Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації про вселення до квартири [ADDRESS] та визначення за [PERSON] і [PERSON] права користування кімнатою 12,2 кв.м. у вказаній квартирі. В обґрунтування позову вказувала, що позивач [PERSON] та відповідачі [PERSON] і [PERSON] є членами сім'ї і співвласниками квартири [ADDRESS]. Позивачу належить 1/3 частина квартири [ADDRESS], з яких ј частина за свідоцтвом про право власності на майно та 1/12 частина за свідоцтвом про прийняття спадщини. Аналогічні частки належать [PERSON] і [PERSON] Зазначена квартира, складається із трьох жилих кімнат: 17,0 кв. м., 12,2 кв.м., 7,5 кв.м., кухні, вбиральні, коридору, вбудованої шафи, загальна площа квартири 62,3 кв.м. За твердженням позивача між співвласниками квартири склався певний порядок користування житлом, при цьому [PERSON] із донькою [PERSON] користувались кімнатою 12,2 кв.м. і зробили в ній ремонт. Однак з травня 2015 року на ґрунті неприязних відносин [PERSON] та [PERSON] почали чинити перешкоди позивачу у користуванні кімнатою, а згодом [PERSON] взагалі зайняв кімнату 12,2 кв.м. чим змусив позивача винаймати інше житло для свого проживання. З огляду на зазначене, позивач просила про задоволення позовних вимог В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав зазначених у позовній заяві. [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні заперечили проти позову вказуючи про те, що [PERSON] зловживає своїм процесуальним правом і вже зверталась до суду з аналогічними вимогами, при цьому їй ніхто не чинив і не чинить перешкод у користуванні квартирою, вона з власної ініціативи залишила помешкання. Відповідачі заперечили можливість виділення у користування [PERSON] кімнати площею 12,2 кв.м. оскільки з огляду на житлову площу квартири та їх частки у праві власності таке виділення буде порушенням прав інших співвласників. Представник Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації просив прийняти рішення на розсуд суду в межах діючого законодавства. Суд заслухавши позивача, відповідачів, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази встановив наступне. З матеріалів справи вбачається що [PERSON] є власником 1/3 частини квартири [ADDRESS], з яких ј частина за свідоцтвом про право власності на житло від 04.02.2008 року за №3291 та 1/12 частина за свідоцтвом про право на спадщину за законом від 15.10.2013 року. [PERSON] і [PERSON] також належать по 1/12 частці квартири [ADDRESS] за свідоцтвом про право на спадщину за законом і по ј частині за свідоцтвом про право власності на житло від 04.02.2008 року за №3291. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право власності є непорушним. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося [PERSON], [PERSON] і [PERSON], що між ними існують неприязні стосунки, які виникли на ґрунті порядку користування квартирою [ADDRESS] і, на даний час, [PERSON] разом з донькою проживає за іншою адресою. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження цим майном. Ст. 29 ЦК України визначає місцем проживання дитини місце проживання її батьків. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] про вселення до квартири [ADDRESS] є законними та обґрунтованими. Зі змісту позовної заяви та матеріалів справи вбачається, що частки [PERSON], [PERSON] і [PERSON] у квартирі [ADDRESS] є рівними, при цьому в натурі ці частки не виділялись. Зазначена квартира складається із трьох жилих кімнат: 17,0 кв.м., 12,2 кв.м., 7,5 кв.м., кухні, вбиральні, коридору, вбудованої шафи, загальна площа квартири 62,3 кв.м. Виходячи з жилої площі спірної квартири, яка становить 36,7 кв.м., кожен із співвласників має право володіти та користуватися жилою площею у розмірі 12,233 кв.м. Таким чином, [PERSON], [PERSON] і [PERSON], як співвласники мають рівні права щодо користування своїми частками у квартирі [ADDRESS], при цьому не може бути порушено право інших співвласників при визначені порядку користування кімнатами з огляду на їх розмір. У відповідності до ч.1, ч.2 ст. 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Вказуючи про визначення за [PERSON] і [PERSON] права користування кімнатою 12,2 кв.м. у вказаній квартирі позивачем не надано жодного доказу на підтвердження чинної домовленості між співвласниками щодо порядку користування житловими кімнатами квартири і порушення цих домовленостей. Більше того, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25.09.2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 02.12.2015 року встановлено, що між сторонами [PERSON], [PERSON] і [PERSON] не досягнуто згоди про порядок володіння та користування спірною квартирою, а запропонований [PERSON] порядок користування помешканням порушує майнові права інших співмешканців. За правилами ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа щодо якої встановлено ці обставини. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] про визначення за нею та її донькою [PERSON] права користування кімнатою 12,2 кв.м. у квартирі [ADDRESS] не підлягають до задоволення. Судові витрати понесені і документально підтверджені позивачем підлягають стягненню пропорційно до задоволених вимог з [PERSON] та [PERSON] по 400 (чотириста) грн. з кожного на користь [PERSON] в порядку ст. 141 ЦПК України. Враховуючи наведене та

Outcome: partial