Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-06 00:00:00

ТОВ «Факторингова компанія» «Довіра та Гарантія» звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 04.08.2016 року у смт. Любимівка Каховського району Херсонської області по вул. Мелітопольській, [PERSON], керуючи транспортним засобом марки «М-2140 Люкс», державний номерний знак Ж1740ХО, не врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, в наслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Chery Amulet», державний номерний знак [NUMBER]. Транспортний засіб «М-2140 Люкс» був застрахований ПрАТ «СК «ВУСО» на умовах обовязкового страхування власників наземних транспортних засобів страхування відповідальності. Вказане ДТП було визнано страховим випадком і потерпілій стороні ПрАТ «СК «ВУСО» було виплачено страхове відшкодування в розмірі 10073,71грн. Страхувальником за даним полісом є відповідач [PERSON], винною особою у вище вказаній дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача [PERSON], які відшкодовувати заподіяний збиток добровільно відмовляються. 25.07.2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «Факторингова компанія» «Довіра та Гарантія» було укладено договір 25/07/2017 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Факторингова компанія» «Довіра та Гарантія» має право вимоги відшкодування у порядку регресу за договором АЕ/9077570 від 11.04.2016 року. Просили стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] 10073,71 грн. та судовий збір. В судове засідання від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обємі. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги не визнав, надав відзив на позовну заяву, в судовому засідання підтримав його, посилаючись на те, що вини його довірителя у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди не має, оскільки [PERSON] обманним шляхом скористався його автомобілем, який стояв на полі та був визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, тому відповідальність повинна нести особа, яка скоїла та визнана винною у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Представник позивача [PERSON] надав відповідь на відзив, відповідно до якого доводи відповідача [PERSON] вважає необґрунтованими відповідно до ст. 1187 ЦК України. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Відзиву на позовну заяву та клопотань про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обовязком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом.. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що постановою Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16 вересня 2016 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення штраф у розмірі 340 грн. Постанова суду набрала законної сили 26 вересня 2016 року. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом встановлено, що 04 серпня 2016 року о 17.36 год. [PERSON] у смт. Любимівка Каховського району Херсонської області по вул. Мелітопольській, керуючи транспортним засобом «М-2140 Люкс», державний номерний знак Ж1740ХОне врахував дорожню обстановку, не вибрав безпечну швидкість руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з транспортним засобом «Chery Amulet», державний номерний знак [NUMBER], в результаті чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження, своїми діями порушив п.12.1, п. 13.1 ПДР України (а.с. 5). Згідно з ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова Каховського міськрайонного суду Херсонської області від 16 вересня 2016 року у справі про адміністративне правопорушення № 658/2834/15-п є обовязковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, факт вини відповідача [PERSON] в ДТП, в якій було пошкоджено автомобіль «Chery Amulet», державний номерний знак [NUMBER], доказуванню не підлягає, оскільки він встановлений в справі про адміністративне правопорушення. На момент вчинення дорожньо-транспорної пригоди відповідач [PERSON] не мав посвідчення водія та його цивільно-правова відповідальність не була застрахована. Транспортний засіб автомобіль ««М-2140 Люкс», державний номерний знак Ж1740ХО, що належить [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди був застрахований в ПрАТ «СК «ВУСО» (а.с. 6). Відповідно до страхового акту № 6898-24 від 11.11.2016 року, ДТП скоєне 04.08.2016 року ПрАТ «СК «ВУСО» визнано страховим випадком, за яким вартість матеріального збитку визначено в розмірі 10073,71 грн., яка було перераховано потерпілому [PERSON] згідно платіжного доручення № 19419 від 11.11.2016 року (а.с.7). Платіжним дорученням № 19419 від 11.11.2016 року було перераховано [PERSON] вказане відшкодування в розмірі 10073,71 грн. А отже, завдання майнової шкоди неправомірні дії відповідача [PERSON], що повязані з використанням джерела підвищеної небезпеки транспортного засобу без права керування транспортним засобом, знаходяться в причинно-наслідковому звязку, тому підлягають повному відшкодуванню за рахунок винної особи. Відповідно до ст. 1187 ч. 2 ЦК України шкода,завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Ст. 1188 ЦК України\~передбачає, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно до\~п.\~4\~Постанови Пленуму\~Вищого Спеціалізованого\~суду України\~з розгляду\~цивільних і\~кримінальних справвід 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обовязок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно зі ст. 993 ЦК України та ст. 27 ЗУ «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п.п «б» п. 38.1.1 ст. 38\~Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»\~страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Згідно наведених\~вище норм,\~після виплати\~страхового відшкодування\~страховикПрАТ «СК «ВУСО» отримав право вимоги до винуватця дорожньо-транспортної пригоди. Таким чином, суд вважає що після виплати ПрАТ «СК «ВУСО» страхового відшкодування [PERSON], зобов'язання з відшкодування шкоди, яке виникло у відповідача перед потерпілим збереглося, однак у ньому змінилася сторона (кредитор) і ці правовідносини регулюються ст.1191 ЦК України, тому відшкодовувати позивачу шкоду повинен відповідач [PERSON], як особа, що винна у ДТП. 25.07.2017 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та ТОВ «Факторингова компанія» «Довіра та Гарантія» було укладено договір 25/07/2017 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ТОВ «Факторингова компанія» «Довіра та Гарантія» має право вимоги відшкодування у порядку регресу за договором АЕ/9077570 від 11.04.2016 року (а.с. 15-21). Як вбачається з матеріалів справи, після відступлення права грошової вимоги позивачу - ТОВ «Факторингова компанія» «Довіра та Гарантія», у відповідності до ст.ст.\~512,\~513,\~514,\~516 Цивільного кодексу України, відповідачам були відправлені листи-повідомлення про відступлення права грошової вимоги (а.с.22). Згідно п.1.\~ч.\~2\~ст.\~512\~ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового\~кредитора переходять\~права первісного\~кредитора у\~зобов'язанні\~в обсязі\~і на\~умовах,\~що існували\~на момент\~переходу цих\~прав,\~якщо інше\~не встановлено\~договором або\~законом. Підтверджень представником відповідача [PERSON] [PERSON] щодо незаконного заволодінням [PERSON] транспортним засобом відповідно до ст. 81 ЦПК України не надано, що свідчить про необґрунтованість таких доводів. Доводи представника позивача про те, що відповідач [PERSON] є власником джерела підвищеної небезпеки, а тому несе відповідальність за завдані збитки в незалежності від наявності його вини, суд не приймає, оскільки вони не ґрунтуються на вимогах законодавства, а тому вимоги позивача в цій частині задоволенню не підлягають. Зважаючи на викладені вище обставини, суд вважає, що позовні вимоги товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Факторингова компанія»\~«Довіра та\~Гарантія»до [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки під час розгляду справи позивачем був доведений факт виплати страхового відшкодування за договором майнового страхування, право зворотної вимоги до особи, яка спричинила шкоду майну, вина якої була доведена у встановленому законом порядку та право відступлення грошової вимоги. Таким чином, стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає сума виплаченого страхового відшкодування у розмір 10073,71 грн. та відповідно до ст. 141 ЦПК України, понесені і документально підтверджені позивачем судові витрати.

Outcome: approved