Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

\~\~\~\~У вересні 2017 року позивач звернувся до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із позовною заявою до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03 жовтня 2016 року відповідач був прийнятий на роботу у ПрАТ «ВП «Техмаш» монтажником технологічного устаткування дільниці нестандартного обладнання. 17 листопада 2016 року відповідача було направлено у відрядження в м. Авдіївка на будівельний майданчик ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» для виконання робіт, передбачених договором субпідряду на будівельно-монтажні, пусконалагоджувальні роботи № 1043/16 від 07.11.2016, укладеного між позивачем та ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ». 28 листопада 2016 під час виконання своїх трудових обовязків на території ПрАТ «Авдіївський коксохімічний завод» відповідача було затримано охоронцем у звязку із фактом знаходження відповідача під дією психотропних речовин (алкоголю). Факт знаходження відповідача під дією психотропних речовин було встановлено за результатами проведеного медогляду, під час якого за допомогою апарату «Драгер» було встановлено наявність в повітрі, що видихається 0,26 ‰ алкоголю. 30 січня 2017 року відповідача було звільнено за власним бажанням за наказом №22 К. 16 лютого 2017 року на адресу позивача надійшла претензія ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» про сплату штрафу за договором № 1043/16 від 07 листопада 2016 року в розмірі 10000,00 грн., у звязку із порушення працівником позивача, [PERSON], правил трудового розпорядку у вигляді появи в стані алкогольного спяніння. 02.03.2017 вимога ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» була задоволена. В звязку із вищевикладеним представник позивача просив стягнути з відповідача заподіяну матеріальну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. Ухвалою судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська Мороза В.П. від 12 вересня 2017 року було відкрито провадження у справі. На підставі Розпорядження №300 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справи» від 13 грудня 2017 року, справа була після повторного автоматичного розподілу передана для розгляду по суті судді Волошину Є.В. З 14 грудня 2017 року справа перебувала у провадженні судді Волошина Є.В. призначеного на посаду судді строк на пять років, відповідно до Указу Президента України від 18 жовтня 2013 року №571/2013 «Про призначення судді» та у якого, станом на 19 жовтня 2018 року закінчилися повноваження судді. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.10.2018 року справа розподілена судді Слюсар Л.П. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 26 жовтня 2018 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. 30 листопад 2018 року відповідач надав відзив на позовну заяву, у якій зазначив, що з вимогами, зазначеними у позові не погоджується з наступних відстав. Згідно графіка змінності він не повинен був працювати 28 листопада 2016 року. Позивачем в порушення Інструкції проведення огляду на стан спяніння в закладах охорони здоровя і оформлення його результатів, не надано доказів сертифікату відповідності, свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки «Драгер» та висновку щодо результатів медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого спяніння. Також, оскільки 28 листопада 2016 року його до роботи не допустили то він не міг заподіяти шкоди підприємству та порушити правила внутрішньо-трудового розпорядку, тому посилання позивача на вимоги ст. 130 КЗпП вважає безпідставними. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Зазначила, що [PERSON] був працівником підприємства. 28 листопада 2016 року відповідача під час виконання трудових обовязків було затримано охоронцем у звязку із виявленням запаху алкоголю. про що складено акт затримання №160. Відповідач був направлений на проведення медогляду за допомогою приладу «Драгер», де був виявлений факт знаходження відповідача у стані алкогольного спяніння (0,26 ‰). Відповідач у пояснювальній записці не заперечував вказаний факт. Відповідач та його представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали в повному обсязі та просили відмовити у їх задоволенні. Відповідач зазначив, що прибув на завод о 20 годині 28 листопада 2016 року. Цей час був на території заводу та виконував свої обовязки. Був затриманий о 23 год. 28 хв. 28 листопада 2016 року. Заслухавши думку сторін по справі, вивчивши та дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до наказу № 366 к від 30 вересня 2016 року [PERSON] з 03 жовтня 2016 року було прийнято на посаду монтажника технологічного устаткування дільниці нестандартного обладнання. Згідно п. 3.4. Правил внутрішнього трудового розпорядку для робітників та службовців ПрАТ «ВП «Техмаш» працівник підприємства зобов'язаний не порушувати чинного законодавства України, суворо виконувати правила внутрішнього трудового розпорядку підприємства, розпорядження керівників, підвищувати продуктивність праці, вчасно й ретельно виконувати роботу з нарядів і завдань, дотримуватись вимог охорони праці, техніки безпеки, не робити дії, що тягнуть за собою заподіяння збитку підприємству, його майну і фінансам. 07 листопада 2016 року між позивачем та ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» укладено договір субпідряду № 1043/16 де сторони погодили умови співпраці. Тим же договором, пунктом 17.7 сторони передбачили, що в разі виявлення на території ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» фактів порушення працівником позивача правил внутрішнього трудового розпорядку, зокрема, появи в стані алкогольного спяніння\~позивач сплачує ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» штраф у розмірі 2000,00 грн. за перший виявлений факт. При виявленні наступних фактів порушення вказаних правил протягом року працівником позивача, позивач сплачує ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» штраф у розмірі 10\~000 грн. за кожну виявлену подію. Згідно наказу № 958 від 16 листопада 2016 року відповідача було відряджено у м.Авдіївка, ПрАТ «АКХЗ», з 17 листопада 2016 року по 18 грудня 2016 року, для виконання робіт згідно з угодою. 28 листопада 2016 співробітниками ПрАТ «АКХЗ», у присутності начальника дільниці ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» [PERSON], складено [PERSON] затримання за фактом знаходження під дією психотропних речовин № 160, де зазначено про затримання [PERSON] у звязку із знаходження останнього під дією психотропних речовин (алкоголю). За результатами медогляду, факт знаходження [PERSON] під дією психоактивних речовин підтвердився, що було встановлено приладом «Драгер» - 0,26 % . Зазначені обставини були викладені в доповідній записці фельдшером медпункту ПрАТ «АКХЗ» на імя директора по безпеці, начальника цеха, підрядної організації [PERSON] В той же час, відповідно до листа Українського науково-дослідного інституту соціальної і судової психіатрії та наркології МОЗ України за вих. 04-Д-16/зв від 28.04.2017 стан алкогольного сп'яніння визнається дійсним за умови наявності показника більше 0,2 проміле алкоголю в крові. У своїх пояснювальних записках, складених ним на імя директора ПрАТ «Техмаш» від 28 листопада 2016 року та 05 грудня 2016 року, відповідачем було зазначено, що він вживав спиртні напої, вину визнав. Відповідно до наказу №22 К від 30.01.2017 року [PERSON] звільнений з 30.01.23017 року за власним бажанням ст.38 КЗпП України. 26 січня 2017 року ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» звернувся на адресу позивача з претензією, де зазначив, що оскільки порушення, допущене працівником позивача [PERSON] є повторним протягом року, вимагав сплатити штраф у розмірі 10000,00 грн., відповідно до п.17.7. Договору субпідряду від 07 листопада 2016. Відповідно до платіжного доручення № 486 від 02 березня 2017 року, позивач перерахував на рахунок ТОВ «МЕТІНВЕСТ ІНЖИРІНГ» штраф у розмірі 10000,00 грн., у відповідності до умов п.17.7. Договору субпідряду від 07 листопада 2016 року. Відповідно до ч.4 ст.232 КЗпП України безпосередньо в районних, районних у місті, міських чи міськрайонних судах розглядаються трудові спори за заявами власника або уповноваженого ним органу про відшкодування працівниками матеріальної шкоди, завданої підприємству, установі, організації. Згідно з ч.3 ст.233 КЗпП України для звернення власника або уповноваженого ним органу до суду з питань стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди. Статтею 139\~ КЗпП\~України,передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. В той же час, у відповідності до ст. 130 КЗпП України\~працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. Пунктом 3. 4 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~29.12.1992\~№14\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування шкоди,\~заподіяної підприємствам,\~установам,\~організаціям їх\~працівниками» роз'яснено, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти втрату, погіршення або зниження цінності майна, необхідність для підприємства, установи, організації провести затрати на відновлення, придбання майна чи інших цінностей або провести зайві, тобто викликані внаслідок порушення працівником трудових обов'язків, грошові виплати. Згідно п. 4 ч. 1 ст. 134 КЗпП України\~працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоду завдано працівником, який був у нетверезому стані. У пункті 10\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~29.12.1992\~№14\~«Про судову\~практику в\~справах про\~відшкодування шкоди,\~заподіяної підприємствам,\~установам,\~організаціям їх\~працівниками» судам роз'яснено, що при розгляді справ за позовами про покладення повної матеріальної відповідальності за п. 4 ст.\~134\~КЗпП за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації працівником, який знаходився у нетверезому стані, судам необхідно враховувати, що нетверезий стан працівника може бути підтверджено як медичним висновком, так і іншими видами доказів (актами та іншими документами, поясненнями сторін і третіх осіб, показаннями свідків), які мають бути відповідно оцінені судом. Маючи на увазі, що заподіяння шкоди працівником, який був у нетверезому стані, є одним з найгрубіших порушень трудових обов'язків, зменшення розміру відшкодування за цю шкоду, як правило, не допускається. Отже, з аналізу норм трудового законодавства, цивільного кодексу, розяснень Пленуму Верховного Суду України слід прийти до висновку, що під прямою дійсною шкодою, зокрема, слід розуміти проведення зайвих, тобто викликаних внаслідок порушення працівником трудових обовязків, грошових виплат, а саме сплата на користь контрагентів за цивільно-правовими договорами, суми неустойки, фінансових санкцій. Враховуючи, що внаслідок порушення відповідачем трудових обовязків та трудової дисципліни, а саме появи на робочому місці в нетверезому стані, позивач за цивільно-правовим договором сплатив іншій стороні договору штрафні санкції в сумі 10000,00 грн., дані понесені витрати в розумінні вимог чинного законодавства слід вважати прямою дійсною шкодою, заподіяною підприємству з вини її працівника, внаслідок його появи на робочому місці у нетверезому стані. Саме порушення працівником своїх трудових обовязків та трудової дисципліни призвело до зайвих виплат позивачем на користь третьої особи грошових коштів, які за умови дотримання працівником своїх трудових обовязків не підлягали сплаті та є наслідком такого порушення.\~\~\~\~ Крім того, всупереч визначеному ч.3 ст.12 та ч.1 ст.81\~ЦПК України процесуальному обов'язку довести ті обставини, на які відповідач та представник відповідача посилаються як на підставу своїх заперечень, останні доказів, які б спростовували ознаки алкогольного сп'яніння до суду не надали. У відповідності до ч.1 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.2 ст.77\~ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.\~ Виходячи з вищенаведених обставин справи, а також діючого матеріального закону, з урахуванням загальних засад цивільного судочинства суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПрАТ «ВП «Техмаш» до [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню з відповідача на його користь. На підставі викладеного та

Outcome: approved