Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-07 00:00:00

\~У вересні 2017 року до суду звернувся представник позивача [PERSON] в інтересах [PERSON] з позовом до [PERSON] про звільнення батька неповнолітньої дитини від сплати аліментів та заборгованості з них та стягнення аліментів з матері на утримання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що відповідач по справі, [PERSON] - його колишня дружина, мати його сина - [PERSON], [INFO]. Їх шлюб розірваний на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29.04.2013 року справа №225/1576/13-ц. За рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 18.06.2014 року по справі 225/1502/14-ц з нього стягуються аліменти на утримання [PERSON], [INFO], у розмірі 1/8 частини з усіх видів його заробітку щомісячно на користь відповідача. З жовтня 2016 року син мешкає з ним та знаходиться на його повному утриманні. Разом із цим з нього на користь [PERSON] продовжують стягувати аліменти на утримання сина. [PERSON]. С., всупереч його проханням не відкликає виконавчий лист та відмовляється від надання допомоги на утримання їхньої спільної дитини. Представник позивача та позивач надали суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали, наполягали на їх задоволенні. Належно повідомлена відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутність суду не надала, тому суд розглядав справу на підставі ст.280 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають\~ задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 30.08.2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Від вказаного шлюбу народився син [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження серії І-НО №727100 (а.с.5). Їх шлюб було розірвано на підставі рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 29.04.2013 року (а.с.6). Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 18.06.2014 року [PERSON] зменшено розмір аліментів, які стягуються за рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 02.12.2013 року з 1/4 частини до 1/8 частини з у сіх видів заробітку до досягнення дитиною повноліття (а.с.8-10).\~ З матеріалів справи вбачається, що\~ [PERSON] працює у ВП «Шахта «Торецька» і з його заробітної плати стягуються аліменти (а.с.7). \~ \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що з жовтня 2016 року [PERSON] мешкає разом зі своїм батьком [PERSON] та повністю знаходиться на його утриманні. Даний факт підтверджено Актом від 02.03.2017 року та Актом про проведення обстеження умов проживання від 31.08.2017 року (а.с.11,12).\~ Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована\~\~Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року\~і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3\~ст.181 СК України). \~ \~ \~ \~\~\~Відповідно до п. 17\~Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога диктується положеннями\~ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267 - 271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Сімейний кодекс України\~передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч.3\~ст.181 СК України) та на підстави припинення сплати аліментів.\~Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а\~ст.273 СК України\~додатково вказую на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннямист.192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями\~ст.273 СК України\~має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов'язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Статтею 186 СК України\~передбачено, що за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що з жовтня 2016 року неповнолітня дитина [PERSON] перестав проживати з матірю, а став проживати з батьком [PERSON], тобто змінився сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, тому, враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплаті аліментів. Крім того, мати також зобовязана утримувати дитину до досягнення нею повноліття відповідно до ст.180 СК України. Тому слід стягнути з [PERSON], [INFO] на користь [PERSON], [INFO] аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON]. [INFO] у розмірі 1/5 частини з усіх видів її заробітку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 11.09.2017 року. Таким чином,\~ позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, так як доведені та обґрунтовані. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір стягується на користь держави з відповідача.

Outcome: approved