Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

У вересні 2014 року в інтересах [PERSON] адвокат Єрунова Олена Валеріївна звернулася із позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та визнання права власності на житловий будинок, в якому просила суд визнати Договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , укладений 25.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. за реєстровим №609 удаваним в частині покупця та визнати покупцем за цим договором [PERSON] , визнати за [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] . Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Костенко В.В. від 09 вересня 2014 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. (т.1 а.с.31) Крім того, представник позивача [PERSON] - [PERSON] разом з позовною заявою звернулася до суду з заявою про забезпечення позову шляхом накладення арешту на житловий будинок [ADDRESS] , який належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 25.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09 вересня 2014 року, заяву [PERSON] задоволено та накладено арешт на вказаний житловий будинок [ADDRESS] . (т. 1 а.с.33) Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Костенко В.В. від 20 січня 2015 року за клопотанням представника позивача призначено у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та визнання права власності на житловий будинок, призначено судову будівельно-технічну експертизу щодо встановлення ринкової вартості житлового будинку та провадження у справі зупинено до отримання експертного висновку. (т.1 а.с. 64) Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Костенко В.В. від 27 березня 2015 року, у зв`язку із надходженням до суду висновку експерта, провадження у справі було відновлено. 27 липня 2015 року представником Позивача - адвокатом Єруновою О.В. подано до суду Уточнену позовну заяву до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та визнання права власності на житловий будинок, в якому просила: визнати Договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , укладений 25.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. за реєстровим №609 удаваним в частині покупця та визнати покупцем за цим договором [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] , який складається з житлового будинку А-1; житловою площею 37,0 кв.м., загальною площею 63,6 кв.м., літньої кухні - Б; сараю - Д; гаражу - Е; погребу - В; вбиральні - Г; огорожі - 1; огорожі - 2; брами - 3, огорожі - 4, замощенні - ІІ. До уточненої позовної заяви долучено квитанцію про сплату судового збору. Ухвалою судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області Костенко В.В. від 31 травня 2016 року, за клопотанням представника відповідача - [PERSON] залучено для участі у справі як третю особу без самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача - приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Умріхіну Клавдію Андріївну. 12 жовтня 2016 року відповідно до Розпорядження керівника апарату Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.10.2016 року №182, здійснено призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку з припиненням повноважень судді Костенко В.В., в зв`язку з її відставкою. (т.1 а.с. 172) Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 жовтня 2016 року, вказана справа надійшла до провадження судді Чайкіної О.В. та ухвалою суду від 17 жовтня 2016 року суддею прийнято до свого провадження. (т.1 а.с. 173, 174) 12 вересня 2017 року відповідно до Розпорядження керівника апарату Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 12.10.2016 року №182, здійснено призначення повторного автоматизованого розподілу судової справи, у зв`язку з припиненням повноважень судді Чайкіної О.В. (т.1, а.с. 188) Відповідно до Протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12 вересня 2017 року, вказана справа надійшла до провадження судді Ступак С.В. (т.1 а.с. 189) 13 вересня 2017 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу вказану справу прийнято до провадження та призначено до розгляду. (т. 1, а.с. 190) 29 листопада 2017 року представником Позивача - адвокатом Єруновою О.В. повторно подано до суду Уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та визнання права власності на житловий будинок, в якому просила: визнати Договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , укладений 25.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. за реєстровим №609 удаваним в частині покупця та визнати покупцем за цим договором [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] , який складається з житлового будинку А-1; житловою площею 37,0 кв.м., загальною площею 63,6 кв.м., літньої кухні - Б; сараю - Д; гаражу - Е; погребу - В; вбиральні - Г; огорожі - 1; огорожі - 2; брами - 3, огорожі - 4, замощенні - ІІ. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від03.10.2017, яким ЦПК України викладеного в новій реакції. У відповідності до п.9 п.1 Розділу ХІ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції - справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Таким чином, подальший розгляд цієї справи відбувається за правилами, що передбачені новою редакцією ЦПК України. Враховуючи вищевикладене, розгляд даної справи продовжено за нормами ЦПК в редакції від 15.12.2017 року. 11 квітня 2018 року представником Позивача - адвокатом Єруновою О.В. повторно подано до суду Уточнену позовну заяву [PERSON] від 11.04.2018 року до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Умріхіна К.А. про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та ціни та визнання права власності на житловий будинок, в якому просила: визнати Договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , укладений 25.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. за реєстровим №609 удаваним в частині покупця та визнати покупцем за цим договором [PERSON] ; визнати Договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , укладений 25.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. за реєстровим №609 удаваним в частині ціни та визнати що ціна договору складає 20 000 доларів США; визнати за [PERSON] право власності на будинок [ADDRESS] , який складається з житлового будинку А-1; житловою площею 37,0 кв.м., загальною площею 63,6 кв.м., літньої кухні - Б; сараю - Д; гаражу - Е; погребу - В; вбиральні - Г; огорожі - 1; огорожі - 2; брами - 3, огорожі - 4, замощенні - ІІ. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача [PERSON] - [PERSON] в уточненому позові від 11.04.2018 року зазначила, що між [PERSON] та [PERSON] 25.03.2013 року було укладено договір купівлі-продажу будинку [ADDRESS] , який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А., за реєстровим № 609. Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на підставі посвідченого правочину право власності на вказаний будинок було зареєстровано за [PERSON] , 25.03.2013 року. Проте, представник відповідача у позові зазначає, що фактично купівлю будинку було вчинено [PERSON] , в обґрунтування чого зазначила, що у 2012 році позивач мав намір придбати нерухомість, у зв`язку з чим, звернувся до ріелтора [PERSON] , яка запропонувала здійснити купівлю будинку [ADDRESS] , який на той час мала намір продавати [PERSON] [PERSON] та [PERSON] досягли домовленості щодо умов купівлі-продажу будинку, так як позивач не мав усієї суми для здійснення купівлі відразу, тому сплата коштів відбувалась частинами. Сторони домовилась, що вартість будинку складає 20 000 доларів США, 3000 доларів США було передано [PERSON] власниці будинку 03.06.2012 року, за спільною згодою позивач разом з його родиною почали мешкати у вказаному будинку. Наступна частина коштів була передана власниці будинку від імені [PERSON] ріелтором [PERSON] , про що остання надала розписку, відповідно до якої вбачається, що [PERSON] , 15.07.2012 року в присутності двох свідків отримала від [PERSON] 82 110,00 грн., що еквівалентно 10 200 доларів США для передачі [PERSON] в рахунок вартості будинку, що продається по [ADDRESS] . Представник позивача в позові зазначає, що укладення договору купівлі-продажу [PERSON] та [PERSON] домовились після проведення повного розрахунку. Оскільки позивач [PERSON] не мав тривалий час залишку коштів для сплати коштів за договором купівлі-продажу, позивач у березні 2013 року отримав гроші у розмірі 5000 доларів США від [PERSON] у борг. [PERSON] в свою чергу запропонував, щоб до того часу як будуть повернуті кошти у договору купівлі-продажу будинку покупцем зазначити його, а після повернення коштів укласти новий договір купівлі-продажу за яким вже власником становився [PERSON] , позивач погодився. В день укладення договору купівлі-продажу 25.03.2013 року [PERSON] , передав [PERSON] кошти у розмірі 5000 доларів США, при посвідченні угоди купівлі-продажу продавець [PERSON] була обізнана, що фактично купівлю здійснює [PERSON] , проте за вимогою [PERSON] договір купівлі-продажу буде посвідчений на його ім`я. Так, 25.03.2013 року [PERSON] передав в приміщенні нотаріальної контори залишок коштів за купівлю будинку у розмірі 2000 доларів США та 5000 доларів США, отриманих від [PERSON] та було укладено договір купівлі-продажу. Кошти отримані у борг [PERSON] , [PERSON] повернув в повному обсязі, проте останній відмовився від переукладення договору купівлі-продажу, вимагаючи ще кошти, погрожуючи, що вчинить продаж будинку. Позивач мешкає у будинку разом із родиною, як власник будинку сплачує комунальні платежі, несе витрати на утримання будинку, зробив у будинку ремонт, що підтверджується квитанціями. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду з вказаним позовом та посилаючись на вимоги ст.ст. 15, 16, 203, 235,392, 655 ЦПК України просив суд позов задовольнити. 15 травня 2018 року у судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Захарова М.В., надала на адресу суду Відзив на позовну заяву в якому зазначила, що укладений 25.03.2013 року між [PERSON] та [PERSON] договір купівлі-продажу було укладено в письмовій формі, посвідчено нотаріально, за умовами договору сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов, отже підстав для визнання такого договору удаваним правочином у відповідності до положень ст.235 ЦК України немає. Окрім того, представник відповідача у відзиві зазначила, що про домовленості які існували між [PERSON] та [PERSON] відповідачу не відомі, однак [PERSON] було запропоновано [PERSON] купити будинок у [PERSON] , так як в нього не вистачало коштів на купівлю будинку, а тому він відмовився купити домоволодіння у зв`язку з браком коштів, та вирішив допомогти [PERSON] реалізувати домоволодіння, щоб [PERSON] повернула [PERSON] отриманий аванс. [PERSON] підшукував на той момент будинок для своєї родини в перспективі, щоб переїхати до нього жити, проте не мав коштів на добре оздоблений будинок, а тому його зацікавив бюджетний варіант, який він в подальшому міг би привести до бажаного стану, а тому [PERSON] погодився оглянути будинок, познайомився з [PERSON] та у подальшому вирішив його купити та з продавцем вони досягли всіх істотних домовленостей. Стосовно доводів позивача, що він деякий час проживав у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] , представник відповідача зазначила, що на теперішній час [PERSON] зареєстрований та проживає разом з сім`єю у будинку [ADDRESS] , та несе всі витрати по утриманню будинку як власник, здійснив частковий ремонт та упорядкування території домоволодіння. Проте, деякий час за вказаною адресою дійсно проживав позивач по справі [PERSON] , так як вони давно знайомі, та до часу відчуження [PERSON] вказаного домоволодіння, [PERSON] винаймав у неї даний будинок та згодом [PERSON] повідомила його про те, що вона має намір продавати домоволодіння. На момент укладення договору купівлі-продажу між [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] не вирішив своїх житлових питань, а тому за проханням [PERSON] , [PERSON] дозволив йому деякий час там пожити за умови сплати комунальних послуг. Втім згодом, між [PERSON] та [PERSON] виник конфлікт, у зв`язку з тим, що [PERSON] відмовився звільняти належний [PERSON] будинок та звернувся до суду з необґрунтованим позовом. Крім того, представник відповідача зазначила, що жодних домовленостей та боргових зобов`язань між сторонами по справі, пов`язаних з договором купівлі-продажу від 25.03.2013 року укладеного між [PERSON] та [PERSON] , не існувало. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15 травня 2018 року, прийнято до розгляду уточнену позовну заяву від 11 квітня 2018 року та продовжено розгляд справи за уточненим позовом від 11 квітня 2018 року [PERSON] до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Умріхіна К.А. про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку удаваним в частині покупця та ціни та визнання права власності на житловий будинок. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] , заявлені позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили суд позов задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач по справі [PERSON] та його представник-адвокат Лойчиць Н.О., у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог та зазначили, що доводи позивача щодо підстав визнання договору купівлі-продажу удаваним в частині покупця та ціни є безпідставними та необґрунтованими. Третя особа по справі [PERSON] , у судовому засіданні присутня не була, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, шляхом направлення судових повісток за вказаною у позовній заяві адресою проживання, які повернулись з поштового відділення з відміткою «За закінченням строку зберігання». Крім того, раніше на адресу суду направила заяву, в які просила суд розглядати справу за її відсутності. Третя особа по справі приватний нотаріус Криворізького міського нотаріального округу Умріхіна К.А. у судовому засідання присутня не була, однак, через канцелярію суду 03 лютого 2020 року подала до суду заяву в якій просила суд розглянути судову справу за її відсутності. Заслухавши доводи та заперечення сторін, пояснення свідків, дослідивши письмові матеріали, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов`язок доказування покладений на сторони. Відповідно до статті 235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. У п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що за удаваним правочином сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі ст.235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. Установивши під час розгляду справи, що правочин вчинено для приховання іншого правочину, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторони вчинили саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемним або про визнання його недійсним. Позивач, заявляючи вимогу про визнання правочину удаваним, має довести: 1) факт укладення правочину, що, на його думку, є удаваним; 2) спрямованість волі сторін в удаваному правочині на встановлення інших цивільно-правових відносин, ніж тих, що передбачені насправді вчиненим правочином, тобто відсутність у сторін іншої мети, ніж намір приховати насправді вчинений правочин; 3) настання між сторонами інших прав та обов`язків, ніж тих, що передбачені удаваним правочином. Відповідно до частини першої статті 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Встановивши під час розгляду справи, що обов`язки покупця за договором купівлі-продажу виконав позивач, і він же скористався правами покупця, саме він домовлявся про істотні умови договору купівлі-продажу квартири, а відповідач вдає з себе покупця, будучи лише формально зазначеним таким в договорі, суд визнає покупцем за договором позивача у справі. З наявних матеріалів справи судом встановлено, що 25 березня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу Умріхіною К.А. в реєстрі за №609. Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору, продавець передає у власність покупцеві, а покупець приймає у власність житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та в цілому складається: з житлового будинку А-1, житловою площею 37,0 кв.м., загальною площею 63,6 кв.м., літньою кухнею - Б, сараєм - Д, гаражем - Е, погребом - В., вбиральнею - Г, огорожею 1, огорожею 2, брами 3, огорожі 4, замощення - ІІ, та зобов`язується сплатити грошову суму за домовленістю сторін. Житловий будинок розташований на земельній ділянці, площею - 0,1 га, кадастровий номер 1211000000:02:044:0013, цільове призначення - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вищевказана земельна ділянка не приватизована, та підлягає приватизації згідно чинного законодавства України, без зміни її цільового призначення. Відповідно до 2.1 вказаного договору, продаж домоволодіння вчиняється між сторонами за 72000 гривень, які повністю отримані продавцем від покупця до підписанні цього договору. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продане домоволодіння. Зазначена ціна відповідає волевиявленню сторін, є остаточною і змінам після укладення цього договору не підлягає. Згідно п. 7.1 вказаного договору, продавцю та покупцю зміст статей 215-220, 225, 229-236 Цивільного кодексу України, щодо недійсності правочину, статті 377 Цивільного кодексу України, щодо права на земельну ділянку у разі набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розміщенні на ній, статті 65 Сімейного кодексу України, щодо права подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ст. 172 п. 172.1 Податкового кодексу України, статті 176 Сімейного кодексу України, про права батьків та дітей щодо користування майном, статті 177 Сімейного кодексу України, щодо управління майном дитини, ст.12 Закону України «Про основи соціального захисту бездомних громадян і безпритульних дітей», статті 120 Земельного кодексу України в новій редакції, щодо переходу права на земельну ділянку у разі набуття права на жилий будинок, будівлю або споруду, статті 125 Земельного кодексу України, щодо виникнення права власності або права на користування земельною ділянкою, нотаріусом сторонам роз`яснено. Відповідно до п. 7.2 вказаного договору, сторони стверджують, що цей договір, відповідає їх волевиявленню, прочитаний і схвалений ними до його посвідчення, зміст зазначених у п.7.1 договору статей Цивільного кодексу, Сімейного кодексу та Земельного кодексу України, їм зрозумілий, жодних нез`ясованих питань немає. (Том 1, а.с. 43) Відповідно до Витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №1599664 від 25.03.2013 року, власником житлового будинку, об`єкту житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] , загальна плаща - 63,6 кв.м, житлова площа - 37 кв.