Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-28 00:00:00

У вересні 2016 року заявник - Вітовська Центральна районна лікарня звернулася до суду із заявою про обовязкову примусову госпіталізацію до обласного протитуберкульозного диспансеру м. Миколаєва та примусове лікування проти туберкульозу хворого [PERSON] Дана заява була мотивована тим, що [PERSON], [INFO], який мешкає за адресою: [ADDRESS], не працює, знаходиться на диспансерному обліку в протитуберкульозному кабінеті Жовтневої ЦРЛ із захворюванням на туберкульозу з 2011 року. Хворіє на заразну мультирезистентну активну форму туберкульозу з квітня 2015 року і по теперішній час. Лікувався в стаціонарі Миколаївського протитуберкульозного диспансеру з 22.04.2015 року по 15.09.2016 року, виписаний на амбулаторне лікування стійко абацільований. Амбулаторно лікувався з 21.09.2015 року. Під час амбулаторного лікування не одноразова порушав прийом протитуберкулозних препаратів, зловживав алкоголем. 03.03.2016 року хворий перервав лікування. Хворий злісно ухиляється від лікування, відвідує місця загального користування, переховується від медичних працівників, зловживає алкоголем, що становить загрозу розповсюдження та захворювання на туберкульоз серед населення. На підставі викладеного, заявник був змушений звернутись до суду із даною заявою. В судовому засіданні представник заявника підтримала дану заяву з вищевикладених підстав та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судове засідання не зявився, був повідомлений про час та місце судового засідання належним чином, будь-яких заяв від нього не надходило. Заслухавши пояснення представника заявника та дослідивши письмові докази по справі, суд вважає заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.20 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» № 1645-ІІІ від 06.04.2000 р. - особи, які хворіють на інфекційні хвороби чи є бактеріоносіями, зобов'язані: вживати рекомендованих медичними працівниками заходів для запобігання поширенню інфекційних хвороб; виконувати вимоги та рекомендації медичних працівників щодо порядку та умов лікування, додержуватися режиму роботи закладів охорони здоров'я та наукових установ, у яких вони лікуються; проходити у встановлені строки необхідні медичні огляди та обстеження. Частиною другою статті 12 Закону України «Про боротьбу із захворюванням на туберкульоз» № 2586-ІІІ від 05.07.2001 р. передбачено,що хворі на заразні форми туберкульозу, в тому числі соціально дезадаптовані, із супутніми захворюваннями на хронічний алкоголізм, наркоманію чи токсикоманію, підлягають обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів та зобов'язані пройти відповідне лікування. У разі ухилення від обов'язкової госпіталізації зазначені особи з метою запобігання поширенню туберкульозу за рішенням суду підлягають розшуку, приводу та обов'язковій госпіталізації до протитуберкульозних закладів, визначених місцевими органами виконавчої влади. Як вбачається із матеріалів цивільної справи, [PERSON] хворіє на туберкульоз з 2011 року. Лікувався в стаціонарі Миколаївського протитуберкульозного диспансеру з 22.04.2015 року по 15.09.2016 року, виписаний на амбулаторне лікування стійко абацільований. Амбулаторно лікувався з 21.09.2015 року. Під час амбулаторного лікування не одноразова порушав прийом протитуберкулозних препаратів, зловживав алкоголем. 03.03.2016 року хворий перервав лікування. [PERSON] від лікування відмовляється, порушає санітарно епідемічний режим бацилярного хворого, відвідує місця загального користування, що становить загрозу розповсюдження та захворювання на туберкульоз серед населення. Відповідно до висновку лікаря-фтизіатра Вітовської ЦРЛ про доцільність примусового обстеження та госпіталізації громадянина [PERSON], який потребує примусової госпіталізації в Миколаївському протитуберкульозному диспансері. Відповідно до ч. 1 ст. 285 ЦПК України, справа про обовязкову госпіталізацію до протитуберкульозного закладу або про продовження лікування суд розглядає не пізніше трьох днів після відкриття провадження у справі. Особі має бути надано право особистої участі в судовому засіданні, за винятком випадків, коли за даними протитуберкульозного закладу така особа становить загрозу розповсюдження хвороби. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.286 ЦПК України рішення про задоволення заяви, зазначеної у частині першій цієї статті, підлягає негайному виконанню та є підставою для примусової госпіталізації або продовження строку примусової госпіталізації особи в протитуберкульозному закладі на встановлений законом строк. З огляду на вищевикладене, з урахуванням зібраним по справі доказів, суд знаходить заяву обґрунтованою і такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved