Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи: [PERSON], [PERSON], відділ реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, про припинення сервітуту та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому, третім особам: [PERSON], [PERSON] та покійній його дружині на права приватної спільної сумісної власності належить квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Після смерті дружини [PERSON] 28 серпня 2013 року позивач став спадкоємцем на ? частину вказаної квартири. З 2005 року дочка позивача [PERSON] почала проживати однією сімєю без реєстрації шлюбу з відповідачем [PERSON] У період проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу відповідач зареєструвався у спірній квартирі. Згодом, а саме 21 липня 2006 року зареєстровано шлюб між відповідачем та дочкою позивача. Отже, відповідач отримав право користування вищевказаною квартирою як член сімї позивача. Однак, 20 квітня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, а відповідач фактично із червня 2015 року за місцем своєї реєстрації не проживає. Добровільно відповідач не бажає знятися із реєстрації, у звязку із чим позивач змушений звернутися із даним позовом, оскільки реєстрація відповідача у квартирі позивача перешкоджає останньому у вільному користуванні, володінні та розпорядження своїм майном. З огляду на викладені обставини, позивач просить припинити [PERSON] сервітут у вигляді права користування квартирою № 60 у будинку № 60-А по вулиці Короленка у м. Бровари Київської області, та визнати відповідача таким, що втратив право користування вищевказаною квартирою. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Також, просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. У матеріалах справи міститься копія заяви [PERSON], яка посвідчена приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], та відповідно до якої відповідач позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Треті особи у судове засідання також не зявилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. До початку судового засідання надали заяви, в яких просили здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить квартира № 60, що розташована у будинку № 60-А по вулиці Короленка у м. Бровари Київської області, про що свідчить копія свідоцтва про право власності на житло, виданого 29 грудня 1997 року (а.с. 14). Також, матеріалами справи встановлено, що після смерті [PERSON], яка померла 28 серпня 2013 року, належну їй ? частину вищевказаної квартири успадкував її чоловік [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 06 квітня 2015 року приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Київської області [PERSON] (а.с. 15). Зі змісту копії довідки № 767, виданої 29 серпня 2017 року Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 3», вбачається, що у квартирі № 60, яка розташована у будинку № 60-А по вулиці Короленка у місті Бровари Київської області, окрім позивача та третіх осіб, із 2005 року також зареєстрований і відповідач [PERSON] (а.с. 13). Судом встановлено, що 21 липня 2006 року у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Херсонського обласного управління юстиції зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON]. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 квітня 2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 18). Із акту обстеження житлово-побутових умов від 21 серпня 2017 року, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області [PERSON] вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані та фактично проживають: [PERSON], [PERSON], та [PERSON]. У квартирі також зареєстрований [PERSON], однак за вказаною адресою не проживає із червня 2015 року (а.с. 19). Відповідно до даних довідки адресно-довідкового відділу ГУ ДМС, УДМС України у Київській області від 03.10.2017 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с. 23). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Як передбачено ч. 1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та рдозпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. За змістом ст. 403 ЦК України сервітут визначає обсяг прав щодо користування особою чужим майном. Сервітут може бути встановлений на певний строк або без визначення строку. Особа, яка користується сервітутом, зобов'язана вносити плату за користування майном, якщо інше не встановлено договором, законом, заповітом або рішенням суду. Сервітут не підлягає відчуженню. Сервітут не позбавляє власника майна, щодо якого він встановлений, права володіння, користування та розпоряджання цим майном. Згідно із ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Як вбачається із приписів ч. 1, 2 ст. 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. З огляду на вищевикладені обставини, та враховуючи те, що відповідач понад один рік не користується житловим приміщенням, а саме, квартирою № 60, що розташована у будинку № 60-А по вул. Короленка у м. Бровари Київської обл., а також те, що припинені обставини, які були підставою для встановлення сервітуту, суд приходить до висновку про необхідність припинення відповідачем сервітуту у вигляді права користування зазначеним майном. Отже, дослідивши письмові матеріали справи та враховуючи норми чинного законодавства, які регулюють дані правовідносини, взявши до уваги визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, так як вони є обґрунтованими та доведеними. На підставі викладеного, та

Outcome: approved