Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-06 00:00:00

У березні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] вказав, що з відповідачкою [PERSON] перебуває в зареєстрованому шлюбі з 07.11.2015 року. Від шлюбного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] Також позивач вказав, що з часом їх з відповідачкою сімейні стосунки погіршилися, у зв'язку з тим, що сторони мають різні погляди на вирішення важливих питань сумісного шлюбного життя, відсутність взаєморозуміння, після чого виникали часті сварки. З 18 січня 2017 року сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не мають, відповідачка разом з донькою проживає окремо. Спір про розподіл майна на час розгляду справи - відсутній, а спір стосовно стягнення аліментів вже вирішений в судовому порядку. На підставі вищевикладеного позивач був вимушений звернутись до суду із вказаним позовом, в якому просить суд розірвати шлюб, який був укладений між ним та відповідачкою. Позивач [PERSON] був присутній в судовому засіданні, свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] також була присутня в судовому засіданні, позовні вимоги [PERSON] визнала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, а після розірвання шлюбу просила суд залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін по справі, з урахуванням того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб,суд вважає, що розгляд справи можливий у підготовчому провадженні, а заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 07.11.2015 року підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 07.11.2015 року, виданого Комунарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в Книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 1164. Судом було також встановлено, що від шлюбу сторони неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданого Комунарським районним у м.Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. В судовому засіданні також було встановлено, що сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства з 18 січня 2017 року. Донька проживає окремо від позивача з відповідачкою. Спір стосовно майна, що є спільною сумісною власністю на час розгляду даної справи - відсутній, а спір стосовно стягнення аліментів вже вирішений в судовому порядку, що підтверджується рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 28.02.2017 року, копія вступної та резолютивної частини якого міститься в матеріалах справи. Враховуючи обставини, що сторони подружні стосунки не підтримують, та не мають наміру на збереження шлюбу, суд приходить до висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачка [PERSON] просила суд залишити їй прізвище - «[PERSON]». Тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити відповідачці шлюбне прізвище - «[PERSON]». Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак позивач вимоги про стягнення судового збору з відповідачки на його користь не заявляв, тому суд вказаного питання не розглядає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved