Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вимогами до відповідача Апарату Верховної Ради України про стягнення одноразової грошової допомоги. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначає, що позивач з 13.12.2012 по 27.11.2014 працював на посаді помічника-консультанта народного депутата України VII скликання [PERSON] без поширення дії Закону України «Про державну службу». 27.11.2014 достроково припинила свої повноваження Верховна Рада України VII скликання та позивача, як помічника-консультанта народного депутата України, було звільнено у зв'язку з достроковим припиненням повноважень народного депутата України. Позивач вказує, що у відповідності до ч. 6 ст. 34 ЗУ «Про статус народного депутата» та положень ч. 2 ст. 4.6 Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 № 379/95-ВР Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України вимоги відповідачем щодо виплати одноразової грошової допомоги у розмірі його тримісячної заробітної плати за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України не виконані. Позивач вважає, що дії відповідача є незаконними та порушують його права, а тому просить суд позов задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача проти позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на ст. 34 ЗУ «Про статус народного депутата» та ст.ст. 3.1., 3.2. Положення про помічника-консультанта народного депутата України, згідно з положеннями яких роботодавцем помічника-консультанта є народний депутат України, який самостійно здійснює підбір помічників-консультантів, розподіляє обов'язки між ними та здійснює особисто розподіл місячного фонду заробітної плати помічників-консультантів в межах загального фонду. Вказує, що Апарат Верховної Ради України не є роботодавцем помічників-консультантів, а тому не може здійснювати їх виплати заробітної плати, матеріальної допомоги, компенсації за невикористану відпустку тощо. Посилаючись на відсутність у ЗУ «Про Державний бюджет України на 2014 рік» відповідних бюджетних призначень на виплату помічникам-консультантам Апарат Верховної Ради України, який не є роботодавцем щодо позивача, не має законних підстав для виплати позивачеві [PERSON] одноразової грошової допомоги в розмірі тримісячної заробітної плати. Суд, заслухавши обґрунтування представника позивача та заперечення представника відповідача, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі в їхній сукупності, дійшов наступного висновку. Відповідно до розпорядження керівника Апарату Верховної Ради України № 6232 від 26.12.2012, позивач був зарахований на посаду помічника-консультанта народного депутата України [PERSON] на час його депутатських повноважень без поширення дії Закону України «Про державну службу» на підставі подання народного депутата та заяви позивача /а. с. 26/. Вказаним розпорядженням керівника Апарату Верховної Ради України № 6232 від 26.12.2012 позивачу [PERSON] встановлено щомісячну заробітну плату у розмірі 3000,00 грн. Згідно з розпорядженням керівника Апарату Верховної Ради України № 7212 від 26.11.2014, позивач звільнений із займаної посади 27.11.2014, у зв'язку з достроковим припиненням повноважень народного депутата України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 4.5 Положення про помічника-консультанта народного депутата України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 13.10.1995 № 379/95-ВР /а. с. 27/. Відповідно до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до положень ч. 6 ст. 34 ЗУ «Про статус народного депутата», у випадку звільнення помічника-консультанта народного депутата на підставі дострокового припинення повноважень народного депутата відповідно до частини третьої статті 5 цього Закону помічнику-консультанту народного депутата, який працює за строковим трудовим договором на постійній основі, виплачується одноразова грошова допомога у розмірі його середньої місячної заробітної плати за рахунок бюджетних призначень на забезпечення діяльності Верховної Ради України. Аналогічна правова позиція викладена в ч. 2 ст. 4.6 Постанови Верховної Ради України від 13.10.1995 № 379/95-ВР Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України. Судом встановлено, що відповідачем позивачу одноразова грошова допомога, виплата якої передбачена ч. 6 ст. 34 ЗУ «Про статус народного депутата» здійсненна не була та вважається частиною заробітної плати та належить до сум, що підлягають виплаті у день його звільнення. У судовому засіданні з'ясовано, що документальне та фінансове обслуговування трудових правовідносин між позивачем та народним депутатом [PERSON] здійснював Апарат Верховної Ради України та нарахування заробітної плати відбувалося з моменту постановлення розпорядження керівника Апарату Верховної Ради України № 6212 від 26.12.2012, яким позивач [PERSON] був зарахований на посаду помічника-консультанта, що свідчить про перебування у трудових стосунках позивача та відповідача, що спростовує відповідні доводи відповідача. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Кечко проти України» від 08.11.2005, держава може вводити, призупиняти чи закінчити виплату надбавок з державного бюджету однак свідома відмова в цих виплатах не допускається, доки відповідні положення є чинними (п. 23 Рішення Суду). Суд зауважив на те, що органи державної влади не вправі посилатися на відсутність коштів як на причину невиконання своїх зобов'язань (п. 26 Рішення Суду). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їхній сукупності, суд вважає, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до ч. 6 ст. 34 ЗУ «Про статус народного депутата», одноразова допомога у розмірі тримісячної заробітної плати, а саме у розмірі 9000 грн., відповідно до розміру встановленого розпорядженням керівника Апарату Верховної Ради України № 6232 від 26.12.2012. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial