Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У вересні 2014 року Вознесенський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі фінансового управління Вознесенської міської ради звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення витрат на стаціонарне лікування в якому вказував, що 11 березня 2014 року близько 00 год. 20 хв. в [ADDRESS] між відповідачем та [PERSON] на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, яка в подальшому переросла в бійку, в результаті якої останному було завдано умисних тяжких тілесних ушкоджень від яких [INFO] потерпілий помер. Вироком Вознесенського міськрайонного суду від 09 липня 2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. В той же час, оскільки внаслідок отриманих тілесних ушкоджень [PERSON] два дні знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «Вознесенська центральна районна лікарня», яка є бюджетною установою та фінансується з місцевого бюджету м. Вознесенська, а тому прокурор просив стягнути з [PERSON] на користь фінансового управління Вознесенської міської ради 2 947,96 грн. бюджетних витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. В судовому засіданні представник Вознесенської міжрайонної прокуратури Мазуренко Н.А. позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Представник фінансового управління Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явилася, однак від неї надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] судом належним чином про час та місце розгляду справи повідомлений, заяв клопотань, пояснень, заперечень проти позову на адресу суду від нього не надходило. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник Вознесенської міжрайпрокуратури не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника Вознесенської міжрайпрокуратури, дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного. Судом встановлено, що 11 березня 2014 року близько 00 год. 20 хв. в [ADDRESS] між відповідачем та [PERSON] на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, яка в подальшому переросла в бійку, в результаті якої останному було завдано умисних тяжких тілесних ушкоджень від яких [INFO] потерпілий помер. Вироком Вознесенського міськрайонного суду від 09 липня 2014 року [PERSON] визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України. З матеріалів справи також вбачається, що в зв'язку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в КУ «Вознесенська центральна районна лікарня» з 11 по [INFO] Оскільки КУ «Вознесенська центральна районна лікарня» є бюджетною установою та повністю фінансується з бюджету м. Вознесенська, а тому на лікування потерпілого було витрачено 2 947,96 грн. бюджетних коштів. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Враховуючи встановлені обставини суд вважає, що позов є обгрунтованим, а тому підлягає повному задоволенню. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь державного бюджету також підлягають стягненню 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved