Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-26 00:00:00

У березні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем [PERSON] в шлюбі, який зареєстровано 12 серпня 2000 року відділом реєстрації актів громадянського стану Бердичівського міськвиконкому Житомирської області, актовий запис № 364 . Від шлюбу сторони мають дитину: доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Позивні вимоги мотивуються тим, що протягом останнього часу шлюбні відносини між ними припинені, сторони мають різні погляди на життя, вони втратили взаєморозуміння та повагу один до одного, шлюб носить формальний характер, примирення з відповідачем та збереження сім'ї на думку позивачки є неможливим. Сім'я фактично розпалась, у зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення, подальше спільне життя є неможливим. З січня 2016 року сторони проживають окремо. На думку позивачки примирення між ними неможливе, тому розірвання шлюбу буде відповідати її інтересам та вказаній вище дитині. Шлюб розривається вперше. Майновий спір між сторонами відсутній. Відповідач на даний час працює офіційно у Бердичівській виправній колонії №70 управління Державної пенітенціарної служби України в Житомирській області на посаді начальника відділу маркетингу та збуту і матеріального технічного забезпечення, однак коштів на утримання дитини позивачці не надає, а тому вона змушена звернутися до суду та просити стягувати з нього на її користь аліменти на утримання їх доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з подання позовної заяви до суду, а саме з 24.03.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, інших утриманців відповідач не має, аліментів не сплачує. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з наведених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав частково, а саме в частині розірвання судом зазначеного шлюбу не заперечив, проте щодо суми аліментів просив суд призначити в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу). В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що стосунки в сторін розладналися, вони як сім'я не проживають, миритися не бажають, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім того, згідно положень статей 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач як батько дитини повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу та строків утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів, суд, враховуючи положення статей 182, 184 Сімейного Кодексу України, інтереси дитини, можливість відповідача як батька надавати матеріальну допомогу своїй дитині, відсутність інших утриманців, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання дитини: доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з подання позовної заяви до суду, а саме з 24.03.2016 року, і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved