Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-10 00:00:00

У березні 2018 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу між [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрований 25 липня 1992 року у Нововодянській сільській Раді Добропільського району Донецької області, актовий запис № 3. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що шлюб між нею та відповідачем зареєстровано 25 липня 1992 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Зазначила, що сімейне життя з відповідачем не склалося, не зійшлися характерами. Їх сім'я розпалася, а примирення вже неможливе. Просила розірвати шлюб. Позивач до судового засідання не з'явилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, надала заяву про розгляд справи у її відсутності. Позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище [PERSON]. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Проте, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій зазначив, що позов визнає. За вказаних обставин, з урахуванням вимог ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів, у відсутності сторін. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який зареєстрований 25 липня 1992 року у Нововодянській сільській Раді Добропільського району Донецької області, актовий запис № 3. (а.с.7) Від спільного життя мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується повторним свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим 18 серпня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по Добропільському району Добропільського міськрайонного управління юстиції Донецької області. (а.с.8) Проголошена ст. 51 Конституції України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На цьому ж наголошує Верховний Суд України в п. 10 Постанови Пленуму за № 11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійним та поділ спільного майна подружжя», в якому роз'яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. За вказаних обставин, суд вважає що сім'я сторін фактично розпалася, між ними втрачені почуття любові та взаємоповаги і шлюб носить формальний характер, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є таким, що суперечить інтересам сторін. Заяв про надання строку на примирення від сторін спору до суду не надходило, відзив з запереченнями проти позовних вимог відповідач не надавав. Враховуючи те, що відповідач позовну заяву визнав у повному обсязі, суд вважає, що є всі законні підстави для задоволення позову, оскільки визнання його відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб підлягає до розірвання. Згідно ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі викладеного та

Outcome: approved