Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-28 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON], в якому просила: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини [PERSON], [INFO]; - стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON]., [INFO], в розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів, але не менше ніж тридцять відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня звернення до суду із позовом до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що вони з відповідачем проживали однією сім'єю, мають спільну дитину - [PERSON]., [INFO]. Від виконання своїх батьківських обов'язків відповідач ухиляється, не цікавиться розвитком та станом здоров'я сина, не дбає про його інтереси, не бажає брати участь у вихованні та утриманні дитини. [PERSON], [INFO], проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні. Представник [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву у якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив розглядати справу без його участі. Представник [PERSON] - [PERSON] у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив справу розглядати без участі відповідача, зазначив, що відповідач позовні вимоги визнає у повному обсязі. Також надав суду нотаріально посвідчену заяву, у якій [PERSON] не заперечує проти позбавлення його батьківських прав. Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради явку свого представника у судове засідання не забезпечило, надало заяву суду, у якій просило розглядати справу без участі свого представника. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження [NUMBER], виданого повторно Фрунзенським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 05.07.2016 року, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON]. Сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] участі у вихованні сина не приймає, життям сина не цікавиться. З висновку Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради № 737 від 16.12.2016 року вбачається, що батьки дитини перебували у фактичних шлюбних відносинах без реєстрації шлюбу. З початку 2016 року, після розірвання відносин між батьками, малолітній [PERSON], [INFO], мешкає разом з матір'ю, [PERSON], за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] зареєстрований та фактично мешкає за адресою: [ADDRESS], надав нотаріально посвідчену заяву від 02.09.2016 про те, що він надає згоду на позбавлення його батьківських прав відносно малолітнього сина, [PERSON], [INFO], та визнає позовні вимоги, що підтверджує його байдуже ставлення до дитини. [PERSON] з приводу встановлення йому порядку участі у вихованні сина, [PERSON], [INFO], та щодо усунення перешкод у спілкуванні з ним з боку матері дитини, до Управління служб у справах дітей не звертався, та ніяких доказів щодо виконання батьківських обов'язків не надав. Згідно з інформацією адміністрації Харківської школи-інтернату № 14, де навчається [PERSON], мати, [PERSON], приділяє належну увагу захованню сина, підтримує зв'язок з вчителями та вихователями. Про батька дитини, [PERSON], жодної інформації у закладі немає. Посилаючись на вказані обставини, Управління служб у справах дітей Департаменту праці та соціальної політики Харківської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON], [INFO]. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, а також орган опіки та піклування. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п. 16 постанови № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і у сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У судовому засіданні на підставі наявних у матеріалах справи доказів встановлено, що перешкоди для виконання відповідачем своїх батьківських обов'язків відсутні, він свідомо ухиляється від їх виконання, крім того не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] в інтересах дитини. Щодо стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON], [INFO], то відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 2 статті 166 СК України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, тому одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав у повному обсязі, а також те, що в матеріалах справи відсутні будь-які докази, які б підтверджували незадовільний стан здоров'я дитини чи відповідача, перебування чи необхідність перебування відповідача на стаціонарному лікуванні, наявність у відповідача інших дітей та/або непрацездатних батьків або інших обставин, що мають істотне значення для визначення розміру аліментів, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача слід стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду з позовом, тобто з 27 вересня 2016 року та до досягнення дитиною повноліття. У силу положень п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Також, враховуючи те, що позивач на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-VI від 08.07.2011 року звільнений від сплати судового збору, розмір якого у справах про стягнення аліментів складає 551 гривня 20 копійок, відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача вказану суму судового збору в дохід держави у повному обсязі.

Outcome: approved