Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-08 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON], яка діє в інтересах підопічного [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просила стягнути з [PERSON], [INFO] аліменти на її користь на утримання повнолітнього сина [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду та довічно, а також судові витрати покласти на відповідача. В обґрунтування позову вказувала, що вона та відповідач являються батьками повнолітнього [PERSON], [INFO], який є інвалідом ІІ групи. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2009 року [PERSON] визнано недієздатною особою і її призначено опікуном. Вона ніде не працює, оскільки здійснює догляд за сином, а допомога, яку вона отримує на сина-інваліда є недостатньо. 31.05.2018 року позивач звернулась до суду з заявою про уточнення позовних вимог, в якій просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно. 17.04.2018 року ухвалою судді відкрито провадження в даній справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні. Позивач в поданій нею заяві від 06.08.2018 року позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі. Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні позов не визнали, в своїх поясненнях посилались на заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 04.03.1989 року по 05.05.1994 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного життя мають сина [PERSON], [INFO], який являється інвалідом з дитинства, друга група з 18.10.2012 року довічно, може працювати у створених умовах, потребує лікування у психіатра, що підтверджується довідкою до акта огляду МСЕК сер. КИО-1 №0370546. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2009 року [PERSON] визнано недієздатним та призначено опікуном [PERSON]. Згідно довідки № 1368 від 28.02.2018 року, виданої Управлінням адміністративних послуг Білоцерківської міської ради, [PERSON], проживає в [ADDRESS] разом зі своїм сином [PERSON], [INFO]. Згідно довідок №537/10, №538/10 від 01.03.2018 року, виданих Управлінням соціального захисту населення Білоцерківської міської ради, [PERSON] призначено соціальну допомогу по інвалідності, а [PERSON] призначено допомогу по догляду за інвалідом. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 88 Сімейного кодексу України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Згідно ч. 1 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Посилання відповідача як підставу для відмови в позові на те, що оскільки [PERSON] може працювати у спеціальних умовах, а отже є працездатною особою, суд вважає необгрунтованими, оскільки рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27.03.2009 року [PERSON] визнано недієздатним, тобто таким, що не здатний усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Крім цього, відповідачем не надано доказів того, що [PERSON] проживає з відповідачем та перебуває на його утриманні. Отримання позивачем соціальної допомоги по догляду не позбавляє відповідача, як працездатного та батька дитини інваліда, обов'язку надавати матеріальну допомогу позивачці, як своїй колишній дружині, що доглядає їх спільну дитину-інваліда. Судом встановлено та не заперечувалось відповідачем, що [PERSON] знаходиться на утриманні та проживає з позивачем, на даний час відповідач працює в ТОВ «Агрофірма «Колос», отже останнійй має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина інваліда. З аналізу ст. 88 Сімейного кодексу України вбачається, що право на утримання матеріальної допомоги на дитину-інваліда виникає на підставі певних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною-інвалідом та опікування нею, нездатність дитини обходитися без постійного стороннього догляду, походження дитини від одного з подружжя та спроможність другого з подружжя надавати таку допомогу. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача, оскільки [PERSON] являється інвалідом та визнаний судом недієздатною особою, отже не може обходитися без стороннього догляду. Разом з цим, він дійсно проживає з позивачем по справі, яка піклується про нього, а батьком дитини-інваліда являється відповідач по справі, який не надав доказів неспроможності надавати таку матеріальну допомогу, а також перебування на його утриманні близьких осіб (членів сім'ї). Будь-яких обставин щодо необхідності зменшення заявленої позивачем до стягнення частки доходу відповідача - 1/4, в судовому засіданні не встановлено, при цьому з урахуванням середнього заробітку відповідача - 4000 грн., орієнтовна сума до стягнення становитеме приблизно 1 000 грн. на місяць, яка на думку суду не є надмірною для відповідача та відповідатиме інтересам сина сторін. Крім того, відповідно до вимог статті 88 СК України аліменти на користь позивача повинні стягуватись з урахуванням певних умов, а саме: на час проживання позивача з дитиною-інвалідом та опікування ним. Слід звернути увагу, що відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника аліментів або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір на користь держави в розмірі 704,80 грн.

Outcome: approved