Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-21 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до КС «МДН» про стягнення грошових коштів та процентів відповідно до договору про надання фінансових послуг. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10 лютого 2014 року між позивачкою та КС «МДН» укладено депозитний договір № 18/14, відповідно до якого вона розмістила депозит на суму 10000,00 грн. на строк 18 місяців під 22% річних з виплатою відсотків і поверненням вкладів в кінці строку дії договору. Маючи намір забрати вклад та нараховані відсотки, позивачка звернулась до кредитної спілки з відповідною письмовою заявою, однак в виплаті грошових коштів їй було відмовлено, в результаті чого вона вимушена звернутись до суду. Просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за депозитним договором №18/14 від 10 лютого 2014 року в розмірі 10000,00 грн., суму 22% річних в розмірі 3300,00 грн. Позивачка в судове засідання не зявилась, направила заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про день розгляду справи був повідомлений належним чином, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 60 ЦПК України встановлено обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно із ч.1 ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 629 ЦК України встановлено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Судом встановлено, що 10 лютого 2014 року між позивачкою та КС «МДН» укладено депозитний договір № 18/14, відповідно до якого вона розмістила депозит на суму 10000,00 грн. на строк 18 місяців під 22% річних з виплатою відсотків і поверненням вкладів в кінці строку дії договору. Внесення грошових коштів на депозитний рахунок кредитної спілки підтверджується квитанціями прибуткового ордеру №438 від 10 лютого 2014 року. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.1060 ЦК України, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. У відповідності з вимогами ст.1074 ЦК України, обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Враховуючи викладене, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за депозитним договором №18/14 від 10.02.2017 року в розмірі 10 000,00 грн. та 22 % річних в сумі 3300,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Як встановлено статтею 79 ЦПК України до судових витрат належить судовий збір. Оскільки позов [PERSON] задоволено, а позивачкою при зверненні до суду був сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн., то він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved