Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обгрунтовуючи його тим, що він являється власником житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Нова, 17, смт. Бородянка Київської області, в якому з 22 квітня 2000 року зареєстрована, але з 2008 року по даний час не проживає відповідачка [PERSON] Оскільки відповідачка у вказаному будинку не проживає з 2008 року, а проживає за кордоном, з реєстрації у добровільному порядку не знімається, то просив визнати її /відповідачку/ такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач позов підтримав та викладене підтвердив. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, відзив на позов у визначений в ухвалі про відкриття провадження термін до суду не подала. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 31 жовтня 2012 року, укладеного між ним /[PERSON]І./ та [PERSON], на праві приватної власності належить жилий будинок № 17, розташований по вул. Нова в смт. Бородянка Київської області /а.с.13-17/. Як зазначив позивач в судовому засіданні, та що підтверджується матеріалами справи, зокрема, копією будинкової книги, актом встановлення фактичного місця проживання, складеного 31 січня 2018 року за участю депутата Бородянської селищної ради Київської області, адресної довідки /а.с. 10-12,22/, у вказаному будинку з 22 квітня 2000 року зареєстрована відповідачка [PERSON], але з 2008 року остання у цьому будинку не проживає. Відповідно до положень ст. 317, 383, 391 ЦК України, ст. 150 ЖК України, власник майна має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном, використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Відповідно до ст. 9, 156, 157 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. У разі тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Враховуючи викладене, оскільки, як вбачається з акту встановлення фактичного місця проживання від 31 січня 2018 року, складеного за участю депутата Бородянської селищної ради Київської області, і відповідачка жодних заперечень щодо цього суду не надала, остання не проживає у належному позивачу будинку за вищевказаною адресою, починаючи з 2008 року, тобто більше шести місяців, у добровільному порядку з реєстрації не знімається, то суд вважає за необхідне, задовольняючи позов, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим будинком № 17 по вул. Новій в смт.Бородянка Київської області.

Outcome: approved