Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

у вересні 2018 року позивач ТОВ «НОВОБУДОВА» звернулось до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в розмірі 10 534,03 грн, з яких: 6 762,74 грн - основний борг; 494,02 грн - 3% річних; 3 277,27 грн - інфляційні втрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Зазначений будинок перебуває на обслуговуванні та утриманні ТОВ «НОВОБУДОВА», відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» №200/0/5-06 від 24.10.2006 та авізо №331 від 24.04.2007. Позивач посилається на те, що до будинку, зокрема і квартири відповідача безперебійно надаються послуги з утримання будинку і споруд та прибудинкової території, однак відповідач не сплачує квартплату та комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01.08.2018 року утворилася заборгованість в розмірі 6 762,74 грн. Позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкової території в розмірі 10 534,03 грн, з яких: 6 762,74 грн - основний борг; 494,02 грн - 3% річних; 3 277,27 грн - інфляційні втрати. Також просить стягнути з відповідача понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 14.09.2018 року прийнято справу до провадження, розгляд справи призначено в порядку загального позовного провадження. 30 жовтня 2019 року ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву. В ході розгляду справи представник позивача підтримав позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, посилаючись на невиконання відповідачем належним чином своїх зобов`язань по оплаті за надані житлово-комунальні послуги, внаслідок чого у нього виникла заборгованість. Відповідач повторно в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлявся у спосіб, передбачений ст..ст.128, 130 ЦПК України. Судова повістка повернулась до суду без вручення в зв`язку з відсутністю адресата за адресою проживання. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності від 28.03.2007 року. Судом встановлено, що відповідно до рішення правління АТ ХК «Київміськбуд» №200/0/5-06 від 24.10.2006 року та авізо №331 від 24.04.2007 року житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , переданий ТОВ «НОВОБУДОВА» в експлуатацію та обслуговування. Відповідно до матеріалів справи, 28.11.2008 між позивачем і відповідачем був укладений договір №8-14на надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку та прибудинкової території, де у п.2.1. передбачено, що споживач зобов`язався оплачувати послуги в установлений цим договором строк, не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 151,156 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку при домову територію. Члени сім`ї власника будинку зобов`язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім`ї власника зобов`язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і при домової території та проведенню ремонту. Згідно з ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Статтями 20, 21 Закону, визначені обов`язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обов`язки виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів. Як встановлено судом, відповідач належним чином не виконав свій обов`язок з оплати за спожиті послуги, внаслідок чого відповідно до розрахунку, наданого позивачем у останнього виникла заборгованість станом на 01.08.2018 з оплати послуг за утримання будинку і прибудинкової території у розмірі 6 762, 74 грн, три проценти річних за час прострочення виконання зобов`язання-494,02 грн., та інфляційні втрати у розмірі 3 277,27 грн., що разом становить 10 534,03 грн. Згідно з п. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п. 3 зазначено, що цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. В силу положень ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається, якщо інше не передбачено договором або законом. Обов`язок щодо сплати за спожиті послуги встановлений законом, не зважаючи на наявність або відсутність договірних відносин між сторонами. Зазначений обов`язок є грошовим зобов`язанням. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Частинами 1, 2, 3 та 4 статті 12 ЦПК України, передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Жодних доказів, які б спростовували обставини, викладені позивачем, відповідачем не надано, в тому числі, не спростовано розміру нарахованої суми заборгованості. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно із ст. 141 ЦПК України, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved