Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що 15 серпня 2014 року з відповідачем зареєстрували шлюб. У сторін є дитина, [PERSON], [INFO], яка проживає разом із позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Позивачка зазначає, що відповідач [PERSON] працює, а відтак може надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала за обставин зазначених у ньому, попросила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, зокрема визнав позов у частині стягнення аліментів на утримання дитини, а також визначений позивачкою розмір аліментів. Не визнав позов у частині стягнення аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною трьох років. Суду пояснив, що працює у виробничому підрозділі служби колії Долинської дистанції колії Регіональної філії «Одеська залізниця» Публічного акціонерного товариства «Укрзалізниця». Тепер має на утриманні іншу дитину та сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку. Крім цього, суду пояснив, що має батька інваліда І групи, а також мати пенсіонерку. У нього також є рідний брат. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом установлено, що у сторін є дитина [PERSON], [INFO] (а. с. 4). Дитина проживає із позивачкою та знаходиться на її утриманні (а. с. 5), що також сторони визнають. Отже, відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач [PERSON] визнає визначений позивачкою у позові розмір аліментів на утримання дитини, не є інвалідом, має місце роботи, що суд ураховує при визначенні розміру аліментів. Дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є малолітньою, відповідно має незадовільне матеріальне становище. З огляду на вищезазначене, суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись із [PERSON] на користь [PERSON] на утримання їх дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше тридцяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. За змістом ч. 1 ст. 75, ч. ч. 2, 4, 6 ст. 84 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 2 ст. 79, ч. ч. 1, 2 ст. 80 СК України за рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Суд установив, що відповідач у справі [PERSON] не є інвалідом, тобто здоровий, має на утримані двох дітей, постійне місце роботи та отримує заробітну плату. Відповідач [PERSON] також має батька інваліда І групи, а також мати пенсіонерку, тобто має непрацездатних батьків, що сторони визнають. [PERSON] має рідного брата, а відтак обоє в розумінні ст. ст. 202, 203 СК України зобов'язані утримувати непрацездатних батьків, що суд має врахувати при визначенні розміру аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на той факт, що відповідач [PERSON] є здоровим, має місце роботи та відповідно заробіток, а відтак має можливість утримувати дружину до досягнення дитиною трьох років. З урахуванням вищезазначених фактів про особу відповідача [PERSON], що стосуються його можливості здійснювати утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись із нього на користь позивачки [PERSON] до досягнення їх дитиною трьох років у твердій грошовій сумі в розмірі 150 грн, щомісячно. Суд уважає, що такий розмір аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років відповідає фактичним обставинам справи. Разом із тим, позивачкою у справі [PERSON] не виконано обов'язок по доказуванню обставин, на які посилається як на підставу своїх вимог, не надано суду будь-яких доказів про можливість сплачувати відповідачем аліменти на її утримання до досягнення дитиною трьох років у визначеному нею розмірі. За змістом ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву [PERSON] пред'явлено до суду особисто 1 березня 2016 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно п. 1 ч. 1, ч. 2 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Суд, ухвалюючи рішення, може допустити негайне його виконання у разі стягнення всієї суми боргу при присудженні платежів, визначених пунктами 1, 2 і 3 частини першої цієї статті. Відповідно до п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про стягнення аліментів - сукупністю всіх виплат, але не більше ніж за шість місяців. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції на час звернення до суду) судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою або фізичною особою - підприємцем 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно ст. 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік», установлена у 2016 році мінімальна заробітна плата, у місячному розмірі з 1 січня - 1378 грн. З огляду на вищезазначене, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20 грн, тобто 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, станом на 1 січня 2016 року. На підставі викладеного,

Outcome: partial