Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Міський Комерційний Банк» про захист прав споживача та стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно з рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року ПАТ «Міський Комерційний Банк» зобов'язаний виплатити позивачу кошти за договорами банківського вкладу: - № 2630/10/155342 від 27 січня 2014 року суму вкладу з відсотками у розмірі 2 025 945 грн. 02 коп.; - № 2630/10/155432 від 27 січня 2014 року суму вкладу з відсотками у розмірі 176 754,36 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30 вересня 2014 року становить 2 288 824 грн. 91 коп.; - № 2630/10/167650 від 18 березня 2014 року суму вкладу з відсотками у розмірі 4 962, 86 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30 вересня 2014 року становить 64 264 грн. 99 коп.; - № 2630/10/177177 від 28 квітня 2014 року суму вкладу з відсотками у розмірі 90 844 грн. 69 коп.; - № 2630/10/177188 від 28 квітня 2014 року суму вкладу з відсотками у розмірі 18 132,55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30 вересня 2014 року становить 234 801 грн. 74 коп. Оскільки вказані кошти відповідач не виплатив, то позивач просив суд стягнути індекс інфляції та 3% річних, пені та штрафи за вказаними договорами. У судовому засіданні позивач неодноразово змінював позовні вимоги. Востаннє просив стягнути з відповідача індекс інфляції та 3% річних, пені та штрафи за вказаними договорами вкладу у розмірі 35 882,24 доларів США та 757 949 грн. 73 коп. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що з 21 листопада 2014 року у ПАТ «Міський Комерційний Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію, а з 20 березня 2015 року розпочато процедуру ліквідації банку, яка продовжена постановою Національного банку України по 19 березня 2018 року. У зв'язку з цим, всі вимоги кредиторів повинні вирішуватись на підставі Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». До судового засідання залучені треті особи Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про захист прав споживача, які є власниками істотної участі в ПАТ «Міський Комерційний Банк» та посадовими особами банку, не з'явились з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про відмову у задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 30 вересня 2014 року стягнуто з ПАТ «Міський Комерційний Банк» на користь позивача [PERSON] кошти за договорами банківського вкладу: - № 2630/10/155342 від 27 січня 2014 року суму вкладу з відсотками у розмірі 2 025 945 грн. 02 коп.; - № 2630/10/155432 від 27 січня 2014 року суму вкладу з відсотками у розмірі 176 754,36 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30 вересня 2014 року становить 2 288 824 грн. 91 коп.; - № 2630/10/167650 від 18 березня 2014 року суму вкладу з відсотками у розмірі 4 962, 86 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30 вересня 2014 року становить 64 264 грн. 99 коп.; - № 2630/10/177177 від 28 квітня 2014 року суму вкладу з відсотками у розмірі 90 844 грн. 69 коп.; - № 2630/10/177188 від 28 квітня 2014 року суму вкладу з відсотками у розмірі 18 132,55 доларів США, що за курсом НБУ станом на 30 вересня 2014 року становить 234 801 грн. 74 коп. Вказане рішення суду не виконане. Судом також встановлено, що Постановою Правління Національного банку України від 20 листопада 2014 року № 150 ПАТ «Міський Комерційний Банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 листопада 2014 року № 124 в ПАТ «Міський Комерційний Банк» запроваджено тимчасову адміністрацію. Постановою Правління Національного банку України від 19 березня 2015 року № 187 у ПАТ «Міський Комерційний Банк» відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації. Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20 березня 2015 року № 64 в ПАТ «Міський Комерційний Банк» розпочато процедуру ліквідації банку з 20 березня 2015 року по 19 березня 2016 року, яку продовжено по 19 березня 2018 року на підставі Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 17 березня 2016 року № 356. У виконання положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фондом гарантування вкладів фізичних осіб позивачу було виплачено гарантовану суму у розмірі 200 000 грн., що визнано сторонами у судовому засіданні. Оскільки на час введення тимчасової адміністрації в банку рішення суду не виконане, позивачу не виплачені суми, стягнуті за рішенням суду, то за відповідачем рахується сума заборгованості перед позивачем, яка становить 6 837 665 грн. 18 коп. та, яка віднесена відповідачем до четвертої черги задоволення вимог кредиторів на підставі ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (а.с. 212). Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та є спеціальним законом, який регулює спірні правовідносини. Згідно з п. 16 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до п. 6 ст. 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», ліквідація банку - процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, в якому введено тимчасову адміністрацію та/або запроваджено процедуру ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними та цей закон є приорітетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Статтею 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» врегульовано наслідки запровадження тимчасової адміністрації. Зокрема, згідно п. 1, 2 ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється: задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку та примусове стягнення коштів та майна банку, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку. Відповідно до ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» з дня призначення уповноваженої особи Фонду банківська діяльність завершується закінченням технологічного циклу конкретних операцій у разі, якщо це сприятиме збереженню чи збільшенню ліквідаційної маси. Статтею 28 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлено, що Фонд розпочинає виплату відшкодування коштів вкладникам, їх представникам та спадкоємцям у національній валюті України в готівковій або безготівковій формі не пізніше семи днів з дня прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Черговість та порядок задоволення вимог до банку, оплата витрат та здійснення платежів закріплено ст. 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Отже, віднесення ПАТ «Міський Комерційний Банк» до категорії неплатоспроможних фактично унеможливило виконання своїх зобов'язань щодо виконання рішення суду. Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» юридична або фізична особа, яка має документально підтверджені вимоги до боржника щодо його майнових зобов'язань, є кредитором банку. Отже, після запровадження Фондом гарантування вкладів фізичних осіб тимчасової адміністрації відносно неплатоспроможного банку з метою виведення його з ринку та в подальшому відкликання НБУ банківської ліцензії й переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів банку здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Чинним законодавством не передбачено задоволення вимог кредиторів поза межами процедури ліквідації банку. Вказане стверджується і правовою позицією Верховного Суду України в постанові від 20 січня 2015 року у справі № 6-2001цс15. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed