Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

ТОВ «Факторингова компанія «РАНТЬЄ», правонаступником якої є позивач ТОВ ФК «СЕРЕТ», звернувся до суду як правонаступник ПАТ «Ідея Банк» з позовом до відповідача, зазначивши, що ПАТ «Ідея Банк» 29.05.2015 року та відповідачем було укладено кредитний договір №F94.414.70070 про надання кредиту в сумі 8051 гривня зі сплатою 16,5 % на рік за користування кредитом у терміни, передбачені встановленим договором графіком щомісячних платежів. Отримавши кошти, відповідач порушив договірні зобовязання та станом на 23.12.2016 року має заборгованість в сумі 8201,49 грн.. ПАТ «Ідея Банк» відступив право вимоги ТОВ «ФК «РАНТЬЄ» 30.09.2016 року, яке 28.02.2017 року відступило право вимоги ТОВ «ФК «СЕРЕТ»». Просить стягнути вказану суму та понесені судові витрати. Позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, подавши про це письмову заяву. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково, подав письмові заперечення, в яких вказав про незаконність вимоги щодо стягнення щомісячної комісії за обслуговування кредиту, просив в стягненні з відповідача 1850,82 грн. відмовити. Подав заяву про розгляд справи в його та відповідача відсутність. За таких обставин справу розглянуто у відсутність сторін. Дослідивши письмові докази та проаналізувавши їх в сукупності, суд дійшов висновку про наступне : Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини в сфері кредитування . Правопопередником позивача та відповідачем 29.05.2015 року було укладено споживчий кредитний договір №F94.414.70070 про надання кредиту в сумі 8051 гривень зі сплатою 16,5 % на рік за користування кредитом у терміни, передбачені встановленим договором графіком щомісячних платежів, строком повернення до 29.11.2017 року щомісячними платежами у визначених розмірах. Отримавши кошти, відповідач порушила договірні зобовязання та станом на 23.12.2016 року має заборгованість в сумі 8201,49 грн., з яких 6350,67 грн. простроченої заборгованості за кредитом, 1850,82 грн. - за процентами та комісією. Відповідач не оспорює факту укладання договору, отримання кредитних коштів та порушення умов їх повернення, однак оспорює правомірність нарахування комісії. Загальна вартість кредиту згідно Додатку №1 до кредитного договору №F94.414.70070 від 29.05.2015 року становила 16818,16 грн.: 8051 грн. кредитних коштів, 2100,20 грн. процентів за користування ними, 6666,96 грн. комісії. На виконання умов договору відповідачем сплачено 5700 грн., з них 1700,33 грн. в погашення кредиту, 3999,67 грн. процентів та комісії. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит на сплатити проценти. Ст.1050,ч.2 ЦК України передбачає, що в разі невиконання позичальником умови договору, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому. Оскільки відповідно до умов кредитного договору від 29.05.2015 року банк надав позичальнику кредит на споживчі цілі, особливості регулювання відносин сторін визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». За положеннями частини пятої статті 11, частин першої, другої, пятої, сьомої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів зі споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту, є несправедливими і це є підставою для визнання таких положень недійсними. Крім того, відповідно до статті 55 Закону України «Про банки і банківську діяльність» відносини банку з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно-правовими актами Національного банку України та угодами (договорами) між клієнтом та банком. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10\~травня 2007 року №\~168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Верховним Судом України в справі №6-1746цс16 висловлена правова позиція про те, що сплата комісії за послуги, що супроводжують кредит, є незаконним. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що нарахування відповідачеві комісії є незаконним, тому вимоги в частині її стягнення задоволенню не підлягають. Оскільки згідно умов договору відповідач мав сплатити 2100,20 грн. процентів за користування кредитними коштами та 6666,96 грн. комісії, а в погашення вказаних нарахувань сплатив 3999,67 грн., то суд вважає, що проценти за користування кредитними коштами сплачені відповідачем в повному обсязі, отже, зазначена позивачем заборгованість в сумі 1850,82 грн. є нарахованою позивачем комісією, про відсутність правових підстав стягнення якої судом вказано вище. Тому доводи відповідача про безпідставність стягнення заборгованості в сумі 1850,82 грн. є обґрунтованими. Враховуючи вищевказане, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судові витрати стягуються пропорційно до задоволеної частини вимог (77.4%). На підставі викладеного,

Outcome: partial