Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь аліменти у розмірі - 2 000 грн. 00 коп., щомісячно, на утримання повнолітнього сина, [PERSON], [INFO], на період навчання до 30 червня 2022 року, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. В обґрунтування позову зазначається, що сторони у справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син, [PERSON], [INFO]. До досягнення сином повноліття відповідач згідно із виконавчим листом, виданим Рубіжанським міським судом Луганської області, сплачував аліменти. У подальшому відповідно до рішення Рубіжанського міського суду Луганської області від 03 липня 2017 року [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно його неповнолітнього сина. На даний час [PERSON] є повнолітнім, навчається на першому курсі факультету інформатики та обчислювальної техніки КПІ імені І.Сікорського денної форми навчання та закінчує університет 30 червня 2022 року. З підстав стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання позивач змушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, дала пояснення аналогічні викладеним вище. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, 23 квітня 2019 року направив до суду відзив на позовну заяву, в якому вказав, що позовні вимоги не визнає. Матеріальної допомоги на утримання повнолітнього сина він надавати не може, оскільки не працює та здійснює догляд за батьком, який є особою похилого віку. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що сторони по даній справі перебували у шлюбі. Від спільного подружнього життя у них народився син [PERSON], [INFO]. Рішенням Рубіжанського міського суду Луганської області від 03 липня 2014 року [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно його сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки від 12 листопада 2018 року № 652, виданої Національним технічним університетом України «Київський політехнічний інститут імені І.Сікорського», [PERSON], є студентом 1 курсу, групи 10-83 факультету інформатики та обчислювальної техніки КПІ ім. Ігоря Сікорського денної форми навчання, навчається за договором і закінчує університет 30 червня 2022 року. Не визнаючи позовні вимоги про стягнення аліментів, відповідач посилається на ті обставини, що він на даний час не працює та здійснює догляд за батьком, який є особою похилого віку. Так, відповідно до довідки від 19 квітня 2019 року № 11/04-462, виданої Рубіжанським міським центром зайнятості, [PERSON], зареєстрований в Рубіжанському міському центрі зайнятості як шукаючий роботу (безробітний) з 18 квітня 2019 року по теперішній час. Згідно із пенсійним посвідченням [NUMBER] батько відповідача, [PERSON], [INFO], є пенсіонером, отримує пенсію за віком. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 198 СК України, батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Частиною першою статті 199 СК України встановлено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини першої статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, що містяться у пункті 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України» обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення ними повноліття (незалежне від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Вирішуючи спір, суд виходить з принципу рівності прав та обов'язків батьків. Відповідно до закону надавати матеріальну допомогу повнолітнім сину чи донці, які продовжують навчання, зобов'язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає їх дитина. З матеріалів справи встановлено, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання за договором, відповідно потребує матеріальної допомоги. Відповідач є особою, працездатною за віком та станом здоров'я. Факт перебування відповідача на обліку у центрі зайнятості як безробітного не може бути підставою для звільнення від обов'язку утримання. При цьому суд також враховує, що копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 17 квітня 2019 року, про що зазначено у повідомленні про вручення поштового відправлення, на облік до центру зайнятості став 18 квітня 2019 року. Доказів, які б свідчили, що відповідач має на утриманні інших осіб судом не здобуто. Фактичне проживання із батьком, який є пенсіонером та отримує пенсію за віком, таким доказом бути не може. Разом з тим, враховуючи матеріальне становище платника аліментів, недоведеність обставин щодо наявності у нього доходу, а також наявності у повнолітнього сина потреби отримувати аліменти від батька у розмірі - 2 000 грн. 00 коп., суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову та стягнення із відповідача на користь позивача аліментів у розмірі - 1 000 грн. 00 коп. Вказаний розмір аліментів не є занадто обтяжуючим для відповідача і таким, що суттєво ускладнить його майновий стан. При цьому, суд враховує й положення статті 199 СК України відповідно до яких обов'язок батьків утримувати повнолітніх дітей не є безумовним, на відміну від утримання неповнолітніх, та виникає лише в тому випадку, якщо у платника аліментів є така можливість. Доказів, які б свідчили про можливість у відповідача надавати матеріальну допомогу на утримання сина у розмірі - 2 000 грн. 00 коп. судом не здобуто. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем до суду позову, а саме із 15 березня 2019 року і на період його навчання до 30 червня 2022 року, включно, але не більше ніж до досягнення сином двадцяти трьох років. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі - 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial