Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

У вересні 2016 року представник Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк») звернувся до суду з указаним позовом [PERSON] (далі - [PERSON].), [PERSON] (далі - [PERSON].) про стягнення заборгованості, який у відповідності до вимог ст. 11-1 ЦПК України було розподілено для розгляду судді Ходаківського М.П. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилався на те, що між Акціонерним комерційним банком «Райффайзенбанк Україна» (далі - АКБ «Райффайзенбанк Україна»), правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] 27 квітня 2006 року було укладено кредитний договір № ML-302/96/2006, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 98 650,00 доларів США на строк до 27 квітня 2021 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірах, визначених договором. У забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника 27 квітня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-302/96/2006, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати перед банком у повному обсязі солідарно із [PERSON] за своєчасне виконання ним усіх зобов'язань за кредитним договором. Попри взяті на себе зобов'язання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у зв'язку із чим станом на 14 липня 2016 року заборгованість за кредитним договором № ML-302/96/2006 від 27 квітня 2006 року становить 79 290,79 доларів США, що за курсом Національного банку України станом на указану дату еквівалентно 1 967 997,40 грн. У зв'язку із зазначеним позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № ML-302/96/2006 від 27 квітня 2006 року у розмірі 79 290,79 доларів США, що за курсом Національного банку України еквівалентно 1 967 997,40 грн., а також витрати зі сплати судового збору. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечувала проти їх задоволенні у повному обсязі, посилаючись на виконання позичальником [PERSON] своїх зобов'язань за кредитним договором. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки не повідомила. Суд, вислухавши пояснення осіб, що приймали участь у судовому провадженні, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, між АКБ «Райффайзенбанк Україна», назва якого була змінена на Закрите акціонерне товариство «Райффайзенбанк Україна» (далі - ЗАТ «Райффайзенбанк Україна»), а в подальшому на ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] 27 квітня 2006 року було укладено кредитний договір № ML-302/96/2006, відповідно до умов якого останньому надано кредит у розмірі 98 650,00 доларів США на строк до 27 квітня 2021 року та сплатою відсотків за користування кредитом: плаваючої процентної ставки - фіксований відсоток (10,50 %) + FIDR (том 1 а.с. 6-10). Відповідно до п. 1.4.1.1.3 вказаного кредитного договору плаваюча процентна ставка по Кредиту підлягає коригуванню протягом дії цього Договору щоразу після перебігу коленого 12 (дванадцятого) календарного місяця, починаючи з дня видачі Кредиту чи його першої частини (Траншу), якщо інше не передбачено цим Договором. Пунктом 1.9 кредитного договору сторони погодили право банку на вимогу дострокового погашення кредиту у випадку неналежного виконання зобов'язань за вказаним договором. Пунктом 4 кредитного договору передбачені умови, за яких нараховується пеня за неналежне виконання позичальником зобов'язань за цим договором. Факт належного виконання позивачем умов кредитного договору з надання [PERSON] кредиту у вказаному розмірі підтверджується дублікатом валютного меморіального ордеру № 1 від 27 квітня 2006 року, копія якого наявна в матеріалах справи (том 1 а.с. 90), а також тим, що [PERSON] сплачував у подальшому кошти на погашення отриманого кредиту. У забезпечення виконання кредитних зобов'язань позичальника за кредитним договором № ML-302/96/2006 від 27 квітня 2006 року між АКБ «Райффайзенбанк Україна» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-302/96/2006, за умовами якого остання зобов'язалася відповідати перед банком у повному обсязі солідарно із [PERSON] за своєчасне виконання ним усіх зобов'язань за кредитним договором (том 1 а.с. 11-12). За твердженням позивача, попри взяті на себе зобов'язання ані позичальником, ані поручителем не виконуються умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у зв'язку із чим станом на 14 липня 2016 року заборгованість за кредитним договором № ML-302/96/2006 від 27 квітня 2006 року становить 79 290,79 доларів США та складається з заборгованості за кредитом у розмірі 67 433,46 доларів США та заборгованості за відсотками у розмірі 11 857,33 доларів США, на підтвердження чого позивачем до позовної заяви додано розрахунок заборгованості (том 1 а.с. 17), а також на запит суду було надано виписки за рахунком, відкритим у ПАТ «ОТП Банк» на ім'я [PERSON] (том 1 а.с. 122-252, том 2 а.с. 1-250, том 3 а.с. 1-40). При цьому у засіданні представником відповідача [PERSON] на підтвердження виконання зобов'язань за кредитним договором № ML-302/96/2006 від 27 квітня 2006 року надано платіжні документи на загальну суму 106 077,50 доларів США (том 3 а.с. 69-136). Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно з нормою ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ст. 57, 58, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового засідання в їх сукупності, суд приходить до висновку щодо необґрунтованості та недоведеності позовних вимог ПАТ «ОПТ Банк» до [PERSON], [PERSON] та існування заборгованості за кредитним договором ML-302/96/2006 від 27 квітня 2006 року саме в обумовленому позивачем розумінні, у зв'язку із чим вважає за необхідне відмовити у їх задоволенні у повному обсязі. До такого висновку суд дійшов з огляду на те, що в ході судового розгляду даної цивільної справи стороною відповідачів було надано суду докази сплати позивачу [PERSON] 106 077,50 доларів США на виконання зобов'язань за кредитним договором № ML-302/96/2006 від 27 квітня 2006 року. Натомість позивачем на підтвердження наявності заборгованості за цим кредитним договором суду надано розрахунок заборгованості, в якому зазначено лише загальні складові заборгованості та її загальний розмір без зазначення того, з чого банк виходив, коли розраховував розмір заборгованості: розмір щомісячних платежів, розмір нарахованих відсотків, які щомісяця мали бути сплачені, дати та суми проплат, врахування сплачених [PERSON] коштів тощо. Надані на запит суду виписки по рахунку [PERSON] в ПАТ «ОТП Банк» не є належними доказами в розумінні ст. ст. 57, 58 ЦПК України, оскільки дані документи складені таким чином, що з їхнього змісту без спеціальних знань не можливо зрозуміти ту інформацію, що вони відображають. Представник позивача у судовому засіданні також не змогла пояснити суду зміст наданих нею виписок за рахунком, зазначивши при цьому, що такі документи формуються відповідною системою автоматично. Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що ухвалою суду від 28 лютого 2017 року судом у позивача витребувані окрім зазначених виписок також документи, де зазначено сукупну вартість кредиту, проте такі документи суду надано не було, у зв'язку із чим відсутні підстави вважати, що 106 077,50 доларів США не покривається повна заборгованість зі сплати кредиту та відсотків за кредитним договором № ML-302/96/2006 від 27 квітня 2006 року, а отже позовні вимоги банку за таких обставин не є обґрунтованими та доведеними. До того ж , суд ураховує і те, що за умовами укладеного між сторонами кредитного договору строк погашення зобов'язання є 27 квітня 2021 року, а тому у наданому позивачем розрахунку і при наявності факту неподання ним документів про сукупну вартість кредиту, строку його погашення суд взагалі не може встановити яким чином виникла заборгованість, який її розмір є поточною заборгованістю, чи було враховано сплачені позичальником кошти до суми заборгованості. Вирішуючи питання розподілу судових витрат у відповідності до ст. 88 ЦПК України та ураховуючи результат розгляду справи, витрати зі сплати судового збору, сплачені позивачем, не підлягають відшкодуванню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed