Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-15 00:00:00

У березні 2021 року АТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом, яким просить суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором №ZPC0GK50190644 у розмірі 4001,65 доларів США, що за курсом НБУ становить 111125,85 гривень та судові витрати у розмірі 2270 гривень. Вимоги обґрунтовано тим, що [PERSON] з метою отримання банківських послуг уклав з позивачем кредитний договір №ZPC0GK50190644, згідно якого отримав кредит у розмірі 74340 доларів США на термін до 24 грудня 2026 року. Банк свої зобов`язання виконав та надав обумовлені договором кошти, в свою чергу позичальник умови договору не виконав, у зв`язку з чим виникла заборгованість за кредитним договором № ZPC0GK50190644 від 25 грудня 2006 року в розмірі 4001,65 доларів США за період з 08 лютого 2018 року по 08 лютого 2021 року. Ухвалою судді від 07 квітня 2021 року позовну заяву АТ КБ «Приватбанк» прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Сторонам встановлено строк для подачі заяв по суті справи. В судовому засіданні представник позивача Андрійченко В.М. позов підтримав та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти задоволення позову. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що у задоволенні позову належить відмовити з наступних підстав. Відповідно ч. 1 ст. 4 та ч. 1 ст. 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1ст.81,89 ЦПК України,кожна сторона повинна довести ті обставини,на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків,встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що 25.12.2006 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZPC0GK50190644 (а.с.4-6). Згідно вказаного договору вбачається, що АТ КБ «Приватбанк» надав [PERSON] кредит у розмірі 74340 Доларів США на строк до 24.12.2026 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами передбаченим договором. Відповідно ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Як вбачається з розрахунку заборгованості, відповідач [PERSON] свої зобов`язання щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків не виконав, зв`язку з чим станом на 28 лютого 2021року у нього виникла заборгованість на загальну суму 111125,82 гривень (а.с.3). Представником позивача до позовної заяви додано документ, який він вважає розрахунком заборгованості, згідно якого визначити суму тіла кредиту не вбачається за можливе, а тому суд позбавлений можливості встановити чи існує взагалі станом на момент розгляду справи заборгованість за вищевказаним договором. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (ч. 1ст. 1055 ЦК України). Звертаючись до суду з позовом про стягнення заборгованості, позивач не надав належних та допустимих доказів наявності між сторонами договірних відносин щодо нарахування відсотків за користування кредитом, комісії за користування кредитом, пені та штрафу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, ПАТ КБ «Приватбанк» зазначає, що сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов договору, підписавши вказаний договір. Однак, такі доводи позивача не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, а саме розрахунку заборгованості з якого можливо перевірити за увесь період користування кредитними коштами нарахування розміру відсотків за користування кредитом, пені, комісії та штрафу. Зважаючи , що представник позивача Андрійченко В.М. не надав доказів на підтвердження заявлених вимог, суд вважає за доцільне залишити позов без задоволення, а судові витрати, відповідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, покласти на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed