Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

У вересні 2014 [PERSON] звернулась до суду з позовом до Прокуратури Овідіопольского району Одеської області, [PERSON], третіх осіб Відділу Державної Виконавчої Служби Овідіопольского районного управління юстиції, Реєстраційної служби Овідіопольського районного управління юстиції, в якому просила звільнити з під арешту накладеного за повідомленням б/н від 14.04.1994 року прокуратури Овідіопольського району Одеської області майно, а саме житловий будинок та земельну ділянку, що розташовані за адресою [ADDRESS] та виключити з Єдиного реєстру Заборон відчуження об'єкту нерухомого майна відомості про арешт (архівний запис) № 8228727, зареєстрований 26.11.2008 року реєстратором Овідіопольською районною державною нотаріальною конторою, накладений на підставі повідомлення б/н від 14.04.1994 року Прокуратури Овідіопольського району Одеської області на все майно, що розташовано за адресою: [ADDRESS], власником якого є [PERSON]. Свої вимоги позивач обґрунтовує, тим, що [INFO] року померла її мати [PERSON], яка склала заповіт за яким заповідала доньці [PERSON] житловий будинок та земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS]. При зверненні до державної нотаріальної контори Овідіопольського району Одеської області у видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено, оскільки на житловий будинок [ADDRESS] БН від 14.04.1994 р. було накладено арешт, та власником майна значиться [PERSON]. Оскільки її права, як спадкоємця порушені, свідоцтво про право на спадщину вона не в змозі отримати, просить суд позов задовольнити. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Відповідач [PERSON] про час і місце судового засідання сповіщений належним чином. В судове засідання не прибув, оскільки відбуває покарання у вигляді довічного позбавлення волі. Позовні вимоги [PERSON] визнав повному обсязі, в письмових поясненнях вказує, що він не був власником майна, житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: [ADDRESS], вказане майно належало його матері [PERSON] Представник прокуратури Овідіопольского району в судовому засіданні проти задоволення позову не заперечував. Треті особи про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином, в судове засідання не з'явились, заперечень на позов не надали. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про смерть. Згідно заповіту спадкоємицею нерухомого майна, що розташоване за адресою: [ADDRESS], є її донька [PERSON] У відповідності до свідоцтва про право власності на нерухоме майно власником нерухомого майна за зміненою адресою [ADDRESS], є померла [PERSON] Згідно довідки про склад сімї відповідач [PERSON] зареєстрований у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] . Досліджуючи витяг з Єдиного реєстру заборон судом вбачається, що за повідомленням прокуратури Овідіопольського району Одеської області БН від 14.04.1994 р. було накладено арешт на все майно, власником майна значиться [PERSON]. Арешт накладено до особливого розпорядження . Досліджуючи Витяг з вироку Апеляційного суду Одеської області від 20.12.2005 року відносно засудженого [PERSON] судом не вбачається відомостей про арешт майна за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до довідки Апеляційного суду Одеської області з матеріалів кримінальної справи за обвинуваченням [PERSON] відомості про арешт майна за адресою: [ADDRESS] відсутні. Судом застосовуються норми відповідних законів, діючих на час виникнення правовідносин. Так, згідно Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів в примітці було вказано, що Колгоспному двору або одноосібному селянському двору видається свідоцтво про право особистої власності на будинок відповідно до п. 18. Згідно п. 18 Інструкції у разі будівництва будинку на колгоспній землі, розташованій у смузі міста або селища міського типу, виконком місцевої Ради депутатів трудящих, на підставі витягу з рішення загальних зборів колгоспників або довідки правління колгоспу про надання земельної ділянки для будівництва, дозволу виконкому на будівництво та акту про закінчення будівництва і введення в експлуатацію будинку, разом з затвердженням цього акту вирішує питання про оформлення права власності і видачу свідоцтва про це. В свідоцтві на право власності, яке видано колгоспному двору, вказується, що будинок належить колгоспному двору і зазначається голова цього двору. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5. ст. 1268, 1297 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 126 КПК України (в редакції, що діяла на момент накладення арешту), забезпечення цивільного позову і можливої конфіскації майна провадиться шляхом накладення арешту на вклади, цінності та інше майно обвинуваченого чи підозрюваного або осіб, які несуть за законом матеріальну відповідальність за його дії. Згідно ст. 41 Конституції України, яка є нормою прямої дії, ч. 1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з правовою позицією Верховного суду України викладеної в постанові від 15 травня 2013 р. по справі 6-26 цс13 встановлено, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно розглядаються за правилами, установленими для. розгляду позовів звільнення майна з-під арешту. В порядку, передбаченому кримінально процесуальним законодавством, коли арешт на майно накладено провадженні в кримінальній справі, розглядаються заяви боржників правильність арешту майна. Суд приходить до висновку, що право власності на житловий будинок у померлої [PERSON] виникло з моменту видачі свідоцтва та державної реєстрації тобто з 30.05.1994 року, щодо відповідача [PERSON] суд зазначає, що він зареєстрований у спірному будинку і не є власником майна, яке належало його померлій матері, ця обставина знаходить своє підтвердження у довідках про реєстрацію місця проживання [PERSON] та домової книги, письмових поясненнях [PERSON] На підставі викладеного суд приходить до висновку, що арешт накладений за повідомленням прокуратури Овідіопольського району Одеської області БН від 14.04.1994 р. на все майно, де власником майна значиться [PERSON], та який накладено до особливого розпорядження є неправомірним, оскільки накладений на майно, власником, якого є померла [PERSON], а не її син [PERSON], який є засудженим. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов спадкоємця [PERSON] за заповітом, складеним її матірю [PERSON] належить задовольнити в повному обсязі, оскільки померла [PERSON] та її донька позивач [PERSON] не були учасниками кримінальної справи в межах, якої було накладено арешт на все майно [PERSON], який не є власником житлового будинку [ADDRESS], а наявність арешту в Єдиному реєстрі заборон перешкоджає спадкоємцю отримати свідоцтво про право на спадщину.

Outcome: approved