Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

У 2014 році позивач публічне акціонерне товариство «Райффазен Банк Аваль» звернувся з позовом до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 20 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/9408/82/53449, відповідно до умов якого позивач зобов»язався надати відповідачу [PERSON] кредит у сумі 102 000,00 дол. США строком на 120 місяців по 20.03.2017р. зі сплатою 13,750% річних за користування кредитними коштами. За користування кредитом та комісій, передбачених кредитним договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки (п.10.1. кредитного договору). Для забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором 02 листопада 2006 року було укладено договір іпотеки між банком та [PERSON], посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 4293. Посилаючись на викладене вище та норми закону, позивач просив суд: у рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 014/9408/82/53449, укладеним між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] 20.03.2007р. у сумі 681 442,55 грн., із них: заборгованості за кредитом -74 797,27 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 597 607,83 грн.; заборгованості за відсотками - 6 047,59 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 48 318,43 грн.; пені за прострочення кредиту та відсотків - 35 516,29 грн., звернути стягнення на нерухоме майно: - земельну ділянку, розташовану в [ADDRESS], надана для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, загальною площею 0,1355 га. - домоволодіння, розташоване в [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 02 листопада 2006 р. і зареєстрованого в реєстрі за № 4289 і зареєстрований в державному реєстрі правочинів від 02 листопада 2006р. на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (р/р 2909001032 МФО 322904, Код ЄДРПОУ 23494105, 01601, м. Київ, вул. Пирогова, 7-7б), визначивши початкову ціну відповідно до положень Закону України «Про виконавче провадження». Стягнути з [PERSON], [INFO] (ідентифікаційний номер [NUMBER], зареєстрованого за адресою: [ADDRESS]) на користь Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» (р/р 2909001032 МФО 322904, Код ЄДРПОУ 23494105, 01601, м. Київ, вул. Пирогова, 7-76) судовий збір у розмірі 3 654,00 грн.. Представник позивача у судове засідання не з'явився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. За згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши зібрані у справі докази, приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.575 Цивільного кодексу України та ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель має право у разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про іпотеку» за рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. В силу ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Судом встановлено, що 20 березня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назву якого змінено на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», що підтверджується витягом зі Статуту та [PERSON] був укладений кредитний договір № 014/9408/82/53449, відповідно до умов якого позивач зобов»язався надати відповідачу [PERSON] кредит у сумі 102 000,00 дол. США строком на 120 місяців по 20.03.2017р. зі сплатою 13,750% річних за користування кредитними коштами. За користування кредитом та комісій, передбачених кредитним договором, позичальник сплачує банку пеню в розмірі 0,5 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочки (п.10.1. кредитного договору). Для забезпечення виконання зобов'язань відповідача за кредитним договором 02 листопада 2006 року було укладено договір іпотеки між банком та [PERSON], посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, зареєстровано в реєстрі за № 4293. Відповідно до п. 1.2. договору іпотеки предметом іпотеки є нерухоме майно: - земельна ділянка, розташована в [ADDRESS], надана для обслуговування жилого будинку і господарських будівель, загальною площею 0,1355 га.; - домоволодіння, розташоване в [ADDRESS], що належить іпотекодавцю на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] 02 листопада 2006р. і зареєстрованого в реєстрі за № 4289 і зареєстрований в державному реєстрі правочинів від 02 листопада 2006 р.. Позичальник з грудня 2011 року не виконує належним чином зобов'язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту та не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором, що підтверджується розрахунком заборгованості. Сума боргу є значною та щомісячно збільшується внаслідок нарахування відсотків за користування кредитом та штрафних санкцій. Загальна сума заборгованості за кредитним договором № 014/9408/74/48453 від 02.11.2006р. станом на 07.02.2014 року складає 681 442,55 грн., із них: заборгованості за кредитом -74 797,28 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 597 607,83 грн.; прострочена заборгованість-668,44 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 5 340,64 грн.; заборгованості за простроченими відсотками -6 047,59 дол. США, що еквівалентно по курсу НБУ 4 474,23грн.; пеня за прострочення кредиту та відсотків -35 516,29 грн.. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору банк надав позичальнику кредит на умовах його строковості, забезпеченості, повернення та плати за користування. Погашення кредиту та процентів за користування кредитом здійснюється позичальником шляхом здійснення щомісячних фіксованих рівних платежів протягом всього строку дії цього договору згідно графіку. За рахунок кожного платежу здійснюється погашення щомісячних процентів за користування кредитом та погашення частини кредиту. Платіж рівними частинами розраховується таким чином, щоб всі щомісячні платежі при фіксованій процентній ставці були рівними на весь період дії договору (п. 3.3 Кредитного договору). Відповідно до п. 5.1. кредитного договору позичальник зобов'язався належним чином використовувати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів банку, та виконувати всі інші боргові зобов'язання в порядку та строки, визначені договором. Згідно з п. 6.5 Кредитного договору Банк має право вимагати, а позичальник зобов'язаний достроково повернути кредит, сплатити проценти, комісії та інші платежі, що визначені цим договором, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником умов договору, та/або договорів застави, інших договорів, що забезпечують погашення кредиту. Таке дострокове погашення повинно бути здійснене позичальником не пізніше 30 календарного дня з дня надіслання позичальнику відповідного повідомлення від банку з вимогою дострокового погашення. А п. 5.5 кредитного договору передбачено, що у випадку порушення позичальником своїх зобов'язань за договором, у т. ч. у випадку невиконання позичальником зобов'язань з дострокового погашення заборгованою відповідно до умов договору, банк має право без отримання додаткової письмово згоди позичальника за власним вибором звернути стягнення на предмет заставі будь-яким способом, у тому числі на підставі виконавчого напису нотаріусу або одержати відшкодування з майна позичальника, або звернутися до поручителів/майнових поручителів, відповідно до вимог чинного законодавств України та умов відповідних договорів, що забезпечують зобов'язань позичальника за договором. У зв'язку з невиконанням позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором позивач звернувся за захистом своїх прав до суду. У відповідності до Постанови Верховного суду України від 04 вересня 2013 року у справі 6-73цс13 наявність судового рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум шляхом звернення стягнення на передане в іпотеку нерухоме майно. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, суд, оцінюючи докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимог позивача, оскільки вони відповідають вимогам ст.57-59 ЦПК України. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. ст. 526, 530, 575, 629 ЦК України, ст. 3-7, 33, 37 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved