Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-30 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Дніпрофінансгруп», третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова Ія Володимирівна, яку уточнив 17 квітня 2020 року, в якій просив визнати недійсним договір купівлі-продажу майнових прав від 16 січня 2020 року, укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В. В обґрунтування позову вказує на те, що 29 квітня 2008 року між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] було укладенено кредитний договір №0312/0408/71-209, згідно з яким [PERSON] отримав кредит в розмірі 23\~000,00 доларів США, на купівлю нерухомості - квартири за адресою: [ADDRESS] . На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 29 квітня 2008 між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладений договір іпотеки № 0312/0408/71-209-Z-1, відповідно до якого [PERSON] надав банку в іпотеку квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . В той же день між ВАТ «Сведбанк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 0312/0408/71-209-П-1, відповідно якого [PERSON] зобов`язалась відповідати перед банком за виконання зобов`язань щодо повернення коштів, наданих банком [PERSON] згідно з кредитним договором. У лютому 2020 року на його ім`я надійшов лист-пропозиція від ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» щодо співпраці. Зазначеним листом [PERSON] було повідомлено, що 17.12.2019 року відбувся аукціон за лотом № GL3N214131 з реалізації Кредитного портфелю, що складається з права вимоги за кредитними договорами, що перебувають в іпотеці/заставі/ АТ «Дельта-Банк». ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» і запропонувало у досудовому порядку вирішити питання щодо боргу за кредитним договором, укладеним з ПАТ «Дельта Банк». Жодного документу на підтвердження дійсної передачі права вимоги, таких як договір, список переданих договорів, надано не було. Так само як і не було зазначено правових підстав продажу Кредитного портфелю банком АТ «Дельта Банк», оскільки позивачем із зазначеним банком не укладався кредитний та іпотечний договори, а наявні лише ті, що були укладені в 2008 році з ВАТ «Сведбанк». Жодних повідомлень за період з 2008 по 2020 роки про заміну кредитора з ВАТ «Сведбанк» на ПАТ «Дельта Банк» ані [PERSON] , як боржнику, ані [PERSON] , як поручителю, не надходило. Згодом, з інтернет-сайту Prozorro йому стало відомо, що згідно договору № 2130/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги ПАТ «Дельта-Банк» відступив шляхом продажу ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» належні банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів, гарантів. Вважає, що діями відповідача були порушені права позивача, оскільки предметом договору купівлі-продажу були майнові права, що належать кредиторові за кредитним договором від 29.04.2008 р., укладеним ним з ВАТ «Сведбанк», та іпотечним договором між тими ж сторонами від 29.04.2008 року, а предметом іпотечного договору є належна позивачу на праві власності квартира за адресою: [ADDRESS] . Жодного повідомлення із зазначенням підстав переходу права вимоги, суми заборгованості та реквізитів для оплати він не отримував. Натомість, прийшов вищезазначений лист з пропозицією реструктуризації кредитної заборгованості (без зазначення суми боргу), або єдиного платежу з дисконтом, або продажу предмету іпотеки. Вважає, що договір № 2130/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладений між ПАТ «Дельта-Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» не відповідає діючому законодавству України. За час дії кредитного договору і іпотечного договору, укладених ним в 2008 році з ВАТ «Сведбанк», вже вдруге відбувається перехід права вимоги за цими договорами. Спочатку у 2012 році ВАТ «Сведбанк» за договором купівлі-продажу прав вимоги, укладеному з ПАТ «Дельта-Банк», передав ці права новому кредитору. Цей договір було посвідчено 25.05.2012 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г. (ці відомості містяться у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно). Про укладання цього договору позивачу також ніякої інформації не направлялось. І про укладання цього договору від 16.01.2020 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., він також ніякої інформації ані від ПАТ «Дельта Банк», ані від ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» не отримував. З правової точки зору договір купівлі-продажу зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами є ні що інше як задоволення вимог кредитора. І договором іпотеки, і Законом встановлений порядок попереднього врегулювання спірних взаємовідносин між іпотекодавцем і іпотекодержателем. Тому, невиконання цієї процедури є порушенням вимог, встановлених цивільним законодавством. Вважає, що в даному випадку нотаріус, що посвідчував договір купівлі-продажу майнових прав, ретельно не перевірив наявність або відсутність перешкод для укладання такого договору і це обумовило обґрунтовані сумніви в його законності. Крім того, при посвідченні правочину від 16.01.2020 року нотаріус не звернув уваги на те, що у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, перед посвідченням договору купівлі-продажу від 16.01.2020 р., заборону на його квартиру було накладено приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношлик В.В. 29.04.2008 р., реєстровий запис № 7117938. Підставою обтяження є іпотечний договір № 1700 від 29.04.2008 р. Тобто, обтяжувачем на момент переходу майнових прав до ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» було ВАТ «Сведбанк». 21 травня 2020 року від третьої особи - Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Антипової І.В. до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких зазначено, що подану позивачем позовну заяву вона вважає такою, що не підлягає задоволенню, оскільки викладені в ній міркування позивача не відповідають фактичним обставинам справи та нормам чинного законодавства України з огляду на наступне. 17 грудня 2019 року, за результатами аукціону між переможцем торгів - відповідачем, організатором торгів (АТ «Дельта Банк») та оператором торгів через електронний майданчик якого переможець набув право участі в електронних торгах (ТОВ «Юкрейн Пррперті Групп») був підписаний протокол електронних торгів UА-ЕА-2019-11-21-000024-а. Зазначений аукціон було оголошено 27 листопада 2019 року, майже за місяць до його проведення. Жодних скарг на оголошення продажу прав вимоги, що відступались, заявлено не було. В подальшому, на підставі протоколу торгів, 16 січня 2020 року, між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» з однієї сторони та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» з іншої сторони за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UА-ЕА-2019-11-21-000024-а від 17 грудня 2019 року, укладено Договір № 2130/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, в тому числі і по Кредитному договору № 0312/0408/71-209 від 29 квітня 2008 року, та Договору іпотеки № 0312/0408/71-209-Z-1, посвідчений 29 квітня 2009 року, Красношликом В.В., приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1700, з урахуванням змін та доповнень внесених відповідно до Договору про внесення змін та доповнень № 1 від 21 січня 2010 року до Іпотечного договору № 0312/0408/71-209-Z-1, посвідченого 29 квітня 2009 року, Красношликом В.В., приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 1700, укладеного між тими самими особами та зареєстрованого 21 січня 2010 року, Красношликом В.В., приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу та зареєстрований в реєстрі за № 148 (предмет іпотеки -двокімнатна квартира, загальною площею 52,6 м.кв., житловою площею - 30,5 м.кв., що розташована за адресою: [ADDRESS] , іпотекодавець - [PERSON] . Зазначений договір посвідчено 16 січня 2020 року нею - Антиповою І.В., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального кругу, зареєстрований в реєстрі за № 16. З відомостей отриманих з Єдиних і державних реєстрів перешкод для вчинення нотаріальних дій не виявлено. Підстави вважати подані сторонами документи нечинними на момент нотаріального посвідчення договору купівлі-продажу були відсутні. Нотаріальне посвідчення оскаржуваного Договору № 2130/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги було здійснено у повній відповідності до норм чинного законодавства, зокрема Цивільного кодексу України та Закону України «Про нотаріат». Звертає увагу, що доводи позивача про нікчемність оскаржуваного договору з підстав того, що позивача не було повідомлено про перехід права вимоги, а також доводи про те, що договір купівлі-продажу за кредитним та іпотечним договорами є ніщо інше як задоволення вимог кредитора, є необгрунтованими. Відступлення права вимоги є не задоволенням вимог Кредитора, а договірною передачею вимог Первісного кредитора Новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину. При цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Неповідомлення боржника про відступлення права вимоги до нього від кредитора до нового кредитора, не є підставою для визнання договору відступлення недійсним, чи надання боржнику права не виконувати свої боргові зобов`язання взагалі, а лише надають боржнику право виконувати свої зобов`язання на користь первісного кредитора, що визнається належним виконанням боргових зобов`язань. У зв`язку з викладеним просить суд відмовити позивачу у задоволенні позову 27 травня 2020 року на адресу суду від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач позовну заяву вважає необґрунтованою та такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Позовні вимоги позивача не ґрунтуються на нормах чинного законодавства України. За змістом норм закону, боржник, який не отримав повідомлення ро передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, і лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Звертає увагу, що позивач не надає жодних належних та допустимих доказів в підтвердження виконання зобов`язань за кредитним договором № 0312/0408/71-209 від 29 квітня 2008 року первісному кредитору. Договір купівлі-продажу права вимоги від 25.05.2012 року, що укладений між ВАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» не оскаржений та не визнаний судом недійсним. Тому, посилаючись на ст. 204 ЦК України зазначає, що твердження позивача про те, що ПАТ «Дельта Банк» не мав права відступати права вимоги за кредитним договором та договорами забезпечення безпідставні та необґрунтовані. Крім того, принцип захисту судом порушеного права будується на встановленні порушення такого права. Право на судовий захист має лише та особа, яка є суб`єктом (носієм) порушених прав, свобод чи інтересів, з чого вбачається, що право на судовий захист не є абсолютним. Для того, щоб особі було надано судовий захист, суд має встановити, чи особа дійсно має порушене право, свободу чи інтерес, і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем. Позивач в своєму позові не вказує, які саме його цивільні права та інтереси були порушені (не визнані чи оспорені). Більш того, жодним чином не спростовують наявні невиконані боргові зобов`язання за кредитним договором. Позивачем не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог. У зв`язку з викладеним просив відмовити позивачу у задоволенні позову в повному обсязі. 25 червня 2020 року від представника позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено наступне. У Цивільному кодексі України, як вбачається зі змісту його статей 512, 1077, проведено розмежування правочинів, предметом яких є відступлення права вимоги, а саме: правочини з відступлення права вимоги (цесія) та договори факторингу. Договір відступлення права вимоги, який укладений у лютому 2020 року між ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» згідно аукціону за лотом № GL3N214131 з реалізації Кредитного портфелю, що складається з права вимоги за кредитними договорами, що перебували в іпотеці/заставі/ АТ «Дельта-Банк» не мало бути укладено, так як можливе укладання лише договорів факторінгу, згідно КВЕД 64.99. Укладений між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» оспорюваний договір за своєю юридичною природою (незважаючи на його назву як договір про відступлення права вимоги) є договором факторингу. Цесія (уступка права вимоги) є одним з обов`язкових елементів відносин факторингу. Проте сама по собі назва оспорюваного у даній справі договору не змінює його правової природи. ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп», яке не відноситься до фінансових установ у розумінні Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», яка може надавати фінансові послуги у вигляді договору цесії, тільки у формі факторингу. Укладення договорів відступлення права вимоги позбавило позивача усіх прав, які надані клієнтам банку як споживачам фінансових послуг, та які можуть бути захищені у судовому порядку. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Також, 25 червня 2020 року від представника відповідача [PERSON] до суду надійшло письмове заперечення на позовну заяву, в якому зазначено наступне. Відповідь на відзив не містить пояснення, міркування і аргументи щодо наведених відповідачем у відзиві заперечень і мотиви їх визнання або відхилення. А все викладене за своєю суттю є новими та/або додатковими підставами для заявлених позовних вимог. В обгрунтування своїх позовних вимог позивачем було зазначено лише наступні фактичні обставини, такі як: неповідомлення Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» про відступлення прав вимоги за основним зобов`язанням та договорами забезпечення, а отже і відсутнє право у ПАТ «Дельта Банк» відступати право вимоги ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп». При цому, як вбачається з матеріалів даної справи, позивач додаткових підстав позову не заявляє. А отже, на даний час жодних законних підстав для розгляду додаткових підстав заявлених позовних вимог немає, оскільки вони не заявлялись позивачем в порядку вимог ЦПК України. У справі, що розглядається за правилами спрощеного позовного провадження, зміна предмета або підстав позову допускається не пізніше ніж за п`ять днів до початку першого судового засідання у справі. Поняття відступлення права вимоги (цесії) є відмінним від поняття факторингу. Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредиторв новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. Натомість договір факторингу має на меті фінансування однієї сторони договору іншою стороною шляхом надання їй визначеної суми грошових коштів. Ця послуга згідно з договором факторингу надасться фактором клієнту за плату, розмір якої визначається договором. При цьому право грошової вимоги, передане фактору, не є платою за надану останнім фінансову послугу. Відмінність зазначених договорів за суб`єктним складом полягає в тому, що відповідно до статей 2, 512 - 518 Цивільного кодексу України за договором відступлення права вимоги учасниками цесії можуть бути будь-яка фізична або юридична особа. Для укладення договорів, подібних до спірного договору, покупець права вимоги не повинен обов`язково мати статус фінансової установи. Спірний договір є договором відступлення права вимоги, а не договором факторингу, що, у свою чергу, зумовлює відсутність підстав для тверджень позивача щодо нікчемності зазначеного Договору. Також, позивач просить визнати Договір № 2130/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 16 січня 2020 року недійсним в цілому. Однак за умовами даного Договору ТОВ ФК «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до боржників, майнових поручителів та фінансових поручителів зокрема за Кредитними Договорами відповідно до Додатку № 1, тобто не тільки до позивача. У задоволенні позовних вимог позивача просить відмовити та не приймати аргументи, наведені у відповіді на відзив. Представник позивача [PERSON] - [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Дніпрофінансгруп» - Чміль Ю.В. в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги не визнала та просила суд відмовити позивачу у задоволенні позову з підстав, наведених у відзиві та письмових запереченнях. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Антипова І.В. в судове засідання не з`явилась, у своєму письмовому поясненні просила розглядати справу без її участі та відмовити позивачу у задоволенні позову. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, з урахуванням заяв сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.\~ Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. За приписами ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як\~\~за\~\~зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Судом встановлено та визнавалось сторонами у справі, що 29 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0312/0408/71-209, відповідно до умов якого Банк надав [PERSON] грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 23\~000,00 доларів США на строк по 28 квітня 2038 року включно, а позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати свої зобов`язання у повному обсязі у терміни, передбачені цим договором (а.с. 8-12). Також, 29 квітня 2008 року між Відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» як іпотекодержателем та [PERSON] як іпотекодавцем, з метою забезпечення належного виконання зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 0312/0408/71-209 від 29 квітня 2008 року та всіх додаткових договорів, що будуть укладені до нього, було укладено Іпотечний договір № 0312/0408/71-209-Z-1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В., зареєстрований в реєстрі за № 1700, відповідно до умов якого [PERSON] передав в іпотеку Відкритому акціонерному товариству «Сведбанк» належне йому нерухоме майно: двокімнатну квартиру [ADDRESS] (а.с. 13-15). В подальшому, а саме 21 січня 2010 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» як правонаступником Відкритого акціонерного товариства «Сведбанк» та [PERSON] було укладено Договір про внесення змін та доповнень № 1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В., зареєстрований в реєстрі за № 148, до Іпотечного договору № 0312/0408/71-209-Z-1 від 29 квітня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпродзержинського міського нотаріального округу Красношликом В.В. 29 квітня 2008 року за реєстровим № 1700 (а.с. 15 (зворотній бік) - 16). Згідно зі\~ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим до виконання сторонами. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Судом встановлено, що 25 травня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 1306, 1307 (а.с. 91-98). Відповідно до умов вказаного договору Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», серед іншого, набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 0312/0408/71-209 від 29 квітня 2008 року та іпотечним договором № 0312/0408/71-209-Z-1 від 29 квітня 2008 року, що вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 196520705 від 16 січня 2020 року (а.с. 63) та № 197137232 від 22 січня 2020 року (а.с. 64-65). Судом також встановлено, що 16 січня 2020 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за результатами відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом № UА-ЕА-2019-11-21-000024-а від 17 грудня 2019 року (а.с. 60), було укладено Договір № 2130/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстрований в реєстрі за № 16, відповідно до умов якого Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» відступило шляхом продажу Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» належні Банку права вимоги до позичальників, заставодавців (іпотекодавців), поручителів, гарантів, зазначених у додатку № 1, додатку № 3 до цього договору, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, страховиків або інших осіб, до яких прейшли обов`язки боржників або які зобов`язані виконати обов`язки боржників за кредитними договорами (договорами про надання кредиту (овердрафту), договорами поруки, договорами іпотеки (іпотечними договорами), договорами застави, договорами про наданян грантії (гарантіями), з урахуванням всіх змін, доповнень і додатків до них, згідно реєстру у Додатку № 1, Додатку № 3 до цього договору. Новий кредитор сплачує Банку за Права вимоги грошові кошти у сумі та у порядку, визначених цим договором (а.с. 17-18). З додатку № 1 до Договору № 2130/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 16 січня 2020 року вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» за вищевказаним договором набуло, серед іншого, і право вимоги за кредитним договором № 0312/0408/71-209 від 29 квітня 2008 року, іпотечним договором № 0312/0408/71-209-Z-1 від 29 квітня 2008 року з додатками та договором поруки № 0312/0408/71-209-П-1 від 29 квітня 2008 року (а.с. 83-87). Також, у Додатку № 3 до Договору № 2130/К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 16 січня 2020 року зазначено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» набуло право вимоги до [PERSON] на загальну суму станом на 16 січня 2020 року у розмірі 960\~311,15 грн. (а.с. 89 (зворотній бік) - 90). Як зазначив позивач [PERSON] у своїй позовній заяві, у лютому 2020 року за допомогою засобів поштового зв`язку він отримав від відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія» Дніпрофінансгруп» Пропозицію щодо співпраці, в якій останній повідомив, що 17 грудня 2019 року відбувся аукціон та ТОВ «Фінансова компанія» Дніпрофінансгруп» пропонує у досудовому порядку шляхом перемовин вирішити питання його боргу щодо кредитного договору, укладеного з ПАТ «Дельта Банк» (ПАТ «Укрсиббанк», ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Сведбанк»), правонаступником якого є ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп» (а.с. 22). Зертаючись у березні 2020 року до суду з даним позовом, позивач вважав, що Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 2130/К від 16 січня 2020 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Антиповою І.В., зареєстрований в реєстрі за № 16, укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», має бути визнаний судом недійсним, оскільки він не отримував ні від Публічного акціонерного товариства «Сведбанк», ні від Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк», ні від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» повідомлення про перехід права вимоги. Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені\~частинами першою - третьою,\~п`ятою\~та\~шостою статті 203\~цього Кодексу. Згідно положень\~ст.\~203\~ЦК України\~зміст правочину\~не може\~суперечити цьому\~Кодексу,\~іншим актам\~цивільного законодавства,\~а також\~інтересам держави\~і суспільства,\~його моральним\~засадам. Особа,\~яка вчиняє\~правочин,\~повинна мати\~необхідний обсяг\~цивільної дієздатності. Волевиявлення\~учасника правочину\~має бути\~вільним і\~відповідати його\~внутрішній волі. Правочин\~має вчинятися\~у формі,\~встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. У п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 06.11.2009 р. роз`яснено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. З матеріалів справи вбачається, що всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 2130/К від 16 січня 2020 року були дотримані, договір містить всі передбачені чинним законодавством відомості, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми його укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність його вимогам законодавства. Відповідно до статей 16, 203, 215 ЦК України для визнання судом оспорюваного правочину недійсним необхідним є: пред`явлення позову однією із сторін правочину або іншою заінтересованою особою; наявність підстав для оспорення правочину; встановлення, чи порушується (не визнається або оспорюється) суб`єктивне цивільне право або інтерес особи, яка звернулася до суду. Статтею 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З огляду на наведене можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для судового захисту будь-якого права, є наявність достовірних даних про те, що право особи порушено, не визнане, або оспорене іншими. З огляду на те, що відповідно до ст. 4 ЦПК України\~в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен установити чи дійсно було порушено право позивача. Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Отже, банк, як сторона договору та кредитор, має право відступити право вимоги за кредитним договором. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України, зміна кредитора у зобов`язані здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З аналізу положень ст.ст. 512, 514, 516 ЦК України вбачається, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, оскільки це не впливає на обсяг, характер і порядок виконання боржником своїх зобов`язань, не порушує інтересів боржника та не погіршує його становище. Оскільки відступлення права вимоги не змінює суті зобов`язання боржника за кредитним договором, а також обсягу його прав і обов`язків, то воно не потребує отримання згоди боржника на відступлення права вимоги за кредитним договором. Тлумачення статті 516, частини другої статті 517 ЦК України свідчить, що боржник, який не отримав повідомлення про відступлення права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення боргу, а лише має право на сплату боргу первісному кредитору, і таке виконання буде вважатися належним. За таких обставин, факт того, що боржнику не було надіслано повідомлення про відступлення права вимоги не є підставою для визнання договору про відступлення прав вимоги недійсним. Твердження позивача у позовній заяві про те, що договір купівлі-продажу зобов`язань за кредитним та іпотечним договорами є ніщо інше як задоволення вимог кредитора суд до уваги не приймає та відхиляє, оскільки вони є помилковими та безпідставними. Відповідно до 2.2 Договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 2130/К від 16 січня 2020 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», права кредитора за основними договорами переходять до нового кредитора у повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, за виключенням права на здійснення договірного списання коштів з рахунку/рахунків боржників, що надане банку відповідно до умов основних договорів. Оскільки до нового кредитора перейшли права первісного кредитора у зобов`язанні в тому ж обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, то сам факт укладення між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги № 2130/К від 16 січня 2020 року, не порушує права позивача. Під час розгляду справи судом не було встановлено, яке суб`єктивне цивільне право (інтерес) [PERSON] було порушене, не визнане чи оспорене, самим лише фактом укладення оспорюваного ним договору, для того, щоб застосувати такий спосіб захисту, як визнання правочину недійсним.\~ Отже, з викладеного вбачається, що на теперішній час факту порушення відповідачем прав позивача судом не встановлено, а тому підстав для здійснення судового захисту та поновлення таких прав не має, оскільки не можливо поновити права, якщо їх не було кимось порушено. За таких обставин суд не вбачає підстав для визнання оспорюваного позивачем договору недійсними, оскільки на теперішній час не відбулося порушення прав та інтересів позивача, а суд здійснює захист лише тих прав та інтересів, які були порушені іншою особою. Слушними суд вважає доводи представника відповідача про те, що позивач просить визнати вищевказаний договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги недійсним в цілому, однак згідно умов вказаного договору відповідач набув права вимоги не лише до боржника [PERSON] , а і до інших осіб, перелік яких наведений у додатках № 1 та № 3 до вказаного договору. Оцінюючи у\~сукупності усі\~інші аргументи\~сторін,\~наведені ними\~в обґрунтування\~своїх вимог\~або заперечень,\~суд до\~уваги їх\~не бере,\~оскільки вони не відноситься до предмета спору та є явно необґрунтованими. За таких обставин, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 2 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~висновку, що у задоволенні позовних вимог [PERSON] слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю. Відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, оскільки у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, то судові витрати [PERSON] по справі підлягають віднесенню на сторону позивача. На підставі ст.ст. 15, 16, 203, 215, 512, 514, 516, 526, 638 ЦК України, та

Outcome: dismissed