Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на її користь суму авансу у розмірі 12 500,00 грн., а також судовий збір. В обґрунтування позовної заяви зазначила, що 16 грудня 2015 року вона і Відповідач домовилися про купівлю-продаж квартири [ADDRESS]. Вони умовилися, що угода купівлі-продажу вказаної квартири буде укладена ними до 19 грудня 2015 року, так як йому потрібно 2-3 дні для остаточної підготовки усіх документів, потрібних для укладення угоди. При цьому відповідач надав їй власноруч написану розписку, згідно з якою вона передала відповідачу суму грошей в розмірі 12500 гривень, в рахунок майбутніх платежів за договором купівлі-продажу, який вони повинні були укласти. Але, ані 18 грудня ані 19 грудня угоду купівлі-продажу між ними не було укладено, так як відповідач не встигав підготувати усі необхідні документи (з'ясувалось, що йому додатково потрібно отримувати кадастровий номер на земельну ділянку під будинком, а це тягне за собою чималий час для їх отримання). Вона наполягала на скорішому укладенні угоди, так як в кінці грудня місяця їй необхідно було виїхати з території України. Але відповідач перестав відповідати на її телефонні дзвінки. 29 грудня 2015 року вона виїхала з України, та залишила на свого сина [PERSON], довіреність на здійснення повноважень по укладенню вищевказаної угоди. Вони, 29 грудня 2015 року, направили відповідачеві кур'єрською службою доставки запрошення на прибуття до нотаріуса для укладення угоди купівлі-продажу вищевказаної квартири (відповідач власноруч отримав дане запрошення, про що свідчить його підпис в декларації про отримання відправлення). 29 грудня 2015 року [PERSON] прибув до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] для укладення угоди, але Відповідач так і не з'явився, на телефонні дзвінки так і не відповідав. Після того, необхідність в придбанні даного об'єкту нерухомості в позивача відпала і вони 06 січня 2016 року направили відповідачу вимогу про повернення коштів, яку він відмовився отримувати. Договір купівлі-продажу квартири між ними укладено не було, ніякого зобов'язання у неї з виплати відповідачу вартості квартири не виникло. Вважає, що відповідач не є кредитором, а вона не є боржником. Тому, виходячи зі змісту ч.2 ст.570 ЦК України, вважає передані нею відповідачу гроші - авансом. Таким чином, відповідач володіє грошовими коштами, що належать їй, без достатніх правових підстав. Відповідач категорично відмовляється повернути позивачу вказані грошові кошти. На підставі вищевикладеного Позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивач та його представник не зявилися, надали суду заяви в якій просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечували. Відповідач у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2\~ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що згідно письмової розписки від 16 грудня 2015 року відповідач [PERSON], [INFO], отримав грошовий завдаток за частину домоволодіння [ADDRESS] у розмірі 12 500,00 грн. від позивача [PERSON] (а.с.3). Також, в розписці зазначено, що у випадку порушення умов угоди купівлі-продажу частини домоволодіння [ADDRESS] [PERSON] зобовязується повернути суму у розмірі 25 000,00 грн., інша сума розрахунку за домоволодіння при укладанні нотаріально оформленного договору купівлі-продажу. Згідно\~ч.1 ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Отже, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов'язання може мати місце лише у випадку наявності зобов'язання, тобто договору між сторонами, яким визначено предмет та істотні умови. Ознакою завдатку є те, що він одночасно виступає і способом платежу і способом забезпечення виконання зобов'язання. Згідно ч.2 ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено в судовому засіданні, в грудні місяці 2015 року між позивачем та відповідачем було досягнуто усної домовленості щодо купівлі-продажу домоволодіння за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Флотська, 9/1, на підтвердження якої позивач 16 грудня 2015 року передала відповідачу гроші у сумі 12\~500,00 грн. за чистину вищевказаного домоволодіння, що підтверджується письмовою розпискою від 16 грудня 2015 року. Проте договір купівлі - продажу домоволодіння між сторонами укладено не було. Розписку відповідача про отримання ним грошових коштів від 16 грудня 2015 року не можна вважати договором, яким би стверджувалися наміри та взаємні зобов'язання сторін щодо укладення договору купівлі-продажу житлового будинку. За таких обставин,\~\~сума сплачена в рахунок належних з позивача\~\~платежів не може розглядатися як\~\~завдаток, а за своєю правовою природою відповідно до правил частини 2\~статті 570 ЦК України\~є авансом, а тому він\~підлягає поверненню у тому ж розмірі, незалежно від того з чиєї вини не відбулася угода. З огляду на викладене суд вважає встановленим той факт, що відповідач\~\~отримав від позивача [PERSON]\~\~саме суму авансу у розмірі 12 500,00 грн. в рахунок вартості\~\~\~\~частини домоволодіння №9/1 по вул. Флотська в м. Дніпропетровську, у разі укладення в майбутньому договору купівлі-продажу. Оскільки сторони по справі тільки домовились укласти договір купівлі-продажу вказаної квартири в майбутньому та виразили свою домовленість письмовою\~угодою в\~\~формі розписки, укладеною 16 грудня 2015 року, то сплачені в рахунок виконання\~\~даного\~\~договору платежі,\~\~визнаються авансовими і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до\~ст. 1 ЦПК України\~завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до\~\~висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та стягненню з Відповідача на користь Позивача авансу у розмірі 12 500,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А тому судовий збір у розмірі 551,20 грн. підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. На підставі ст.ст. 570 Цивільного кодексу України, та

Outcome: approved