Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

У вересні 2017 [PERSON] предявив позов до [PERSON], у якому просив визнати факт повернення ним [PERSON] боргу в сумі 42000 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що згідно з рішенням Варвинського районного суду від 01.07.2013 р. [PERSON] має сплатити [PERSON] кошти у сумі 43452 грн 00 коп. 11.09.2014 [PERSON] повернув [PERSON] 42000 грн 00 коп., про що свідчить написана останнім власноруч розписка, яка в силу ст.ст. 527, 1047 ЦК України є підтвердженням виконання [PERSON] зобовязання про повернення [PERSON] боргу. Проте у даний час останній не хоче визнавати факту повернення йому позивачем боргу. Оскаржуваним рішенням у задоволенні позову відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення й ухвалити рішення про задоволення позову, визнавши дійсною розписку [PERSON] про отримання ним від [PERSON] боргу в сумі 42000 грн 00 коп. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що: - оскаржуване рішення суперечить нормам матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, - видана [PERSON] [PERSON] розписка не є фіктивною - вона мала на меті настання реальних юридичних наслідків, які у ній зазначено. По справі не доведено, що [PERSON] не отримав від [PERSON] коштів, про які йдеться у цій розписці, як не доведено і те, що останній написав її під впливом фізичного або психологічного тиску. У судовому засіданні [PERSON] підтримав апеляційну скаргу. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасника судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що [PERSON] на підтвердження своїх позовних вимог не надав суду належних і допустимих доказів. З такими висновками не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Рішенням Варвинського районного суду від 01.07.2013 по справі № 731/527/13-ц, яке набрало законної сили і звернуто до виконання, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 43452 грн 00 коп., що підтверджено копією виконавчого листа відповідного змісту від 24.09.2013 (арк. 33). На підставі вказаного виконавчого листа у ВДВС Варвинського районного управління юстиції 03.10.2013 відкрито виконавче провадження, яке за ЄДРВП має № 39994164, копія якого на 119 аркушах приєднана до справи у конверті на арк. У матеріалах цього виконавчого провадження мається: - заява [PERSON] від 12.09.2014 про зупинення виконавчого провадження у звязку з поверненням ним [PERSON] боргу у повному обсязі (арк. провадження 26), додатком до якої є копія заяви [PERSON] начальникові ВДВС Варвинського районного управління юстиції від 11.09.2014 з проханням звільнити [PERSON] від стягнення на його користь боргу в сумі 43000 грн 00 коп. у звязку з його поверненням 11.09.2014 (арк. провадження 29) та копія розписки [PERSON] від 11.09.2014 про отримання ним від [PERSON] боргу у сумі 42000 грн 00 коп. (арк. 30 копії виконавчого провадження), - заява [PERSON] начальникові ВДВС Варвинського районного управління юстиції від 12.09.2014 з проханням вважати недійсними подані у рамках цього виконавчого провадження заяви, які надходитимуть від його імені не від нього особисто, тобто поштою або через інших осіб (арк. 27 копії виконавчого провадження), - повідомлення державного виконавця ВДВС Варвинського районного управління юстиції [PERSON] від 12.09.2014 № 03-42/2220 про те, що у звязку з надходженням вищевказаної заяви [PERSON] він не може ні зупинити, ні закінчити виконавче провадження про стягнення з нього на користь [PERSON] боргу на підставі наданих [PERSON] копій згаданих вище заяви та розписки [PERSON], що датовані 11.09.2014 (арк. 28 копії виконавчого провадження), - копія ухвали Варвинського районного суду від 15.09.2017 по справі № 731/373/17 за заявою [PERSON] про визнання факту повернення боргу та закриття виконавчого провадження, заінтересована особа - Варвинський районний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області. Цією ухвалою відмовлено у задоволенні вимог [PERSON] з посиланням на те, що між ним і [PERSON] наявний спір про належне виконання грошового зобовязання, про яке йдеться (копія цієї ухвали на арк. 43-44 копії виконавчого провадження), - дане виконавче провадження по цей час не завершене. 11.09.2014 у Срібнянському районному суді Чернігівської області розглядалася кримінальна справа № 731/409/14 про обвинувачення [PERSON] у спричиненні [PERSON] тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості, за ст. 122 КК України. В цей день під час розгляду даної справи [PERSON] подав суду заяву про відмову від обвинувачення [PERSON], закриття справи та залишення його цивільного позову без розгляду, а [PERSON] подав заяву про закриття цієї справи у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Ухвалою суду від 11.09.2014 по цій же справі провадження у ній закрите на підставі п. 7 ч. 1 ст. 284 КПК України, у звязку з відмовою потерпілого від обвинувачення. Дані про оскарження цієї ухвали у справі відсутні. Ці обставини підтверджено матеріалами кримінальної справи № 731/409/14 (арк. 83, 84, 90-91). У суді І інстанції [PERSON] пояснював, що 11.09.2014 він повернув [PERSON] грошові кошти в сумі 42000 грн 00 коп., про що останній надав йому розписку та у звязку з чим він ([PERSON]О.) написав державному виконавцеві заяву про закриття виконавчого провадження. Повернення боргу відбувалось в смт. Срібне біля приміщення Срібнянського районного суду, де сторони у цей день перебували у звязку з розглядом даним судом кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, у якому [PERSON] був потерпілим. Вирішуючи конфліктну ситуацію, [PERSON] прийняв рішення повернути борг [PERSON] Вийшовши із приміщення суду, останній отримав від [PERSON] гроші, які навіть не перераховував, і поклав їх до кишені та власноручно написав розписку про отримання боргу в сумі 42000 грн 00 коп. і заяву до ВДВС з проханням припинити виконавче провадження. Після цього [PERSON] заявив в суді, що він примирився із обвинуваченим [PERSON], у звязку з чим кримінальне провадження про його обвинувачення було закрите. Свідків передачі [PERSON] коштів [PERSON] не було. При цьому останній не повернув оригінал виданої йому [PERSON] боргової розписки, а [PERSON] не вимагав від [PERSON] повернення оригіналу цієї розписки, оскільки знав, що вона знаходиться в матеріалах цивільної справи. Крім того, [PERSON] не вимагав від [PERSON], щоб останній зазначив у розписці про неможливість повернення оригіналу його боргової розписки через свою правову необізнаність. Наступного дня [PERSON] особисто надав державному виконавцеві копію розписки [PERSON] про повернення йому [PERSON] боргу і заяву [PERSON] про закриття виконавчого провадження. Проте наступного дня до відділу ДВС надійшло письмове звернення [PERSON] про недійсність всіх документів, які не були здані ним до цього відділу особисто. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні суду І інстанції пояснював, що він був обвинуваченим у кримінальному провадженні про завдання [PERSON] тілесних ушкоджень середньої тяжкості. В день розгляду цієї кримінальної справи Срібнянським районним судом Чернігівської області затримався його адвокат. Під час очікування початку судового засідання до нього звернувся [PERSON] та запропонував вийти на двір, де, здійснюючи психологічний тиск та погрози кримінальною відповідальністю, вимагав від [PERSON] написати розписку про повернення йому [PERSON] боргу і відповідну розписку до ДВС. Оскільки [PERSON] був без адвоката та повністю пригнічений можливою кримінальною відповідальністю, він піддався тиску й написав вказані розписки. При цьому [PERSON] диктував [PERSON] тексти обох згаданих розписок і не вимагав від останнього повернення оригіналу виданої йому ([PERSON]П.) боргової розписки або зазначення місця знаходження її оригіналу та причин неможливості його повернення. Після цього відбулося судове засідання у названому вище кримінальному провадженні, яке було закрито. Згодом [PERSON] повідомив своєму адвокатові про дві написані ним [PERSON] розписки, і той запропонував звернутись до ДВС із заявою про їх недійсність. З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. З наявних у справі та описаних вище доказів і пояснень сторін вбачається, що між позивачем - з однієї сторони і відповідачем та Варвинським районним ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області - з іншої сторони мається спір щодо того, чи виконано повністю й фактично рішення Варвинського районного суду від 01.07.2013 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 43452 грн 00 коп., чи не виконано. Тож для вирішення цього спору Варвинський районний ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області має брати участь у справі як відповідач. Але даний відділ до участі у справі ніяк не залучено, що унеможливлює встановити всі фактичні обставини, які мають значення для справи. Крім того, в силу ч. 2 ст. 16 ЦК України встановлений по справі й описаний вище характер спору між сторонами доводить апеляційний суд висновку, що права [PERSON], які він вважає порушеними, неможливо захистити у повному обсязі шляхом визнання судом тільки факту повернення ним [PERSON] боргу в сумі 42000 грн 00 коп. Викладені у мотивувальній частині рішення суду І інстанції висновки про права та обовязки сторін по справі є передчасними, оскільки їх зроблено без зясування позиції Варвинського районного ВДВС Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області щодо цих прав та обовязків. З викладеного випливає, що розгляд даної справи не може закінчитися задоволенням позову. Отже висновок місцевого суду про відмову у його задоволенні є вірним, але мотиви, з яких він дійшов такого висновку, є хибними. Отож оскаржуване рішення підлягає зміні в частині мотивів відмови у задоволенні позову та залишенню без змін в іншій частині.

Outcome: partial