Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-23 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, яким просив визнати за ним право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, розташованих за адресою: село Запсілля, вул. Шовкунівська, буд. 17 Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування за законом після померлої 22 лютого 2017 року матері [PERSON]. Вимоги обґрунтовані тим, що позивач як спадкоємець першої черги за законом позбавлений можливості оформити в органах нотаріату свої спадкові права на зазначене майно у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на нерухомість, оскільки в період її забудови реєстрація обєктів нерухомості в установленому законом порядку не передбачалась. Сторони та Третя особа в судове засідання не прибули, відповідно до поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, позивач заявлені вимоги підтримує з наведених у позові підстав, Відповідач та Третя особа не заперечують проти задоволення позову /ас 65, 53, 66/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Заслухавши учасників судового розгляду справи, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Згідно частини першої статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Суд встановив, що 22 лютого 2017 року в с. Запсілля померла [PERSON], про що у виконкомі Миропільської сільської ради Краснопільського району сумської області зроблений актовий запис № 18 від 22 лютого 2017 року; на час відкриття спадщини [PERSON] проживала за реєстрацією у с. Запсілля по вул. Шовкунівська, буд. 17 разом з сином [PERSON] та його сімєю / копія ас 7, 9/. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК України у редакції 2004 року, так як спадщина після померлої [PERSON] відкрилась після 01.01.2004 року. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно. Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 Цивільного кодексу України /далі ЦК України/ спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Після смерті [PERSON] згідно статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить житловий будинок з надвірними спорудами, та розташовані за адресою: с. Запсілля, вул. Шовкунівська, 17 Краснопільського району Сумської області. Згідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Позивач [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом, спадщину прийняв постійним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини за правилами статті 1268 ЦК України. За даними [PERSON] про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 48603311 від 1.08.2017, після померлої 22.02.2017 [PERSON] заведена спадкова справа № 314/2017 від 1.08.2017, свідоцтво про право на спадщину не видано /копія спадкової справи ас 60-63/. 04 вересня 2017 року приватний нотаріус Краснопільського районного нотаріального округу [PERSON] виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, який знаходиться за адресою: с. Запсілля, вул. Шовкунівська, буд. 17 Краснопільського району Сумської області після смерті 22.02.2017 [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу /ас 15/. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна за правилами статті 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до абзацу 3 частини другої статті 331 ЦК України 2003 року, який набрав чинності з 01 січня 2004 року, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До часу набрання чинності ЦК України 2003 року та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно даних погосподарських книг /копії ас 18-20/ [PERSON] значиться власником будинку по вулиці Шовкунівська будинок номер сімнадцять в селі Запсілля Краснопільського району, земельна ділянка за вказаною адресою не приватизована / ас 19/. Проте, незважаючи на внесення записів у погосподарські книги, більшість громадян своє право власності в БТІ не зареєстрували (не оформили). Не зробила цього і спадкодавець [PERSON], про що свідчить Довідка-характеристика фізичної особи підприємця [PERSON] № 053/17к від 27.06.2017, за змістом якої право власності на обєкт нерухомого майна, розташованого у с. Запсілля по вул. Шовкунівська, буд. 17 Краснопільського району Сумської області станом на 29 грудня 2012 року не зареєстровано; рік будівництва будинку 1985, загальна площа будинку 94,4 кв. м., відсоток зносу 30% / копія ас 14/. [PERSON] про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах та селищах міського типу Української PCP. затверджена заступником Міністра комунального господарства Української PCP 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів державного замовлення» (втратила чинність) було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об'єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Отже, сукупність зазначених вище доказів, досліджених у судовому засіданні, указує на належність [PERSON] на праві власності житлового будинку номер сімнадцять по вулиці Шовкунівська у с. Запсілля Краснопільського району Сумської області. Із 1979 року в Україні (УРСР) погосподарський облік у сільських Радах народних депутатів здійснюється за особливою формою статистичного обліку. Так, згідно п. 1 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13.04.1979 № 112/5, документами погосподарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма № 1 - «Погосподарська книга». Відповідно п. 7 до Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 № 5-24/26, ці книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Пунктами 18, 40 Вказівок 1979 року та пунктами 18, 39 Вказівок 1985 року передбачено, що погосподарська книга складається, зокрема, із розділу: «Споруди, які є особистою власністю господарства», у якому записуються дані про житловий будинок, назву інших споруд і рік їх будівництва. [PERSON] про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах, селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української УРСР 31.01.1966, погодженої заступником Голови Верховного Суду УРСР від 15.01.1966, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 № 56 вбачається, що державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали. Отже, у 1985 році, тобто в період забудови домоволодіння, що розташоване у с. Запсілля по вулиці Шовкунівська номер сімнадцять Краснопільського району Сумської області та належить [PERSON], у сільській місцевості державна реєстрація об'єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Тому, виникнення права власності на житлові будинки, споруди, зокрема, у сільській місцевості не залежало від державної реєстрації цього права. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 за змістом пункту 62 [PERSON] про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Тобто записи у погосподарських книгах визнавались актами органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до розяснення Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року №19-32/319 в разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не була проведена і правовстановлюючий документ відсутній, питання визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного його власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 05 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. За наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 05 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. Отже, враховуючи сукупність доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на день смерті [PERSON] її право власності на житловий будинок, розташований у с. Запсілля, вул. Шовкунівська, 17 Краснопільського району Сумської області було посвідчено у порядку, передбаченому діючим на той час законодавством, а тому цей будинок увійшов до складу спадщини. Згідно з частиною третьою статті 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За інформації Миропільської сільської ради земельна ділянка за адресою: с. Запсілля, вул. Шовкунівська, 17 загальною площею 0,36 га, у тому числі під забудову 0,04 га значиться переданою безкоштовно у приватну власність за померлою 22.02.2017 [PERSON] на підставі рішення виконкому № 48 від 22.12.1993/ас 17/. Вартість будівель та споруд відповідно до висновку про вартість майна ТОВ «Консалтингове агентство» «Святозар та партнери» від 16 липня 2017 року станом на 16 липня 2017 року становить 38588,00 грн /ас 21-27/. Згідно технічного паспорту, виготовленого 20 червня 2017 року ФОП «Заікою Альбіною Іванівною» житловий будинок, розташований за адресою: село Запсілля, вулиця Шовкунівська, будинок номер сімнадцять Краснопільського району Сумської області складається з житлового будинку літра А-1 за планом 1985 року побудови, тамбура літера а за планом, 1985 року побудови, загальною площею 82,6 кв м, житловою площею 55.8 кв м., та на прибудови:сарая літера Б за планом, 1986 року побудови, сарая літера В за планом, 1970 року побудови, сарая літера Г за планом, 1951 року побудови, погріба літера п/г за планом, 1950 року побудови, вбиральні літера Д за планом, 2015 року побудови, воріт з хвірткою № 1, огорожі № 2 за планом /копія ас 10-13/. На даний час право позивача на спадщину за законом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Миропільська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має. Право, яке належало [PERSON] на час відкриття спадщини, не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право в порядку спадкування перейшло після її смерті до позивача [PERSON], який прийняв спадщину у належний спосіб, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказане домоволодіння в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд дійшов висновку, що іншим (крім судового) шляхом захистити право позивача неможливо, тому вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташовані за адресою: Сумська область, Краснопільський район, с. Запсілля, вулиця Шовкунівська, будинок номер сімнадцять Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування за законом після померлої 22.02.2017 матері [PERSON]

Outcome: approved