Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-02 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулась до Виноградівського районного суду із позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання непрацездатної матері, яка потребує матеріальної допомоги. В обґрунтування вимог зазначає, що 18 грудня 1980 року між позивачкою та [PERSON] у Відділі реєстрації актів громадянського стану Іршавської райдержадміністрації Закарпатської області було зареєстровано шлюб. 23 серпня 1983 року [PERSON] усиновив сина позивачки від першого шлюбу - [PERSON] , [INFO] - відповідача, що стверджується копією Свідоцтва про усиновленя від 23 серпня 1983 року серії [NUMBER] . Після усиновлення змінилось прізвище відповідача з « [PERSON] » на [PERSON] , що стверджую копією Свідоцтва про його народження . [INFO] помер чоловік позивачки- [PERSON] . У 2002 році у зв`язку з досягненням пенсійного віку - 55 років, позивачка вийшла на пенсію. На сьогоднішній день позивачка є пенсіонером та в даний час отримує пенсію у розмірі 1650 грн, яка є на цей час єдиним доходом. Крім того, я позивачка є інвалідом 3-ї групи загального захворювання. У зв`язку з наявністю хронічних захворювань, позивачка потребує постійного лікування, на яке потрібні кошти. Позивач [PERSON] не працює та інших джерел доходів не має, її матеріальне становище є вкрай нужденним, а тому позивач була вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав та просила суд стягнути з відповідача на її користь, як на утримання непрацездатної матері аліменти в розмірі 5000 гривень щомісячно і довічно. Ухвалою суду від 06.11.2020 року, заочне рішення Виноградівського районного суду 03.09.2020 року було скасовано, а справу призначенодо розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. Позивачка [PERSON] будучи належним чином повідомленою про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не зявилася, однак подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та про те, що вимоги позову підтримує повністю. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про день, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, однак його представник адвокат Ференц Р.Я.. подав через засоби електронного звязку заяву про визнання частково заявлених позовних вимог та просив суд стягувати із відповідача [PERSON] аліменти в розмірі 1000 грн. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON] є сином позивачки, дана обставина встановлена копією Свідоцтва про народження, серії [NUMBER] (а.с.6). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] , є пенсіонером за віком, що підтверджується пенсійним посвідченням № [NUMBER] від 13.11.2007 року, та має третю групу інвалідності (а.с.9). Згідно довідки про доходи за №3004800734032018, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області, позивачка отримує щомісячно пенсію в середньому в розмірі 1650 грн.(а.с.10). Інших доходів позивачка не має і такі дані матеріали справи не містять. Обґрунтовуючи свої вимоги позивачка зазначає, що відповідач [PERSON] є працездатною особою та може надавати їй матеріальну допомогу. Статтею 51 Конституції України передбачено, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Як роз`яснено у п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок повнолітніх дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. У зв`язку з цим суд на вимогу дочки, сина, до яких пред`явлено позов про стягнення аліментів, зобов`язаний перевірити їхні доводи про ухилення батьків від виконання своїх обов`язків щодо них. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 05 вересня 2019 року у справі № 212/1055/18-ц дійшов висновку, що тлумачення статті 202 СК України свідчить, що обов`язок повнолітніх дітей з утримання своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: 1) походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (зокрема, усиновлення); 2) непрацездатність матері, батька; 3) потреба матері, батька у матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей з утримання батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї із вказаних умов. Обов`язок повнолітніх дітей не пов`язується з їх працездатністю і можливістю надавати батькам матеріальну допомогу. При встановленні, чи батьки потребують матеріальної допомоги, повинні враховуватися будь-які обставини, які свідчать про необхідність у матеріальній допомозі. Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. Позивач по справі досягла пенсійного віку. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Згідно ч. 1ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін Згідно ч.2 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін, можливості одержання утримання від інших дітей, дружини, чоловіка та своїх батьків. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. З матеріалів справи, не вбачається підстав передбачених ст.204 СК України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивачки. Оскільки позивач [PERSON] є непрацездатною, вона потребує матеріальної допомоги від своєї повнолітньої дитини, а саме позивача по справі [PERSON] .. Відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що його мати-позивачка [PERSON] не потребує матеріальної допомоги. Приймаючи до уваги те, що позивач [PERSON] є непрацездатною особою, вік позивачки 72 років, є інвалідом ІІІ групи, отримує пенсію в розмірі 1650 грн. на місяць, має незадовільний стан здоров`я, однак на підтвердження витрат, які позивач несе щоденно на лікування не було надано доказів під час судового розгляду, суд вважає необхідним стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на утримання непрацездатної матері-позивачки по справі [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі, у розмірі по 2000 грн. щомісячно, починаючи з 02.03.2020 року і довічно. В силу ст. 430 ЦПК України, допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі ст. 202, 205 СК України та

Outcome: partial