Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-22 00:00:00

У березні 2015 року Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] з вимогами про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в розмірі 155817,57 гривень. В подальшому Позивачем було залучено в якості співвідповідача Моторне (транспортне) страхове бюро України, до якого заявлені вимоги про стягнення страхового відшкодування в розмірі 50000 гривень за заподіяну майнову шкоду та 2138,58 гривень за шкоду, заподіяну здоров'ю Позивача. Свої вимоги Позивач мотивує наступним. 04.07.2014р. на автодорозі Вишгород-Ровжі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного Позивачу автомобіля «Рено», д/н [NUMBER], та автомобіля «Фольксваген», д/н [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], в результаті якого автомобілі було пошкоджено, а Позивач - отримав тілесні ушкодження. Згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва від 25.11.2014р., дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди Позивачу була заподіяна матеріальна шкода, спричинена фактичним знищенням транспортного засобу «Рено», д/н [NUMBER], в розмірі 153000 гривень. Позивач також зазначає, що внаслідок ушкодження здоров'я внаслідок аварії ним понесені додаткові витрати на лікування загальна сума яких становить 2817,57 гривень. Зазначену суму він просить стягнути з Відповідачів, вважаючи її матеріальним збитком. Крім того, як зазначається у позові, Позивач зазнав моральних переживань з приводу пережитої аварії, тілесних ушкоджень, отриманих ним в її результаті, тривалого подальшого лікування, фактичного знищення його транспортного засобу. Достатньою компенсацією за спричинену йому моральну шкоду Позивач вважає суму в розмірі 500000 гривень, яку просить стягнути з [PERSON] У судовому засіданні Позивач та його представник підтримали позов, просили суд його задовольнити. Зазначили, що згідно з інформацією, яка міститься в базі даних Моторного (транспортного) страхового бюро України, цивільна відповідальність власника (водія) транспортного засобу «Фольксваген», д/н [NUMBER], не зареєстрована, а тому МТСБУ має сплатити Позивачу страхове відшкодування в межах встановлених лімітів за майнову шкоду та за шкоду здоров'ю. На уточнююче запитання суду Позивач зазначив, що автомобіль «Рено», д/н [NUMBER], є конструктивно загиблим, ремонтувати його економічно невигідно, його залишки він готовий віддати Відповідачу. Представник Відповідача [PERSON] частково заперечував проти, наполягаючи на тому, що відповідальність Відповідача була застрахована в ПрАТ «СК «Інкомстрах» згідно з полісом АС/7346512. Відсутність відомостей в базі даних МТСБУ про наявність чинного на день ДТП страхового полісу обумовлена, як вважає представник Відповідача, технічною помилкою, допущеною при внесенні номеру застрахованого автомобіля в базу даних. Так, в базі даних автомобіль, яким керувала Відповідача під час дорожньо-транспортної пригоди, значиться під державним реєстраційним номером [NUMBER], в той час як правильний номер автомобіля [NUMBER]. Така помилка, як стверджує сторона Відповідача, не впливає на чинність укладеного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, в якому всі відомості про автомобіль зазначені правильно, а тому відповідальність в межах ліміту страхового відшкодування (50000 гривень) має нести ПрАТ СК «Інкомстрах», а не [PERSON] чи МТСБУ. Крім того, представник Відповідача звернув увагу суду на те, що згідно з висновком спеціаліста-автотоварознавця належний Позивачу автомобіль «Рено», д/н [NUMBER], вважається конструктивно загиблим, а тому від суми матеріальної шкоди, визначеної висновком (147782,00 гривень), яка підлягає стягненню з Відповідача [PERSON], окрім суми страхового відшкодування, що підлягає виплаті страховою компанією «Інкомстрах», слід відняти вартість залишків зазначеного транспортного засобу в сумі 29757,63 грн, оскільки Відповідач не має бажання забирати їх собі. Від Моторного (транспортного) страхового бюро України надійшли письмові заперечення на позов, в який Відповідач наполягав на відсутності підстав для стягнення з нього страхового відшкодування з огляду на наявність у водія транспортного засобу «Фольксваген», д/н [NUMBER], чинного на момент дорожньо-транспортної пригоди чинного полісу страхування цивільно-правової відповідальності АС/7346512 Страхової компанії «Інкомстрах». Заслухавши пояснення Сторін, дослідивши наявні в справі письмові докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу «Рено», д/н [NUMBER]. (а.с.132) 04 липня 2014 року в м.Києві на автодорозі Вишгород-Ровжі відбулася дорожньо-транспортна пригода з участю автомобіля «Рено», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], автомобіля марки «Хонда», д/н [NUMBER], автомобіля марки «Рено», д/н [NUMBER], та автомобіля марки «Фольксваген», д/н [NUMBER], за кермом якого знаходилася [PERSON] Відповідно до постанови Солом'янського районного суду м. Києва від 25.11.2014р. [PERSON] було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, тобто у даній дорожньо-транспортній пригоді. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, в межах розгляду даної справи обставини вини (її відсутності) [PERSON] у порушенні правил дорожнього руху доказуванню не підлягають, оскільки наявність вини в її діях вже встановлена чинним судовим рішенням. В матеріалах справи міститься Звіт №670 від 21.08.2014р. автотоварознавчого дослідження, складеного ФОП [PERSON], з якого вбачається, що вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Рено», д/н [NUMBER], становить 147782,00 грн, яка дорівнює ринковій вартості такого автомобіля на момент ДТП, оскільки відновлювальний ремонт автомобіля є економічно необгрунтованим. (а.с.105-108) Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Як вбачається з матеріалів справи цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Фольксваген», д/н [NUMBER], на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована згідно з Полісом №АС/7346512 Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Інкомстрах» з лімітом відшкодування за шкоду, заподіяну життю та здоров'ю в розмірі 100000 гривень, а за шкоду, заподіяну майну - 50000 гривень. (а.с. 136) Таким чином, положення п.п. «а» ст.41.1 Закону «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно з якими на МТСБУ покладається обов'язок відшкодування шкоди, заподіяної транспортним засобом, власник якого не застрахував свою відповідальність, не підлягають застосуванню до даних правовідносин. Відтак, вимоги заявлені до МТСБУ не підлягають задоволенню. Аналізуючи заперечення [PERSON] в частині стягнення з неї відшкодування в межах ліміту страхового відшкодування, суд враховує правову позицію Верховного Суду України викладену в постанові від 20 січня 2016 року по справі № 6-2808цс15. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Таким чином, суд не вправі частково відмовити в позові [PERSON] до [PERSON] з тих підстав, що її цивільно-правова відповідальність як заподіювача шкоди застрахована. Згідно з положеннями чинного законодавства в разі стягнення з винної особи матеріальної шкоди, що дорівнює ринковій вартості автомобіля на момент його фізичного знищення, потерпіла особа має передати винній особи залишки пошкодженого автомобіля, або у разі залишення потерпілою особою залишків собі сума матеріального відшкодування має бути зменшена на їх вартість. Встановлено, що Позивач наполягає на відшкодуванні повної ринкової вартості автомобіля і не заперечує проти передачі його залишків Відповідачу [PERSON] Сама Відповідач [PERSON] не бажає отримувати у свою власність залишки, а тому суд не може примусити її прийняти їх. Разом з тим, суд роз'яснює право Відповідачу звернутись до Позивача з вимогами про передачу залишків автомобіля в будь-який час і після вирішення судом справи по суті. Що стосується стягнення з Відповідача [PERSON] матеріальної шкоди в розмірі 2817,57 гривень на користь Позивача в якості відшкодування понесених ним витрат на лікування, то суд керується наступним. Як вбачається з медичної довідки №1855 від 28.07.2014р., [PERSON] 04 липня 2014 року був доставлений в Вишгородську центральну районну лікарню «швидкою», і за результатами обстеження йому було встановлено діагноз: забій м'яких тканин. Крім того, після дорожньо-транспортної пригоди Позивач обстежувався у ДУ «Національний інститут серцево-судинної хірургії імені М.М. Амосова НАМН України» (консультативний висновок №9590 від 07.07.2014р., консультативний висновок №12012 від 15.08.2014р.), йому призначено рекомендований курс лікування. (а.с. 10, 13) Встановлено також, що після отриманої травми Позивач двічі походив курс лікування в Київському міському центрі радіологічного захисту населення. (витяги з історій хвороби №3506 від 25.07.2014р. та №783 від 20.02.2015р.). Оцінюючи дані обставини та загальний перелік та характер медикаментів, що придбавались згідно з наявними в матеріалах чеками, у їх сукупності, суд вважає такі витрати Позивача в розмірі 2817,57 грн є обгрунтованими та такими, що пов'язані із винними діями Відповідача, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди. Відтак, загальний розмір матеріальної шкоди, яка підлягає стягненню з Відповідача [PERSON] на користь Позивача становить 150599,57 гривень. Щодо позовних вимог Позивачів про стягнення з Відповідача моральної шкоди, суд керується наступним. Згідно зі статтею 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: в тому числі: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я (п.1 ч.2); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів (п.1 ч.2); у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна (п.3 ч.2). Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. З урахуванням всіх обставин справи, суд вважає доведеним, що вчиненням [PERSON] винних дій, які призвели до заподіяння шкоди здоров'ю Позивача, тривалого його подальшого лікування, а також до пошкодження належної Позивачу власності, зокрема, її фактичного знищення, останньому заподіяно моральну шкоду, яку суд оцінює в 10000 гривень, і яка підлягає стягненню безпосередньо з винної особи - [PERSON] Відповідно до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з [PERSON] підлягають стягненню на користь держави судовий збір за матеріальними вимогами - 1505,99 грн, за нематеріальними вимогами - 243,60 грн (всього 1749,60 грн).

Outcome: partial