Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-24 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту теплову енергію. В обґрунтування заявленого позову посилався на те, що відповідач проживає за адресою: [INFO]. Послуги по теплопостачанню позивачем були надані за місцем мешкання відповідача. Плата за спожиту теплову енергію повинна провадитися споживачем теплової енергії щомісячно. Однак, відповідач оплату за спожиту теплову енергію не проводив, у результаті чого станом на 01 листопада 2016 року утворилася заборгованість за спожиту теплову енергію у сумі 24827,52 грн. Тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у зазначеній сумі, а також витрати по оплаті судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить суд про розгляд справи за його відсутності. Відповідач судове засідання не зявився, надав суду заяву у якій зазначив, що просить суд про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає частково в межах трирічного строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступні обставини. В судовому засіданні встановлено, що відповідач проживає за адресою: [INFO] та є споживачем послуг теплопостачання, які надаються позивачем, зокрема, за вказаною адресою. Позивач, відповідно до «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення»,затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, надає населенню м. Павлограда, а також підприємствам, установам і організаціям теплову енергію для потреб опалення. Відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. У відповідності до ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 19 ч. 6 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Відповідно до п. 20 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених постановою Кабінету міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа. 12 вересня 2006 року між сторонами було укладено договір про надання населенню послуг з теплопостачання №61103а035, відповідно до умов якого відповідач взяв на себе зобов'язання здійснювати оплату за теплову енергію щомісяця, шляхом перерахування на розрахунковий рахунок постачальника 100% вартості спожитої теплової енергії /а.с.7,8/. В порушення вищенаведених норм Закону та зобов'язань за договором, відповідач не здійснював оплату наданих послуг. Як вбачається з виписки по особовому рахунку №4-61103А035 за адресою: [ADDRESS], відкритого на імя відповідача, станом на 01 листопада 2016 року заборгованість за послуги теплопостачання, надані за вказаною адресою, становить 24827,52 грн. /а.с.5-7/. У наданій суду заяві відповідач просив застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Відповідно до ст.ст. 256,257, ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Згідно ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Як вбачається з виписки по особовому рахунку №4-61103А035, позивач просить стягнути заборгованість, яка утворилася за період, більший ніж три роки. Споживачем у вказаний період не здійснювалось погашення заборгованості за спожиту теплову енергію. Тобто, відповідачем не вчинялись дії, які свідчать про визнання боргу, підстави для переривання перебігу позовної давності відсутні. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, оскільки позивачем доведено факт надання послуг з теплопостачання та наявність заборгованості відповідача за надані послуги. При визначенні суми, яка підлягає стягненню з відповідача в межах трирічного строку позовної давності, суд враховує, що позивач звернувся до суду 09 березня 2017 року, заборгованість відповідача станом на 01 березня 2014 року складала 15821,96 грн., отже заборгованість за останні три роки становить: 24827,52 грн. 15821,96 грн. = 9005,56 грн. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що позивачем документально підтверджено сплату судового збору у сумі 1600, тому у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial