Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-19 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із уточненим в подальшому позовом до [PERSON], посилаючись на те, що їй на праві власності на підставі договору дарування від 22 березня 2010року належить 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Позивач зазначала, що співвласником 2/3 частин зазначеної квартири є [PERSON]. Вказувала, що вона намагалась потрапити до квартири, однак їй не вдалося це зробити, так як відповідач вчиняє їй перешкоди у користуванні та розпорядженні належною йому частиною квартири. Позивач стверджує, що відповідач хоче позбавити її права власності на частину квартири, оскільки відповідач здає вищевказану квартиру у найом та отримує прибуток. Посилаючись на порушення своїх прав, позивач просила суд ухвалити рішення, яким усунути перешкоди [PERSON] у користуванні 1/3 квартири за адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська, б. 2, кв. 34, шляхом вселення [PERSON] у квартиру за адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська, б. 2, кв. 34; встановити порядок користування квартири за адресою: м. Одеса, вул. Прохоровська, б. 2, кв. 34, визнавши за [PERSON] право користування жилим приміщення кімнати № 4 площею 14,7 кв. м., залишивши у спільному володінні місця загального користування: приміщення № 1 коридор, площею 6,5 кв.м, приміщення №3 кухня, площею 6,2 кв.м, виділивши іншим співвласникам у користування приміщення №5 - житлова, площею 21,0 кв.м, балкон, площею 0,6 кв.м. Позивач в судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою підтримала уточнені позовні вимоги, просила суд розглянути справу за її відсутності, ухвалити заочне рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 29, розділом першим книгою третій Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі договору дарування від 22 березня 2010року належить 1/3 частини квартири [ADDRESS]. 21 червня 2010 року право власності [PERSON] на 1/3 частини квартири [ADDRESS] зареєстровано в Державному реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 25 вересня 2016 року. Відповідно до технічного паспорту, складеного КП «ОМБТІ та РОН» 09 лютого 2010року, квартира [ADDRESS] розташована на 4 поверсі 4-поверхового будинку та складається з двох жилих кімнат, площею 13,7 кв.м, 21,0кв.м, кухні, площею 6,2 кв.м., санвузла, площею 2,4 кв.м., коридору, площею 6,5кв.м, балкону - 0,6 кв.м., загальною площею 50,4 кв.м., житловою площею 34,7 кв.м. Відповідно до висновку судової технічно - будівельної експертизи №139/2017 від 18 вересня 2017року, єдиним технічно можливим варіантом порядку користування жилим приміщенням за адресою: м. Одеса, вул. Прохорівська, б. 2, кв. 34 з урахуванням того, що [PERSON] є власником 1/3 зазначеної квартири є: приміщення № 1 коридор, площею 6,5 кв.м., залишити в загальному користуванні; приміщення №2 санвузол, площею 2,4 кв.м, залишити в загальному користуванні; приміщення № 3 кухня, площею 6,2 кв.м., залишити в загальному користуванні. При запропонованому варіанті порядку користування приміщеннями квартири № 34 в будинку по вул. Прохоровській, №2 в м Одесі співвласнику [PERSON] пропонується виділити наступне приміщення графічне відображення малюнок № 1 виконано червоним кольором, приміщення № 4, площа приміщення, запропонованого до виділу у користування співвласнику [PERSON] у запропонованому варіанті порядку користування (без урахування території загального користування) складає 14,7 кв. м., що на 1,9 м. більше площі, належної у відповідності до її ідеальної частки, що відповідає 39/100 частинам; Іншим співвласникам пропонується виділити наступні приміщення (графічне відображення, малюнок № І - вказано чорним кольором): приміщення №5 - житлова, площею 21,0 кв.м; балкон, площею 0,6 кв.м; Площа приміщень, запропонованих до виділу іншим співвласникам, у запропонованому варіації порядку користування (беї врахування території загальної користування), складає - 21,6 кв.м, що на 1,9 кв.м. менше площі, належної у відповідності до її ідеальної частки, що відповідає 61/100 частинам. Приміщення, запропоновані до виділу в загальне користування двох співвласників відображені на малюнку № 1 блакитним кольором. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. За положеннями частин 1,2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Відповідно до частин 1,3 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спірним майном, відповідної матеріальної компенсації. Пленум Верховного Суду України в п.14 постанови від 22.12.1995р. №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист приватної власності» розяснив, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Вирішуючи спір про визначення порядку користування житловим приміщенням, що належить особам на праві спільної часткової власності, суд повинен перевірити, яка частина житлової площі належить кожному із співвласників, встановити ідеальну частку кожного із них, зясувати, чи можливо виділити ці частки їм у користування та чи відповідає частка, виділена кожному із співвласників, його частці у спільному майні та чи не порушуються при цьому права співвласників на їхні частки у спільному майні. Судом встановлено, що позивач [PERSON] у встановленому законом порядку набула право власності на 1/3 частини спірної квартири, зареєструвала своє право належним чином, та має право користуватись виділеними за рішенням суду їй кімнатами, однак відповідач не відчиняє двері та чинить перешкоди у користуванні [PERSON] належним їй майном. Отже, враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що права [PERSON], як законного співвласника, щодо володіння та користування належною їй частиною квартири відповідно до її частки у праві спільної часткової власності порушені та підлягають захисту у спосіб, визначений позивачем, а саме шляхом вселення до спірної квартири та зобовязання відповідачу не чинити перешкоди у здійсненні такого права, встановити порядок користування квартирою. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судом встановлено, що при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 1102,40грн. Відповідно до п.1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються на відповідача у разі задоволення позову.

Outcome: approved