Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-05 00:00:00

У березні 2021 року Департамент фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради звернувся до суду з даним позовом та просить суд стягнути з [PERSON] на його користь кошти в сумі 11919 грн 72 коп. за стаціонарне лікування потерпілого [PERSON] в КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради. Позовні вимоги позивач мотивує тим, що в провадженні Зарічного районного суду м. Суми перебував обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 12021200480000004 відносно [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, пов`язаного з порушенням 02\~січня 2021 року правил безпеки дорожнього руху, внаслідок чого були заподіяні тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості потерпілому [PERSON] . Вказана потерпіла особа від злочину знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні № 2 КНП «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської міської ради з 01 січня 2021 року по 13 січня 2021 року, кількість ліжко-днів, проведених в стаціонарі 12. На лікування потерпілого [PERSON] витрачено 11919 грн 72 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2021 по справі №591/904/21 [PERSON] був звільнений від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України, однак, станом на 01 березня 2021 кошти у розмірі 11919 грн 72 коп., витрачені на лікування потерпілого залишилися невідшкодованими до бюджету Сумської міської територіальної громади. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить стягнути вказані кошти з відповідача. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 01 квітня 2021 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 05\~травня 2021 року. 05 травня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 02 липня 2021\~року у зв`язку з неявкою в судове засідання відповідача. 30 червня 2021 року відповідач [PERSON] звернувся до суду із заявою про розстрочку виконання судового рішення по справі №591/2016/21 (провадження №2/591/1747/21) у цивільній справі за позовом Департаменту фінансів, економіки та інвестицій Сумської міської ради до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок кримінального правопорушення та просив суд заяву задовольнити, посилаючись на складне матеріальне становище, наявність утриманців, в тому числі хвору дружину та батька. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити та не заперечував проти задоволення заяви відповідача про розстрочку виконання судового рішення. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав та просив задовольнити подану ним заяву про розстрочку виконання судового рішення. Заслухавши думку учасників справи, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 26 лютого 2021 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі ст. 46 КК України та закрито кримінальне провадження в зв`язку з цим (а.с. 3). З ухвали суду вбачається, що під час підготовчого судового засідання по справі потерпілим та обвинуваченим заявлено усне клопотання про закриття кримінального провадження відносно [PERSON] на підставі ст. 46 КК України, в зв`язку з тим, що потерпілому збитки відшкодовані і він примирився з обвинуваченим. Прокурор заявлене клопотання підтримав. Відповідно до довідки-розрахунку вартість лікування потерпілого [PERSON] , який знаходився на стаціонарному лікуванні в ортопедично-травматологічному відділенні № 2 з 01 січня 2021 року по 13\~січня 2021 року становить 11919 грн 72 коп. (а.с. 4). Відповідно до статті 1166\~ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~В силу положень ч. 1 ст.\~1206\~ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. \~\~\~ \~ \~ \~ \~\~Згідно Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікуванні потерпілого від злочинного діяння, зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету та їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.07.1993 № 545, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі та щоденної вартості лікування. \~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Визначена сума коштів на лікування потерпілого стягується судом з обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров`я або прокурора. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства «Центральна міська клінічна лікарня» Сумської обласної рад за час перебування на лікуванні в стаціонарі гр. [PERSON] з 01 січня 2021 року по 13 січня 2021 року в ортопедично-травматичному відділенні витрати за 12 ліжко-днів складають 11919 грн 72 коп. (а.с. 4) Станом на 02 липня 2021 року відповідачем сума не відшкодована. Проте, як вбачається із матеріалів справи, відповідач [PERSON] повністю визнав суму боргу та бажає сплачувати її добровільно, але в даний час йому важко сплатити всю суму заборгованості разом, оскільки він не має постійного місця роботи, має дружину, яка не працює та з 02 лютого 2020 року перебуває на обліку у місцевому центрі зайнятості, як безробітна, а також багато років страждає на захворювання хребта, має на утриманні неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , та хворого батька [PERSON] , а отже, він є фактично єдиним годувальником (на його утриманні знаходиться три особи дружина, донька та батько), таким чином у суду є підстави для розстрочки рішення суду. Відповідно до частини 1 статті 267 ЦПК України суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. Як передбачено пунктом 2 частини 7 статті 265 ЦПК України, у разі необхідності в резолютивній частині також вказується про надання відстрочення або розстрочення виконання рішення. Згідно з частиною 4 статті 435 ЦПК України вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи тяжке захворювання її самої або членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо. На підставі наведених норм права та встановлених обставин справи, а також факту визнання позову відповідачем, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. З урахуванням наданих відповідачем доказів щодо наявності у членів його сім`ї тяжкого захворювання, даних про матеріальний стан, обставин наявності на утриманні неповнолітньої дитини та батька, який тяжко хворіє, а також приймаючи до уваги те, що представник позивача у судовому засіданні не заперечував проти задоволення заяви про розстрочення виконання рішення суду, суд вважає можливим розстрочити виконання рішення суду згідно запропонованого відповідачем графіку погашення заборгованості. Оскільки позивач був звільнений від сплати судового збору на підставі п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судові витрати в сумі 2270 грн підлягають стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: approved