Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-11 00:00:00

У березні 2021 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 66 005,94 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 04.11.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-38274110, за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 71 832,69 грн. до 04.11.2023 під 27,1 % річних, а позичальник зобов`язався належним чином використати та повернути банку суму отриманого кредиту, а також сплатити проценти за користування кредитом, комісії згідно умов договору та тарифів кредиторм, та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені договором. Проте всупереч вимогам п. 2.2 та 2.3 кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе зобов`язання, оскільки не здійснював щомісячно погашення кредитної заборгованості, внаслідок чого станом на 13.10.2020 наявна заборгованість у розмірі 66005,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 63 270,62 грн., заборгованості за відсотками - 2 735,32 грн. 21.09.2020 позивач звернувся до відповідача з письмовою вимогою про дострокове виконання боргових зобов`язань, однак у визначені строки заборгованість не було повернуто, у зв`язку з чим і поданий до суду даний позов. Ухвалою судді Святошинського районного суду від 10.03.2021 року прийнято до розгляду дану справу та призначено розгляд за вказаним позовом у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомлення сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.11.2019 року між АТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] було укладено заяву-договір про відкриття поточного рахунку та надання кредиту «Кредит готівкою» № 014-RO-82-38274110, за яким кредитор надав позичальнику кредит у розмірі 71 832,69 грн. до 04.11.2023, а відповідач зобов`язався сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 27,1 % річних, комісії згідно умов договору та тарифів кредитора, та виконати всі зобов`язання в порядку та строки визначені кредитним договором (а.с. 8-12). Відповідно до п. 2.1 Кредитного договору, проценти сплачуються клієнтом у визначену графіком дату у складі щомісячного ануїтентного платежу, вказаного у графіку і розраховуються виходячи з процентної ставки, передбаченої п.п.1.2.3 п.1.2 Заяви-договору. Проценти нараховуються щомісячно на фактичний залишок заборгованості за весь строк користування кредитом, починаючи з дня надання кредиту або з наступного за днем надання кредиту операційного дня (у разі надання кредиту після закінчення операційного дня), виходячи з фактичної кількості днів в місяці та році. Згідно п. 1.2.3 договору, сторони досягли згоди, що за користування кредитом клієнт щомісячно зобов`язаний сплачувати банку проценти за ставкою, яка становить 27,1 % річних. Всупереч вимогам кредитного договору позичальник не виконав взяті на себе договірні зобов`язання щодо щомісячного погашення заборгованості, у зв`язку чим станом на 13.10.2020 року має заборгованість перед банком в розмірі 66 005,94 грн., яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 63 270,62 грн., заборгованості за відсотками - 2 735,32 грн. (а.с. 6). 21.09.2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» на адресу відповідача було направлено вимогу про дострокове виконання грошових зобов`язань за кредитним договором про сплату боргу в розмірі 66 005,94 грн. станом на 13.10.2020 року, яка відповідачем не була виконана (а.с. 14). Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст.1048 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. На підставі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Положеннями ст. 611 ЦК України передбачено, що, в разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Частина 2 ст. 1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що позичальник своїх зобов`язань за договором належним чином не виконував, перестав сплачувати щомісячні платежі щодо повернення кредиту та погашення відсотків за кредитом. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконані умови вищезазначеного кредитного договору, а також ним не було спростовано вищезазначених позовних вимог позивача, на підставі чого позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2270 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved