Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «Укргазвидобування» в особі філії Газопромислове управління «Полтавагазвидобування» ПАТ «Укргазвидобування» про визнання протиправним та скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення. В обґрунтування вимог позивач зазначила, що з 20.08.1997 року вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем, з 01.07.2016 року на посаді начальника відділу кадрів. 26.07.2017 року [PERSON] наданий для ознайомлення наказ №342-П від 25.07.2017 року директора ГПУ «Полтавагазвидобування» [PERSON] «Про застосування дисциплінарного стягнення». Згідно наказу, позивач з допущенням грубих порушень п.2.12 своєї посадової інструкції завізувала проекти наказів про надання щорічної відпустки співробітникам [PERSON] та [PERSON] Вважає наказ незаконним та винесеним з грубим порушенням норм ст.31 та ст.147 КЗпП України. Так, в п.2.12 Посадової інструкції позивача не передбачений обовязок по плануванню, складанню графіків відпусток, підготовці наказів про відпустки. Жоден пункт ні посадової інструкції [PERSON], ні Положення про відділ кадрів не покладає на відділ обовязку по підготовці проектів наказів про відпустки. Таким чином, вимога щодо підготовки позивачем чи працівниками її відділу проектів наказів про відпустки не передбачена умовами трудового договору та положенням про відділ. На вимогу керівництва співробітниками керованого [PERSON] відділу було підготовлено два проекти наказів: в одному із них зазначено про додаткову відпустку, в іншому ні. Накази про відпустку підписані заступником директора 05.07.2017 року без вказівки на додаткову відпустку. Діями відповідача позивачу заподіяна моральна шкода, яку вона оцінила в 10000 гривень. Моральна шкода полягає в моральних стражданнях, повязаних з публічними приниженнями її честі, гідності перед підлеглими працівниками, що призвело до погіршення її ділової репутації, зниження авторитету перед персоналом. Постійний моральний та емоційний тиск з боку керівництва призвів до значного погіршення стану здоровя позивача і виникнення нагальної потреби у стаціонарному лікуванні. Посилаючись на зазначені обставини, [PERSON] просила визнати протиправним та скасувати\~наказ №342-П від 25.07.2017 року директора ГПУ «Полтавагазвидобування» [PERSON] «Про застосування дисциплінарного стягнення» щодо накладення на [PERSON] догани за невиконання п.2.12 Посадової інструкції; стягнути з відповідача на її користь моральну шкоду у сумі 10000 гривень; судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] просив позов задовольнити повністю, враховуючи обставини, викладені в позовній заяві. Пояснив, що візування не надає документу юридичної сили, документ з візою відсутній взагалі; посадова інструкція позивача не покладає на неї обовязок про візування; при накладенні стягнення не врахували її стаж роботи, характеристики. Представники відповідача [PERSON], [PERSON] в судовому засіданні просили відмовити у задоволенні позову, відповідач надав письмові заперечення. Пояснили, що наказ є кадровим документом і обовязок відділу кадрів готувати його; суміщення посад не було і [PERSON] про це знала; вона не перевірила, не проконтролювала, тому й догана. Заслухавши представників позивача, відповідача, допитавши свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню частково, з наступних підстав. Згідно\~ст. 31 КЗпП України\~власник або уповноважений ним орган не має права вимагати від працівника виконання роботи, не обумовленої трудовим договором. Відповідно до\~ст. 139 КЗпП України\~працiвники зобов'язанi працювати чесно i сумлiнно, своєчасно i точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової i технологiчної дисципліни, вимог нормативних актiв про охорону працi, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договiр. Згідно\~ст. 140 КЗпП України\~трудова дисциплiна на пiдприємствах, в установах, органiзацiях забезпечується створенням необхiдних органiзацiйних та економiчних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свiдомим ставленням до працi, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлiнну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимостi до порушень трудової дисциплiни, суворої товариської вимогливостi до працiвникiв, якi несумлiнно виконують трудовi обов'язки. Щодо окремих несумлiнних працiвникiв застосовуються в необхiдних випадках заходи дисциплінарного i громадського впливу. Відповідно до\~ст. 147 КЗпП України\~за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосований тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. За змістом\~ст. 147 КЗпП України, підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є порушення працівником трудової дисципліни і для притягнення до такої відповідальності достатньо зафіксованого факту правопорушення. Відповідно до положення\~статті 147-1 КЗпП України\~дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На працівників, які несуть дисциплінарну відповідальність за статутами, положеннями та іншими актами законодавства про дисципліну, дисциплінарні стягнення можуть накладатися також органами, вищестоящими щодо органів, вказаних у частині першій цієї статті. Згідно з вимогами\~\~ частини 3\~статті 149 КЗпП України\~при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Згідно змісту розяснення наданого у пункті 22\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»\~при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені\~статтями 147-149 КЗпП України\~правила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. У наказі про накладання дисциплінарного стягнення - про оголошення працівникові догани обовязково має бути зазначено, в чому саме полягає порушення трудової дисципліни, тобто вказано на фактичні обставини, які послужили підставою для застосування заходу дисциплінарного стягнення. Судом встановлено, що [PERSON] з 20.08.1997 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, з 01.07.2016 року - на посаді начальника відділу кадрів (а.с.9). Наказом директора ГПУ «Полтавагазвидобування» [PERSON] «Про застосування дисциплінарного стягнення» від 25.07.2017 року до [PERSON], начальника відділу кадрів апарату управління, за допущення порушення трудової дисципліни, а саме: невиконання вимог діючого законодавства при оформленні наказів про надання щорічних відпусток, за безконтрольність та бездіяльність, чим порушено п.2.12 посадової інструкції начальника відділу кадрів ГПУ «Полтавагазвидобування», затвердженої директором Управління 10.01.2017 року та за що п.4.1, 4.5 цієї посадової інструкції та п.6.1 Положення про відділ кадрів Філії передбачено відповідальність, застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді догани (а.с.10). В зазначеному наказі вказано, що 17.07.2017 року інспектором відділу кадрів було підготовлено 2 проекти наказів про надання щорічної відпустки робітникам автоколони №1 автотранспортного цеху. Понад основну відпустку було надано додаткову відпустку тривалістю 07 календарних днів за особливий характер праці. Проекти наказів було перевірено і завізовано начальником відділу кадрів [PERSON] Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що вона менеджер з персоналу, дисциплінарне стягнення застосовано правомірно; вона отримала завізовані накази [PERSON] про додаткові відпустки, але вона їх завернула; знову отримала проекти наказів вже без 7 днів відпустки, вона їх завізувала і передала далі на підпис керівництву; фактично цим працівникам не було надано відпустки; на позивача не покладається обовязок візування, але на неї покладається обовязок готування документів у відповідності до законодавства. Свідок [PERSON] пояснив, що він є заступником директора, накази він памятає, оскільки вони до нього попали із запізненням; йому сказали, що спочатку накази були підготовлені з порушенням терміну надання відпусток; в процедурі узгодження були усунені порушення. Аналізуючи наказ про накладення дисциплінарного стягнення на позивача, суд дійшов висновку про те, що [PERSON] безпідставно притягнута до відповідальності, оскільки відсутні конкретні факти порушення трудової дисципліни саме позивачем, та наслідки цього дисциплінарного порушення. Суд вважає цей наказ необґрунтованим і протиправним, який підлягає скасуванню, оскільки винесений всупереч вимог ст. ст.\~147,\~149 КЗпП України. Виходячи з правової природи інституту дисциплінарної відповідальності, при притягненні працівника до даного виду відповідальності, адміністрація повинна навести конкретні факти допущеного ним невиконання або неналежного виконання покладених на нього трудових обов'язків. Між тим, описова частина вищевказаного наказу фактично не містить визначення, який саме дисциплінарний проступок вчинила [PERSON] Відповідач обмежився лише загальним посиланням на перелік вимог, якими повинен керуватися в своїй роботі начальник відділу кадрів, на невиконання нею посадових обов'язків, а не на факт порушення трудової дисципліни. Відповідач при притягненні позивача до дисциплінарної відповідальності не встановив, чи був насправді факт порушення трудової дисципліни, в якій формі вини проявилось порушення трудової дисципліни, причини, що спонукали працівника вчинити дисциплінарний проступок, обставини, за яких його вчинено. Більше того, в судовому засіданні, зокрема з пояснень представників відповідача, свідків відповідача, встановлено, що проекти наказів, складені з порушенням трудового законодавства, взагалі не були підписані керівництвом та працівникам не надано додаткових відпусток. Будь-які дані, що свідчили б про порушення [PERSON] обов'язків працівника, визначених\~ст. 139 КЗпП України, у відповідача відсутні, а застосування до неї стягнення у вигляді догани застосоване не на підставах та не у відповідності до вимог трудового законодавства, в зв'язку з чим спірний наказ №342-П від 25.07.2017 року директора ГПУ «Полтавагазвидобування» [PERSON] «Про застосування дисциплінарного стягнення» підлягає скасуванню як незаконний. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно\~ст. 60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 15 ЦК України\~передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1\~ст. 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За таких обставин, позовна заява в частині визнання протиправним та скасуванню спірного наказу є обґрунтованою і підлягає задоволенню. Щодо вимог про відшкодування 10000 гривень моральної шкоди, то суд прийшов до висновку, що позивачем не доведено завдання їй моральної шкоди та зокрема її розміру 10000 гривень за обставин встановлених судом. Відповідно до положення\~статті 237-1 КЗпП України, на яку посилається позивач, відшкодування власником або уповноваженим органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. На обґрунтування вимог про відшкодування 10000 гривень моральної шкоди, позивач зазначила, що порушення її прав призвели до моральних страждань, втрати працездатності через захворювання, що призвело до додаткових зусиль по організації її життя, фінансових витрат. Разом із тим, позивачем не надано доказів та не доведено вказаних нею фактів, а саме наявності моральних страждань, втрати працездатності, що повязана з моральними стражданнями, не доведено того, що лікування хвороб відбулось саме через моральні страждання внаслідок порушення її прав. Виходячи із цього, суд вважає, що у задоволенні позову в частині вимог про відшкодування моральної шкоди слід відмовити. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд виходить з положень ст.88 ЦПК України.

Outcome: partial