Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, поділ майна, визнання права власності на будинок та його поділ. Позов мотивований тим, що [INFO] у віці 57 років помер [PERSON], про що складено актовий запис №2693. Свідоцтво про смерть серія [NUMBER] видано Вінницьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області 3 жовтня 2016 року. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина: -на квартиру [ADDRESS]; -на депозитний рахунок, що розміщений в ПАТ КБ «Приватбанк» (49094) , м. Дніпро, вул.. Набережна Перемоги, 50; Вінницька філія (м. Вінниця, вул. Пирогова, 29) згідно з договором № SAMДNMFD0070855908000 від 15.10.2015 року на суму 32800 доларів США. Дата повернення вкладу - 16.04.2016 року Новий депозитний договір укладено 18 квітня 2016року; -на вміст банківської скриньки, щодо якої [PERSON] уклав договір приєднання до умов і правил надання банківських послуг №20160902000054. Згідно з цим договором [PERSON] отримав в тимчасове користування індивідуальний сейф для зберігання цінностей і документів на термін з 2 вересня 2016 року по 2 вересня 2017 року; Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 17.11.2015 року спадкодавець [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,1500га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована в [ADDRESS]. Цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. На цій ділянці розташовано будинок незавершений будівництвом, який позивач будувала разом зі спадкодавцем [PERSON] На квартиру [ADDRESS] спадкодавець [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт від 22.02.2011 року на ім'я позивача [PERSON] Спадкове майно прийняли позивач [PERSON] та дві дочки від попередніх шлюбів спадкодавця - [PERSON] та [PERSON] В позові [PERSON] зазначила, що зі спадкодавцем проживала однією сім'єю як подружжя з кінця 2009 року до дня його смерті. Спочатку вони проживали разом в [ADDRESS] у будинку друга спадкодавця [PERSON] - [PERSON] В квартиру, яку вони добудували разом, [PERSON] і [PERSON] вселилися 5 липня 2010 року. Разом ремонтували її, облаштовували на власний розсуд: купували меблі та предмети домашнього вжитку. Все майно в квартиру було придбано за рахунок спільних доходів за період спільного проживання. Заробітна плата [PERSON] за 2016 рік склала 86721, 77 грн., заробітна плата [PERSON] за 2016 рік склала 55070 грн. Протягом всього періоду спільного сумісного проживання доходи [PERSON] та [PERSON] були високими. Крім того, на депозитному рахунку на ім'я [PERSON] було розміщено значні кошти: спочатку 32 тисячі доларів США, пізніше депозитний договір від 4 квітня 2016 року було укладено на суму 20 тисяч доларів США. Ні [PERSON], ні позивач у період спільного проживання в інших шлюбах не перебували. Посилаючись на ст. 74 Сімейного Кодексу України позивач просить встановити, що вона з [PERSON] проживала однією сім'єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу з 01 січня 2010 року до [INFO], дня смерті [PERSON] Також [PERSON] просить визнати за нею право власності на Ѕ частку майна, придбаного за час спільного проживання, що є об'єктом спільної сумісної власності [PERSON] та [PERSON], а саме на Ѕ частку незавершеного будівництвом будинку в [ADDRESS]. [PERSON] просить визнати за нею право приватної власності на квартиру [ADDRESS]; виділити їй Ѕ вкладу на депозитному рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» та виділити їй Ѕ частку вмісту банківського сейфу №42, що знаходиться в ПАТ КБ «Приватбанк». В судовому засіданні позивач [PERSON] та її представники позов підтримали, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] визнали частково. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали. Звернулися до суду із зустрічним позовом, в якому просили визнати за ними право власності на все майно, що міститься в квартирі [ADDRESS]. Суду пояснили, що позивач [PERSON] була знайомою їхнього батька, однією сім'єю з ним ніколи не проживала, [PERSON] не вважав її своєю дружиною, дочкам він ніколи не розповідав про те, що з [PERSON] він мешкає однією сім»єю. Після розлучення у батька були жінки, з якими він періодично спілкувався, зокрема і з [PERSON] Те, що [PERSON] та [PERSON] мешкали в одній квартирі не доводить факту їх проживання як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, адже у них не було спільних коштів на забезпечення потреб сім»ї, вони спільно не придбавали майно, у них не було взаємних прав та обов»язків. Все майно, яке в позовній заяві просить поділити [PERSON] було придбано виключно за кошти їх батька [PERSON], у якого протягом життя були значні статки, за які він міг придбати таке майно. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про часткове задоволення первісного і зустрічного позову з таких підстав. Судом встановлено, що позов [PERSON] узгоджується з обставинами справи та доказами, які досліджені судом. Згідно із ст. 74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або у будь-якому іншому шлюбі поширюються положення глави 8 цього Кодекса (право спільної сумісної власності подружжя). Таким чином, проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є визначеною законом підставою для виникнення у них прав та обов'язків, зокрема права спільної сумісної власності на майно. Позивач [PERSON] проживала з [PERSON] постійно з кінця грудня 2009 року до дня його смерті [INFO]. Це підтверджується показаннями свідка [PERSON], який пояснив у судовому засіданні, що [PERSON] протягом тривалого часу був його найкращим другом. Познайомились в 2000 р., мешкали з [PERSON] і тодішньою його дружиною [PERSON] в будинку по [ADDRESS]. Під час розлучення квартиру на «Поділлі» [PERSON] залишив колишній дружині. [PERSON] і свідок часто бачилися, а по телефону зранку спілкувались щодня. Коли [PERSON] розпочав близькі стосунки з позивачем [PERSON], на прохання [PERSON] свідок надав їм житло у своєму будинку в [ADDRESS] для їх спільного проживання. Спочатку спільного майна у них, крім особистих речей, не було. [PERSON] і [PERSON] придбали разом спальний гарнітур, холодильник, пральну машину, посуд та все необхідне для ведення спільного домашнього господарства. В будинку свідка [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю до липня 2010 року, проводячи в цей період ремонт у квартирі [ADDRESS]. Свідку відомо, що ремонт квартири та її облаштування [PERSON] та позивач проводили разом. Він щотижня бував у цій квартирі. Як пояснив свідок [PERSON], зі своїми дочками спадкодавець родинних стосунків не підтримував, оскільки дорослі дочки не прагнули такого спілкування. Особливо погіршилося ставлення [PERSON] до дочок, коли вони не прийшли на поховання його матері та батька і не брали участь у їх похованні. Крім того, [PERSON], дочка померлого від першого шлюбу, з якою він час від часу зустрічався, не запросила його на весілля, хоча він сподівався на запрошення. Коли [PERSON] з [PERSON] мешкав у свідка [PERSON], він бачив, що це сім»я, вони мали спільний бюджет. Як близький товариш [PERSON], [PERSON] знав, що гроші для себе [PERSON] не відкладав. У [PERSON] і [PERSON] була єдина мета - скласти гроші і купити квартиру. Свідок знає, що вони разом будували будинок в [ADDRESS] , всі заощаджені кошти вони вкладали в будівництво. Свідок, який має досвід у будівництві, давав їм обом поради щодо будівництва, рекомендував майстрів. Коли [PERSON] потрапив у лікарню із захворюванням на інсульт, за ним доглядала [PERSON], дочок у лікарні свідок не бачив. За життя [PERSON] свідок [PERSON] навіть не знав, що [PERSON] і [PERSON] не були одружені. Свідок знає про те, що [PERSON] мав депозитний рахунок у банку, але кошти на ці рахунки покладені спільні кошти [PERSON] і [PERSON] Свідок знає про те, що у [PERSON] були гроші на придбання квартири, одержані від спадкового майна, а також частину грошей вона позичила у сестри. Свідок [PERSON], голова правління ОСББ «Бульвар Свободи 2», пояснила суду , що [PERSON] мешкав у будинку з 5 жовтня 2010 року. Разом з ним проживала [PERSON] Їх знають усі сусіди по будинку, вони брали активну участь в благоустрої двору, приходили разом на збори. [PERSON] особисто бачила, що [PERSON] і [PERSON] разом щоранку їхали на роботу та ввечері разом поверталися додому. Свідку не було відомо, що шлюб між ними не зареєстрований. Про це вона дізналася в 2017 році, коли [PERSON]. прийшла до ОСББ «Бульвар Свободи 2» за довідкою. Свідок також пояснила суду, відповідаючи на питання представника відповідачів, що про час вселення [PERSON] та [PERSON] їй відомо із записів у журналі обліку власників - членів ОСББ «Бульвар Свободи 2» , який ведеться з моменту створення ОСББ. Свідок [PERSON] вселилась у будинок через два роки після [PERSON] та [PERSON] Ніякого сумніву, що вони були подружжям у неї не виникало, оскільки свідок спілкувалася безпосередньо з ними з усіх питань діяльності ОСББ з 2013 року, коли вона були обрана головою правління ОСББ. Свідок [PERSON] суду дала показання про те, що [PERSON] - її давня подруга. Коли [PERSON] стала проживати сім'єю разом з [PERSON], вони разом спілкувалися. А у 2011 році свідок 2 тижні проживала у їх квартирі на бульварі Свободи. Як зазначила свідок, [PERSON] та [PERSON] мали спільний побут, спільно придбавали речі в квартиру, разом їздили відпочивати на Волинь. Крім того,вони зі свідком їздили на відпочинок у Карпати. [PERSON] казав свідку про те, що квартиру він купив разом з [PERSON] Свідок [PERSON] дала показання суду про те, що вона знала [PERSON] з 2013 року, оскільки працювала разом з ним. Свідку відомо про спільне проживання позивача і померлого [PERSON], вона неодноразово бувала у них вдома. Заробітна плата [PERSON] разом з преміями була більше 8 тисяч гривень на місяць, а [PERSON] працювала на півтори ставки і отримувала більше 6 тисяч гривень на місяць. На сімейні свята вони їздили відпочивати в Карпати як подружжя. Саме зі свідком як з бухгалтером [PERSON] радився при придбанні земельної ділянки під будівництво будинку в с. Бохониках, оглянувши кілька земельних ділянок. Свідок [PERSON] дав показання про те, що разом з [PERSON] виріс у селі Яришівка, Тиврівського району, Вінницької області, вони дружили з дитинства до дня смерті [PERSON] Свідок надав частину своєї земельної ділянки [PERSON] та [PERSON] під город, [PERSON] постійно обробляла його, вирощувала овочі. Приїздила вона у село разом з [PERSON] Свідок часто бував у квартирі, де мешкали [PERSON] та [PERSON] Вони разом обідали. Також він їздив оглядати будинок, який будували [PERSON] та [PERSON], консультував їх з приводу зведення підвалу (погребу) та з інших будівельних питань. Свідок [PERSON] разом з [PERSON] та [PERSON] висадив на земельній ділянці саджанці плодових дерев, придбані ними. Свідок [PERSON] - дочка позивача [PERSON] розповіла суду про те, що [PERSON] виховував свідка біля 10 років, коли вони з матір»ю купили квартиру на «Поділлі». Коли [PERSON] потрапив у лікарню з інсультом, за ним доглядали [PERSON] та свідок [PERSON] Дочка [PERSON] один раз на 10 хв. прийшла до батька у лікарню. Гроші на лікування давали [PERSON]. та свідок, за їх кошти і поховали [PERSON] Квартиру [PERSON] і [PERSON] купляли за спільні кошти, вони ж разом будували будинок, довго разом вибирали земельну ділянку. На думку свідка [PERSON] і [PERSON] - це була одна сім»я. Також свідок пояснила, що при проведенні опису у квартирі ввійшли і її особисті речі : магнітофон, кухонний комбайн і м»ясорубка. Свідок [PERSON] - брат покійного [PERSON] дав показання про те, що він вважає, що [PERSON] і його брат [PERSON] не мешкали однією сім»єю. [PERSON] була співробітницею [PERSON], він не привозив її з собою у село Яришівку, Тиврівського району, Вінницької області. У квартирі на «Поділлі» [PERSON] мешкав сам. Свідок не заперечує те, що між ним і братом [PERSON] були судові відносини з приводу гаража, але спір вони владнали, свідок розрахувався з [PERSON] за цей гараж. Щодо показань свідка [PERSON] позивач-відповідач [PERSON] дала пояснення про те, що між [PERSON] і свідком [PERSON] були напружені відносини. За гараж у гаражно-будівельному кооперативі [PERSON] обіцяв розрахуватись з [PERSON], але до нині він гроші в сумі 4000 євро так і не сплатив. Город в с. Яришівка [PERSON] з [PERSON] не обробляли, в село не приїздили, тому що батьківську хату після їх смерті залишили свідку [PERSON] Суд бере до уваги такий письмовий доказ як заповіт, складений [PERSON] на ім'я [PERSON], посвідчений Третьою вінницькою державною нотаріальною конторою 22 лютого 2011 року, зареєстрований за №1-348, на ім'я [PERSON], яким він заповів квартиру [ADDRESS]. До своєї смерті [INFO] спадкодавець жодних дій стосовно зміни заповіту не вчиняв. Це доводить про усталені і тривалі стосунки [PERSON] та [PERSON] Суд враховує обставини раптової хвороби [PERSON] (інсульт мозку), його госпіталізацію і перебування у лікувальному закладі протягом 10 днів. Весь цей час його доглядала і ним опікувалася [PERSON] Вона також займалася похованням. Виконуючи волю [PERSON], [PERSON] разом зі свідком [PERSON] та братом померлого - [PERSON] відвезла тіло для кремації до Києва. Відповідачі не брали участі в організації поховання батька. Це підтверджує ту обставину, що в останні роки його життя вони з ним родинні відносини майже не підтримували. Відповідно до ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Статтею 60 СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Незалежно від того, що один з них не мав заробітку з поважних причин, вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя. Майно, що знаходиться в квартирі, придбане за час сумісного проживання [PERSON] та [PERSON] Кошти, що містяться на депозитному рахунку, покладено [PERSON] за час спільного сумісного проживання з [PERSON] Депозитний договір №SAMDNMFD0070855908000 було укладено 15 жовтня 2015 року на суму 32800 доларів США . Свою дію він припинив 16 квітня 2016 року, а депозитний договір № SAMDNWFD0071121158600 було укладено 18 квітня 2016 року на суму 20 тисяч доларів США. Щодо вмісту банківської скриньки, наданої [PERSON] за договором приєднання до Умов і правил надання банківських послуг № 20160902000054, належить зазначити, що при відкритті скриньки було встановлено, що в ній міститься депозитний договір від 18.04.2016 року та банківські купюри в іноземній валюті - долари США та Євро: 7 купюр по 100 Євро; 6 купюр по 50 Євро; 1 купюра на 100 доларів США; 3 купюри по 50 доларів США; 1 купюра на 20 доларів США; 4 купюри по 10 доларів США; 3 купюри по 5 доларів США; 1 купюра на 2 долари США; 4 купюри по 1 долару США. Депозитний вклад від 18.04.2016 року та вміст банківської скриньки за договором від 2 вересня 2016 року було розміщено [PERSON] у Пироговському відділенні ПАТ КБ «Приватбанк» у період його спільного сумісного проживання з [PERSON] Суд вважає, що вміст банківської скриньки підлягає поділу таким чином: [PERSON] виділити грошові купюри : 3 купюри по 100 Євро; 4 купюри по 50 Євро; 1 купюру на 50 доларів США; 1 купюру на 20 доларів США; 3 купюри по 10 доларів США; 3 купюри по 5 доларів США, [PERSON] та [PERSON] виділити грошові купюри: 4 купюри по 100 Євро; 2 купюри по 50 Євро; 1 купюру на 100 доларів США; 1 купюру на 10 доларів США; 1 купюру на 2 долари США; 4 купюри по 1 долару США; Для отримання вмісту банківської скриньки сторони повинні в рівних частках сплатити банку кошти за використання скриньки з [INFO] по день отримання коштів. Крім того, суд встановив, що у квартирі [ADDRESS] знаходиться майно: -кухонний комплект меблів вартістю 8000 гривень; -телевізор «Актра» вартістю 500 гривень; -плафони з трьох ламп 2 шт. вартістю 1000 гривень; - телевізор « Toshiba» вартістю 200 грн.; -кухонний стіл з 2 табуретами вартістю 2000 гривень; -праска «Fillips» вартістю 500 гривень; -люстра 3-лампова вартістю 1000 гривень; -шафа у ванній кімнаті вартістю - 1000 гривень; -дзеркало у ванній кімнаті вартістю 200 гривень; -газова плиту «Bosh» вартістю 2000 грн.; -пральна машина «Bosh» вартістю 4000 гривень; -тюнер до телевізору вартістю 500 гривень; -набір меблів у коридорі (шафа, антресолі, взуттєва тумба) вартістю 17 000 гривень; -меблі у вітальні (шафа, полиці, пенал, шафа для посуду, полиці для книг) вартістю 15 000 гривень ; -сейф вартістю 1000 гривень; -м'який гарнітур (розкладний диван, 2 крісла) 15 000 гривень; -електром'ясорубка «Kenwood» вартістю 2000 гривень; -кухонний м'який куточок вартістю 2000 гривень; -скляний стіл під телевізор вартістю 1000 гривень; -люстра 5-ти лампова вартістю 1000 гривень; -витяжку «Kaiser» вартістю 1500гривень; -холодильник «Атлант» вартістю 6000 гривень; -стіл кухонний з 4-ма стільцями вартістю 7000 гривень; -спальний гарнітур вартістю 18 000 гривень; -кухонний комбайн «Braun» вартістю 2000 гривень; -музичний центр «Sony» вартістю 3000 гривень; Всього майна на суму 112 400 гривень. Зазначене майно також є спільним сумісним майном позивача [PERSON] та [PERSON] та підлягає поділу таким чином: [PERSON] на праві приватної власності виділити таке майно: -кухонний комплект меблів вартістю 8000 гривень; -дзеркало у ванній кімнаті вартістю 200 гривень; -газову плиту «Bosh» вартістю 2000 грн.; -витяжку «Kaiser» вартістю 1500 гривень; -холодильник «Атлант» вартістю 6000 гривень; -стіл кухонний з 4-ма стільцями вартістю 7000 гривень; -пральну машину «Bosh» вартістю 4000 гривень; -спальний гарнітур вартістю 18 000 гривень; -люстра 3-ти лампова вартістю 1000 гривень; -електром'ясорубка «Kenwood» вартістю 2000 гривень; -кухонний комбайн «Braun» вартістю 2000 гривень; -музичний центр «Sony» вартістю 3000 гривень; -тюнер до телевізору вартістю 500 гривень; -плафони з трьох ламп 2 шт. вартістю 1000 гривень; Всього майна на суму 56 200 гривень. Відповідачам [PERSON] та [PERSON] виділити на праві приватної власності таке майно: -шафа у ванній кімнаті вартістю - 1000 гривень; -набір меблів у коридорі (шафа, антресолі, взуттєва тумба) вартістю 17 000 гривень; -меблі у вітальні (шафа, полиці, пенал, шафа для посуду, полиці для книг) вартістю 15 000 гривень ; -сейф вартістю 1000 гривень; -м'який гарнітур (розкладний диван, 2 крісла) 15 000 гривень; -телевізор « Toshiba» вартістю 200 грн.; -телевізор «Актра» вартістю 500 гривень; -кухонний стіл з 2 табуретами вартістю 2000 гривень; -праска «Fillips» вартістю 500 гривень; -кухонний м'який куточок вартістю 2000 гривень; -скляний стіл під телевізор вартістю 1000 гривень; -люстра 5-ти лампова вартістю 1000 гривень; Всього майна на суму 56 200 гривень. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] заперечили проти встановлення факту спільного проживання їх батька [PERSON], з [PERSON] однією сім'єю без реєстрації шлюбу та проти поділу майна, стверджуючи, що все майно після смерті їхнього батька є спадковим майном і має належати їм як спадкоємцям першої черги. На їх думку, [PERSON] не надала суду доказів джерела коштів для придбання майна, яке вважає спільною власністю. Свої заперечення проти задоволення позовних вимог [PERSON] щодо вставлення факту її спільного проживання з [PERSON] відповідачі обґрунтовують посиланням в договорі купівлі - продажу земельної ділянки під будівництво будинку на те, що [PERSON] в шлюбі не перебуває і з жінкою не проживає. Нотаріус посвідчив правочин відповідно до ст. 45 Глави ІІІ Правила вчинення окремих видів нотаріальних дій Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Посвідчуючи договір купівлі-продажу, нотаріус повинен з'ясувати, чи перебуває особа в зареєстрованому шлюбі і зазначити це у тексті договору. Решта записів, зокрема і про проживання однією сім»єю сторони договору з жінкою чи ні, не мають правового значення. Більш конкретно [PERSON] зазначає про свій сімейний стан у заяві на ім»я приватного нотаріуса Вінницького міського нотаріального округу Скутельник І.А. від 17.11.2015 р. про те, що у зареєстрованому шлюбі як в Україні, так і поза її межами в теперішній час не перебуває. Про не проживання однією сім»єю з жінкою без реєстрації шлюбу він у цій заяві не зазначає. Крім того, відповідачі [PERSON] та [PERSON] стверджували в судовому засіданні, що вклад за депозитним договором є особистою власністю їх батька, оскільки кошти за вкладами у нього були і раніше. Доказів таких тверджень відповідачі суду не надали. Після розірвання шлюбу з [PERSON] колишнє подружжя уклало нотаріально посвідчений договір про поділ майна від 17.10.2009 р., відповідно до якого [PERSON] залишилась квартира [ADDRESS], а [PERSON] - гараж в ГБК №5 м. Вінниці, майно, що було у квартирі, та грошові кошти готівкою у сумі 79800 грн. які станом на дату укладення цього договору, є еквівалентом, за курсом НБУ, 10000 доларів США. На ці кошти була здійснена часткова оплата за квартиру за адресою : [ADDRESS] та проведення в ній ремонту. Суд вважає безпідставною позовну вимогу [PERSON] про визнання права приватної власності на квартиру [ADDRESS], тому що вона є спадкоємицею цієї квартири за заповітом і суду не подано відмови нотаріуса у видачі [PERSON] свідоцтва про право на спадщину на це майно за заповітом, що є обов»язковою умовою для визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку. Щодо позовної вимоги про визнання права власності на будинок та його поділ суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовної вимоги з таких підстав. Будинок [ADDRESS] є об'єктом незавершеного будівництва . Новостворене нерухоме майно набуває юридичного статусу житлового будинку після прийняття його до експлуатації і з моменту державної реєстрації права власності на нього. Не будучи житловим будинком відповідно до вимог закону, об'єкт незавершеного будівництва є сукупністю будівельних матеріалів, тобто речей як предметів матеріального світу, щодо яких можуть виникнути права та обов'язки. Оскільки право власності на будинок не виникло, в позовній вимозі [PERSON] слід відмовити. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно з ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Зважаючи на те, що позов [PERSON] задоволено частково, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню у відшкодування витрат із сплати судового збору 3000 грн. в рівних частках, за надання правової допомоги по 3000 грн. з кожної. Витрати [PERSON] на проведення судової будівельно-технічної експертизи відшкодуванню не підлягають, тому що в задоволенні позовної вимоги про поділ будинку судом відмовлено. Зважаючи на те, що зустрічний позов [PERSON] та [PERSON] задоволено частково з [PERSON] підлягають стягненню судові витрати із сплати судового збору 920 грн. Питання про відшкодування витрат на правову допомогу буде вирішуватись в іншому судовому засіданні відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial