Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про стягнення на його користь суми боргу за договором кредиту, посилаючись на те, що 14 березня 2007 року відповідно до кредитного договору № 112 відповідачу [PERSON] банком був наданий кредит в сумі 9700 гривень терміном до 12 березня 2009 року із сплатою відсотків за користування кредитом відповідно до умов договору. Протягом дії кредитного договору відповідач систематично не виконував належним чином договірні зобовязання в частині своєчасного погашення заборгованості суми кредиту та відсотків, у звязку з чим, станом на 25 грудня 2015 року допустив прострочену заборгованість по кредиту на загальну суму 50814 гривень 87 копійок. Зобовязання за вказаним кредитним договором забезпечено договором поруки, який укладений із поручителем [PERSON]. Відповідачі у добровільному порядку борг не повертають, тому просив стягнути солідарно з відповідачів в примусовому порядку кредитну заборгованість та судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив повністю задовольнити позовні вимоги. Відповідачі в судове засідання не зявилися та не повідомили суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] відповідно до укладеного договору кредиту № 112 від 14 березня 2007 року отримав від ПАТ Укрсоцбанк кредит на споживчі цілі в сумі 9700 гривень на строк до 12 березня 2009 року із сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 23 % річних. Відповідно до п.п. 1.1, 3.3.6 кредитного договору, позичальник щомісячно до 20 числа зобовязаний частинами повернути суми кредиту, відсотків та можливих фінансових санкцій. Згідно статті четвертої вказаного договору, у разі прострочення позичальником строків сплати кредитних зобовязань, останній сплачує пеню в наступних розмірах: - за порушення п.п. 1.1, 2.8.3, 3.2.2, 4.4, 5.4 договору в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у цей період від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення; - за порушення п. 3.1.1 договору в розмірі 0,005 процента від несвоєчасно перерахованої суми кредитних коштів за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязання. В порушення умов кредитного договору станом на 25 грудня 2015 року відповідач [PERSON] допустив прострочену заборгованість в сумі 50814 гривень 87 копійок, в тому числі заборгованість по кредиту 9294 гривень 16 копійок, заборгованість по процентах за користування кредитом 18\~959 гривень 35 копійок, заборгованість по пені за несвоєчасне повернення кредиту 4745 гривень 70 копійок, заборгованість по пені за несвоєчасне повернення процентів 7488 гривень 73 копійок, розмір інфляційних витрат за кредитом 4055 гривень 78 копійок та розмір інфляційних витрат за процентами 6321 гривня 14 копійок, що підтверджується розрахунком банку, який сторонами не оспорювався. Зобовязання за вказаним договором кредиту забезпечено договором поруки від 14 березня 2007 року, який укладений із відповідачем [PERSON] та відповідно до п. 1.1 якого поручитель зобовязується перед кредитором відповідати за виконання позичальником умов щодо сплати суми кредиту, відсотків за користування кредитом, а також можливих штрафних санкцій, у розмірі та у випадках, передбачених договором кредиту. Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Зі змісту ст. 554 ЦК України вбачається, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. У відповідності до ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобовязання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. А відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У звязку з тим, що відповідачі не виконують умови договорів кредиту і поруки та у добровільному порядку не повернули позивачу отриману суму кредиту та передбачені кредитним договором проценти і пеню, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, у звязку із чим позов підлягає задоволенню та борг слід солідарно стягнути з відповідачів на користь позивача в примусовому порядку. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача пропорційно слід стягнути судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. Вимоги позивача щодо солідарного стягнення з відповідачів судових витрат є безпідставними, оскільки чинний ЦПК України не передбачає стягнення судових витрат в солідарному порядку. На підставі ст.ст. 526, 530, 553, 554, 598, 599, 610, 611, 612, 614, 1049, 1050, 1054 ЦК України, суд

Outcome: approved