Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду позовом до ПрАТ «Азовелектросталь» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати. В обґрунтування позову зазначила, що у період з 01 грудня 2010 року по 27 липня 2015 року працювала у ПрАТ «Азовелектросталь», після чого 27 липня 2015 року її було звільнено у звязку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. За період часу з вересня 2014 року по липень 2015 року їй була нарахована, але не виплачена заробітна плата в сумі 11143,04 грн. У зв'язку із порушенням строків виплати заробітної плати їй має бути виплачена компенсація втрати частини заробітної плати за цей період у розмірі 9233,66 грн. На підставі викладеного, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь нараховану, але не виплачену заробітну плату за період з вересня 2014 року по липень 2015 року в сумі 11143,04 грн. та компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати за цей період у розмірі 9233,66 грн. У ході судового розгляду позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати за період з вересня 2014 року по липень 2015 року у розмірі 9233,66 грн. Позивачка у судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутністю. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надавши письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги визнав частково та вказав, що згідно повідомлення головного бухгалтера ПрАТ «Азовелектросталь» № 3357 від 29 жовтня 2015 року, заборгованість по заробітній платі станом на 23 жовтня 2015 року перед позивачкою відсутня. Платіжними дорученнями № 403, 404 від 25 вересня 2015 року перераховано грошові кошти в сумі 3342,91 грн. Платіжним дорученням № 20 від 28 вересня 2015 року перераховано грошові кошти в сумі 2340,04 грн. Платіжним дорученням № 14 від 29 вересня 2015 року перераховано грошові кошти в сумі 5460,09 грн. Щодо стягнення компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, то представник відповідача не визнав розрахунок компенсації у розмірі 9233,66 грн., та надав свій власний розрахунок, відповідно до якого розмір компенсації згідно довідки №3359 від 29 жовтня 2015 року складає 2091,33 грн. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивачка з 01 грудня 2010 року по 27 липня 2015 року працювала у ПрАТ «Азовелектросталь», після чого 27 липня 2015 року її було звільнено у звязку із скороченням штату на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. За період роботи позивачки їй нараховувалась заробітна плата. На момент звільнення у відповідача перед позивачкою утворилась заборгованість по заробітній платі за період її роботи з вересня 2014 року по липень 2015 року в сумі 11143,04 грн., що не оспорюється сторонами. Положеннями ст. 115 КЗпП України встановлено обовязок працедавця виплачувати заробітну плату працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідачем вказаних вимог закону дотримано не було, заробітна плата у встановлені строки не виплачувалася та остаточний розрахунок з позивачкою при звільненні з нею не був проведений. Згідно повідомлення головного бухгалтера ПрАТ «Азовелектросталь» № 3357 від 29 жовтня 2015 року, заборгованість по заробітній платі станом на 23 жовтня 2015 року перед позивачкою відсутня. 29 вересня 2015 року на її рахунок перераховано грошові кошти в сумі 11143,04 грн. Оскільки на теперішній час відповідачем сплачено позивачці суму заборгованості по заробітній платі, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про стягнення компенсації, яка нараховується при втраті частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати, то суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом (набрав чинності 1 січня 2001 року). Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, серед яких, крім іншого, заробітна плата (грошове забезпечення). Відповідно до ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Позивачкою заявлено вимоги про стягнення компенсації, яка нараховується при втраті частини доходів у звязку із порушенням строків їх виплати, у розмірі 9233,66 грн. Відповідно до Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року (далі Порядок), його дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). З пункту 4 Порядку вбачається, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100. Індекс споживчих цін для визначення суми компенсації обчислюється шляхом множення місячних індексів споживчих цін за період невиплати грошового доходу. При цьому індекс споживчих цін у місяці, за який виплачується дохід, до розрахунку не включається. Щомісячні індекси споживчих цін публікуються Держкомстатом. Приклади обчислення суми компенсації наведено у додатку до Порядку. Згідно наданого позивачкою розрахунку, розмір компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати становить 9233,66 грн. Відповідач у своїх поясненнях не погодився із розрахованим позивачкою розміром компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати в сумі 9233,66 грн., заперечував цю обставину, у звязку із чим надав свій власний розрахунок компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати. З проведеного відповідачем власного розрахунку розміру компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, вбачається, що його розмір складає 2091,33 грн, що підтверджується довідкою розрахунком № 3359 від 29 жовтня 2015 року, виданою головним бухгалтером ПрАТ «Азовелектросталь». Вказаний розрахунок відповідача був проведений на підставі Постанови Кабінету Міністрів України №159 від 21.02.2001 року «Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у звязку з порушенням термінів їх виплати». За таких обставин, суд приходить до висновку, що даний розрахунок є вірним і бере його за основу при розрахунку компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати. За таких обставин та положень закону, сума компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати, яка підлягає задоволенню складає 2091,33 грн. Частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Отже, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судові витрати у вигляді мінімальної ставки судового збору в сумі 487,20 гривень за вимоги майнового характеру.

Outcome: partial