Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У березня 2016 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами у березні 2014 року укладено шлюб, від шлюбу з відповідачем у позивача народився син [PERSON], [INFO]. Шлюб сторін виявився невдалим, у подружжя різні погляди на життя, виховання дитини, у зв'язку з чим між сторонами відбувалися сварки та непорозуміння. Неодноразові спроби сторін примиритися не дали позитивного результату. На час подачі позову син проживає разом з позивачем, перебуває на її утриманні. За таких обставин, позивач просить розірвати шлюб, укладений 12 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 258, та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач подала до суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 12 березня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 258, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 12 березня 2014 року. (а.с.5) [INFO] року у сторін народився син [PERSON], батько - [PERSON], мати - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження від 18 травня 2002 року. (а.с.6) Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб. Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст.184 цього Кодексу. Відповідно до ст. 174 ЦК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За правилами ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що сторони мають неповнолітнього сина, який проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає. Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позову, вирішує розірвати шлюб, укладений між сторонами, та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] у розмірі 1/3 частини заробітку з усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 1102,40 грн. Згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved