Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-18 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом, у якому просила позбавити права користування житловим приміщенням [PERSON], 02жовтня [INFO], а саме квартирою № 13, яка знаходиться за адресою: Київська обл., Броварський р-н., с. Світильня, вул. Макаренка, буд. 19. Свій позов [PERSON] обґрунтовує тим, що вона, на підставі свідоцтва про право власності на житло від 25 травня 2000 року, виданого згідно розпорядження Світильнянської сільської ради Броварського району Київської області № 25 , є власникомквартири № 13 у будинку № 19 по вулиці Макаренка в селі Світильня Броварського району Київської області. У данійквартиріокрім позивача зареєстровані: [PERSON] - [PERSON] онука; [PERSON] онук. Проте, відповідач [PERSON] ніколи не проживав за вказаною адресою та особистих речей його в квартирі не має. У звязку з тим, що відповідач не проживає у квартиріпозивача більше року без поважних причин, не несе витрат по обслуговуванню та її збереженню, у добровільному порядку знятися із реєстрації не бажає, що порушує право позивача у користуванні та володінні власним нерухомим майном, й з метою оформлення субсидії,[PERSON] змушена була звернутися до суду із даним позовом. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. від 11жовтня 2018 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за даним позовом за правилами спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання для розгляду справи по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала в повному обсязі, просила його задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечувала. Пояснення надала аналогічні змісту позовної заяви, крім того суду пояснила, що приблизно в жовтні-листопаді 2018 року онук [PERSON] до неї приїжджав, на її прохання знятися з реєстрації поставив їй умову, щоб вона йому сплатила кошти в розмірі 60000 грн. За якою адресою він зараз проживає не повідомив, позивач зі слів зрозуміла, що в селі Козацьке, Чернігівської області. Суду також пояснила, що онук за вказаною адресою постійно і не проживав,так як його мати [PERSON], а її дочка була позбавлена батьківських прав, і [PERSON] знаходився в інтернаті. Позивач суду пояснила, що вона ніколи не надавала своєї згоди на реєстрацію [PERSON] у своїй квартирі. Після того, як йому у 2008 році виповнилось 16 років, через рік у 2009 році, позивач зі слів секретаря сільської ради [PERSON] дізналася про те, що директор інтернату попросив у сільській раді зареєструвати [PERSON] за адресою [ADDRESS], що вони і зробили. Відповідач [PERSON] будучи повідомленим у встановленому законом порядку про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання повторно не зявився, причини неявки суду не повідомленні. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що позивач у справі є їх сусідкою, будинок у них за адресою в с.Світильня, по вул.Макаренка, 19, на декілька квартир, тому вони дуже добре один одного знають, та бачать хто проживає у будинку. За адресою в [ADDRESS] проживає [PERSON], її дочка [PERSON] та онука [PERSON] Онука [PERSON] [PERSON] памятають лише коли він був маленький, тому що його мати [PERSON] періодично лишала на [PERSON], а сама десь зникала. Знають, що у [PERSON] було дві доньки [PERSON] та [PERSON] [PERSON] лишилась проживати із матірю [PERSON], інша [PERSON] постійно змінювала місце проживання разом із дітьми та чоловіком, проживала десь в с.Кулажинці, на сьогодні зі слів [PERSON] знають, що її донька проживає в [INFO] із чоловіком, та сином [PERSON] Понад шість років за місцем проживання [PERSON], вони не бачили її онука [PERSON] Суду стверджують, що він за вказаною адресою не проживає понад шість років, станом здоровя бабусі [PERSON] не цікавиться, будь-якої допомоги не надає. Провівши заочний розгляд справи, заслухавши думку позивача та допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням від 25 травня 2000 року за № 25, що зареєстровано Броварським бюро технічної інвентаризації, йзаписано в реєстрову книгу за № 3909, є власником квартири [ADDRESS]. (а.с.6) Із довідки № 444 від 24 вересня 2018 року, виданої виконавчим комітетом Світильнянської сільської ради Броварського району Київської області, вбачається, що за адресою: с. Світильня, Броварський р-н., [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON] (власник), [INFO], - із 16 серпня 1989 року; [PERSON] (дочка), [INFO], із 27 січня 2001 року; [PERSON] (онука), 18 грудня1995 року народження, - із 11 квітня 2013 року; [PERSON] (онук), [INFO], - із 15 жовтня 1992 року. (а.с.7) Відповідно до Акту обстеження житлово-побутових умов проживання сімї [PERSON] від 21 вересня 2018 року, складеного депутатомСвітильнянської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], та сусідами, й затверджено сільським головою, встановлено, що за адресою: Київська обл., Броварський р-н.,[ADDRESS], зареєстровані та фактично проживають [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Також, за даною адресою зареєстрований, але фактично не проживає [PERSON], [INFO]. Речі належні йому у квартирі відсутні. (а.с.8) В судовому засіданні також встановлено на підставі показів свідків [PERSON] та [PERSON], що відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] не проживає понад шість років, тобто з 2013 року, його речей в квартирі немає. Відповідно до ст.\~41\~Конституції України та ст. 1 [PERSON] Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону №\~475/97-ВР\~від 17\~липня 1997\~року Про\~ратифікацію Конвенції\~про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод 1950\~року,\~[PERSON] Протоколу\~та протоколів № № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч.1 ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовуватися житлом для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь - яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно положень ч. 1 ст. 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною 2 ст. 405 ЦК України передбачено, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, вивчивши матеріали справи, враховуючи, що відповідач [PERSON] за вказаною вище адресою не проживає понад один рік й не користується житловим приміщенням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги,із певною зміною їх формулювання, підлягають задоволенню, а [PERSON] визнанню таким, що втратив право на користування квартирою № 13 у будинку № 19 по вулиці Макаренка в селі Світильня, Броварського району Київської області. Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved