Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-01 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Зазначали, що вони є співвласниками жилого будинку [ADDRESS]. З 16 грудня 2003 року у вказаному жилому приміщенні зареєстровано місце проживання [PERSON] Посилаючись на те, що після розірвання шлюбу у 2012 році [PERSON] добровільно, зібравши всі свої речі, виїхала до іншого місця проживання, будинком не цікавиться, перешкод у користуванні спірним жилим приміщенням [PERSON] не чиниться, просили на підставі ст. 405 ЦК України визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням у жилому будинку [ADDRESS]. У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON] про відшкодування вартості ремонтних робіт. Зазначала, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2002 року. Шлюб було розірвано у 2012 році. За період шлюбу з 2005 року по 2012 рік ними за рахунок спільних коштів та спільних трудових затрат здійснено поліпшення житлового будинку [ADDRESS], а саме: проведено ремонтні роботи в усіх кімнатах, здійснено заміну вхідних та частину міжкімнатних дверних блоків, заміну віконних блоків, будинок оздоблений центральним водопостачанням, встановлений санвузол та умивальник, замінено газовий котел, добудовано крильце, встановлена нова огорожа, побудована альтанка, покладена тротуарна плитка. Всього витрачено будівельних матеріалів та вартість частини будівельних робіт на суму 34690 грн. 54 коп. Більшість ремонтних робіт, а саме: рівняння стелі та стін, поклейка шпалер, покладення плитки в ванній кімнаті проведено за участі кожного з подружжя. Крім того, під час шлюбу подружжям придбано комп'ютер, монітор, клавіатура, колонки та інше комп'ютерне обладнання на загальну суму 7986 грн. Посилаючись на те, що в неї з відповідачем після розірвання шлюбу була усна домовленість про те, що у добровільному порядку [PERSON] сплачує їй ? вартості проведених у житловому будинку [ADDRESS], а вона добровільно знімається з реєстраційного обліку місця проживання у вказаному житловому будинку, на даний час згоди щодо поділу майна подружжя між ними не досягнуто, просила на підставі ст. ст. 60, 70 СК України, ст. 372 ЦК України стягнути із [PERSON] на її користь 17345 грн. 27 коп. у рахунок ? частини вартості проведених у житловому будинку [ADDRESS] ремонтно-будівельних робіт, 3993 грн. у рахунок ? частини вартості комп'ютера з його обладнанням. У судовому засіданні [PERSON] та його представник підтримали позовні вимоги. Також [PERSON] пояснив, що [PERSON] є його рідною сестрою і на час набуття права власності на частину жилого будинку [ADDRESS] вона була неповнолітньою, у цьому будинку ніколи не проживала. Дійсно після реєстрації шлюбу він та [PERSON] за рахунок спільних коштів та спільних трудових зусиль провели у будинку необхідні для проживання в будинку ремонтно-будівельні роботи. Жодної домовленості щодо компенсації ? частини вартості проведених у житловому будинку [ADDRESS] ремонтно-будівельних робіт після розірвання шлюбу між ним і [PERSON] не існує. Після розірвання шлюбу [PERSON] добровільно виїхала з жилого приміщення у жилому будинку [ADDRESS] на інше місце проживання, жодних перешкод у користуванні жилим приміщенням їй не чинилось. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримала. [PERSON] у судовому засіданні пояснила, що після розірвання шлюбу їй чинились перешкоди у користуванні спірним жилим приміщенням, однак доказів цьому нею не надано, крім того, зазначила про наявність між нею та [PERSON] домовленості про те, що якщо він відшкодує їй ? вартості проведених у житловому будинку [ADDRESS] ремонтно-будівельних робіт, то вона у добровільному порядку зніметься з реєстраційного обліку місця проживання у жилому будинку [ADDRESS]; у подальшому [PERSON] визнала позов [PERSON] та [PERSON], пояснивши, що дійсно після розірвання шлюбу вона виїхала на інше постійне місце проживання, крім того, відмовилась від заявленого нею позову в частині стягнення із [PERSON] на її користь 3993 грн. у рахунок ? частини вартості комп'ютера з його обладнанням; у іншій частині заявлений нею позов підтримала. Крім того, [PERSON] пояснила, що за період шлюбу подружжям було проведено необхідні для проживання ремонтно-будівельні роботи у житловому будинку [ADDRESS], придбано комп'ютер та обладнання до нього, телевізор. Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у справі, дослідивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Установлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками жилого будинку [ADDRESS] (а.с. 8-15). [PERSON] та [PERSON] з 26 жовтня 2002 року перебували у зареєстрованому шлюбі. З 17 грудня 2002 року місце проживання [PERSON] зареєстровано у жилому будинку [ADDRESS]. У 2012 році шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, що не оспорюється сторонами по справі. Після розірвання шлюбу у 2012 році [PERSON], зібравши свої речі, виїхала на інше постійне місце проживання, що підтверджується актом обстеження (а.с. 19), показаннями свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON] та не заперечується сторонами по справі. Доказів наявності поважних причин відсутності у жилому приміщенні за зареєстрованим місцем проживання [PERSON] не надано, як не здобуто у судовому засіданні і доказів наявності домовленості щодо користування жилим приміщенням між сторонами по справі. Під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] провели у жилому будинку [ADDRESS] ремонтно-будівельні роботи, що підтверджується, показаннями вказаних вище свідків та не заперечується сторонами по справі. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Ураховуючи, що [PERSON] понад рік не проживає у жилому приміщенні за адресою: [ADDRESS], наявності поважних причин непроживання [PERSON] у спірному жилому приміщенні у судовому засіданні не встановлено, наявності домовленості щодо користування жилим приміщенням між сторонами по справі судом не встановлено, [PERSON] визнала позов [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON], [PERSON] про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Вирішуючи зустрічні позовні вимоги [PERSON], виходить із такого. Судом установлено, що за період шлюбу [PERSON] та [PERSON] було проведено ремонтно-будівельні роботи у житловому будинку [ADDRESS], придбано комп'ютер та обладнання до нього. Належних доказів наявності іншого спільного майна подружжя у судовому засіданні не здобуто. Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно із ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до ст. 190 ЦК України майном як особливим об'єктом вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Таким чином положення СК України передбачають виникнення права спільної сумісної власності подружжя саме на майно. Разом із тим згідно із ч. 1 ст. 62 СК України якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Звертаючись до суду з позовом про відшкодування ? частини вартості проведених у житловому будинку [ADDRESS] ремонтно-будівельних робіт, [PERSON] посилалась на те, що за період шлюбу у житловому будинку [ADDRESS], який на праві спільної сумісної власності належить [PERSON] та [PERSON], за рахунок спільних грошових та трудових затрат подружжя було проведено ремонтно-будівельні роботи вартістю 34690 грн. 54 коп., на підтвердження чого надала фіскальні чеки, товарні чеки, видаткові накладні, договори, та просила стягнути ? частину вартості проведених у житловому будинку [ADDRESS] ремонтно-будівельних робіт саме з її колишнього чоловіка - [PERSON] Як установлено в судовому засіданні та визнано сторонами по справі проведені у житловому будинку [ADDRESS] ремонтно-будівельні роботи носили характер необхідних робіт, оскільки без проведення таких робіт проживання у будинку було б неможливим. Клопотання про проведення судово-будівельної експертизи для визначення дійсної вартості робіт сторонами по справі під час розгляду справи не заявлялись, положення ч. 4 ст. 10 ЦПК України судом дотримано. Доказів наявності домовленості між подружжям щодо компенсації ? частини вартості проведених у житловому будинку [ADDRESS] ремонтно-будівельних робіт у судовому засіданні не здобуто. Ураховуючи, що сторонами по справі визнано, що у жилому будинку [ADDRESS] подружжям було проведено лише необхідні ремонтно-будівельні роботи, які надали можливість проживання в ньому, доказів істотного збільшення вартості майна [PERSON] - частки у житловому будинку за адресою: [ADDRESS], внаслідок спільних трудових та грошових затрат подружжя судом не здобуто, у суду відсутні правові підстави для задоволення позову [PERSON] в частині стягнення із [PERSON] на її користь ? частини вартості проведених у житловому будинку [ADDRESS] ремонтно-будівельних робіт. Від позовних вимог в частині стягнення із [PERSON] на її користь ? частини вартості комп'ютера з його обладнанням [PERSON] відмовилась. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з урахуванням того, що як вбачається з квитанції про сплату судового збору та пояснень [PERSON], судовий збір було сплачено [PERSON]

Outcome: approved