Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-09 00:00:00

У березні 2019 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами та просив стягнути з Bitmain Technologies Limited ( Битмайн Технолоджис Лимитед) на його користь грошові кошти в розмірі 7940,00 доларів США суму основного боргу, 259,08 доларів США процентів та 793,60 доларів США штрафних санкцій та 10000,00 доларів США моральної шкоди. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03.10.2017 року він оформив в інтернет-магазині на сайті https://www.bitmain.com замовлення в компанії Bitmain Technologies Limited ( Битмайн Технолоджис Лимитед) на поставку обладнання для майнінга - Antminer D3 у кількості 5 штук. 04.10.2017 року на його електронну адресу надійшов ордер № 0012017100401559 від 04.10.2017 року на суму 7893,66 доларів США зі специфікацією обладнання - Antminer D3*5, APW3++Nowember Batch*5/. 05.10.2017 року на рахунок юридичної особи Bitmain Technologies Limited ( Битмайн Технолоджис Лимитед) ним було перераховано грошові кошти в сумі 7940,10 доларів США та обумовлено строки поставки товару 30.11.2017 року, але не пізніше 10.12.2017 року. Однак товару так доставлено не було. Ухвалою суду від 04.03.2019 року було відкрито провадження у справі. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву якою підтримує позовні вимоги та просить справу розглядати у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] [PERSON] в інтернет-магазині на сайті https://www.bitmain.com замовив в компанії Bitmain Technologies Limited ( Битмайн Технолоджис Лимитед ) обладнання для майнінга - Antminer D3 у кількості 5 штук. Термін доставки товару становив 30.11.2017 року, але не пізніше 10.12.2017 року. 04.10.2017 року на електронну адресу позивача надійшов Ордер № 0012017100401559 від 04.10.2017 року на суму 7893,66 доларів США на сплату коштів за товар зі специфікацією обладнання - Antminer D3*5, APW3++Nowember Batch*5/ (а.с. 5). 05.10.2017 року на рахунок юридичної особи Bitmain Technologies Limited ( Битмайн Технолоджис Лимитед) позивачем було перераховано грошові кошти в сумі 7940,10 доларів США, що підтверджується випискою ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с. 6). Доказами, відповідно до ст. 76 ЦПК України, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Приписами ч.ч. 1,6 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. За нормою статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону України «Про захист прав споживачів» , споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). Вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті, пред`являються на вибір споживача продавцеві за місцем купівлі товару, виробникові або підприємству, що задовольняє ці вимоги за місцезнаходженням споживача. Споживач має право пред`явити одну з вимог, передбачених частиною першою цієї статті, а в разі її невиконання заявити іншу вимогу, передбачену частиною першою цієї статті. Зазначені вимоги за місцезнаходженням споживача задовольняють також створені власником продавця торговельні підприємства та філії, що здійснюють продаж аналогічних придбаним споживачем товарів, або підприємства, на які ці функції покладено на підставі договору. Функції представників підприємств-виробників виконують їх представництва та філії, створені виробниками для цієї мети, або підприємства, які задовольняють зазначені вимоги на підставі договору з виробником. Відповідно до ч. 1 ст. 4 Закону України «Про міжнародне приватне право», право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Відповідно до ст. 45 Закону України «Про міжнародне приватне право», до договорів споживання належать договори щодо придбання товарів та одержання послуг особою (споживачем) не для цілей підприємницької діяльності. Судом встановлено, що 05.10.2017 року позивачем було перераховано на рахунок відповідача грошові кошти в розмірі 7940,10 доларів США коштів за товар зі специфікацією обладнання - Antminer D3*5, APW3++Nowember Batch*5/. Разом з тим відповідачем не було доставлено товару позивачу в встановлені договором строки. Враховуючи те, що відповідач не надав до суду жодних доказів у спростування обставин, викладених у позові, суд вбачає доведеним факт неналежного виконання з боку відповідача умов договору. Відтак, суд вбачає достатньо підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 7940,00 доларів США основного боргу. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором. За умовами ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягає також стягненню 3 % річних за період з 10.12.2017 року по 10.01.2019 року у розмірі 259,08 доларів США. Щодо стягнення інфляційних, суд виходить з наступного. За змістом статті 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Щодо відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 22 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Частиною 5 цієї ж статті Кодексу визначено, що моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому слід зазначити, що згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1996 № 5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів» при вирішенні вимог споживачів про відшкодування на підставі статті 24 Закону моральної шкоди суди повинні виходити з роз`яснень, які Пленум Верховного Суду України надав у постанові від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Зокрема, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру, яких споживач зазнав унаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, що настали через незаконні винні дії продавця, виготівника, виконавця або через їх бездіяльність. Розмір відшкодування моральної школи встановлюється судом і визначення його не ставиться в залежність від наявності матеріальної шкоди, вартості товару (робіт, послуг), суми неустойки, а має ґрунтуватися на характері й обсязі моральних і фізичних страждань, заподіяних споживачеві у кожному конкретному випадку. При визначенні розміру моральної шкоди яка підлягає відшкодуванню з відповідача на користь позивача, суд враховує характер та обсяг фізичних, душевних та психічних страждань позивача, немайнові втрати, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, та виходячи з принципу розумності, об`єктивності, виваженості і справедливості. З урахуванням встановлених у даній справі обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача моральної шкоди на користь позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню частково, оскільки моральна шкода знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку між протиправними, винними діями відповідача та тими негативними змінами, які настали у життя позивача.

Outcome: partial