Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У березні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 08.05.2012 р. між сторонами було укладено кредитний договір № б/н згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, однак відповідач свої зобов'язання передбачені кредитним договором належним чином не виконав, внаслідок чого виникла заборгованість станом на 31.01.2015 р. у розмірі 1231 грн. 42 коп. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, надавши заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити позов.. проти постановлення заочного рішення не заперечує (а.с.38, 54). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність згідно ст. 224 ЦПК України (а.с.47, 50-53, 58). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, 08.05.2012 р. між сторонами було укладено кредитний договір № б/н згідно якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків у розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с.5, 8-31). Оскільки відповідач порушив умови за кредитним договором № б/н від 08.05.2012 р. станом на 31.01.2015 р. утворилася заборгованість у розмірі 120315 грн. 42 коп. яка складається з наступного: 3872 грн. 07 коп. заборгованість за кредитом; 5595 грн. 16 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 1785 грн. 55 коп. заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 562 грн. 64 коп. (процентна складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідач свої зобов'язання по поверненню кредиту не виконав, суд вважає необхідним стягнути з нього заборгованість в розмірі 126315 грн. 42 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved