Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У вересні 2014 року прокурор Корабельного району м. Миколаєва, в інтересах держави в особі Миколаївської обласної державної адміністрації та державного підприємства «Миколаївське лісове господарство», звернувся до суду з позовом до Миколаївської міської ради та [PERSON] про визнання незаконними пункту 30 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 42/57 від 18.12.2009 року та пунктів 24, 24.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 47/51 від 25.06.2010 року та їх скасування, визнання недійсним державного акту про право власності на земельну ділянку та витребування у [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS] Прокурор зазначав, що пунктом 30 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 42/57 від 18.12.2009 року та пунктами 24, 24.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 47/51 від 25.06.2010 року [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою відведення та передання у власність земельної ділянки площею 1000кв.м. за рахунок земель лісового фонду урочища «Жовтневе» для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] На підставі тих рішень 05 серпня 2011 року [PERSON] отримала державний акт про право власності на вказану земельну ділянку. Зазначений державний акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER]. Посилаючись на те, що Миколаївською міською радою прийнято рішення про відчуження вказаної земельної ділянки з перевищенням повноважень, оскільки зазначена земельна ділянка вилучена із земель Державного лісового фонду України та без попереднього вилучення у належного землекористувача, державного підприємства «Миколаївське лісове господарство», тобто без відома держави в особі уповноваженого органу та постійного землекористувача, в якого земельна ділянка перебувала в постійному користуванні згідно з постановою Ради Міністрів Української РСР від 21 березня 1966 року № 234 та без зміни його цільового призначення, просив визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку на ім'я [PERSON], витребувати з її володіння земельну ділянку та передати її у власність держави у постійне користування ДП «Миколаївське лісове господарство». В судовому засіданні прокурор підтримав позов та просив: - визнати незаконними та скасувати пункт 30 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 42/57 від 18.12.2009 року, яким [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за рахунок земель ДП «Миколаївське лісове господарство», площею до 1000кв.м. по [ADDRESS] у м. Миколаєві; - визнати незаконними та скасувати пункти 24, 24.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 47/51 від 25.06.2010 року, яким [PERSON] передано у власність земельну ділянку, площею 1000кв.м. за рахунок земель лісового фонду урочища «Жовтневе» для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] - визнати недійсним Державний акт про право власності на земельну ділянку [NUMBER] , виданий [PERSON] на земельну ділянку, площею 1000кв.м. для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у межах згідно з планом, розташовану у [ADDRESS] в м. Миколаєві, виданого на підставі рішення Миколаївської міської ради від 25 червня 2010 року № 47/51, зареєстрованого 05 серпня 2011 року у Книзі записів реєстрації державних актів про право власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER]. - витребувати з володіння [PERSON] земельну ділянку, площею 1000 кв.м. по [ADDRESS] в м. Миколаєві, кадастровий номер [NUMBER], вартістю 137 580 грн.у власність держави з передачею у постійне користування ДП «Миколаївське лісове господарство». Представники Миколаївської обласної державної адміністрації та державного підприємства «Миколаївське лісове господарство підтримали позов у повному обсязі з підстав, викладених у позові та просили його задовольнити. Представник відповідача - Миколаївської міської ради позов визнав у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання повторно не з'явилася, свого представника не направила, заяв про слухання справи за її відсутності суду не надавала, однак належним чином була повідомлена про час та місце судового засідання. Вислухавши пояснення сторін, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що земельна ділянка площею 1000 кв.м. по [ADDRESS] надана у власність [PERSON] за рахунок земель Державного підприємства «Миколаївське лісове господарство», яка є державною власністю та розташована в урочище «Жовтневе» Миколаївського лісництва з категорією захисності - ліси населених пунктів. Також спірній земельній ділянці змінено її цільове призначення, а саме із земель лісогосподарського призначення вона віднесена до земель житлової забудови. У відповідності до пункту 30 розділу 1 рішення Миколаївської міської ради № 42/57 від 18.12.2009 року Миколаївської міської ради [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою відведення земельної ділянки, площею 1000кв.м. за рахунок земель лісового фонду урочища «Жовтневе» для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по [ADDRESS] а згідно до пунктів 24, 24.2 розділу 4 рішення Миколаївської міської ради № 47/51 від 25.06.2010 року [PERSON] передано у власність земельну ділянку, площею 1000 кв.м. за рахунок земель лісового фонду урочища «Жовтневе» для будівництва й обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд із зміною адреси: [ADDRESS]. 05 серпня 2011 року [PERSON] отримала державний акт [NUMBER] про право власності на вказану земельну ділянку. Зазначений державний акт зареєстровано у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № [NUMBER]. Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. При затверджені проекту землеустрою Миколаївською міською радою не враховано, що спірна земельна ділянка є державною, а не комунальною власністю і в ньому відсутній висновок державної експертизи землевпорядної документації у відповідності до ч.4 ст.35 Закону України Про державну експертизу землевпорядної документації», також не перевірено відповідність згоди на такий відвід уповноваженого органу лісового господарства, оскільки наявний у проекті висновок Миколаївським обласним управлінням лісового та мисливського господарства не надавався. Відповідно до пункту «б» частини першої статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок тільки комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Згідно із частинами першою, другою статті 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Отже, виділення земель із земель лісогосподарського призначення можливо у відповідності до норм ст.ст. 56-57,117, 149 ЗК України та ст.ст. 5,24 ЛК України з обов'язковим попереднім їх вилученням із категорії державних земель, які надані в установленому порядку та використовуються для потреб лісового господарства. Знаходження державних лісових земель в межах населених пунктів не є підставою для переходу права власності на них територіальної громади і зміни їх цільового призначення. Відповідно до пункту 12 розділу X «Перехідні положення» ЗК України (який був чинним на час прийняття міською радою рішення) до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці третьому цього пункту) у межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади. Частиною першою ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Таким чином, земельна ділянка, яка є державною власністю та знаходилася у користуванні ДП «Миколаївське лісове господарство «як земля лісогосподарського призначення, без її вилучення у встановленому законом порядку у попереднього користувача, була незаконно передана Миколаївською міською радою у власність іншої особи з перевищенням повноважень по розпорядженню землею, яка не передана у власність територіальної громади у відповідності до ст. 117 ЗК України. Відповідно до частини першої ст. 125, частини першої ст. 126 ЗК України (у редакції, яка була чинною на час прийняття селищною радою рішення) право власності [PERSON] на земельну ділянку виникло з моменту отримання нею державного акта та його державної реєстрації. Таким чином, оскільки зазначені норми встановлювали нерозривний зв'язок між виникненням права власності на земельну ділянку з обов'язковим одержанням її власником державного акта, який посвідчував його право власності, суд дійшов висновку про визнання недійсним і державного акта, що виданий [PERSON]на підставі недійсного рішення Миколаївської міської ради, а отже є всі законні підстави для задоволення позову. У відповідності до ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідачів судовий збір по 687,90 грн. з кожного.

Outcome: approved