обставин суд приходить до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог.

Outcome: partial