Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-09 00:00:00

У березні 2015 р. [PERSON] пред'явила позов до [PERSON], у якому просила стягти з нього на її користь аліменти на доньку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частки всіх видів доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення донькою повноліття. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що донька сторін проживає з [PERSON] і перебуває на її утриманні, а [PERSON] не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Оскаржуваним рішенням позов задоволено: з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на доньку у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 31.03.2015 р. і до її повноліття; з відповідача до бюджету стягнуто 243 грн. 60 коп. судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і постановити рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] Доводи скарги зводяться до того, що при вирішенні справи місцевим судом не враховано таке: - між сторонами відсутній спір щодо утримання доньки, - твердження позивача про те, що донька сторін постійно проживає разом з нею, що вона повністю утримує доньку та що відповідач не бере участі в її утриманні, не відповідають дійсності, - у рішенні, що оскаржується, не наведено мотивів відхилення заперечень [PERSON] проти позову. У судовому засіданні останній підтримав апеляційну скаргу, а [PERSON] та її представник просили відхилити апеляційну скаргу за безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що сторони зобов'язані утримувати їхню доньку до досягнення нею повноліття, що остання проживає разом з позивачем і перебуває на її утриманні. З цим рішенням неповністю погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 11.11.2009 р., від якого мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями відповідних свідоцтв (а.с. 3, 5). Ці обставини учасниками судового розгляду не оспорюються. Згідно з довідкою Носівської міської ради від 31.03.2015 р. № 1176 та копією акту обстеження умов проживання позивача від 01.07.2015 р., який складено начальником відділу соціальної роботи Носівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді разом із головним спеціалістом відділу соціальної роботи цього ж Центру та провідним спеціалістом служби у справах дітей Носівської райдержадміністрації, донька сторін проживає разом з позивачем (а.с. 4, 70-71). Остання несе витрати по утриманню доньки, що частково не заперечує відповідач і, крім того, підтверджено копіями та оригіналами відповідних квитанцій (а.с. 51-56). Заперечуючи у суді І інстанції проти позову, відповідач посилався на те, що позивач щомісячно щонайменше 14 календарних днів перебуває за кордоном, у зв'язку з чим у цей час він виховує й повністю утримує доньку, та що твердження [PERSON] про те, що він не надає матеріальної допомоги на утримання доньки, є голослівними (а.с. 16-17). При перевірці цих заперечень апеляційний суд встановив таке: - позивач апеляційному суду пояснила, що за можливості вона виїжджає на заробітки (на роботу) за кордон, - з 17 по 30 грудня 2014 р., з 16 січня по 25 лютого, з 11 по 29 березня, з 05 по 08 квітня, з 29 квітня по 09 травня 2015 р. [PERSON] перебувала за кордоном, у зв'язку з чим у ці періоди донька сторін проживала разом з [PERSON] і перебувала на його утриманні. Це підтверджено копією паспорта для виїзду за кордон [PERSON] (а.с. 67-68), актами обстеження умов проживання [PERSON] від 01.07.2015 р., які складено депутатом Носівської міської ради разом із головним спеціалістом відділу соціальної роботи Носівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді і провідним спеціалістом служби у справах дітей Носівської райдержадміністрації (а.с. 64) та начальником відділу соціальної роботи Носівського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді разом із головним спеціалістом відділу соціальної роботи цього Центру і провідним спеціалістом служби у справах дітей Носівської райдержадміністрації (а.с. 65), копіями квитанцій про внесення [PERSON] плати за відвідування донькою навчально-виховних закладів (а.с. 72-73), а також письмовим поясненням матері відповідача [PERSON] (а.с. 40). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Обидві сторони беруть участь у вихованні й утриманні їхньої доньки. Оскільки донька сторін проживає разом з позивачем, то в силу ст.ст. 180, 181 СК України остання має право на отримання аліментів на доньку від її батька (відповідача). Перебування [PERSON] близько півмісяця кожного місяця за кордоном на заробітках та проживання у цей час доньки сторін з [PERSON] і перебування її на утриманні [PERSON] є обставинами, які в силу п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України підлягають врахуванню судом при визначенні розміру аліментів. Проте судом І інстанції при вирішенні справи їх не було встановлено і, відповідно, не було враховано. З викладеного випливає, що висновок місцевого суду про необхідність стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на доньку є вірним, але їх розмір - частка заробітку (доходу), що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, визначена у завищеному розмірі. Виходячи з того, що близько півмісяця кожного місяця донька сторін з проживає з відповідачем та перебуває у цей час на його утриманні, суд вважає, що частка заробітку (доходу), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на доньку, має бути визначена у розмірі 1/8. Отож оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до вищевикладеного.

Outcome: partial