Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . На обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона є квартиронаймачем квартири [ADDRESS] . У квартирі зареєстрована вона та відповідач. Проте, у 2017 році відповідач виїхав на постійне місце проживання до Російської Федерації, у квартирі не проживає без поважних причин, за послуги з утримання квартири та комунальні платежі не сплачує, його особистих речей у квартирі немає. Його реєстрація у квартирі порушує права позивача на розпорядження та користування майном, позивач не має можливості оформити субсидію, просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою за вищевказаною адресою. 20 березня 2020 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не з`явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність, вимоги підтримала, не заперечувала проти винесення у справі заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи, а також відзив на позовну заяву до суду не надходили. За вказаних обставин, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності учасників справи на підставі наявних матеріалів. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Зі згоди сторони позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, про що зазначено у відповідній заяві, суд вважає можливим ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних у ній доказів, що відповідає вимогам ч.4 ст. 223, 280-281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з таких підстав. Відповідно до ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Це ж положення закріплено в ст.9 ЖК України, згідно якої ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Частиною 1 статті 71 Житлового Кодексу УРСР передбачено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Також абзацом 3 частини 1 статті 71 передбачені випадки, при яких жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців. У випадках, передбачених пунктами 1-7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Судом установлено, що [PERSON] проживає та зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , яка перебуває у комунальній власності, вона є квартиронаймачем, на її ім`я оформлений особовий рахунок на квартиру. Членом її сім`ї є її чоловік [PERSON] , який також зареєстрований у квартирі. Відповідно до довідки комунального підприємства «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради № 503 від 17 лютого 2020 року у квартирі зареєстровано дві особи. Згідно з актом про не проживання осіб за місцем реєстрації, засвідченим начальником КП «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради, від 02 березня 2020 року, у квартирі зареєстровано 2 особи, а фактично проживає тільки одна. [PERSON] проживає у м. Москва, Росія з вересня 2017 року, що також підтверджують сусіди [PERSON] та [PERSON] . Отже, судом встановлено, що відповідач не проживає у квартирі понад 2 роки без поважних причин, комунальні платежі не сплачує, квартиру не утримує, його особистих речей у помешканні немає, що підтверджується також поясненнями сусідів, які проживають у цьому будинку. Факт реєстрації у квартирі відповідача порушує права позивача на користування житлом, оскільки позбавляє можливості в повній мірі його використовувати, оформити субсидію, у зв`язку з чим позивач звернувся за судовим захистом своїх прав. Ураховуючи, що відповідач не проживає у квартирі позивача понад строки, встановлені законодавством, тому його слід визнати таким, що втратив право користування житловим приміщенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved