Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом виселення. Свої вимоги мотивував тим, що йому на праві власності на підставі нотаріально посвідченого договору міни належить 1/2 частка квартири [ADDRESS]. Іншим власником даної квартири була мати позивача, яка померла 31.08.2003 р. Попередня власниця спірної квартири (колишня дружина позивача), приховуючи факт укладення договору міни набула права власності на вказану нерухомість, та в подальшому продала її третій особі. На теперішній час в кв. [ADDRESS] проживають відповідачі [PERSON] та [PERSON] Згідно рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва, яке набрало законної сили, спірну квартиру витребувано у [PERSON] та передано 1/2 її частку позивачу. Однак до теперішнього часу відповідачі проживають в спірній квартирі без належних правових підстав, на вимоги позивача звільнити займане приміщення не реагують. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд виселити [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] та представник в судовому засіданні проти позовних вимог заперечували, через порушення їх прав на достойний рівень життя, фактичного позбавлення їх цього права іншою особою. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Квартира [ADDRESS] належала [PERSON], [PERSON], [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON], зареєстрований на Південній товарній біржі за №10294 від 18.12.1999 р. 09.01.2003 р. [PERSON] та [PERSON] обміняли належні їм 22/100 частки домоволодіння [ADDRESS] на квартиру [ADDRESS], яка належала в рівних частках [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Вказаний Договір був посвідчений ПН ММНО Лашиною О.П. Таким чином, [PERSON] та [PERSON] з 09.01.2003 р набули право власності на квартиру [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. ? частку квартири після її смерті успадкував [PERSON], який є спадкоємцем першої черги після смерті матері. За позовом [PERSON] та [PERSON] рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15 жовтня 2003 р. договір купівлі ними та неповнолітньою [PERSON] спірної квартири оформлений Південною товарною біржею 18 грудня 1999 р. був визнаний дійсним та визнано було за [PERSON], [PERSON], [PERSON] право власності на 1/3 частини квартири за кожним. 20.04.2004 р. [PERSON], [PERSON], [PERSON] відчужили квартиру [ADDRESS] [PERSON] на підставі Договору купівлі-продажу. 08.11.2004 р. на підставі Договору дарування [PERSON] відчужив [PERSON] вищевказану квартиру. Згідно Довідки про склад сім'ї за № 00195 від 01.09.2015 р. за адресою: [ADDRESS] зареєстровані та проживають відповідачі по справі [PERSON], [PERSON] 12.09.2016 р. Ленінським районним судом м. Миколаєва було постановлено Рішення по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності на частку в нерухомому майні, витребування майна, включення частини майна до спадщини, відповідно до якого позовні вимоги було задоволено частково. А саме витребувано [PERSON] 1/2 частину квартири [ADDRESS] на користь [PERSON]. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.08.2017 р. за [PERSON] у порядку спадкування визнано право власності на ? частку квартири [ADDRESS] після смерті його матері - [PERSON] Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 4 с. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі категорично відмовляються виселятись зі спірної квартири, чим порушують його права володіння та користування належною йому квартирою. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм. Відповідно до частини першої статті 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідачі не спростовують того, що вони дійсно проживають у спірній квартирі, оскільки іншого житла не мають, без законних на то підстав. Відтак, у судовому засіданні встановлено, що відповідачі порушують права позивача на розпорядження нерухомим майном та вони підлягають захисту у обраний позивачем спосіб, через що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved