Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-29 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив зобов`язати відповідача перенести на один метр самовільно збудовані ним сінник, сушку та навіс (далі за текстом Споруди) від земельної ділянки по [ADDRESS] ; обрізати висаджені ним дерева та стягнути з нього 3 000 грн. моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що відповідач є його сусідом і їх земельні ділянки межують одна з одною. Протягом декількох років самовільно збудовані споруди [PERSON] та посаджені на межі їх домоволодінь дерева заважають йому нормально користуватись своєю земельною ділянкою, у зв`язку з чим він постійно зазнає моральних страждань. Позивач та його захисник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач пояснив, що з сінника на його територію капає вода, яка потрапляє на металеву огорожу, яка ржавіє. З сушки постійно йде дим, який заважає йому нормально дихати, а навіс звисає над його земельною ділянкою, що також створює для нього певні незручності. Зазначені споруди збудовані відповідачем самовільно, впритул до його території. Фруктові дерева, гілки яких виходять на його територію, також висаджені сусідом з порушенням правил, а їх плоди падають на його земельну ділянку, де гниють. Відповідач та його представник надали письмовий відзив та заперечуючи щодо заявлених позовних вимог, заначили, що жодних самовільних споруд на території Скиби немає, сінник, сушка та навіс є тимчасовими об`єктами малої архітектурної форми. Дерева на його земельній ділянці були вже висаджені попереднім власником, які він періодично доглядає та обрізає. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та подані докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.ст.3, 15 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. У відповідності до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Тягар доказування обставин, покладених в основу позовних вимог, покладається на позивача, який і має довести обґрунтованість заявлених вимог. З наданих сторонами пояснень в судовому засіданні встановлено, що вони є сусідами, їх земельні ділянки межують між собою та відокремлені металевою сіткою висотою понад 1 м. Позивачу на праві власності належить земельна ділянка по [ADDRESS] , на якій розташований його будинок, відповідачу належить домоволодіння на земельній ділянці по [ADDRESS] . За змістом ст.91 ЗК України власники земельних ділянок зобов`язані не порушувати прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Зміст добросусідства закріплено у ст.103 ЗК України. У відповідності до цієї норми власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані співпрацювати при вчиненні дій, спрямованих на забезпечення прав на землю кожного з них та використання цих ділянок із запровадженням і додержанням прогресивних технологій вирощування сільськогосподарських культур та охорони земель (обмін земельних ділянок, раціональна організація територій, дотримання сівозмін, встановлення, зберігання межових знаків тощо). Статтею 152 ЗК України передбачено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю. Право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Стаття 391 ЦК України надає право власнику майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Передумовами та матеріальними підставами для захисту права власності або права користування земельною ділянкою у судовому порядку, зокрема, у визначені законом способи, є наявність підтвердженого належними доказами права особи (власності або користування) щодо земельної ділянки, а також підтверджений належними доказами факт порушення цього права на земельну ділянку (невизнання, оспорювання або чинення перешкод у користуванні, користування з порушенням законодавства, користування з порушенням прав власника або землекористувача тощо). Звертаючись до суду із позовом, [PERSON] просив усунути йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою, зобов`язавши сусіда [PERSON] перенести Споруди, що розташовані на його земельній ділянці, від спільної огорожі на 1 метр та обрізати гілля фруктових дерев. При цьому посилався на те, що відповідач піддавався адміністративному стягненню комісією при виконавчому комітеті Новоград-Волинської міської ради за порушення правил добросусідства і двічі попереджався інспекцією про усунення виявлених порушень правил благоустрою міста. Зокрема, інспекторами благоустрою 08.12.2020 міста було встановлено, що Споруди розташовані впритул до спільної огорожі і [PERSON] необхідно було їх перенести. Разом з тим, незрозуміло на підставі чого посадовими особами зроблений такий висновок, оскільки будь-які перевірки зі складанням відповідних документів не проводились та не встановлювались докази, які б підтверджували незаконність розташування відповідачем на належній йому на праві приватної власності земельній ділянці [PERSON] , які є тимчасовими та віднесені до малих архітектурних форм. Останні, як пояснив відповідач, виготовлені з полегшених збірних конструкцій (дерева) та встановлені без улаштування заглибленого фундаменту. Постановою в справі про адміністративне правопорушення від 30.01.2018 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП за залишення будівельних матеріалів на прилеглій території та висадження дерев на відстані менше 1 метра від спільної огорожі. Як пояснив сам [PERSON] під час розгляду даної справи, дерева він обрізав, а будь-яких інших нових доказів того, що вони якимось чином порушують право позивача на користування своєю земельною ділянкою, надано не було. Попередження [PERSON] та листи-відповіді інспектора благоустрою міста на заяви-скарги позивача, датовані 17.01.2018, 12.07.2018, 27.08.2018, 08.12.2020, 13.03.2021, не можуть бути свідченням порушення правил добросусідства [PERSON] . В судовому засіданні не було встановлено створення відповідачем перешкод у користуванні позивачем своєю земельною ділянкою. Отже, виходячи з вищевикладеного, та враховуючи те, що ні позивачем, ні його представником не було надано суду достовірних доказів про порушення будь-яких прав з боку відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, а тому в задоволенні позову слід відмовити. Підстав для задоволення позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди також немає, оскільки вони є похідними від первісних вимог. Враховуючи те, що позовна заява залишена без задоволення, відсутні підстави для відшкодування судових витрат.

Outcome: dismissed