Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON], третя особа, що не заявляє самостійних вимог відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільській області, про визнання батьківства. В позовній заяві позивач вказав, що 01 червня 2015 року у нього з відповідачем народився син. В червні 2014 року сторони охрестили сина, і в свідоцтві таїнства хрещення і миропомазання він вказаний батьком. 24 червня 2014 року відповідач у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції у Тернопільської області зареєструвала народження сина, про що було видано свідоцтво про народження серії І-ИД №199051, згідно з яким 01 червня 2015 року народився [PERSON], де в графі «батько» вказано «Пасічник Роман Франкович». Оскільки запис про батька дитини в актовому записі про народження [PERSON] зроблено за вказівкою матері, і він вважає себе батьком дитини, просить визнати його [PERSON], [INFO], визнати батьком [PERSON], який народився 01 червня 2014 року в м. Бережани Бережанського району Тернопільської області. Позивач [PERSON] позов підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON], той факт, що позивач є батьком [PERSON], 01 червня 2014 року визнала та пояснила, що не могла вказати позивача батьком дитини, оскільки на момент проведення державної реєстрації народження дитини сторони не перебували в зареєстрованому шлюбі, а позивач не подав заяви про реєстрацію його батьком. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 1 ст. 127 Сімейного кодексу України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 128 Сімейного кодексу України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред'явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Згідно з копією актового запису про народження № 96 від 24 червня 2014 року вчиненого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, 01 червня 2014 року в місті Бережани Тернопільської області народився [PERSON], батьком дитини вказаний [PERSON], підставою запису відомостей про батька є заява про державну реєстрацію народження відповідно до частини 1 ст. 135 Сімейного кодексу України від 24.06.2014 року. Відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Виходячи з наведеного визнання відповідачем того факту, що позивач є батьком [PERSON], [INFO], є достатньою підставою для визнання його батьківства. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved