Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить визнати за нею право приватної власності на 1/2 частину квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. На обгрунтування позову послалась на те, що 27.11.1999 року вона уклала шлюб з відповідачем. 25.09.2013 року відповідач, перебуваючи у шлюбі з позивачем, за згодою останньої, придбав у власність спірну квартиру. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала та пояснила, що відповідач відповідач має іншу жінку та виганяє її з дитиною зі спірної квартири. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, не заперечує проти його задоволення. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Установлено, що сторони з 27.11.1999 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження серії I-СГ № 051987 (а.с. 5). Перебуваючи у шлюбі з позивачем, відповідач придбав квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Львівської області (копія договору купівлі-продажу квартири від 25.09.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON], а.с. 6-7; копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25.09.2013 року, а.с. 8). Відповідно ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя - сторін у справі. Згідно з ч. 1 ст. 69 цього Кодексу дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 № 11, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про визнання за позивачем права приватної власності на 1/2 ідеальну частку спірної квартири, а отже, про задоволення позову. Судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі ч. 1 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved