Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У березні 2014р. позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому поставлено питання про стягнення з відповідача на її користь суми заборгованості за депозитним договором №Т/к30947-30.08.08 від 30.08.2008р. в сумі 6216,57грн. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем було укладено депозитний договір №Т/к30947-30.08.08 (далі-депозитний договір), відповідно до умов якого позивач внесла на депозитний рахунок кошти в загальному розмірі в сумі 5000,00грн., а відповідач взяв на себе зобов'язання нараховувати проценти по внеску, а також повернути внесок у визначений депозитним договором строк, а саме 30.08.2009р. Однак, позивач вказує на те, що станом на дату звернення до суду, відповідач виплатив їй лише частину внеску за депозитним договором у розмірі 2400,00грн., у зв'язку із чим позивач звернулася з позовом до суду, в якому просить стягнути з відповідача суму внесених внесків та процентів за внесками, які в загальному розмірі складають 6216,57грн. В судове засідання позивач не з'явилася, повідомлена належним чином про час та місце слухання справи, подала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, подав суду клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення іншої справи №910/22191/13, що розглядається у Господарському суді м.Києва про порушення провадження у справі про банкрутство та введення процедуру розпорядження майном щодо кредитної спілки «Аккорд», про що 27.12.2013р., в газеті «Урядовий кур'єр» №241 надано відповідне оголошення. Оскільки позивач не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи, відповідно до ст.ст.169, 224 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 30.08.2008р. між Кредитною спілкою «Аккорд» (далі-відповідач) та [PERSON] (далі-позивач) був укладений депозитний договір №Т/к30947-30.08.08, терміном з 30.08.2008р. по 30.08.2009р., відповідно до положень розділу 1 якого, позивач вніс внесок на депозитний рахунок в розмірі 5000,00грн., а відповідач зобов'язався нарахувати 26% процентів річних з виплатою відсотків в кінці терміну, а саме 30.08.2009р. (а.с.11). Факт внесення позивачем депозитного внеску, у встановленому депозитному договорі розмірі, підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордеру №9962 від 30.08.2008р. (а.с.10). Відповідно до п.2.1. депозитного договору спілка виплачує відсотки та депозитний внесок члену КС на наступний день після настання терміну сплати відсотків чи закінчення договору. Згідно з п.2.6. депозитного договору після закінчення терміну договору на внесок та нараховані відсотки спілка ніяких нарахувань не робить. Якщо член КС не запитав внесок після закінчення терміну, зазначеному в п.1.3. цього договору, внесок залишається в спілці до запитання. Як вже було встановлено судом, позивач умови депозитного договору виконав в повному обсязі, що підтверджується відповідною квитанцією до прибуткового касового ордеру. Однак, після закінчення строку дії договору, 30.08.2009р., на звернення позивача до відповідача із вимогами про повернення повної суми внеску за депозитним договором, відповідач посилався на неможливість виплати, у зв'язку з відсутністю коштів у спілці та фінансовою кризою. За таких обставин, на дату закінчення терміну депозитного договору, сума заборгованості за депозитним договором складає 6300,00грн., з яких: 5000,00грн. - сума внеску на депозитний рахунок, 1300,00грн. - нараховані відсотки. Як вбачається з довідки КС «Аккорд» за Вих.№43467 від 14.05.2012р., наданої на адресу позивача, остання отримала за депозитним договором, у період з 01.03.2010 по 14.05.2012р., частину коштів у розмірі 1900,00грн. Залишок суми депозиту станом на 14.05.2012р. становить 3100,00 грн. (а.с.13). Крім цього, з матеріалів позовної заяви вбачається, що в січні 2013р. позивач отримала ще 500,00грн. Таким чином, виплачена відповідачем сума за депозитним договором становить 2400,00грн. Інших виплат, передбачених депозитними договорами, а також сум депозитних внесків позивач не отримала, тобто відповідач, умови депозитних договорів по сплаті процентів за депозитними внесками, а також умови договорів по поверненню депозитних внесків не виконав. Згідно із розрахунком заборгованості за депозитним договором, загальний розмір заборгованості відповідача перед позивачем, у період з вересня 2009р. по лютий 2014р., з урахуванням виплаченої відповідачем суми у розмірі 2400,00грн. складає 6216,57грн., з яких: 5550,51грн. - сума проіндексованого боргу простроченого грошового зобов'язання та нарахованих відсотків у розмірі 1300,00грн. та 666,06грн. - 3% річних. Доказів зворотного суду не надано. Згідно зі ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» №290-ІІІ від 20.12.2001р. зі змінами, кредитна спілка - це неприбуткова організація, заснована фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків членів кредитної спілки. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Відповідно до п.5 ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» №2664-ІІІ від 12.07.2001р. зі змінами, фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Таким чином, відносини, що виникли між позивачем та відповідачем мають ознаки правовідносин, що регулюються параграфом 3 глави 71 Цивільного кодексу України. Так, відповідно до ст.1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити та стягнути з Кредитної спілки «Аккорд» на користь [PERSON] заборгованість за депозитним договором у загальному розмірі в сумі 6216,57грн. Щодо посилань відповідача у письмових поясненнях на ту обставину, що оскільки ухвалою Господарського суду м.Києва від 23.12.2013р. порушено провадження у справі про банкрутство КС «Аккорд», про що 27.12.2013р. в газеті «Урядовий кур'єр» №241 (5127) надано відповідне оголошення, тому станом на день розгляду справи позивачем пропущений відповідний тридцятиденний строк з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство, на звернення із заявою про визнання його грошових вимог до боржника у справі про банкрутство. Відповідно до положень статті 17 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», у разі якщо до боржника, щодо якого порушена справа про банкрутство, пред'явлений позов, який ґрунтується на грошових зобов'язаннях боржника, що виникли до порушення провадження у справі про банкрутство, суди мають у встановленому процесуальним законом порядку приймати такі позовні заяви і вирішувати спір за цією вимогою по суті за правилами позовного провадження до офіційного оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство (ч.1). Про офіційне оприлюднення оголошення про порушення справи про банкрутство розпорядник майна повідомляє суд, який розглядає позовні вимоги конкурсних кредиторів до боржника. Цей суд (суди) після офіційного оприлюднення відповідного оголошення має зупинити позовне провадження та роз'яснити позивачу зміст частини четвертої статті 23 цього Закону, зазначивши про це в ухвалі або в протоколі судового засідання (ч.2). Частиною 1 ст. 23 цього Закону передбачено, що конкурсні кредитори за вимогами, які виникли до дня порушення провадження у справі про банкрутство, зобов'язані подати до господарського суду письмові заяви з вимогами до боржника, а також документи, що їх підтверджують, протягом тридцяти днів від дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Відлік строку на заявлення грошових вимог кредиторів до боржника починається з дня офіційного оприлюднення оголошення про порушення провадження у справі про банкрутство. Зазначений строк є граничним і поновленню не підлягає. Відповідно до ч.4 ст.23 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», особи, вимоги яких заявлені після закінчення строку, встановленого для їх подання, або не заявлені взагалі, не є конкурсними кредиторами, а їх вимоги погашаються в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. Таким чином, оскільки позивачем пропущений встановлений тридцятиденний строк для звернення до господарського суду із вимогами до боржника, а вказаний строк є граничним і поновленню не підлягає, суд дійшов висновку, що в позивач не позбавлена права на звернення до суду за стягненням заборгованості в порядку цивільного судочинства, що може бути погашено в шосту чергу в ліквідаційній процедурі. На підставі п.3 ст.88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 243,60грн.

Outcome: approved