Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач є батьком неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], який перебуває на її утриманні. На даний час сторони проживають окремо, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Оскільки неповнолітня дитина є інвалідом з дитинства, то значні витрати йдуть на її лікування. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на утримання дитини в розмірі 1200 гривень. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позов та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Суд ухвалив провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], який перебуває на вихованні та утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Рокитнянської сільської ради Новоселицького району № 1004 від 03 вересня 2014 року. З довідки відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Новоселицького РУЮ № 04-19/2596 від 07 жовтня 2014 року вбачається, що відповідач змінив прізвище та власне ім'я на «[PERSON]». З посвідчення серії [NUMBER] від 25 травня 2011 року вбачається, що [PERSON] є інвалідом з дитинства. З висновку КУ «Новоселицька центральна лікарня» від 27 червня 2014 року вбачається, що [PERSON] хворіє з діагнозом дитячий аутизм із загальним недорозвитком мови I - II рівня вираженим порушеннями комунікативної функції. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За вказаних обставин, відповідач як батько також зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї неповнолітньої дитини нарівні із матір'ю, тому суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини. Враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений дохід відповідача, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 1200 гривень, позивачка зазначила, що відповідач зобов'язаний на рівні із нею матеріально забезпечити дитину та спроможний щомісячно сплатити вказану суму аліментів на утримання дитини. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами посилання позивачки про те, що неповнолітня дитина потребує, а відповідач має можливість сплати аліменти на дитину саме в розмірі 1200 гривень щомісяця. Тому, виходячи з принципу розумності та справедливості, а також обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні своїх дітей, з метою захисту прав та інтересів дитини, враховуючи інтереси сторін, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання своєї неповнолітньої дитини в розмірі 700 гривень. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 08 вересня 2014 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі ст.ст. 180-184, 191 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: partial