Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 46500 грн. з кінцевим терміном повернення до 12 жовтня 2011 року. З метою забезпечення виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, 12 жовтня 2006 року між банком та відповідачем [PERSON] було укладено договір поруки, згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за невиконання боржником свої зобов'язань у тому ж обсязі, що і боржник. Позичальник повинен був щомісяця здійснювати погашення частини суми заборгованості за кредитним договором шляхом внесення щомісячного платежу. Позичальник [PERSON] зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим, за ним виникла заборгованість, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісії та пені за прострочення платежів. У зв'язку з зазначеним, згідно уточнених позовних вимог, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 49881,24 грн. та судові витрати, понесені ним при зверненні до суду. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своїх доводів відповідач зазначила, що дійсно укладала договір поруки, за кредитним договором, укладеним з [PERSON] Відповідач вважає, що заборгованість має стягуватися саме з позичальника. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 жовтня 2006 року між позивачем [PERSON] був укладений кредитний договір №DNC0AU08060254, відповідно до якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 46500 грн. на придбання автомобіля зі сплатою 1,25% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення по 12 жовтня 2011 року. Відповідач взяв на себе зобов'язання щомісяця здійснювати погашення заборгованості у вигляді обов'язкового мінімального платежу у розмірі 1204,32 грн. /а.с. 22-25/ . З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 12 жовтня 2006 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки №DNC0AU08060254 (надалі по тексту - договір поруки), згідно якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати перед банком за невиконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором №DNC0AU08060254 від 12.10.2006 р. у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. /а.с. 26-27/. Позичальник свої зобов'язання належним чином не виконував, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків, внаслідок чого станом на 03 вересня 2013 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором в розмірі у розмірі 55847,22 грн., яка складається з наступного: 18338,16 - заборгованість за кредитом, 21938,39 грн. - заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитом; 930 грн. - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1464067 грн. - пені за порушення строків платежів. Розмір заборгованості підтверджується розрахунком (а.с.8-12). Відповідно до п.5,6 договору поруки, у випадку невиконання боржником якого-небудь зобов'язання з кредитним договором, кредитор направляє на адресу поручителя письмову вимогу із зазначенням невиконаного зобов'язання. Поручитель зобов'язаний виконати зобов'язання, зазначені в письмовій вимозі кредитора на протязі п'яти календарних днів з моменту отримання вимоги. У зв'язку з невиконанням позичальником зобов'язань за кредитним договором, 14.08.2013 р. банк направив на адресу відповідача повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором (а.с. 13 -14,15-20). Відповідно до положень ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Правові наслідки порушення зобов'язання, забезпеченого порукою, передбачені ст. 554 ЦК України. Згідно зі ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Крім того, згідно ч.4 ст. 559 ЦК порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. Пунктом 12 договору поруки передбачено, що порука за цим договором припиняється після закінчення трьох років з дня настання терміну повернення кредиту за кредитним договором. Оскільки кредитним договором встановлено термін повернення кредиту - 12.10.2011р., то договір поруки, укладений з відповідачем не припинено. Посилання відповідача про відмову у задоволенні позову на підставі того, що рішенням суду заборгованість стягнуто з [PERSON], суд не приймає, оскільки право кредитора вимагати виконання обов'язку в повному обсязі від будь-кого з боржників окремо, передбачено ч.1 ст.543 ЦК України. Суд не приймає доводи відповідача про відсутність заборгованості у зв'язку з реалізацією предмета застави, оскільки згідно листа від 11.12.2013 р., заставлене майно - автомобіль ВАЗ 11183-110-20 державний номер [NUMBER], було реалізовано за ціною 38000 грн., які направлено на погашення заборгованості за кредитним договором, згідно черговості, вказаної в ньому (а.с.42). Згідно зі ст. ст. 11, 58 - 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем за допомогою належних та допустимих доказів не підтверджено факт відсутності заборгованості, або наявність її у розмірі меншому, ніж зазначено позивачем у позовній заяві та розрахунках. Зважаючи на вищенаведене, суд вбачає підстави для задоволення позову та присудження до стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості у зазначеному вище розмірі. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 558,47 грн., тому відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved