Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-20 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Державного підприємства «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» (далі - відповідач) про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків виплати заробітної плати та середнього заробітку за час затримки виплати сум працівникові під час звільнення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач працювала в Державному підприємстві «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» з 18.03.1986 року по 29.01.2015 року на посаді інженера. Відповідно до Наказу № 8ос від 29.01.2015 року позивач звільнилася за власним бажанням з виходом на пенсію. Ні в день звільнення, ні в послідуючому, відповідачем не було проведено розрахунку із нею повністю або частково, як і не було розрахунку станом на дату звернення з даним позовом. Крім того, починаючи з серпня 2013 року, відповідач платив заробітну плату позивачу нерегулярно, а тому за відповідачем утворилася заборгованість в сумі 39269,23 грн.. Тому, позивач просив суд компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 28753,29 грн. та компенсацію середнього заробітку за час затримки виплати сум під час звільнення за період з 01.02.2015 року по 16.03.2015 року в сумі 43164,80 грн.. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав та надав письмові пояснення. Заслухавши пояснення представників сторін, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. У разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком (ч. 2 ст. 233 КЗпП України). Судом встановлено, що [PERSON] працювала в Державному підприємстві «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» на посаді інженера. На підставі Наказу № 8ос від 29.01.2015 року, позивач була звільнена за власним бажанням, ст. 38 КЗпП України, в зв`язку з виходом на пенсію, що підтверджується записом від 29.01.2015 року у трудовій книжці (а.с.9-10). Працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник (ч. 1 ст. 38 КЗпП України). Відповідно до довідки № 2 від 18.01.2016 року, яка видана Державним підприємством «Проектний інститут «Укрметротунельпроект», заборгованість підприємства перед працівником на 18 січня становить 39269,23 грн. (а.с.13). Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести із ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ч. 1 ст. 116 КЗпП України). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Згідно п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24.12.1999 р «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв'язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (Постанова Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», п. 8). Відповідно до розрахункових листків [PERSON], заробітна плата склала: за листопад 2014 року - 685,60 грн., за грудень 2014 року - 745,22 грн. (а.с.19). Як вбачається із розрахунку середнього заробітку за час затримки виплати сум працівнику під час звільнення, середньогодинна заробітна плата становить 19,27 грн. (685,60 грн. за листопад 2014 року + 745,22 грн. за грудень 2014 року = 1430,82 грн. : 74,25 (кількість відпрацьованих робочих)), отже середньоденна заробітна плата при 8-годинному робочому дні становить: 19,27 х 8 годин = 154,16 грн., час затримки розрахунку з 01 лютого 2015 року по 16 березня 2016 року становить 280 робочих днів, а тому середня заробітна плата становить 43164,80 грн. (154,16 грн. х 280 робочих днів). Отже, враховуючи те, що відповідачем у день звільнення позивача не були виплачені належні йому суми, а також з урахуванням ст. 117 КЗпП України, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за весь час затримки у сумі 43164,80 грн. підлягають задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, позивачу з серпня 2013 року відповідач виплачував заробітну плату нерегулярно, що підтверджується довідкою № 101 від 14.07.2015 року, яка видана Державним підприємством «Проектний інститут «Укрметротунельпроект» (а.с.11) та розрахунковими листками з серпня 2013 року по січень 2015 року (а.с.14-19). Підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи) (ст. 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться) (ст. 3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати»). Згідно розрахунку суми компенсації втрати частини доходу у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати, який міститься в матеріалах справи, сума грошової компенсації за втрату частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги за період серпень 2013 року по січень 2015 року складає - 28753,29 грн. (серпень 2013 р. - 2117,42 грн., вересень 2013 р. 5409,98 грн., жовтень 2013 р. - 3034,71 грн., листопад 2013 р. - 2085,51 грн., грудень 2013 р. - 2101,73 грн., січень 2014 р. - 2180,85 грн., лютий 2014 р. - 6935,70 грн., квітень 2014 р. - 945,65 грн., травень 2014 р. - 276,37 грн., липень 2014 р. - 11,65 грн., серпень 2014 р. - 825,26 грн., вересень 2014 р. - 834,76 грн., жовтень 2014 р. - 808,60 грн., листопад 2014 р. - 273,95 грн., грудень 2014 р. - 273,43 грн., січень 2015 р. - 637,72 грн.). Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку що позовні вимоги про стягнення компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати заробітної плати в сумі 28753,29 грн. підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість в розмірі 71918,09 грн. без вирахування податків, зборів та обов'язкових платежів. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 719,18 грн.. Враховуючи викладене,

Outcome: approved