Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

У березні 2014 року заявник звернулася до суду з указаною заявою, в якій просить визнати недієздатним її сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що протягом тривалого часу він хворіє на психічне захворювання і не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, потребує постійного догляду і лікування. Тому просить визнати його недієздатним і встановити над ним опіку, призначивши її опікуном. У судове засідання заявник та представник заінтересованої особи не з'явилися, подали до суду відповідні заяви про розгляд справи у їх відсутності, заявник заявлені вимоги підтримує, представник заінтересованої особи зазначила про відсутність заперечень проти задоволення вимог та заінтересована особа направила до суду подання, в якому вказано, що заявник може виконувати обов'язки опікуна над своїм сином [PERSON] у разі визнання його судом недієздатним. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Частиною 1 ст. 60 ЦК України передбачено, що суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Згідно ч. 1 ст. 241 ЦПК України суд, ухвалюючи рішення суду про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи (у тому числі про обмеження або позбавлення права неповнолітньої особи самостійно розпоряджатися своїми доходами) чи визнання фізичної особи недієздатною, встановлює над нею відповідно піклування або опіку і за поданням органу опіки та піклування призначає їй піклувальника чи опікуна. Судом встановлено, що заявник є матір'ю [PERSON], [INFO], що підтверджується матеріалами справи. Як вбачається з акта судово-психіатричної експертизи № 294-2014 від 10.06.2014 року, [PERSON] з 1979 року страждає на хронічне психічне захворювання у формі параноїчної шизофренії з безперервним типом перебігу, змішаним типом дефекту, маячний синдром. Через наявне захворювання у 1993 році на МСЕК визнаний інвалідом ІІ групи, а у 2008 році - інвалідом ІІ групи РА довічно. В акті зазначено, що [PERSON] в силу наявних у нього грубих порушень за шизофренічним типом в сфері мислення, емоцій, волі та критики (розщеплення мислення, його аутичний характер, розмитість та двоякість суджень, нестійкість емоційно-вольової сфери, знижені критичні здібності, епізоди посилення галюцинацій та маячіння) неспроможний на даний час усвідомлювати значення своїй дії та керувати ними, потребує стороннього догляду. Згідно подання Богунської районної ради міста Житомира від 22.10.2014 року № 13/682 сторонній догляд за [PERSON] здійснює його мати [PERSON], яка виявила бажання виконувати обов'язки опікуна. І з метою захисту прав та інтересів [PERSON] орган опіки та піклування вважає, що заявник може виконувати обов'язки опікуна над своїм сином [PERSON] у разі визнання його судом недієздатним. Враховуючи досліджені судом докази, подання органу опіки та піклування Богунської районної ради міста Житомира, суд вважає, що існують підстави для визнання [PERSON] недієздатною особою, і заявник може бути призначена опікуном свого сина, що відповідатиме інтересам останнього.

Outcome: approved