Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-11 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду вказаними вимогами до відповідача, посилаючись на те, що 20.01.2011 між ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» та КП КОР «Управління споруд» був укладений Договір на створення і передачу науково-технічної продукції №1101, згідно з умовами якого КП КОР «Управління споруд» доручило, а ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» прийняло на себе зобов'язання розробити науково-технічну продукцію, а саме: «Розробка робочої документації для капітального ремонту будівлі за адресою: [ADDRESS]» у відповідності з завданням на проектування, що затвердження замовником, та передати роботу у власність замовника. В свою чергу, КП КОР «Управління споруд» зобов'язалося прийняти та оплатити виконану роботу на умовах цього договору. ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» свої зобов'язання перед КП КОР «Управління споруд» виконало у повному обсязі. Відповідач за виконанні роботи частково сплатив грошові кошти, залишок заборгованості станом на 08.04.2013 становить 50 000 грн. 00 коп. 08.04.2013 між позивачем та ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» укладено Договір уступки вимоги (Цесії) № Ц-1101, згідно з умовами якого ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» передало позивачеві право вимоги за договором на створення і передачу науково-технічної продукції №1101 від 20.01.2011. Загальна сума уступлених вимог за договором складає 50 000 грн. 00 коп. Посилаючись на те, що на підставі даного Договору до позивача перейшли всі права кредитора за Договором на створення і передачу науково-технічної продукції №1101 та на невиконання відповідачем вимог позивача про сплату грошових коштів, просив суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в розмірі 73927 грн. 01 коп., з яких: 50000 грн. 00 коп. - сума основного боргу, 2938 грн. 36 коп. - сума неу¬стойки (п. 6.2. договору № 1101 від 20.01.2011 року.), 18 050 грн. 29 коп. - сума інфляційних витрат (ст.625 ЦК України), 2938 грн. 36 коп. - сума 3% річних (ст. 625 ЦК України)./а.с.3-4/ В ході розгляду справи позивач не одноразово збільшував розмір позовних вимог шляхом подання відповідних заяв від 22.07.2015, 18.02.2016, 12.05.2016, остаточно позивач просить суд стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 103 181, 58 грн., з яких: 50 000 грн.00 коп. - сума основного боргу; 48 537 грн. 74 коп. - сума інфляційних втрат; 4643 грн. 84 коп. - сума 3% річних. Відповідач КП КОР «Управління споруд» подав зустрічний позов до [PERSON] та ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» про визнання недійсним Договору уступки вимоги (Цесії) № Ц-1101 від 08.04.2013./а.с.29-31/ В обґрунтування зустрічних вимог, відповідач стверджує, що оспорюваний Договір є таким, що не відповідає діючому законодавству, порушує законні права та охоронювані законом інтереси відповідача, а відтак, підлягає визнанню недійсним. Зокрема, позивач [PERSON] як сторона Договору на створення і передачу науково-технічної продукції, права та обов'язки якої він отримав в повному обсязі внаслідок дії оспорюваного Договору уступки вимоги (Цесії) №Ц-1101 від 08.04.2013, на час вирішення спорів має певні невиконані зобов'язання перед відповідачем щодо виконання робіт, які були предметом Договору, але зазначені зобов'язання може виконувати виключно особа, що має відповідну ліцензію на здійснення господарської діяльності з будівництва об'єктів IV і V категорій складності. Крім того, здійснювати авторський нагляд за будівництвом згідно розробленої робочої документації для капітального ремонту будівлі за адресою: м. Київ, площа Лесі Українки, 1 може лише ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм», як розробник зазначеної робочої документації за Договором на створення і передачу науково-технічної продукції №1101 від 20.01.2011. Поряд з тим, позивач [PERSON] не має права брати участь як проектувальник у розгляді проектних рішень в експертних установах та/або здійснювати авторський нагляд за будівництвом згідно розробленої робочої документації, оскільки не має зазначеної відповідної ліцензії. За таких обставин, відповідач вважає, що невиконані зобов'язання за Договором на створення і передачу науково-технічної продукції №1101 від 20.01.2011. нерозривно пов'язані з особою відповідача ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» і не можуть бути передані позивачу, а тому відповідач вважає оспорюваний Договір таким, що суперечить ст. 515 ЦК України. За клопотанням представника позивача [PERSON] /а.с.25/ провадження у справі закрито в частині вимог позивача про стягнення з відповідача неустойки за договором у сумі 3558 грн. 90 коп., про що судом постановлено відповідну ухвалу 29.02.2016. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги з урахуванням їх збільшення підтримала у повному обсязі, посилаючись на викладене в позові та письмових запереченнях на зустрічний позов /а.с.39-43/, просила первісний позов задовольнити, а в задоволенні зустрічного позову відмовити. Представники відповідача КП КОР «Управління споруд» Хасанов А.М. та Герус/а.с.24, 53-56/ проти первісного позову заперечували, посилаючись на викладене в зустрічному позові, просили в задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити. Відповідач за зустрічним позовом - ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм», який повідомлявся судом за наявною в матеріалах справи адресою, в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи у відсутність представника відповідача до суду не надходило. Заслухавши думку осіб у справі, суд вирішив можливим розгляд у відсутність позивача, а також представника відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм», за участі представників позивача та відповідача КП КОР «Управління споруд». Суд, заслухавши пояснення представників, встановивши обставини справи шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 20.01.2011 між ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» та КП КОР «Управління споруд» був укладений Договір на створення і передачу науково-технічної продукції №1101, далі Договір №1101 від 20.01.2011, згідно з умовами якого КП КОР «Управління споруд» доручило, а ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» прийняло на себе зобов'язання розробити науково-технічну продукцію, а саме: «Розробка робочої документації для капітального ремонту будівлі за адресою: [ADDRESS]» у відповідності з завданням на проектування, що затвердження замовником, та передати роботу у власність замовника. В свою чергу, КП КОР «Управління споруд» зобов'язалося прийняти та оплатити виконану роботу на умовах цього договору./а.с.5-7/ Згідно Акту здачі-прийняття НТП до Договору №1101 від 20.01.2011, підписаного між ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» та КП КОР «Управління споруд», ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» свої зобов'язання перед КП КОР «Управління споруд» виконало у повному обсязі, сума робіт становить 299 509 грн. 96 коп. Згідно Акту звірки взаємних розрахунків від 27.01.2014, за підписами позивача та відповідача КП КОР «Управління споруд», відповідач за виконанні роботи частково сплатив грошові кошти, залишок заборгованості становить 50 000 грн. 00 коп./а.с.8, 12/ 08.04.2013 між позивачем та ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» укладено Договір уступки вимоги (Цесії) № Ц-1101, згідно з умовами якого ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» передало позивачеві право вимоги за Договором №1101 від 20.01.2011, загальна сума уступлених вимог за договором складає 50 000 грн. 00 коп., далі Договір цесії./а.с.9/ Вказаних обставин не заперечував відповідач КП КОР «Управління споруд». Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до п.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі аналізу наведеного положення правова природа правочину щодо заміни кредитора у зобов'язанні полягає виключно у переході до нового кредитора прав первісного кредитора у зобов'язанні, а не у переході обов'язків. Зокрема, відповідно до умов оспорюваного Договору цесії вбачається, що позивач отримав право грошової вимоги від відповідача в сумі 50 000 грн. 00 коп. ( п.п. 1 і 2 Договору цесії). Оспорюваний Договір цесії не передбачає перехід до позивача обов'язків ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» перед відповідачем КП КОР «Управління споруд» за Договором №1101 від 20.01.2011. Відповідно до ст. 515 ЦК України заміна кредитора не допускається у зобов'язаннях, нерозривно пов'язаних з особою кредитора, зокрема у зобов'язаннях про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. З огляду на зміст права вимоги, переданої за оспорюваним Договором цесії, посилання представника на неможливість заміни кредитора у зобов'язанні ґрунтується на помилковому тлумаченні ст.515 ЦК України, оскільки зазначена норма містить вичерпний перелік, за яких така заміна не допускається, а передане позивачу право грошової вимоги на підставі договірного зобов'язання за своїм змістом не є нерозривно пов'язаним з первісним кредитором. Разом з тим, зустрічний позов задоволенню не підлягає виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Виходячи з вище викладеного, оскільки позивач не є стороною оспорюваного Договору цессії і закон не вимагає його згоди як боржника на заміну кредитора та іпотекодержателя у зобов'язанні, іншого Договором №1101 від 20.01.2011 не передбачено, оспорюваний договір не стосується інтересів позивача, а тому позивач не відноситься до кола осіб, які наділені суб'єктивним правом відповідно до ч.3 ст.215 ЦК України оспорювати Договір цесії. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, оскільки судом не встановлено порушення оспорюваним Договором цесії прав і інтересів позивача, тому зустрічний позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до ст.614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч.2 ст.615 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. 18 червня 2013 року [PERSON] направив відповідачеві за первісним позовом претезію (а.с. 11) та підписаний сторонами екземпляр договору цесії, що підтверджується квитанцією вручення поштового відправлення та описом вкладення (а.с. 11 зворот). Разом з тим, будь-якої відповіді на направлену претензію не надав. 27.01.2014 позивачем та відповідачем було проведено звірку взаєморозрахунків, за результатами якої був складений Акт звірки взаємних розрахунків від 27.01.2014 (а.с.12). Згідно з Актом звірки взаємних розрахунків від 27.01.2014, відповідач фактично визнав наявність заборгованості в розмірі 50 000 грн. 00 грн. У подальшому позивач повторно 10.02.2015 надіслав претензію відповідачу. Однак після її отримання, відповідач не вжив будь-яких дій направлених на виплату наявного боргу. Виходячи з вищевикладеного, встановлених обставин справи та наведених положень законодавства, яке підлягає застосуванню до спірних правовідносин сторін, оскільки факт порушення відповідачем КП КОР «Управління споруд» грошового зобов'язання перед позивачем знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, позовні вимоги про стягнення 50 000 грн. 00 коп. суми основного боргу підлягають задоволенню. При цьому, суд не приймає як необґрунтовані заперечення представника відповідача КП КОР «Управління споруд» щодо вимог позивача з посиланням на часткове виконання відповідачем ТОВ «Проектний інститут «Південдіпробудм» як первісним кредитором своїх зобов'язань за Договором №1101 від 20.01.2011, оскільки відповідач КОР «Управління споруд» розміру суми грошової заборгованості не заперечував. Відповідно до ст. 625 ЦК України божник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши розрахунки позивача, належність яких не заперечував відповідач КП КОР «Управління споруд», суд визначає суму індексу інфляції в розмірі 48 537 грн. 74 коп. та суму 3% річних в розмірі 4643 грн. 84 коп. Таким чином, первісний позов підлягає задоволенню. Оскільки суд задовольняє первісні позовні вимоги, з відповідача КП КОР «Управління споруд» на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню понесені та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1 031 грн. 82 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved