Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-25 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства «Міський комерційний банк» (далі - ПАТ «Міський комерційний банк»), в якому, з урахуванням уточнень, просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за договором банківського вкладу в розмірі 49000,00 грн., відсотки за користування в сумі 3020,95 грн. та упущену вигоду в сумі 4240,06 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 04.09.2013 року між сторонами було укладено договір строкового банківського вкладу «Ваш святковий» №2630/43/130401 (далі - Договір), згідно умов якого [PERSON] зобов`язався внести на депозитний рахунок 49000,00 грн. на строк 334 днів до 04.08.2014 року, а відповідач - відповідно нараховувати та виплачувати відсотки у сумі 19,7% від суми вкладу. По закінченню строку дії Договору відповідач на вимогу позивача депозит із відповідними відсотками йому не повернув. Крім того, позивач зазначив, що з квітня 2014 року він перестав отримувати і відсотки за Договором. Позивач неодноразово звертався до відповідача із заявами про повернення суми банківського вкладу і сплати відсотків за користування грошима, проте відповідач свої зобов`язання не виконав, що і змусило позивача звернутися до суд із позовом про стягнення з відповідача заборгованості за Договором. Також позивач стверджує, що через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, він втратив можливість розмістити кошти на депозитному рахунку в іншому банку і отримувати відповідно відсотки за це (а.с.1, 19, 29) Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.16, 27, 36), свого представника в судове засідання не направив, клопотань щодо перенесення розгляду справи не подавав, що відповідно до положень ст.74 ЦПК України дає підстави суду вважати, що відповідач належно повідомлений. Представник позивача подав заяву про розгляд справи без його участі, зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та проти винесення заочного рішення не заперечує (а.с.19, 29) 26.12.2014 року винесена ухвала про заочний розгляд даної справи. Дослідивши матеріали справи, приходжу до наступного висновку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст.530 ЦК України) Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частина 2 статті 1060 ЦК України містить імперативну норму про обов`язок банку видати вкладнику за його першою вимогою кошти зі спливом встановленого договором строку та не допускає іншого порядку регулювання даних відносин спеціальним законодавством чи договором. Крім того, частиною 1 статті 1061 ЦК України передбачено, що банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу (ч.6 ст.1061 ЦК України) Судовим розглядом встановлено, що 04 вересня 2013 року між сторонами було укладено договір строкового вкладу №2630/43/130401 «Ваш святковий» (далі - Договір)(а.с.2-4) На виконання умов договору вкладником було розміщено у відповідача депозитний вклад в сумі 49000,00 грн. на строк 334 днів з виплатою відповідачем відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 19,7% річних (а.с.7) Відповідно до п.2.2 Договору проценти, нараховані сплачуються вкладнику окремо від суми вкладу шляхом безготівкового перерахування на поточний рахунок вкладника, щомісячно, 4-го числа кожного календарного місяця, а також в день повернення суми вкладу. З матеріалів справи вбачається, що 05.08.2014 позивач звертався до відповідача із заявою про закінчення терміну дії Договору та про повернення всієї суми вкладу та нарахованих відсотків (а.с.6) Пунктом 1.7 укладеного Договору банківського строкового вкладу встановлено, що повернення вкладу та нарахованих процентів відбувається шляхом видачі коштів готівкою через касу банку або безготівкового перерахунку їх на відкритий на ім'я вкладника рахунок. Проте, з матеріалів справи вбачається, що свої зобов`язання відповідач не виконав. Перерахування вкладу на рахунок на вимогу також не може свідчити про протилежне, оскільки на час звернення позивача до суду і винесення рішення судом заборгованість відповідача перед позивачем по поверненню суми вклади в розмірі 49000,00 грн. залишається непогашеною (а.с.20) Згідно виписки, наданої відповідачем позивачу від 05.08.2014 року також встановлена сума заборгованості за відсотками по вищезазначеному Договору 3020,95 грн. (а.с.21) Доводи позивача, викладені в позовній заяві щодо неможливості позивача отримати кошти за Договором банківського вкладу, знайшли своє підтвердження в матеріалах справи, з яких вбачається, що ПАТ «Міський комерційний банк» відмовив у виплаті вкладнику у готівковій формі належних йому коштів у зв`язку із «певними проблемами з підкріпленням кас відділень готівкою та нестабільною політичною ситуацією в країні» (а.с.22) Постановою Правління Національного Банку України від 20.11.2014р. №732 ПАТ «Міський комерційний банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних, а з 21 листопада 2014 року введено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, на період дії якої задоволення вимог вкладників не допускається згідно п.1 ч.5 ст.35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закону) Пунктом 1 частини 6 статті 36 цього ж Закону передбачено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 ст. 35 Закону, не поширюються на зобов`язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується фондом. Згідно ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 грн. Відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до ст. 36 Закону. В свою чергу, дія Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, ніяким чином не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом свого порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому ще не повернуті за системою гарантування, виходячи із діючого цивільного законодавства України та умов договорів банківського вкладу. Зазначена правова позиція міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6-13275св14 від 16.07.2014 року. Судом встановлено, що за період з дня звернення позивача з вимогою про видачу грошових коштів з депозитного рахунку до дня запровадження тимчасової адміністрації в ПАТ «Міський комерційний банк» у відповідача було достатньо часу для здійснення повної видачі грошових коштів позивачу і нарахованих відсотків, але відповідач свої зобов`язання не виконав та не надав суду належних доказів повідомлення позивача про причину відмови у подальших виплатах з моменту звернення до нього позивача із відповідною заявою до 21.11.2014 року, коли на підставі постанови Правління НБУ від 20.11.2014р. №732 ПАТ «Міський комерційний банк» було віднесено до категорії неплатоспроможних. За таких обставин, суд застосовує норми ст. ст.1058, 1060, 1061 ЦК України, згідно яким з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за договором банківського вкладу в розмірі 49000,00 грн. та відсотки 3020,95 грн., що разом складає 52020,95 грн. Стаття 627 ЦК України визначає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми упущеної вигоди, то слід зазначити наступне. Позивач обґрунтовує спричинені йому збитки згідно ст. 22 ЦК України в формі упущеної вигоди тим, що внаслідок невиконання відповідачем своїх зобов`язань за Договором, позивач був позбавлений можливості розмістити ці кошти в «ІМЕКСБАНК» під 25,00% річних на суму вкладу. Відповідно до п.2 ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, доходи, які особа, могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода) Позивачем надана копія договору №1100010133 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року, вклад «Постійний клієнт» 13 міс.» від 11.08.2014 року, згідно умов якого Публічне акціонерне товариство «ІМЕКСБАНК» та [PERSON] уклали строковий договір банківського вкладу із мінімальною сумою вкладу 1000,00 грн. із 25% річних на суму вкладу. При цьому передбачена можливість поповнення вкладу. Строк його дії - до 11.09.2015 (а.с.23) Надані позивачем суду копії виписок свідчать про те, що позивачем було 11.09.2014 та 12.09.2014 розміщено за договором №1100010133 від 11.08.2014 року в Публічному акціонерному товаристві «ІМЕКСБАНК» 5000,00 грн. (а.с.30-31) Відтак суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача і в цій частині про стягнення з відповідача згідно наданого позивачем розрахунку 4240,06 грн. упущеної вигоди (а.с.29) Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 562,61 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved