Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

У вересні 2018 року до суду звернувся [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , який мешкає за адресою: [ADDRESS] , з позовом до ТОВ «ІНФОКС» в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», код ЄДРПОУ 26472133, місцезнаходження: м. Одеса, вул. Басейна, 5, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф» (далі - ОСББ «Люстдорф»), код ЄДРПОУ 25915444, місцезнаходження: [ADDRESS], про визнання укладеним договору між [PERSON] та філією «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» ТОВ «ІНФОКС» про водопостачання та водовідведення квартири [ADDRESS] відповідно до чинної редакції Типового договору, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив, що 06.06.2018 року він звернувся до відповідача та надав два примірника підписаного ним Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення в [ADDRESS] , типова форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. Згідно з листом відповідача від 07.07.2018 року №Б-280 позивачу було відмовлено у підписанні вищевказаного договору на підставі того, що Договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , укладено між філією «Інфоксводоканал» та ОСББ «Люстдорф» та був чинним до введення в дію п. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому є чинним і на теперішній час. Однак позивач бажає укласти з відповідачем індивідуальний договір, тому звернувся до суду та просить визнати укладеним договір між ним та філією «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» ТОВ «ІНФОКС» про водопостачання та водовідведення квартири [ADDRESS] відповідно до чинної редакції Типового договору, затвердженої Постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 року №630 Ухвалою судді Приморського районного суду м. Одеси Єршової Л.С. від 24.09.2018 року позовна заява [PERSON] була прийнята до розгляду та відкрито провадження з призначення справи до слухання в порядку загального позовного провадження. 29.10.2018 року представником відповідача через канцелярію суду було надано відзив на позовну заяву, у якому відповідач позовні вимоги [PERSON] не визнав та просив відмовити у їх задоволенні, посилаючись на те, що за адресою: [ADDRESS] (у будинку, у якому мешкає позивач) послуги водопостачання та водовідведення надаються на підставі договору №4356/1 від 01.11.2000 року, укладеного між філією «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» (далі - Філія) та ОСББ «Люстдорф», яке обслуговує даний будинок. Відповідно до п. 4 додаткової угоди внесено зміни до п.5.3 договору, що передбачає дію договору до 31.12.2015 року, а також його автоматичну пролонгацію на наступні п`ять років, якщо за місяць до його закінчення сторони не дійдуть згоди внести зміни або припинити його дію. Оскільки, сторони не дійшли згоди про припинення договору, вказаний договір є діючим та таким, що підлягає виконанню. Відповідач зазначає, що, беручи до уваги, що у Філії існують договірні відносини з ОСББ «Люстдорф», то для споживачів вказаного будинку виконавцем послуг є саме дана обслуговуюча організація. На підставі вище зазначеного, представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовної заяви [PERSON] у повному обсязі (а.с.24-35). Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31.10.2018 року (протокольною) судом за власною ініціативою було залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Люстдорф», код ЄДРПОУ 25915444, місцезнаходження: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 11.04.2019 року було закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду по суті. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити та слухати справу за його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» Масіна В.П. у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, у якій заперечували проти задоволення позовних вимог [PERSON] та просила слухати справу за її відсутністю. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСББ «Люстдорф» Тачанський К.В. надав до суду заяву про слухання справи за його відсутності. За цих обставин, суд на підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України, з огляду на заяви позивача, відповідача та третьої особи, визнав можливим розглянути справу за відсутності її учасників. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та надавши їм належну правову оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Суд встановив, що згідно з листом Департаменту міського господарства Одеської міської ради від 06.03.2017 №ЗПИ-41, у якому зазначено, що відповідно до Рішення Одеської міської ради від 05.04.07 №1173-V «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг у м.Одеса» єдиним виконавцем послуг водопостачання та водовідведення у місті Одесі визначено філію «Інфоксводоканал» ТОВ «Інфокс» та те, що відповідно до статті 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (а.с.4). 06.06.2018 року [PERSON] звернувся до Філії «Інфоксводоканал» та надав два примірника підписаного ним Договору про надання послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення в [ADDRESS] , типова форма якого затверджена постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630 (а.с.5). Згідно з листом ТОВ «Інфокс» Філії «Інфоксводоканал» від 07.07.2018 року №Б-280 [PERSON] було відмовлено у підписанні договору на підставі того, що Договір про надання послуг з водопостачання та водовідведення житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , укладено між філією «Інфоксводоканал» та ОСББ «Люстдорф» (а.с.28-30) та був чинним до введення в дію п. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому є чинним і на теперішній час (а.с.6-8). Згідно з листом «Інфокс» Філії «Інфоксводоканал» від 23.08.2018 року №Б-436Ж позивача [PERSON] повторно повідомлено про неможливість укладення індивідуального договору, оскільки існують договірні відносини між Філією та ОСББ «Люстдорф», які є чинними на теперішній час та для споживачів вказаного будинку виконавцем послуг є саме дана обслуговуюча організація (а.с.9-10). Відповідно до листа Управління розвитку споживчого ринку та захисту прав споживачів Одеської міської ради №252/01-13/Б від 08.08.2018 на ім`я [PERSON] , укладення договору про надання послуг з централізованого водопостачання та водовідведення між Водоканалом та ОСББ відповідає статті 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», згідно з якою, послуги з централізованого питного постачання надаються споживачам підприємством питного водопостачання з урахуванням вимог Закону України «Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання» на підставі договору з об`єднаннями співвласників багатоквартирних будинків, житлово-будівельними кооперативами та іншими об`єднаннями власників житла (а.с.11-12). На підставі викладеного [PERSON] звернувся до суду з вищевказаними позовними вимогами щодо визнання укладеним індивідуального договору між ним та Філією. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 09.11.2017 року №2189-VIII надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Договори про надання житлово-комунальних послуг укладаються відповідно до типових або примірних договорів, затверджених Кабінетом Міністрів України або іншими уповноваженими законом державними органами відповідно до закону. Такі договори можуть затверджуватися окремо для різних моделей організації договірних відносин (індивідуальний договір та колективний договір про надання комунальних послуг) та для різних категорій споживачів (індивідуальний споживач, колективний споживач). Статтею 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», яка набирає чинності з 01.05.2019 року, встановлені особливості укладання, зміни і припинення договорів про надання комунальних послуг у багатоквартирному будинку. Згідно з ч. 1 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» за рішенням співвласників багатоквартирного будинку (уповноваженого органу управління об`єднання співвласників багатоквартирного будинку), прийнятим відповідно до закону, договір про надання комунальної послуги укладається з виконавцем відповідної комунальної послуги, визначеним статтею 6 цього Закону: 1) кожним співвласником багатоквартирного будинку самостійно (індивідуальний договір); 2) від імені та за рахунок усіх співвласників багатоквартирного будинку управителем або іншою уповноваженою співвласниками особою (колективний договір); 3) об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку або іншою юридичною особою, яка об`єднує всіх співвласників такого будинку та в їхніх інтересах укладає відповідний договір про надання комунальних послуг, як колективним споживачем. Частиною 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що співвласники багатоквартирного будинку (об`єднання співвласників багатоквартирного будинку) самостійно обирають одну з моделей організації договірних відносин, визначену частиною першою цієї статті, за кожним видом комунальної послуги (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії). У межах одного багатоквартирного будинку дозволяється обрання різних моделей організації договірних відносин за різними видами комунальних послуг. Комунальні послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії надаються виключно на підставі індивідуальних договорів. Згідно з ч. 7 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку самостійно не обрали одну з моделей організації договірних відносин, визначених частиною першою цієї статті, та/або не дійшли згоди з виконавцем про розмір плати за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги, між виконавцем відповідної комунальної послуги та кожним співвласником укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги відповідно до вимог частини третьої цієї статті з урахуванням таких особливостей: 1) виконавець забезпечує відповідність кількісних та якісних характеристик послуги встановленим нормативам на межі централізованих інженерно-технічних систем постачання послуги виконавця та внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку; 2) до плати виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором не включається плата за обслуговування внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги; 3) технічне обслуговування, поточний та капітальний ремонти внутрішньобудинкових систем багатоквартирного будинку, що забезпечують постачання відповідної комунальної послуги, здійснюються співвласниками чи залученими ними уповноваженими на виконання таких робіт особами за рахунок співвласників. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В свою чергу, статтями 12 і 81 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом, і що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а частиною 1 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст. ст. 76 - 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Європейський суд з прав людини у своєму рішенні від 04 жовтня 2001 року у справі «Тойшлер проти Германії» (Тeuschler v. Germany) наголосив на тому, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Так, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , пред`являючи вимоги про визнання укладеним договору між ним та філією «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» ТОВ «ІНФОКС» про водопостачання та водовідведення квартири [ADDRESS] , не надав суду доказів, що підтверджують його право власності на зазначену квартиру. Крім того, в матеріалах справи відсутні докази щодо наявності або відсутності можливого рішення співвласників ОСББ «Люстдорф», яким було би обрано одну з моделей організації договірних відносин з виконавцем відповідної комунальної послуги. Жодних клопотань щодо витребування додаткових доказів позивач до суду не заявляв, натомість надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Таким чином, встановивши, що позивач належних і допустимих доказів на підтвердження обставин, якими він обґрунтовує свої вимоги, суду не надав, суд вважає, що підстави для задоволення позову відсутні у зв`язку з його недоведеністю.

Outcome: dismissed