м - на праві приватної власності - є [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу, серія та номер: 609, виданий 25.03.2013 року. Відповідно до Розписки [PERSON] від 25.03.2013 року, остання в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] , продала свій будинок за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та 25.03.2013 року отримала повний розрахунок, претензій до [PERSON] не має, угоду оскаржувати в суді не буде. (Т.1, а.с. 45) Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначив, що 06.03.2012 року він передав власниці будинку 3000 доларів США та 15.07.2012 року передав через ріелтора [PERSON] в присутності двох свідків 82 110,00 грн., що еквівалентно 10 200 доларів США для передачі [PERSON] , в рахунок вартості будинку, що продається по [ADDRESS] , однак, доказів про передачу 06.03.2012 року грошових коштів в розмірі 3000 доларів США, позивачем не надано. З приводу передачі [PERSON] ріелтору [PERSON] для передачі [PERSON] грошових коштів у розмірі 82 110,00 грн., що еквівалентно 10 200 доларів США, позивачем по справі долучено копію розписку, складену [PERSON] в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] від 15.07.2012 року, відповідно до якої, [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в розмірі 82110 грн., по еквіваленту 10200 доларів США для передачу [PERSON] , в рахунок розрахунку за будинок який продається за адресою: [ADDRESS] . (т.1, а.с. 12) Однак, належних та допустимих доказів, що кошти отримані від [PERSON] [PERSON] не були повернуті останньою після укладення договору купівлі-продажу з [PERSON] , надано не було. Відповідно до Висновку №06/15 судової будівельно-технічної експертизи по цивільній справі №210/5028/14-ц від 19.03.2015 року, ринкова вартість домоволодіння за адресою: [ADDRESS] станом на 19 березня 2015 року складає - 547 256 грн. Допитаний в судовому засіданні 22.04.2019 року свідок [PERSON] повідомив, що[PERSON] продав будинок на «Карнаватці» та узяв будинок на «Побєді», йому не вистачало 5000 доларів США, тому він узяв у борг у [PERSON] під 5% перших два місяці, а якщо не встигне продати свій будинок, то далі під 7%. [PERSON] платив регулярно, [PERSON] приїздив до них на роботу, і [PERSON] віддавав і гроші і відсотки. Разом були у нотаріуса, [PERSON] дав 2000 доларів, а [PERSON] дав 5000 доларів. Будинок зареєстрували на [PERSON] для гарантії повернення наданих в борг [PERSON] коштів. В той час, доки [PERSON] мешкав в придбаному будинку, зробив ремонт, замінив труби, та вікна, купив ванну. Через деякий час [PERSON] віддав [PERSON] ще 1000 доларів, пройшов деякий час, мама привезла йому 1500 доларів, їх він також віддав [PERSON] . Ще через деякий час [PERSON] сказав, що хоче 6000 доларів за будинок, сума у 5000 доларів його не влаштовує. Потім захотів 8000 доларів, та 10000 доларів. Згодом заселив до будинку двох чоловіків. [PERSON] зателефонували сусіди, та повідомили, що його деякі речі виставили на вулицю. [PERSON] виселили з будинку разом із дружиною та дітьми, речі та гроші не віддали. Допитаний в судовому засіданні 22.04.2019 року свідок [PERSON] повідомив, що знає [PERSON] через чоловіка сестри. До того, як був куплений будинок по [ADDRESS] , та свідок там неодноразово бував. Згодом цей будинок вирішили продати, продажем займався реєлтор, якому були передані грошові кошти, після того сестра з чоловіком стали там жити. Частково гроші на будинок позичили у [PERSON] від проценти. Коли виникло спірне питання щодо того, що [PERSON] забажав повернення усієї суми боргу, одразу почав і свідок і [PERSON] шукати 2500 доларів, які [PERSON] залишився винен, після чого сума боргу виросла, і після того, як [PERSON] запросив суму більшу ніж його борг [PERSON] попрохав свідка з ним зустрітися та побалакати. Сума боргу була 4000 доларів, потім 6500 доларів, потім 8000 доларів, та потім взагалі 10000 доларів, щодо збільшення суми боргу [PERSON] аргументів не наводив. Віддали половину коштів, решту суми готові були віддати через два дні, але дізналися, що [PERSON] хоче продати будинок. Тому, було прийнято рішення звернутися до суду, який наклав на будинок арешт. [PERSON] не зміг його продати, хоча у нього був покупець. Допитаний в судовому засіданні 22.04.2019 року свідок [PERSON] повідомила, що вона проживає по [ADDRESS] , сусідка [PERSON] . [PERSON] казав, що за будинок винен [PERSON] коштів, скільки не знає. Свідок з чоловіком бачили, що речі [PERSON] були винесені на вулицю, у дворі стояв чорний мікроавтобус, та були три спортивних чоловіка. В той момент [PERSON] та [PERSON] були на роботі, одразу приїхали з роботи, їх до двору не пустили, та вони залишилися на вулиці, вони та діти плакали, приїхала поліція. Вітя в будинку робив ремонт, жили там два роки. Чоловіки, які приїхали зачинили усе на замки, не дали забрати ані речі, ні кондиціонер, ні телевізор. Згодом до будинку заселився чоловік. Дізналася що [PERSON] подав позов до суду, та будинок арештували. Знала, що [PERSON] хотів його продати за 210000 гривень, оскільки особисто бачила оголошенні в газеті «Звєзда». [PERSON] та [PERSON] були у дружніх стосунках. [PERSON] свідок бачила два рази, колі підписували документи, не знала, що будинок не [PERSON] , а [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні 16.05.2019 року свідок [PERSON] повідомила, що вона проживає по [ADDRESS] , була приятелькою жінки, яка продавала будинок по [ADDRESS] , допомогла тим, що показувала будинок покупцям, приходили різні люди років два чотири, згодом прийшов [PERSON] , дивився будинок, також були присутні ріелтор та [PERSON] , будинок йому сподобався. Потім [PERSON] дав завдаток за будинок у сумі 3000 доларів та згодом в 2012 році із дружиною та двома дітьми заселилися в цей будинок. Зробили ремонт, замінили підлогу, проводку, вікна, двері, зробили опалення, оскільки будинок був у дуже поганому стані, там довго ніхто не мешкав. [PERSON] також зробив присадибну ділянку. Через деякий час з`явився чоловік, який назвався господарем будинку, та стверджував, що саме він його придбав, хоча свідок не бачила, щоб він приходив дивитися будинок. Чоловік приїхав з двома кремезними чоловіками у нетверезому стані, виставили сім`ю з двома дітьми на ніч на вулицю, навіть не дозволили узяти ліки, та не віддали особисті речі дітей. Чоловіки зламали усі замки та поставили нові. Зараз в цьому будинку проживає [PERSON] . За період проживання у будинку [PERSON] , [PERSON] бачила лише один раз в 2014-2015 році, коли [PERSON] хотів підписати документи на приватизацію землі. Допитаний в судовому засіданні 26.06.2019 року свідок [PERSON] повідомила, що вона працює ріелтором, та саме вона продавала будинок в [ADDRESS] . Об`ява була в газеті, та до неї зателефонував [PERSON] , приїхав, будинок йому сподобався. Почалися переговори по купівлі. На момент купівлі будинку всіх коштів у [PERSON] не було, він зміг дати завдаток у сумі 3000 доларів, які він передав на 129 кварталі [PERSON] , для того, щоб в подальшому викупити цей будинок. На той час [PERSON] належав будинок на «Карнаватці», та їй було запропоновано, щоб вона продала цей будинок. Знайшовся покупець, [PERSON] гроші не брав. Коли приїхали до нотаріуса [PERSON] одразу передав грошові кошти у розмірі 10000 доларів продавцям, гроші були передані не особисто, а через чоловіка ріелтора чоловіку [PERSON] під розписку, в рахунок купівлі будинку, в червні 2013 року. [PERSON] переїхав на [ADDRESS] , цей будинок продавався за 20000 доларів, на момент червня 2013 року [PERSON] виплатив 13000 доларів, останньої суми коштів у нього не було, тому домовилися, що він за шість місяців назбирає потрібну суму, розрахується з продавцями, тоді переоформиться будинок нотаріально. Але [PERSON] не зміг назбирати потрібної суми, а продавці почали хвилюватися. [PERSON] вже почав ремонт в будинку. В день переоформлення [PERSON] дав ріелтору гроші на нотаріальне переоформлення, які він зняв у банкоматі та повідомив, що буде оформлювати будинок на людину, яка буде позичати йому кошти. Ріелтор намагалася відмовити його від укладання такого договору, казала, що оформлювати договір потрібно на нього, та оформити позику у [PERSON] , але на наступний день були підготовані документи. 2000 доларів приніс [PERSON] , 5000 доларів дав у борг [PERSON] . Через певний час з`явився [PERSON] , який назбирав кошти, звернувся до ріелтора, щоб переоформити будинок на нього, але [PERSON] сказав, що будинок його, та переоформлення не буде, хоча [PERSON] весь час проживав у цьому будинку. Про надання задатку за будинок по [ADDRESS] , розписка не посвідчувалася нотаріально. При оформленні цього будинку вона була присутня, оскільки [PERSON] їй доручила здійснювати його продаж, [PERSON] (по довіреності від Каті) або сама [PERSON] , свідок цього точно не пам`ятає. Допитаний в судовому засіданні 26.06.2019 року свідок [PERSON] повідомив, що проживає по [ADDRESS] . З [PERSON] мав добросусідські відносини, з моменту заселення останнього до будинку за [ADDRESS] , а саме з 2012 року. Вітя робив у будинку ремонт, свідок у цьому допомагав йому, а [PERSON] допомагав свідку лагодити його автомобіль, оскільки [PERSON] працював в автосервісі. Коли [PERSON] з сім`єю поїхали, вони більше не спілкувалися. Про [PERSON] дізнався, коли йому потрібно було переоформлювати документи на землю, це було через два роки з того моменту, як [PERSON] став проживати у будинку, сказали, що саме [PERSON] власник будинку по [ADDRESS] , до того часу, поки [PERSON] не віддасть йому борг. Щодо укладання договору на будинок йому нічого не відомо, тільки те, що сума боргу була збільшена [PERSON] до 8000 доларів, та те, що [PERSON] не віддав речей [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні 06.08.2019 року свідок [PERSON] повідомив, що знає [PERSON] десять років, та у них дружні відносини. [PERSON] порадив [PERSON] будинок по [ADDRESS] . [PERSON] приїхав, подивився, будинок йому сподобався. Прийшли до нотаріуса, прочитали договір, переоформили цей будинок та пішли. Про [PERSON] не знає нічого, окрім того, що декілька разів ремонтував у нього автомобіль. У нотаріуса були присутні дві жінки сестри, ріелтор він та [PERSON] . [PERSON] у нотаріуса не бачив. [PERSON] віддавав останню суму коштів за будинок саме у нотаріуса, писали розписки про повний розрахунок. За послуги нотаріуса складалися коштами з продавцями будинку. [PERSON] здавав позивачу будинок в оренду на короткий строк, зараз там проживає особисто. Допитана в судовому засіданні 06.08.2019 року свідок [PERSON] повідомила, що живе навпроти будинку [ADDRESS] , в цей будинок не заходила. Коли померла колишня власниця будинку, бабушка [PERSON] , будинок довгий час стояв нежилий, у дуже поганому стані, згодом туди заїхав [PERSON] зі своєю сім`єю. Вона близько з ними не спілкувалася, спілкувалася з [PERSON] та [PERSON] як із сусідами. Потім в один день [PERSON] запросив усіх сусідів на свій захист, оскільки його виселяли з будинку, та сказав, що це [PERSON] його виселяє. Саме свідок запропонувала викликати поліцію. Поліція приїхала, і [PERSON] надав ним документи на право власності на цей будинок. Це був літній період часу. [PERSON] виїхав із сім`єю з будинку після 2013 року. Після того, як виїхав [PERSON] , до будинку одразу заїхав молодий чоловік, не на довго, на місяць-два, після нього заїхав [PERSON] та почав там проживати постійно, поставив високий цегляний паркан. За час проживання й цьому будинку [PERSON] замінив вікна, проживав у будинку разом з дружиною та дітьми не менше року, а мабуть і більше. [PERSON] з`явився одразу після того, як виїхав [PERSON] , часто бував у будинку але не проживав у ньому, тільки через два місяці почав там жити. Допитаний в судовому засіданні 11.12.2019 року свідок [PERSON] повідомив, що працює в Криворізькому відділі поліції, мешкає на одній вулиці з відповідачем, у будинку [ADDRESS] навпроти, майже чотири роки, до 2015 року він періодично мешкав за цією адресою, потім став там постійно мешкати. [PERSON] знає, а [PERSON] не знає. Раніше в будинку [PERSON] проживала бабуся. Свідок бачив [PERSON] як сусіда, хто в будинку мешкав до нього не знає. Щодо конфліктів стосовно будинку йому нічого не відомо, та він особисто нічого не бачив. Враховуючи вищевикладене, свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] підтверджено доводи позивача лише в частині бажання придбати виказаний будинок, однак, жодним чином не підтверджується факт передачі в борг [PERSON] коштів в сумі 5000 доларів США від [PERSON] , а також домовленість останніх щодо оформлення будинку саме на [PERSON] з метою забезпечення гарантій повернення такого боргу, оскільки, свідками таких подій не були, а володіють такою інформацією лише зі слів [PERSON] . Крім того, доводи позивача спростовуються показами свідків [PERSON] та [PERSON] , а також Заявою приватного нотаріуса Умріхіної К.А. від 03 лютого 2013 року, відповідно до якої остання зазначила, що до неї 25 березня 2013 року, за посвідченням Договору купівлі-продажу житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] , звернулись сторони: продавець - [PERSON] та покупець [PERSON] . Всі необхідні документи для посвідчення договору купівлі-продажу житлового будинку приватному нотаріусу були надані. В заяві приватний нотаріус Умріхіна К.А. зазначає, що раніше з продавцем та покупцем вона не була знайома. Після уточнення нею за яку суму продається житловий будинок, була названа сума - 72 000,00 грн., актом оціночної вартості, житловий будинок був оцінений в 71 400,00 грн., за яку дійсно продажну вартість продавався житловий будинок нотаріусу не було озвучено. Крім того, нотаріус зазначила, що їй також не було відомо, які були домовленості між [PERSON] та [PERSON] . Розрахунок при нотаріусу не проводився, вона лише уточнила, чи одержала продавець 72 000 гривень за продаж житлового будинку, після підтвердження продавцем одержання суми, договір купівлі-продажу житлового будинку був підписаний продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] (т.2, а.с.161) Позивачем [PERSON] , на підтвердження того, що він проживав у вказаному будинку, до матеріалів справи долучено копії квитанцій щодо оплати комунальних платежів за адресою: [ADDRESS] , в період з грудня 2012 року по липень 2014 року на ім`я « [PERSON] », « [PERSON] » та « [PERSON] », Акт підключення газу на ім`я [PERSON] та накладну на купівлю котла 23.12.2012 року. (т. 1, а.с. 65-75) Однак, такі докази жодним чином не спростовують факт належного оформлення оспорюваного Договору купівлі-продажу будинку за вказаною адресою саме [PERSON] , а лише підтверджує доводи Позивача щодо проживання у вказаному будинку, що не оспорюється Відповідачем по справі. Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з частинами першою, третьою статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою і шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За ст.235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Тобто за удаваним правочином обидві сторони свідомо, з певною метою, документально оформлюють один правочин, але насправді між ними встановлюються інші правовідносини. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. При цьому удаваний причин не може бути недійсним. Відповідно до п.25 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» за удаваним правочином, відповідно до статті 235 ЦК України, сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі статті 235 ЦК України має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Якщо правочин, який насправді вчинено, суперечить закону, суд ухвалює рішення про встановлення його нікчемності або про визнання його недійсним. До удаваних правочинів наслідки недійсності, передбачені статтею 216 ЦК України, можуть застосовуватися тільки у випадку, коли правочин, який сторони насправді вчинили, є нікчемним або суд визнає його недійсним як оспорюваний. Відповідно до частини першої статті 202, частини третьої статті 203 ЦК України головним елементом угоди (правочину) є вільне волевиявлення та його відповідність внутрішній волі сторін, які спрямовані на настання певних наслідків, тому основним юридичним фактом, який підлягає встановленню є дійсна спрямованість волі сторін при укладенні спірного договору та з`ясування питання про те, чи не укладена ця угода з метою приховати іншу угоду та яку саме. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 07 вересня 2016 року у справі №6-1026цс16 та Верховним Судом у постанові №707/1541/16-ц від 11.04.2018. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч.1 ст. 626 ЦК України). Частиною першою ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. (ст. 638 ЦК України) За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. (ч.1 ст. 655 ЦК України). Стороною позивача не доведено в установлений законом спосіб, спрямованості волі сторін правочину при укладенні спірного договору купівлі-продажу на укладення цієї угоди з метою приховати іншу угоду - договір купівлі-продажу, де покупцем був би позивач. Твердження позивача [PERSON] та свідка [PERSON] про передачу коштів [PERSON] в розмірі 10200 доларів США в рахунок купівлі будинку по [ADDRESS] , не можуть бути прийняті до уваги, як такі, що спростовують п.2 Договору купівлі-продажу від 25.03.2013 року будинку [ADDRESS] , у якому продавець своїм підписом під цим договором підтвердив проведення зі сторони покупця повного розрахунку за проданий будинок у розмірі 72 000 грн., оскільки, відповідно до Розписки [PERSON] від 25.03.2013 року, остання в присутності свідків: [PERSON] та [PERSON] , продала свій будинок за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] та 25.03.2013 року отримала повний розрахунок, претензій до [PERSON] не має, угоду оскаржувати в суді не буде. Жодних зауважень з боку [PERSON] та [PERSON] у вказаній розписці з приводу будь-яких домовленостей між [PERSON] та [PERSON] , зазначено не було. Під час слухання справи позивач не надав суду належних і допустимих доказів на підтвердження того, що саме він домовлявся про істотні умови договору купівлі-продажу будинку, а відповідач вдає з себе покупця. При цьому, варто звернути увагу на те, що у п.7.1 оспорюваного Договору від 25 березня 2013 року зазначено про те, що продавець та покупець підтвердили, що цей договір не носить характеру мнимого чи удаваного правочину. Вимоги законодавства щодо змісту й правових наслідків правочину, що укладається сторонами, їм роз`яснено нотаріусом. Доказів на спростування цих обставин позивач не надав, як і не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що саме він за власні кошти розраховувався за будинок. Так, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів виконання позивачем обов`язків покупця за спірним договором. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed