Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 20 квітня 2012 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київській області, актовий запис № 11. В обґрунтування позову зазначала, що з 20 квітня 2012 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, у зв'язку з чим між ними часто виникали сварки. Із січня 2016 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб існує формально, оскільки у кожного з них своє особисте життя. Подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя та проживання дочки немає. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає повністю, просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 20 квітня 2012 року [PERSON] та [PERSON]уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київській області, актовий запис № 11. Від спільного проживання вони мають малолітню дочку [PERSON], яка народилася [INFO] року. Судом встановлено, що із січня 2016 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved