Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом і просила визнати за нею право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 05106000000:04:002:0033, площею 4,5133 га, що розташована на території Ладижинської міської ради у м. Ладижин Вінницької обл. з цільовим призначенням земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], яка померла 18.05.2002 року. На обґрунтування заявлених вимог повідомила, що 18.05.2002 року померла її мати - [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина на належне їй майно. Заповіту після смерті [PERSON] не залишила, спадщину прийняла заявниця, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, яке видано державним нотаріусом Другої Тростянецької державної нотаріальної контори [PERSON] від 28.10.2011 року. Одним із обєктів, що підлягає успадкуванню є земельний пай в пайовому фонді АКПП «Ладижинський», кадастровий номер земельної ділянки 05106000000:04:002:0033, загальна площа земельної ділянки 4,5133 га., право на яку вона не змогла оформити, адже згідно постанови від 24.11.2015 року нотаріуса Другої Тростянецької державної нотаріальної контори у місті Ладижин [PERSON] їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки нотаріусу не подано правовстановчий документ на земельну ділянку. Вона не має іншої можливості, ніж через суд, визнати право власності на земельну ділянку, внаслідок чого звертається з цією позовною заявою. Заявник в судове засідання не зявилася, однак подала до суду заяву, у якій просить справу розглянути у її відсутність, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, проте подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за відсутності представника, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося у звязку з тим, що сторони не зявилися у судове засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч.1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ч.1 ст. 1298 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України , власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно абз. 2,3 п.23 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування » , свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753\\0\\4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у п. 3.1 визначено, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Позивачем у зазначених спорах у порядку правонаступництва може виступати спадкоємець, який прийняв спадщину відповідно до вимог статей 1268 - 1270 ЦК. За змістом ст. 392 ЦК України належним відповідачем є особа - учасник цивільних правовідносин, яка не визнає або оспорює право власності спадкоємця на спадкове майно, зокрема, житловий будинок, земельну ділянку. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно п.1 ч.2 ст. 16 ЦК України , способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права . Відповідно ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Визнання права власності передбачене ст. 392 Цивільного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що 18.05.2002 року померла [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне їй майно. Одним із обєктів, що підлягає успадкуванню після її смерті є земельний пай в пайовому фонді АКПП «Ладижинський», кадастровий номер земельної ділянки 05106000000:04:002:0033, загальна площа земельної ділянки 4,5133 га., державний акт, що посвідчує право власності на земельний пай покійною не отримано у звязку із смертю . Заповіт після смерті [PERSON] не залишила. Спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], яка і прийняла спадщину після смерті своєї матері. [PERSON] звернулась на адресу Другої державної Тростянецької державної нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку розміром 4,5133 га., кадастровий номер 05106000000:04:002:0033, що розташована на території Ладижинської міської ради у м. Ладижин Вінницької області, цільове призначення земельної ділянки - для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки вона не змогла подати нотаріусу право установчий документ на земельний пай. Дані факти підтверджуються сукупністю доказів, які не викликають сумнівів у своїй допустимості та достовірності. Із свідоцтва про смерть серії І-АМ № 157317 від 20.05.2002 р., виданого Ладижинським відділом РАГС, Вінницької області видно, що [PERSON] померла 18.05.2002року. Із свідоцтва про право на спадщину за законом № 1-1657 від 28.10.2011р., виданого Державним нотаріусом Другої тростянецької ДНК [PERSON] видно, що [PERSON] є спадкоємцем після смерті [PERSON] Із розпорядження № 354 від 14.12.2005р., виданого Тростянецькою районною державною адміністрацією Вінницької області видно, що даним розпорядженням затверджено список додаток до державного акта на право колективної власності на землю АКПП «Ладижинський» громадян - спадкоємців, що набули право власності на землю згідно з додатком. Із довідки №31-28-99.1-629/2-16 від 26.04.2016р. від 24.02.2014р. видно, що [PERSON] дійсно включена в список додаток до державного акта на право колективної власності на землю АКПП «Ладижинський». Державний акт на право власності на земельну частку (пай) був виготовлений, але не отриманий у звязку зі смертю [PERSON] Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 24.11.2015 року нотаріуса Другої Тростянецької державної нотаріальної контори у місті Ладижин [PERSON] видно, [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, оскільки вона не змогла подати нотаріусу право установчий документ на земельну ділянку. Ці докази зібрані з дотриманням вимог законів, не суперечать один одному та ніким не оскаржуються. Перевіривши та з'ясувавши всі необхідні обставини справи, приймаючи до уваги норми діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п. 6 ч. 1ст. 3 ЦК України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності, суд приходить до висновку, що заява [PERSON] про визнання права власності на майно в порядку спадкування підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved