Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним, в якому з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог просив зняти арешт з нерухомого майна: земельної ділянки площею 0,0910 га та житлового будинку загальною площею 356,7 кв.м, які знаходяться за адресою: [ADDRESS], та оголошення заборони на їх відчуження, яке зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державному реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач є новим іпотекодержателем нерухомого майна, належного відповідачу, та набув право вимоги за укладеним з нею кредитним договором. Через наявність обтяжень на іпотечному майні позивач позбавлений можливості звернути стягнення на предмет іпотеки і задовольнити свої вимоги. У судове засідання представник позивача не з'явилась, подала суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи за її відсутності та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити із зазначених в позові підстав. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Раніше звернулась із заявою про визнання позовних вимог. Треті особи в судове засідання також не з'явились, представник Головного територіального управління юстиції в Херсонській області надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, у вирішенні справи поклався на розсуд суду. Суд відповідно ст. 169 ЦПК України вирішив розглядати справу за відсутності учасників процесу за наявними у справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.03.2007 року між ВАТ «Акціонерний комерційний банк «ПРЕСТИЖ» та [PERSON] укладено кредитний договір №014/0999/74/01639, для забезпечення виконання умов якого 28.03.2007 року між цими ж сторонами укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки за іпотечним договором є житловий будинок загальною площею 356,7 кв.м, який знаходиться за адресою: [ADDRESS], та земельна ділянка площею 0,0910 га за тією ж адресою. Вказане нерухоме майно належить іпотекодавцю [PERSON] на праві власності. В подальшому право вимоги за вказаними договорами відступалось на користь ПУАТ «ФІДОБАНК», ТОВ «СКАЙКЕПІТАЛ», ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ ГЛОБАЛФІНАНС», ТОВ «ФІНАНС ТРАСТ ГРУП» та ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АДАМАНТ». 30.08.2016 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АДАМАНТ» та [PERSON] укладено договір наступного права вимоги б/н, відповідно до якого первісний кредитор відступив новому кредитору право вимоги за зобов'язаннями [PERSON] за кредитним договором № 014/0999/74/01639 від 21.03.2007 року з усіма додатковими угодами та додатками до нього. Крім того, між цими ж сторонами укладено договір про наступне відступлення прав за договором іпотеки, за яким первісний іпотекодержатель відступив новому іпотекодержателю [PERSON] права вимоги за іпотечним договором від 28.03.2007 року, а новий іпотекодержатель прийняв це відступлення. Відповідно до матеріалів справи за кредитним договором існує заборгованість в розмірі 359017,83 дол. США. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна станом на 18.01.2017 року на майно іпотекодавця [PERSON] накладено наступні обтяження: -арешт нерухомого майна та оголошення заборони його відчуження, накладені постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Херсонській області від 08.10.2014 року; -арешт нерухомого майна, накладений постановою державного виконавця Відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції в Херсонській області від 23.11.2011 року. Крім того, міститься запис про заборону на нерухоме майно, зареєстрований 28.03.2007 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Зоріною Н.В. на підставі договору іпотеки. Пунктом 1.1 іпотечного договору визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ч. 1 ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом. Згідно вимог ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частиною 8 ст.54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що примусове звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється державним виконавцем з урахуванням положень Закону України «Про іпотеку». Згідно вимог ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Частинами 3, 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернено у разі виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів або якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Таким чином, право застави у [PERSON] виникло на підставі договору іпотеки, укладеного та зареєстрованого в 2007 році до накладення відповідних обтяжень органами державної виконавчої служби. Наявність арешту предмета іпотеки порушує право позивача, як пріоритетного обтяжувача, реалізувати своє право на першочергове задоволення своїх вимог шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, обраний ним на власний розсуд, виходячи з вимог діючого законодавства та умов іпотечного договору. Враховуючи зазначене, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved