Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

У березні 2016 року до суду надійшла дана позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк», яку згодом було уточнено, в обґрунтування якої зазначено, що 21.05.2009 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір №б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 14700,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту, зі сплатою відсотків за користування кредитом. 07 липня 2015 року [PERSON] помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON], що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача. Банком 15.09.2015 року була направлена претензія кредитора до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори. Згідно відповіді нотаріальної контори спадкоємці померлого із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не звертались. Позивач зазначає, що відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов'язання померлого позичальника. Спадкування обов'язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, оскільки відповідачка не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором № б/н від 21.05.2009 року становить 30099,52грн.\~ За період з 07.07.2015 року по 21.01.2019 року відповідачка по справі внесла на погашення кредитної заборгованості суму та залишок заборгованості складає 15039,12 грн.: 989,70 грн. заборгованість за кредитом, 14049,42 заборгованість за відсотками. Вказану суму разом із витратами по сплаті судового збору та витрати на проведення експертної оцінки позивач просить стягнути з [PERSON] Представник позивача ПАТ КБ «Приватбанк» [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала до суду заяву про проведення судового засідання за її відсутності, додатково надала письмові пояснення, в яких зазначила, що загальна кредитна заборгованість складає 24621,04\~ грн. (з урахуванням первинної відсоткової ставки, без підвищень), тобто 30%. Оскільки [PERSON] було частково погашено заборгованість в сумі 18783,53, тому загальний залишок заборгованості складає 5837,51 грн. Відповідачка [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог заперечувала. Представник відповідачка [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судовому засідання просила відмовити в задоволенні уточнених позовних вимогах, надала письмові заперечення, в яких вказала, що відповідачка сплатила 21.09.2019 року суму у розмірі 16000 грн., тобто в повному обсязі вимогу з якою звернувся позивач до Третьої маріупольської державної нотаріальної контори. Зафіксований розмір заборгованості після смерті позичальника з невідомих обставин виріс втричі. Також банк неправомірно нараховував пеню, штрафи, в односторонньому порядку збільшив процентну ставку. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Встановлено, що 21.05.2009 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір № б/н, за умовами якого позичальник отримав кредит у розмірі 14700,00грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-НО №913676, виданого Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №1084, [PERSON] помер 08.07.2015 року. Відповідно до копії реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів Претензій кредитора до ДНК від 15.09.2015 року, ПАТ КБ «Приватбанк» направлено до Третьої Маріупольської державної нотаріальної контори претензію кредитора відносно [PERSON] Як вбачається з відповіді на вказану претензію від 25.09.2015 року, Третьою Маріупольською державною нотаріальною конторою отримана претензія до спадкоємців [PERSON] та зареєстрована в журналі реєстрації вхідних документів за №1049/01-16. За перевіреними відомостями, що містяться в архіві відповідної нотаріальної контори станом на 25.09.2015 року спадкова справа до майна померлого [PERSON] не відкривалась. Згідно копії реєстру згрупованих поштових відправлень - рекомендованих листів Претензій до спадкоємців 18.11.2015 року, ПАТ КБ «Приватбанк» було направлено лист-претензію до [PERSON], в якому зазначено, що станом на дату смерті заборгованість позичальника складає 13001,68грн. Згідно розрахунку заборгованості, наданого до суду, за договором №б/н від 21.05.2009 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], станом на дату його смерті, заборгованість становить 30099,52грн., яка складається з: 14700,00грн.- заборгованість за наданим кредитом; 15399,52грн. -\~ заборгованість за відсотками. Згідно розрахунку заборгованості за договором б/н від 21.05.2009 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON], заборгованість станом на 21.09.2019 року складає 15039, 12 грн.: 989,70 заборгованість за наданим кредитом, 14049,42 грн. заборгованість за відсотками з урахуванням суми 18783,53 грн. [PERSON] на погашення суми кредиту. З урахуванням сплаченою позивачкою сумою та перерахунком відсотків з урахуванням первинної відсоткової ставки,без підвищень, загальна суму заборгованості складає 5837,51 грн. Згідно з ч.1 ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч.3 ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обов'язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину незалежно від настання строку вимоги. Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Оскільки позичальник (боржник) помер, то відповідати перед ПАТ КБ «Приватбанк» на підставі ст.ст.1281-1282 ЦК України за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Також, згідно роз'яснень, які містяться в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 30 березня 2012 року, при вирішенні спорів щодо виконання зобов'язань за кредитним договором у випадку смерті боржника/позичальника за наявності поручителя чи спадкоємців суди мають враховувати, що з урахуванням положення ст.1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов'язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов'язання фактично не пов'язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Таким чином, позивач зобов'язаний довести, що саме відповідач є спадкоємцем померлого, прийняла після нього спадщину та яка вартість майна, прийнятого спадкоємцем у спадщину. Позивач зазначає, що спадкоємцем [PERSON] у порядку ч.3 ст.1268 ЦК України, яка постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачка [PERSON] На підтвердження даної обставини позивач посилається на копії паспортів позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання: [INFO]/21. Також з копій паспортів вбачається, що між [PERSON] та відповідачкою по справі 04.11.1978 року було зареєстровано шлюб. Відповідачка [PERSON] відповідно до ст.1261 ЦК України як дружина померлого віднесена до кола спадкоємців першої черги за законом. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Таким чином, відповідачка, будучи спадкоємцем першої черги за законом, на час відкриття спадщини ( час смерті ) постійно проживала із спадкодавцем, протягом 6 місяців не відмовилась від спадщини, а тому в силу ст.1268 ЦК України є такою, що прийняла спадщину після його смерті. Відповідно до ст. 1282 ЦК України як спадкоємець першої черги зобов'язана задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Згідно\~ інформації з територіального сервісного центру №1441 від 16.12.2017 року, за [PERSON] транспортні засоби не зареєстровані. Як вбачається з відомостей наданих 20.12.2017 року Міським бюро технічної інвентаризації міського відділу комунального господарства, за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності №1085 від 23.11.2001 року належить 49/400 частина житлового будинку №19/21, розташованого по вул.Лута в м.Маріуполі. Враховуючи те, що час придбання вказаної частки будинку [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, тому в силу ст.70 Сімейного кодексу України відповідачу як дружині належить на праві власності половина від вказаної частки будинку. Згідно висновку №4-с судової будівельно-технічної експертизи від 04.02.2019 року, наданого судовим експертом [PERSON], ринкова вартість домоволодіння №19/21, розташованого по вул. Лута в Кальміуському районі м. Маріуполя Донецької області, а саме квартири №2 площею 88,1 кв.м.(згідно експлікації приміщень в технічному паспорті БТІ на дане домоволодіння), на думку експерта складає 308729 грн. Ринкова вартість домоволодіння №19/21, розташованого по вул. Лута в Кальміуському районі м. Маріуполя Донецької області, а саме квартири №2 площею 60,2 кв.м.(згідно свідоцтва про право власності №1085 від 23.11.2011), на думку експерта складає 210938 грн. Статтею 12 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Таким чином, виходячи зі змісту заявлених позовних вимог, аналізу положень чинного законодавства України, враховуючи, що в матеріалах справи наявні належні та допустимі докази щодо виконання обовязку відповідача задовольнити вимоги кредитора, тому, суд вважає, що позовні вимоги позивача необхідно задовольнити повністю, зокрема, стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 21.05.2009 року в сумі 5837,51грн. Понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1378 грн. та витрати, повязані з проведенням експертизи в сумі 3432,00 грн. також підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved