Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-24 00:00:00

У вересні 2018 року заявник звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просить встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а саме: що [PERSON], яка померла [INFO] у м. Жовті Води Дніпропетровської області є рідною матір'ю [PERSON], який помер [INFO] в м. Жовті Води Дніпропетровської області. Також, просила встановити факт належності [PERSON], померлій [INFO], правовстановлюючого документа - свідоцтва про право власності на житло від 18.08.1994 року виданого згідно з розпорядженням від 08 липня 1999 року №111 на ім'я [PERSON]. В своїй заяві [PERSON] посилалась на те, що [INFO] в м. Жовті Води Дніпропетровської області померла її рідна баба по лінії батька - [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на Ѕ частку квартири за адресою: [ADDRESS]. Зазначена частка квартири належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 18 серпня 1994 року. Іншим співвласником квартири був її батько [PERSON]. Вказана квартира була набута ними у власність у відповідності до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та приватизована згідно до розпорядження органу приватизації №111 від 08.07.1994 року. Після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги вказаного спадкового майна був її син, та відповідно батько заявниці [PERSON], який на момент смерті матері був зареєстрований та проживав разом з нею. Однак, спадщину після смерті матері він належним чином не оформив. [INFO] її батько помер, та після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ частку квартири за адресою: [ADDRESS]. Будучи єдиною спадкоємицею першої черги за законом у встановлений законом шестимісячний строк вона звернулася до приватного нотаріуса Жовтоводського міського нотаріального округа Дудник Т.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та в порядку спадкової трансмісії після смерті баби. Внаслідок чого була заведена спадкова справа. Однак, нотаріусом при вивченні наданих нею документів з'ясувалося, що вона не може документально довести факт родинних відносин між її рідним батьком [PERSON] та рідною бабою [PERSON], що вони є рідними сином та матір'ю. Оскільки, у наданих нею правовстановлюючих документах маються розбіжності у написанні по батькові баби, а також втрачені деякі документи, що підтверджують родинні відносини: свідоцтво про одруження та розлучення баби та діда ([PERSON] та [PERSON]), а також свідоцтво про смерть [PERSON]. Так, її рідна баба [PERSON], народилася [INFO] в селі Приозерне Акмолінського округу Сталінського району. В актовому записі про народження [PERSON] №53 від 17.06.1930 року, в графі ім'я і по батькові дитини російською мовою записано «[PERSON]», в графі Батько записано - [PERSON], в графі Мати - [PERSON]. В подальшому баба уклала шлюб з [PERSON] та змінила дівоче прізвище «[PERSON]» на прізвище чоловіка «[PERSON]». В цьому шлюбі, [INFO], у них народився син [PERSON]. В актовому записі про народження [PERSON] №647 від 21.11.1955 року, в графі Батько записано російською мовою - «[PERSON]», в графі Мати - «[PERSON]». Відповідно до Витягу з Державного реєстру цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження №00021020741 від 19.09.2018 року у Відомостях про матір міститься інформація - Прізвище, власне ім'я, по батькові: [PERSON]. Після розірвання шлюбу з [PERSON], баба вийшла заміж вдруге 21.04.1973 року за [PERSON] і змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується Витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00021021157 від 19.09.2018 року. Відповідно до даного Витягу у Відомостях про дружину міститься інформація - Власне ім'я, по батькові: [PERSON]. Таким чином, надані нею правовстановлюючі документи мають розбіжності у написанні по батькові її баби російською мовою - [PERSON], а українською мовою - [PERSON]. На ї думку, такі розбіжності у написанні по батькові моєї бабусі - виникли з вини працівників установ, які видавали правовстановлюючі документи та здійснювали їх переклад з російської на українську мову. Крім того, свідоцтво про шлюб її баби з [PERSON], свідоцтво про розірвання їх шлюбу та свідоцтво про смерть [PERSON] втрачені. За таких обставин, вона не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкової трансмісії після смерті бабусі [PERSON], з тих причин, що не може документально довести, що померлий [PERSON] та [PERSON] є рідними сином та матір'ю тому і змушена звернутись до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин. Крім того, у Свідоцтві про право власності на житло від 18.08.1994 року дані одного зі співвласників квартири зазначені, як [PERSON]. Виправити помилку у Свідоцтві про право власності на житло від 18.08.1994 року на сьогоднішній день немає можливості із-за смерті співвласника житла. Таким чином, не маючи правових засобів до досудового врегулювання спору (виправлення помилки) вона вимушена звернутися до суду з вимогою встановлення факту що має юридичне значення, а саме факту належності [PERSON], померлої [INFO], правовстановлюючого документу, підтверджуючого належність їй частки квартири [ADDRESS] - Свідоцтво про право власності на житло від 18.08.1994 року виданого згідно з розпорядженням від 08 липня 1999 року №111. Заявник та представник заінтересованої особи у судове засідання не з'явились, надавши письмові заяви з проханням розглядати справу у їх відсутність. У відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксація судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] в м. Жовті Води Дніпропетровської області померла [PERSON], актовий запис про смерть №212 зроблений 29 березня 1999 року /а.с.45/. Після її смерті відкрилась спадщина на Ѕ частку квартири за адресою: [ADDRESS]. Зазначена частка квартири належала померлій на підставі Свідоцтва про право власності на житло від 18 серпня 1994 року. Але в даному свідоцтві по батькові [PERSON] вказано як «[PERSON]». Іншим співвласником квартири був [PERSON]. Вказана квартира була набута ними у власність у відповідності до ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» та приватизована згідно до розпорядження органу приватизації №111 від 08.07.1994 року /а.с.14/. Із пояснень заявника у заяві вбачається, що після смерті [PERSON] спадкоємцем першої черги вказаного спадкового майна був її син, і батько заявниці [PERSON] - [PERSON], який на момент смерті матері був зареєстрований та проживав разом з нею. Однак, спадщину після смерті матері він належним чином не оформив. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер, [INFO], актовий запис № 320 зроблений Жовтоводським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області. /а.с.11/. Після його смерті відкрилась спадщина на Ѕ частку квартири за адресою: [ADDRESS]. Будучи єдиною спадкоємицею першої черги за законом у встановлений законом шестимісячний строк [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Жовтоводського міського нотаріального округа Дудник Т.В. із заявою про прийняття спадщини після смерті батька та в порядку спадкової трансмісії після смерті баби. Внаслідок чого була заведена спадкова справа. Однак, нотаріусом при вивченні наданих нею документів з'ясувалося, що вона не може документально довести факт родинних відносин між її рідним батьком [PERSON] та рідною бабою [PERSON], що вони є рідними сином та матір'ю. Із дослідженого Свідоцтва про народження [PERSON], батька заявниці, вбачається, що його батьками є [PERSON] та [PERSON]. /а.с.9/ Відповідно до копії актового запису про шлюб №198 від 25 червня 1955 року, яке надано на запит суду вбачається, що дружиною [PERSON] є [PERSON]. Згідно повідомлення Жовтоводського міського відділу державної раєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області за даними Державного реєстру актів цивільного стану громадян актовий запис про розірвання шлюбу [PERSON] та [PERSON] відсутній. Також, із досліджених судом доказів по справі встановлено, що померла [PERSON], народилася [INFO] в селі Приозерне Акмолінського округу Сталінського району. В актовому записі про народження [PERSON] №53 від 17.06.1930 року, в графі ім'я і по батькові дитини російською мовою записано «[PERSON]», в графі Батько записано - [PERSON], в графі Мати - [PERSON]. /а.с.12/ 21.04.1973 року [PERSON] вийшла вдруге заміж за [PERSON] і змінила прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», що підтверджується Витягом з Державного реєстру цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища №00021021157 від 19.09.2018 року. Відповідно до даного Витягу у Відомостях про дружину міститься інформація - Власне ім'я, по батькові: [PERSON]. /а.с.13/ Таким чином, правовстановлюючі документи мають розбіжності у написанні по батькові [PERSON] російською мовою - [PERSON], а українською мовою - [PERSON], [PERSON]. На думку суду, такі розбіжності у написанні по батькові [PERSON] - виникли з вини працівників установ, які видавали правовстановлюючі документи та здійснювали їх переклад з російської на українську мову. Крім того, із дослідженого актового запису про шлюб вбачається, що дружиною [PERSON] була [PERSON], а тому у суду нема сумнівів у тому, що вона є матір'ю батька заявниці [PERSON], як і в тому, що в послідуючому [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON] та отримала право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS]. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України в порядку окремого провадження суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У відповідності з п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд, зокрема, розглядає справи належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я та по батькові, місце і час народження, якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім'ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Окрім того, згідно ч.2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до листа ВСУ від 01.01.2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу у відповідності до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання цього документу, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можливо встановити належність громадянину такого документу, який є правовстановлюючим. Таким чином, коли вимоги заявника знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними та допустимими доказами і оскільки вони мають для неї юридичне значення, то даний факт підлягає встановленню. Судові витрати компенсуванню не підлягають та відносяться на рахунок заявника.

Outcome: approved