Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-14 00:00:00

у вересні 2015 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у трудових відносинах з Державним спеціалізованим підприємством «Чорнобильський комбінат». Наказом №516-ос від 06.08.2012 року [PERSON] переведено на посаду інженера 2 категорії відділу з організації діяльності охорони об»єктів зони відчуження та фізичного захисту. Наказом № 178-ос від 14.05.2014 року [PERSON] звільнено з роботи за скороченням штату за ст. 40 п.1 КЗпП України. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2014 року позов [PERSON] до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський комбінат» про поновлення на роботі,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. [PERSON] поновлено на роботі на посаді інженера 2 категорії відділу з організації діяльності охорони об»єктів зони відчуження та фізичного захисту. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на займаній посаді. Наказом №630-ос від 26.11.2014 року [PERSON] повновлено на роботі на зазначеній посаді з 24.04.2014 року, допущено до роботи після проходження медичного огляду. Позивачка зазначає, що по дорозі до медичного закліду для проходження медичного огляду 01.12.2014 року вона впала, внаслідок чого в неї погіршився стан здоров»я, у зв»язку з чим вона перебувала на стаціонарному лікуаванні з 02.12.2014 року по 15.12.2014 року та на амбулаторному лікуванні з 16.12. по 27.12.2014 року. Лікарняні листи їй були оплачені підприємством. Для подальшого відновлення здоров»я позивачка знаходилася на стаціонарному лікуванні внаслідок загального заїворювання у період з 12.01.2015 року по 11.02.2015 року та на амбулаторному з 12.02.2015 року по 13.02.2015 року. 24.07.2015 року вона направила лікарняні листки відповідачу проте останній відмовився оплатити їх та повернув їх позивачці. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2015 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2014 року скасовано,в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, що і стало причиною відмови відповідача у сплаті лікарняних листів. Позивчка вважає, що відповідачем порушені її права в частині оплаті лікарняних листків та з урахуванням остаточних вимог від 02.02.2016 року вона заявила позовні вимоги - про зобов»язання відповідача нарахувати та оплатити їх листки непрацездатності за період з 12.01.2015 року по 13.02.2015 року в сумі 6764,46 грн.; зобов»язання відповідача надати [PERSON] 11 календарних днів щорічної основної відпустки у період з 16 по 26.02.2015 року з відповідним нарахуванням та оплатою в сумі 1858,57 грн.; визнання незаконним та скасування наказу відповідача від 12.02.2015 року №42-ос «Про скасування наказів щодо [PERSON].»; про зобов»язання відповідача внести в трудову книжку зміни - замість дати звільнення 24.04.2014 року зазначити 26.02.2015 року та про стягнення з відповідача моральної шкоди у сумі 2000 грн. В судове засідання позивачка не з»явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивачки в судовому засіданні [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. Пояснив суду, що вважає порушенням прав позивачки є її звільнення за рішенням апеляційного суду під час її перебування на лікарняному, що є неприпустимим. Вважає, оскільки позивачка була поновлена на роботі - відповідач зобов»язаний сплатити їй листки непрацездатності, внести зміни до трудової книжки та надати відпустку. Позов просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала. Представником подано заяву про застосування строку позовної давності. Просила в задоволені позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши представників сторін, дослідивши письмові докази, встановив наступне. [PERSON] перебувала у трудових відносинах з ДСП «Чорнобильський спецкомбінат» та наказом № 178-ос від 14.05.2014 року її було звільнено з роботи з посади інженера 2 категорії відділу з організації діяльності охорони об»єктів зони відчуження та фізичного захисту за скороченням штату за ст. 40 п.1 КЗпП України. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2014 року позов [PERSON] до Державного спеціалізованого підприємства «Чорнобильський комбінат» про поновлення на роботі,стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування матеріальної та моральної шкоди задоволено частково. [PERSON] поновлено на роботі на посаді інженера 2 категорії відділу з організації діяльності охорони об»єктів зони відчуження та фізичного захисту. Допущено негайне виконання рішення в частині поновлення на займаній посаді. Наказом №630-ос від 26.11.2014 року [PERSON] поновлено на роботі на зазначеній посаді з 24.04.2014 року, допущено до роботи після проходження медичного огляду. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2015 року рішення Оболонського районного суду м. Києва від 21.11.2014 року скасовано,в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 01.04.2015 року рішення Апеляційного суду м. Києва від 22.01.2015 року залишено без змін. Відповідно до вимог ст . 61 ЦПК України обставини,встановлені судовим рішенням, зокрема у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини. У період з часу поновлення за рішенням суду на роботі - 21.11.2014 року по 22.01.2015 року - день набрання чинності рішенням суду [PERSON] перебувала на лікарняному, який був їй частково сплачено з 02.12.2014 року по 15.12.2014 року та на амбулаторному лікуванні з 16.12.2014 по 27.12.2014 року. Посилання позивачки на порушення її трудових прав в тому, що її звільнили під час перебування на лікарняному суд вважає необґрунтованим, оскільки наказ про звільнення підприємством виданий лише 24.04.2014 року за п.1 ст. 40 КЗпП України за скороченням штату, інших наказів про звільнення не видавалось. Відповідно до вимог ст. 223 ЦПК України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом. Враховуючи викладене суд прийшов до висновку про відсутність підстав для нарахування [PERSON] оплати листків непрацездатності за період з 12.01.2015 року по 13.02.2015 року,оскільки рішенням апеляційного суду м. Києва від 22.01.2015 року підтверджено законність її звільнення з роботи. Негайне виконання рішення суду першої інстанції в частині поновлення на роботі [PERSON] - це гарантований державою засіб негайного поновлення прав громадян в особливих категоріях справ, проте враховуючи, що рішення суду про поновлення на роботі не набрало законної сили суд вважає безпідставними вимоги про стягнення оплати лікарняних листків, надання відпустки з 16 по 26.02.2015 року та її оплати. Слід зазначити, що в таких випадках передбачено поворот виконання рішення за вимогами ст. 380 ЦПК України, проте в даному випадку він не є можливим враховуючи, що виплати, що здійснені, випливають з трудових правовідносин. Заявляючи позовну вимогу про скасування наказу №42-ос від 12.02.2015 року Про скасування наказів щодо [PERSON],позивачкою не наведено підстав скасування або обґрунтування його незаконності. Суд вважає,що даний наказ виданий на підставі рішення апеляційного суду м. Києва від 22.01.2015 року та відповідає вимогам законодавства про працю України. У зв»язку з вищевикладеним суд вважає безпідставною і вимогу про зобов»язання відповідача внести в трудову книжку [PERSON] зміни,замість дати звільнення 24.04.2014 року вказавши дату звільнення - останній день перебування у відпустці 26.02.2015 року. Правові підстави для внесення змін до запису у трудовій книжці позивачки відсутні. З врахуванням викладеного - встановленням судом законності звільнення позивачки з роботи, оплатою їй листків непрацездатності під час негайного виконання рішення суду, відсутністю порушень вимог КЗпП України під час виконання рішення суду,що набрало чинності, суд прийшов до висновку і про безпідставність заявленої позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Суд також враховує заяву відповідача про застосування строків позовної давності щодо вимог про надання відпустки, внесення змін до трудової книжки, оплати листків непрацездатності проте вважає, що позов не підлягає задоволенню у зв»язку з його безпідставністю.

Outcome: dismissed