Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У березні 2016 року ПАТ НАСК «Оранта» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення в порядку регресу страхового відшкодування в розмірі 5 654,84 гривень та судових витрат в сумі 1 378,00 гривень, в обґрунтування якого послався на те, що 23.05.2013 року в м.Києві по Великій Кільцевій дорозі відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Вольво», д/н [NUMBER] з напівпричепом д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів. Водія [PERSON] постановою Святошинського районного суду м.Києва від 21.06.2013 року було визнано винним у скоєнні ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Оскільки автомобіль «Вольво», д/н [NUMBER] належить ПП «Скат Транс», яке застрахувало транспортний засіб у ПАТ НАСК «Оранта», власник пошкодженого автомобіля «Ніссан» [PERSON] 11.06.2013 року звернулася до страховика із заявою про страхове відшкодування, після чого було складено автотоварознавче дослідження, відповідно до якого було виплачено страхове відшкодування в розмірі 5 654,84 гривні. [PERSON], 13.02.2015 року страховиком було направлено досудове попередження про виплату страхового відшкодування в порядку регресу, однак відшкодування досі не сплачено, у звязку з чим, позивач змушений звернутися в суд з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не зявився, направивши на адресу суду заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином /а.с.41,50/, причину неявки суду не повідомив. Заперечень щодо задоволення позовних вимог до суду не надходило. Третя особа в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином /а.с.42,49/, причину неявки суду не повідомила. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Як убачається з довідки №9203820 про дорожньо-транспортну пригоду, 23.05.2013 року об 11.00 год. по вул.Кільцева дорога (Шпалерний ринок заїзд на парковку) сталося зіткнення транспортного засобу «Ніссан», д/н [NUMBER], під керуванням [PERSON], при наявності полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АВ8845155 терміном дії до 17.01.2014 року, виданого ПрАТ «СК «Провідна» та вантажного (з причепом) автомобіля «Вольво», д/н [NUMBER], що належить ПП «Скат Транс», під керуванням [PERSON], при наявності полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АС/2418359 терміном дії до 17.04.2014 року, виданого ПАТ НАСК «Оранта» внаслідок порушення правил маневрування останнього водія. /а.с.29-30/ Згідно ст. 3 Закону № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників. 17.04.2013 року між ПАТ НАСК «Оранта» та ПП «Скат Транс» було укладено договір страхування та видано поліс №АС/2418359 обовязкового страхування цивільно-правовової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого транспортний засіб «Вольво», д/н [NUMBER] було забезпечено на строк з 18.04.203 року по 17.04.2014 року. /а.с.8/ Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Судом установлено, що постановою Святошинського районного суду м.Києва від 21.06.2013 року по справі №759/7947/13-п [PERSON] визнано винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася по Великій Кільцевій дорозі в м.Києві 23.05.2013 року об 11 год.00 хв. та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст.124 КУпАП України у вигляді адміністративного штрафу розміром 25 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 425 грн. /а.с.10/ 11.06.2013 року власник пошкодженого автомобіля «Ніссан» [PERSON] звернулася до ПАТ НАСК «Оранта» із повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду, яка сталася 23.05.2013 року, після чого було складено протокол (акт) огляду транспортного засобу та встановлено механічні пошкодження автомобіля. На підставі Агентської угоди №08-03-26/15-01-10 від 01.03.2010 року ТОВ «Гарант-Асістанс» було проведено дослідження №АІ3333ВН-17.06/2 від 17.06.2013 року, відповідно до висновку якого встановлено матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Ніссан» в розмірі 6 164,84 грн. /а.с.11,13-14,17-19/ 11.07.2013 року [PERSON] звернулася до ПАТ НАСК «Оранта» із заявою про страхове відшкодування та згідно розрахунку від 12.07.2013 року їй було виплачено суму страхового відшкодування в розмірі 5 654,84 грн. за страховим актом №ОЦВ-13-7624/1 від 17.07.2013 року. /а.с.12,16,23/ Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Пунктом 26 постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року розяснено, що до страховика (МТСБУ), який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. Зі змісту положень ст. 993 ЦК України вбачається, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування переходить право вимоги, до особи, відповідальної за завдані збитки у межах фактичних витрат. Так, 27.05.2014 року на адресу [PERSON] ПАТ НАСК «Оранта» за вих.№09-06-06/9759 було направлено регресну вимогу про сплату суми страхового відшкодування в порядку регресу в розмірі 5 654,84 грн. /а.с.28/ Відповідно до п.п. «ґ» п.п.38.1.1. п.38.1 ст.38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у п.п.33.1.2. п.33.1 ст.33 даного закону, а саме: невідкладно, не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Водієм [PERSON] в триденний строк, як це передбачено ст.38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», не було повідомлено страховика та не подано заяву про скоєння дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.05.2013 року. 13.02.2015 року за вих.№09-06-08/2289 на адресу [PERSON] було направлено досудове попередження про можливість вирішення питання щодо відшкодування збитків, завданих НАСК «Оранта» внаслідок ДТП в досудовому порядку, однак дане попередження та направлена раніше регресна вимога залишені відповідачем без задоволення вимог позивача. /а.с.26/ Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Наданою копією платіжного доручення №79945 від 03.12.2013 року підтверджується, що позивач виплатив страхове відшкодування в розмірі 5 654,84 грн. /а.с.31,32/, тому суд вважає, що вимоги про стягнення з відповідача фактично сплаченої суми витрат є правомірними і підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № 5585від 01.02.2016 року вбачається, що позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1 378,00 гривень, який підлягає стягненню з відповідача /а.с.6/. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved