Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-24 00:00:00

У березні 2018 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , в якому просять визнати квартиру [ADDRESS] спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] набутим під час мешкання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, включивши Ѕ частку вказаної квартири до спадкової маси після смерті [PERSON] , а також стягнути судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. В обґрунтування позову зазначено, що спірна квартира зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі договору купівлі?продажу від 06.05.2008. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.03.2018 встановлений факт мешкання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 07.12.2004 по 20.08.2016. Відтак позивачі стверджують, що спірна квартира є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] на підставі ст.\~74 СК України, тому частка [PERSON] має бути включена до складу спадкової маси після його смерті. Крім того, разом з позовною заявою подали заяву про забезпечення позову. 26.03.2018 ухвалою суду відкрито провадження у справ, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. 26.03.2018 ухвалою суду частково задоволено заяву про забезпечення позову та накладено арешт на 1/2 частину квартири за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 24.09.2018 змінено спосіб забезпечення позову заборонено відчуження Ѕ частини квартири за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] 23.04.2018 надійшов відзив представника відповідача адвоката Стрельченко\~О.\~В. на позовну заяву, в якому представник відповідача просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. В обґрунтування заперечень зазначено, що спірна квартира [ADDRESS] є особистою приватною власністю відповідачки на підставі ст.\~57 СК України, оскільки була придбана нею на особисті кошти, отримані нею від продажу квартири [ADDRESS] , яка, в свою чергу, була отримана [PERSON] та її дітьми [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність в порядку приватизації державного житлового фонду. 26.04.2018 надійшла відповідь представника позивача [PERSON] адвоката Аксьонової\~В.\~В. на відзив на позовну заяву, відповідно до якої представник позивача зазначив, що у зв`язку з встановленням рішенням суду факту спільного проживання відповідачки з батьком позивача без реєстраціє шлюбу спірна квартира є їх спільною сумісною власністю. 22.05.2018 надійшла заява представників позивачів [PERSON] адвоката Мокроусова\~Ю.\~С., та [PERSON] адвоката Аксьнової\~В.\~В. про зміну підстав і предмету позову та збільшення позовних вимог, якою позивачу фактично збільшили позовні вимоги та з урахуванням уточнень просили визнати квартиру [ADDRESS] спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] набутим під час мешкання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, визнати за [PERSON] , померлим [INFO] , право власності на Ѕ частини вказаної квартири, а також стягнути судові витрати, в тому числі витрати на правову допомогу. 25.05.2018 ухвалою суду провадження у справі було зупинено до вирішення питання про відвід судді Мицик\~С.\~А. 15.06.2018 ухвалою суду відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача [PERSON] - адвоката Стрельченко\~О.\~В. про відвід судді Мицик\~С.\~А. 22.06.2018 ухвалою судді Мицик\~С.\~А. провадження у справі поновлено. 17.07.2018 справа надійшла у провадження судді Теслікової\~І.\~І. 25.07.2018 ухвалою суду справа прийнята до провадження судді Теслікової\~І.\~І., позивачам надано строк на усунення недоліків позовної заяви зі збільшеними позовними вимогами. 27.08.2018 на виконання ухвали суду від 26.03.2018 позивачем [PERSON] надано уточнену позовну заяву, в якій [PERSON] зазначена як третя особа у справі та надано докази сплати судового збору. 27.08.2018 представником позивача [PERSON] - адвокатом Аксьоновою\~В.\~В. через канцелярію суду надано заяву про залишення позовної заяви в частині позовних вимог [PERSON] без розгляду. 21.09.2018 ухвалою судді Теслікової\~І.\~І. відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 10.12.2018 надійшов відзив представника відповідача адвоката Стрельченко\~О.\~В. на уточнену позовну заяву, в якому представник відповідача просив и у задоволенні позову відмовити. 25.02.2019 дана справа надійшла у провадження судді Шелест\~І.\~М. 27.05.2019 надійшла зустрічна позовна заява представника [PERSON] - адвоката Стрельченко\~О.\~В. до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання майна, набутого під час фактичного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу особистою власністю одного подружжя, у якій [PERSON] просила суд визнати спірну квартиру її особистою приватною власністю та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування зустрічного позову зазначено, що спірна квартира була придбана позивачкою за зустрічним позовом на особисті кошти, отримані нею від продажу квартири [ADDRESS] , яка, в свою чергу, була отримана [PERSON] та її дітьми [PERSON] та [PERSON] у спільну сумісну власність в порядку приватизації державного житлового фонду. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період проживання однією сім`єю не є безумовною підставою для надання такому майну статусу спільної сумісної власності. 27.05.2019 ухвалою суду позовну заяву за позовом [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю та визнання права власності в частині вимог [PERSON] - залишено без розгляду; [PERSON] залучено до участіу спроаві в якості третьої особи; поновлено [PERSON] строк на звернення до суду із зустрічною позовною заявою; прийнято до розгляду зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання права власності та об`єднано в одне провадження з первісним позовом. 12.08.2019 надійшли пояснення представника третьої особи [PERSON] адвоката Аксьонової\~В.\~В. щодо зустрічної позовної заяви, у яких представник третьої особи зазначив, що вартість спірної квартири [ADDRESS] ніж вартість грошових коштів отриманих [PERSON] від продажу квартири [ADDRESS] , яка належала на праві спільної сумісної власності трьом співвласникам, тому представник третьої особи вважає, що спірна квартира були придбана за спільні кошти [PERSON] та [PERSON] 29.08.2019 надійшов відзив на зустрічну позовну заяву, в якій представник [PERSON] - адвокат Мокроусов\~Ю.\~С. просив зустрічний позов залишити без задоволення. В обґрунтування заперечень зазначено, що позивач за зустрічним позовом не довела наявність у неї особистих коштів у розмірі 163\~516,00\~грн різниці між загальною вартістю спірної квартири та частки коштів [PERSON] від продажу квартири [ADDRESS] . 24.09.2019 ухвалою суду було задоволено клопотання представника відповідача за первісним позовом та витребувано докази по справі. 16.10.2019 до суду надійшли витребувані ухвалою від 24.09.2019 докази. 28.01.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав, викладених у позові, у задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Представник відповідача за первісним позовом у задоволенні первісного позову просив відмовити, зустрічні позовні вимоги задовольнити з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві та відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, заслухавши учасників, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. 10.04.2008 [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] відчужили належну їм на праві спільної сумісної власності квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі?продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Мартиросян\~І.\~Е., зареєстровано в реєстрі за №\~751. Відповідно до вказаного договору продаж квартири було здійснено за 948\~700,00\~грн. Згідно п.\~1.3 зазначеного договору квартира належить продавцям на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Центром (відділом) приватизації державного житлового фонду Управління комунального майна та приватизації Головного управління економіки та комунального майна Виконавчого комітету Харківської міської ради 01.12.2000\~року за №\~2?00?144889. 23.04.2008 [PERSON] придбав у власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі?продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Горша\~А.\~О., зареєстровано в реєстрі за №\~941. Відповідно до вказаного договору купівлю квартири було здійснено за 409\~050,00\~грн. 06.05.2008 [PERSON] придбала у власність квартиру [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі?продажу, посвідченим приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Алдакимовою\~М.\~Б., зареєстровано в реєстрі за №\~1817. Відповідно до вказаного договору купівлю квартири було здійснено за 479\~750,00\~грн. З договорів про надання інформаційних послуг №\~400413 від 13.03.2008 та №\~В1?13.04.08?01 від 13.04.2008 [PERSON] зверталася до ріелторів щодо отримання послуг з пошуку житла, які для неї знайшли вищевказану квартиру. Відповідно до Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №\~148677557 від 10.12.2018 права власності чи інші речові права на нерухоме майно за [PERSON] не зареєстровані. Згідно довідки з місця проживання про склад сім`ї та прописку від 03.04.2018 у квартирі [ADDRESS] зареєстровано 2 члени сім`ї власник [PERSON] та її донька [PERSON] . З довідки з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування про трудові відносини та нарахування заробітної плати застрахованій особі [PERSON] , дохід останнього, зокрема, за 2005 рік 9\~958,68\~грн, за 2006 рік становив 3\~780,22\~грн, за 2007 рік 4\~636,00\~грн, за 2008 рік 7\~769,54\~грн, за 2009 рік 8\~071,59\~грн. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Петрівської сільської ради Балаклійського району 23.08.2016, відповідний актовий запис №\~38 від 23.08.2018. Рішенням Балаклійського районного суду Харківської області від 16.03.2018 встановлений факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 07.12.2004 по 20.08.2016. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дав показання, що вони з матір`ю [PERSON] та сестрою [PERSON] проживали разом у квартирі [ADDRESS] , яка спочатку була комунальною, а потім вони її приватизували. У 2007 році свідок одружився та переїхав на орендовану квартиру. В тому ж році у свідка народилася дитина і постало питання щодо придбання власного житла. На сімейній нараді в кінці зими 2008\~року вони вирішили продати спільну квартиру по [ADDRESS] і купити 2 окремі. Гроші від продажу квартири по [ADDRESS] зберігалися у свідка, між собою колишні співвласники гроші не ділили, розділили на 2 частини в процесі подальшого придбання двох квартир для свідка та для матері з сестрою. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] дала показання, що вони з матір`ю [PERSON] та братом [PERSON] проживали разом у квартирі [ADDRESS] , яка їм дісталася в процесі приватизації. Після того як брат свідка [PERSON] одружився, він запропонував розділити квартиру і вони почали підшукувати варіанти. Квартиру по [ADDRESS] вони продали і за вилучені грошові кошти придбали дві квартири одну для брата та одну для свідка з матір`ю. Гроші між собою не ділили, надлишок грошових коштів, що залишився після придбання двох квартир залишився матері [PERSON] . Право власності на квартиру по [ADDRESS] зареєстровано тільки на матір, тому що остання доглядає за свідком, яка має проблеми зі здоров`ям та не хотіла займатися документацією, оформленням комунальних рахунків та т.і., до того ж у них завжди були довірливі відносини. З моменту купівлі квартири по [ADDRESS] свідок проживає та зареєстрована у ній. Відповідно до\~чт.\~74\~СК України\~якщо жінка\~та чоловік\~проживають однією\~сім`єю,\~але не\~перебувають у\~шлюбі між\~собою або\~в будь-якому\~іншому шлюбі,\~майно,\~набуте ними\~за час\~спільного проживання,\~належить їм\~на праві\~спільної сумісної\~власності,\~якщо інше\~не встановлено\~письмовим договором\~між ними. На майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу (Право спільної сумісної власності подружжя). Згідно ст.\~60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, у сімейному законодавстві діє презумпція спільності майна подружжя, при цьому частини чоловіка та дружини є рівними. Презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, у тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Відповідно до п.\~3 ч.\~1 ст.\~57 СК України, особистою приватною власністю дружини, чоловіка є, зокрема, майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю (ч.\~7 ст.\~57 СК України). Вирішуючи спори про майно на буте під час шлюбу (спільного проживання однією сім`єю), необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час придбання зазначеного майна. Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 22.01.2020 по справі №\~711/2302/18 конструкція норми статті 22 КпШС України та статті 60 СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). У разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч.\~1?2\~ст.\~89\~ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному,\~об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних у\~справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Верховний Суд в ході касаційного перегляду судових рішень неодноразово звертався загалом до категорії стандарту доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний (постанови Верховного Суду від 14.04.2021 у справі №\~753/8215/19, від 08.04.2020 у справі №\~591/3068/18, від 14.04.2020 у справі №\~361/6001/18-ц, від 14.04.2020 у справі №\~760/7625/16-ц, від 26.02.2020 у справі №\~322/1183/17 та ін.). Судом встановлено, що до моменту спільного проживання однією сім`єю з [PERSON] , [PERSON] разом з своїми дітьми - [PERSON] та [PERSON] приватизували у спільну сумісну власність квартиру [ADDRESS] . У подальшому співвласники вирішили продати вказану квартиру та придбати дві окремі квартири, одну для [PERSON] та другу для [PERSON] . Враховуючи, що вилучених від продажу квартири по [ADDRESS] грошових коштів (948\~700,00\~грн) було цілком достатньо для купівлі двох окремих квартир (409\~050,00\~грн + 479\~750,00\~грн), в тому числі спірної квартири (479\~750,00\~грн), беручи до уваги короткий проміжок часу між відчуженням квартири по [ADDRESS] та придбанням спірної квартири, суд вважає, що [PERSON] довела, що спірна квартира була набута нею у власність в результаті правочинів приватизації та продажу належної їй та її членам її сім`ї нерухомості, за рахунок належних їй особистих коштів, а не створена спільними зусиллями чи спільною працею осіб [PERSON] та [PERSON] , з яким вона проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Доводи позивача, що 1/3 частини грошових коштів від продажу квартири по [ADDRESS] (316\~234,00\~грн) недостатньо для придбання спірної квартири, томурізниця у розмірі 163\~516,00\~грн були спільними коштами [PERSON] та [PERSON] суд відхиляє, з огляду на таке. Допитані в якості свідків, будучи попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідома неправдивих показань, [PERSON] та [PERSON] підтвердили, що спільно приймали рішення про розпорядження грошовими коштами від продажу квартири по [ADDRESS] , та розпорядились ними саме таким чином, що квартира по [ADDRESS] , яка придбавалась для проживання матері [PERSON] та доньки [PERSON] була зареєстрована на [PERSON] . Підстав не довіряти зазначеним показанням свідків у суду немає, до того ж вони узгоджуються з іншими матеріалами у справі, зокрема, з інформаційною довідкою з Державного реєстру про відсутність будь?яких прав на нерухоме майно, зареєстрованих за [PERSON] , а також довідкою про склад сім`ї, згідно якої [PERSON] зареєстрована та проживає у спірній квартирі по [ADDRESS] з моменту її придбання матір`ю - [PERSON] . В свою чергу, позивачем не доведено жодними доказами, що [PERSON] брав будь?яку фінансову або іншу участь у придбанні квартири по [ADDRESS] , а з наявних в матеріалах справи доказів (договорів про надання інформаційних послуг) вбачається, що саме [PERSON] займалася пошуком вказаної квартири, оплачувала послуги ріелторів. При цьому, саме лише придбання спірної квартири в період проживання однією сім`єю з [PERSON] , без встановлення судом на підставі наданих сторонами доказів джерел йог набуття, не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя (осіб, що проживають однією сім`єю без реєстрації шлюбу). На підставі наявних у справі доказів суд встановив, що джерелом походження коштів, за які було придбано спірну квартиру [ADDRESS] , були грошові кошти, отримані [PERSON] від продажу квартири [ADDRESS] , тобто грошові кошти, що належали [PERSON] особисто. У зв`язку з цим, на спірну квартиру поширюється правовий режим особистої приватної власності одного з подружжя відповідно до ст.\~57 СК України. Таким чином, суд доходить висновку, що [PERSON] сукупністю наявних у справі доказів доведено, що спірна квартира [ADDRESS] були придбана останньою хоч і в період проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] , але за особисті кошти, тому у задоволенні первісного позову [PERSON] про визнання майна спільною сумісною власністю слід відмовити, а зустрічний позов [PERSON] про визнання права особистої приватної власності задовольнити. Крім того, відповідно до ч.\~9 ст.\~158 ЦПК України у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. На підставі зазначеного,

Outcome: approved