Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-11 00:00:00

У березні 2016 року заявник [PERSON] звернувся до суду з дійсною заявою, в якій зазначив, що [INFO] року в місті Луганську померла його мати [PERSON], [INFO], після смерті якої відкрилася спадщина, та він є єдиним спадкоємцем за заповітом, причина смерті матері - дисциркуляторна енцефалопатія ІІІ ст., про що було видане лікарське свідоцтво про смерть. При зверненні до відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції Луганської областізаявнику було відмовлено у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки відсутні можливість та підстави проведення реєстрації на підставі медичних документів, виданих медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі. Оскільки встановлення зазначеного факту заявнику необхідно для подальшого оформлення спадкових прав, просить суд встановити факт того, що [PERSON], [INFO], уродженка м. Ворошиловград, померла [INFO] року, місце смерті: Україна, Луганська область, місто Луганськ. В судове засідання заявник [PERSON] не з'явився, будучи повідомленим про час та місце розгляду справи належним чином, просив розглянути справу за його відсутності, просив задовольнити заявлені вимоги, допитати у якості свідка [PERSON] Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської областів судове засідання уповноваженого представника не направили, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи належним чином, надіслали клопотання про розгляд справи без їх присутності, просили постановити рішення на розсуд суду. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що заявник є чоловіком його сестри. Він підтверджує, що мати заявника [PERSON] померла [INFO] року та похована на цвинтарі в м. Луганську. Суд, заслухавши пояснення свідка, дослідивши надані письмові докази в їх сукупності, вважає вимоги заяви обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч. 1 ст. 257 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Згідно довідки № 930000575 від 18.11.2014 року [PERSON] зареєстрований в Управлінні соціального захисту населення Сватівської райдержадміністрації Луганської області як особа, яка переміщена з тимчасово окупованої території України або району проведення антитерористичної операції, та проживає у м. Сватове Луганської області (а.с. 9). У відповідності до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи, зокрема, про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Так, законодавством України визначено, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, встановлених законом, зміна імені, смерть відповідно до Сімейного кодексу України та Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та інших актів законодавства. Відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов'язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Відповідно до п.1 Розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/5 від 18 жовтня 2000 року, підставою для державної реєстрації смерті є: - лікарське свідоцтво про смерть (форма №106/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); - фельдшерська довідка про смерть (форма №106-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. №545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за №1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; - рішення суду про оголошення особи померлою; - рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; - повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; - повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Згідно наказу Міністерства юстиції України № 1847/5 від 05.11.2014 року «Про внесення змін до наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року № 953/5 «Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції» було тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходяться на території Луганської області (Антрацитівського, Краснодонського, Лутугинського, Перевальського, Слов'яносербського, Свердловського, Станично-Луганського районів, міст Алчевськ, Антрацит, Брянка, Кіровськ, Красний Луч, Краснодон, Луганськ, Первомайськ, Ровеньки, Свердловськ, Стаханов). Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян, організацій, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб, а також за заявою прокурора. Пунктом 6 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що державна реєстрація смерті провадиться за заявою, у тому числі, родичів померлого. Як вбачається із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER], яке було видане Жовтневим відділом ЗАГС м. Луганська 27.01.1992 р. (повторне) (а.с. 10), [PERSON], який народився [INFO] року є сином [PERSON]. Таким чином, встановлення факту смерті [PERSON] має для заявника юридичне значення, оскільки надасть право на оформлення спадкових прав. Листом Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Сватівського районного управління юстиції Луганської області від 26.02.2016 року за № 83/02.02-04.10 заявнику було відмовлено у державній реєстрації смерті [PERSON] у відповідності до вимог чинного законодавства на тій підставі, що медичні документи, оформлені медичними закладами, які розташовані на території непідконтрольній українській владі вказують на те, що відсутнє підпорядкування медичного закладу у відповідності до відомчої підпорядкованості, що ставить під сумнів легітимність оформлення медичного свідоцтва про народження та лікарського свідоцтва про смерть закладами охорони здоров'я, органами, установами, організаціями, місцем розташування яких є населені пункти, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 11). Відповідно до положень п. 13 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. За таких обставин, аналізуючи надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON], оскільки факт того, що [PERSON] померла [INFO] року в м. Луганську підтверджено поясненнями сина померлої - [PERSON], а також поясненнями допитаного в судовому засіданні свідка [PERSON], і у суду не має підстав ставити під сумнів достовірність та правдивість повідомлених фактів, а також медичною документацією та документами щодо організації поховання [PERSON] - копіями договору-замовленням про надання ритуальних послуг від [INFO] року, квитанцією про оплату організації поховання (а.с. 18-19). З урахуванням наведеного, приймаючи до уваги викладені заявником обставини, підтвердження їх належними доказами, відсутність заперечень з боку заінтересованих осіб, з метою захисту прав особи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 18 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ч. 4 ст. 257-1 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved