Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-12 00:00:00

У березні 2021\~року позивач\~звернувся до\~суду із\~позовом до\~[PERSON] про стягнення грошових коштів, в обґрунтування якого вказав, що 13 березня 2020 року між ним та відповідачем укладено договір суборенди квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За умовами вказаного договору позивач 13 березня 2020 року передав 10000 грн відповідача та проживав в квартирі до вечора 15 березня 2020 року. Також, за умовами договору кінцевий розрахунок між сторонами по справі мав відбутися 15 березня 2020 року. Ввечері 15 березня 2020 року позивач зустрівся з відповідачем, та останній попросив позивача віддати ключі від квартири для того, щоб зробити їх дублікат та запропонував зустрітися на наступний день після того, як погодить всі умови з власником квартири. В подальшому він зустрівся з відповідачем, який повідомив, що неможливим є проживання позивача в зазначеній квартирі та повернув 5000 грн в рахунок виплаченим позивачем 10000 грн. Позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] . Грошову суму в розмірі 5000 грн та покласти та відповідача судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач відзив на позовну заяву не надав, повідомлений про дату, час та місце розгляду справи через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України. У зв`язку з наведеним, суд вважав за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13 березня 2020 року між [PERSON] до [PERSON] укладено договір суборенди квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить копія договору суборенди житла від 13 березня 2020 року. Відповідно до пункту 3 вказаного договору строк оренди 6 місяців. На момент підписання договору орендодавець сплачує 10000 грн, а останні гроші в сумі 35000 грн сплачує 15 березня 2020 року, цей факт сторони підтверджують підписанням цього договору (п. 5 договору). Згідно пункту 7 цього договору у випадку невиконання умов договору з вини орендодавця, розірвання договору з вини орендодавця, він зобов`язується повернути отримані кошти орендарю. Оренда починається з 13 березня 2020 року та діє до 13 вересня 2020 року. Згідно копії розписки від 04 квітня 2020 року [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] 5000 грн протягом двох місяців як залишок коштів, отриманих ним під час укладення договору суборенди житла від 13 березня 2020 року. Згідно із частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір укладається\~шляхом пропозиції\~однієї сторони\~укласти договір\~(оферти)\~і прийняття\~пропозиції (акцепту)\~другою стороною\~(стаття\~638\~ЦК України). Відповідно до статті 823 ЦК України за договором піднайму житла наймач за згодою наймодавця передає на певний строк частину або все найняте ним помешкання у користування піднаймачеві. Піднаймач не набуває самостійного права користування житлом. Договір піднайму житла є оплатним. Розмір плати за користування житлом встановлюється договором піднайму. Строк договору піднайму не може перевищувати строку договору найму житла. У разі дострокового припинення договору найму житла одночасно з ним припиняється договір піднайму. До договору піднайму не застосовується положення про переважне право на укладення договору на новий строк. Згідно ч. 3 ст. 825 ЦК України договір найму частини будинку, квартири, кімнати (частини кімнати) може бути розірваний на вимогу наймодавця у разі необхідності використання житла для проживання самого наймодавця та членів його сім`ї. Наймодавець повинен попередити наймача про розірвання договору не пізніше ніж за два місяці. Як встановлено судом, між позивачем та відповідачем 13 березня 2020 року між укладено договір суборенди квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На виконання умов договору позивач передав відповідачу грошові кошти в сумі 10000 грн, проте договір піднайму (суборенди) житла був розірваний за ініціативою відповідача. Згідно умов договору суборенди від 13 березня 2020 року вбачається, що останній було укладено строком на 6 місяців, тобто до 13 вересня 2020 року. З копії розписки від 04 квітня 2020 року вбачається, що [PERSON] зобов`язався повернути [PERSON] 5000 грн протягом двох місяців як залишок коштів, отриманих ним під час укладення договору суборенди житла від 13 березня 2020 року. Отже, матеріали справи свідчать, що [PERSON] не виконав свого зобов`язання щодо повернення сплачених [PERSON] коштів за договором суборенди (піднайму) житла від 13 березня 2020 року, який розірваний за ініціативою відповідача. Відповідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому частинами 1-4 статті 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 даної статті визначено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Незважаючи на те, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, відповідачем не надано суду доказів того, що він виконав умови договору піднайму (суборенди) житла або повернув позивачу зазначені в розписці від 04 квітня 2020 року грошові кошти в сумі 5000 грн, які сплачені позивачем за договором суборенди (піднайму) від 13 березня 2020 року, суд же у відповідності до ч. 1 ст. 13 ЦПК України розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів підлягає задоволенню. В ч. 1 ст. 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із матеріалів справи, позивачем при поданні позовної заяви сплачений судовий збір в сумі 908 грн, що підтверджується квитанцією (а.с. 1). Оскільки позовні\~вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, то понесені судові витрати за подання позовної заяви відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 908 грн.

Outcome: approved