Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про витребування квартири під № 17, яка розташована у будинку № 12-А по вул. Середньофонтанській в м.Одеса, з чужого незаконного володіння, вказуючи, що набув право власності на цю квартиру на підставі договору дарування від 17.04.2009 р. за р. № 5-692, який в подальшому був визнаний недійсним заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2012 р. у справі № 1522/18882/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування від 17.04.2009 р. за р. № 5-692, але згодом це заочне рішення було скасоване ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 р. у справі № 1522/18882/12, й ухвалою Приморського районного суду м [PERSON] від 13.02.2014 року у справі № 1522/18882/12 позов [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним договору дарування від 17.04.2009 р. за р. № 5-692 залишений без розгляду (а.с.1-2, 69). Під час судового розгляду даної справи зясувалося, що після ухвалення Приморським районним судом м. Одеси заочного рішення від 05.10.2012 р. у справі № 1522/18882/12, квартира під № 17 у будинку № 12-А по вул. Середньофонтанській в м. Одесі неодноразово була відчужена та станом на даний час її власником є [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2013 року, в звязку з чим, на підставі відповідного клопотання представника позивача, суд своєю ухвалою від 23.03.2015 року допустив заміну первісного відповідача [PERSON] на належного відповідача [PERSON] (а.с.45). Крім того, під час судового розгляду даної справи відповідач [PERSON] подав зустрічний позов до [PERSON] про відшкодування матеріальних збитків в сумі 7500,00 грн., повязаних з оплатою правової допомоги, та про стягнення моральної шкоди в сумі 10000,00 грн., посилаючись, що незаконними вимогами [PERSON] та його незаконними діями йому завдано значних матеріальних збитків та моральну шкоду (а.с.111). Ухвалою суду від 22.12.2015 року до участі у справі залучено [PERSON] у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача [PERSON] (а.с.197). Ухвалою суду від 30.05.2016 року відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про зупинення провадження у даній справі. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] [PERSON] і [PERSON] підтримали позов свого довірителя і не визнали зустрічний позов [PERSON], а представник відповідача [PERSON] адвокат [PERSON] не визнала первісний позов [PERSON], подала адресовані суду свої письмові заперечення на позовну заяву [PERSON] (а.с.134-137) і підтримала зустрічний позов [PERSON] Третя особа [PERSON] веде дану справу в суді через свого представника адвоката [PERSON], яка не повідомила суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце наступного розгляджу справи була повідомлена під розписку відповідно до ч. 3 ст. 191 ЦПК України, про що свідчить довідковий лист від 31.03.2016 року, який приєднаний судом до матеріалів справи (а.с.227). Дослідивши матеріали справи і вислухавши пояснення представників сторін, суд доходить висновку, що первісний позов [PERSON] підлягає задоволенню, а зустрічний позов [PERSON] не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що [PERSON] набув право власності на спірну квартиру під № 17, що розташована у будинку № 12-А по вул. Середньофонтанській в м. Одесі, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Шостою одеською державною нотаріальною конторою 12.07.2006 р. за р. № 2-1677, зареєстрованого в Одеському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості в електронному Реєстрі прав власності на нерухоме майно 17.07.2006 р., номер запису : 692, в книзі : 611пр-186. Згодом [PERSON] відчужив вказану квартиру на користь позивача [PERSON] на підставі договору дарування від 17.04.2009 р., посвідченого Шостою одеською державною нотаріальною конторою за р. № 5-692, зареєстрованого в КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» Одеської міської ради 12.08.2009 р., номер запису: 692 в книзі : 718пр-195. Відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. Заочним рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 05.10.2012 року у справі №1522/18882/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним було задоволено позов [PERSON], та визнано недійсним вищевказаний договір дарування спірної квартири від 17.04.2009 р. за р. № 5-692. В подальшому [PERSON], на підставі договору дарування від 25.04.2013 року, посвідченого Шостою одеською державною нотаріальною конторою за р. № 5-390, відчужив спірну квартиру на користь [PERSON], який відчужив цю квартиру на користь відповідача [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.08.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] Однак згодом ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року у справі № 1522/18882/12 було скасоване вищевказане заочне рішення від 05.10.2012 року у цивільній справі № 1522/18882/12 за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. Крім того, ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 13.02.2014 року у цивільній справі № 1522/18882/12 було залишено без розгляду позов [PERSON] до [PERSON] про визнання договору дарування недійсним. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що, по-перше, оскільки станом дату судового розгляду даної справи укладений між [PERSON] і [PERSON] договір дарування спірної квартири від 17.04.2009 р. за р. № 5-692 є дійсним та у встановленому законом порядку не оспорюється, тому відповідно до ч. 1 ст. 328 ЦК України позивач [PERSON] вважається такою особою, що у встановленому законом порядку набула право власності на спірну квартиру, а право власності [PERSON] на цей обєкт нерухомого майна відповідно до п. ч. 1 ст. 346 ЦК України є припиненим; і, по-друге, право власності [PERSON] на спірну квартиру є похідним від права власності це нерухоме майно [PERSON], і так саме право власності [PERSON] на спірну квартиру є похідним від права власності на це нерухоме майно [PERSON]. Більш того, за приписами п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право вернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Таким чином, зустрічні позовні вимоги відповідача [PERSON] до [PERSON] є безпідставними та не підлягають задоволенню. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд стягує з [PERSON] на користь [PERSON] понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 243,60 грн., повязані із сплатою ним судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved