Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-10 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за цивільно-правовим договором № 3/46-2016 від 01.04.2016 у розмірі 43410 гривень. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що 01.04.2016 між сторонами був укладений цивільно-правовий договір № 3/46-2016, згідно якого позивач зобов`язалась своїми силами та на свій ризик, за рахунок та з використанням засобів відповідача за відповідними завданнями надавати послуги, пов`язані з реалізацією рухомого та нерухомого майна Акціонерного товариства «Конструкторське бюро «Дніпровське». Замовник має сплачувати виконавцю винагороду. Загальна вартість надання послуг за договором складається з сукупної вартості наданих виконавцем та прийнятих замовником послуг за відповідним завданням. Сплата винагороди має здійснюватись поетапно залежно від результатів виконання відповідних завдань замовника. Підставою для проведення розрахунку за надані позивачем за відповідним завданням замовника послуги є підписаний сторонами та скріплений їх печатками акт здавання-приймання наданих послуг за відповідним завданням. Станом на день звернення із позовом підписані, але не оплачені наступні надані послуги: так, згідно замовлення №1 від 01.04.2016 року підписано акт здавання-приймання наданих послуг на суму 21285 грн., строк оплати - протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами акту та скріплення їх печатками, акт підписано 29.04.2016 року, тобто строк оплати настав 09.05.2016 року; згідно замовлення №2 від 05.05.2016 року підписано акт здавання-приймання наданих послуг на суму 9500 грн., строк оплати - протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами акту та скріплення їх печатками, акт підписано 28.06.2016 року, тобто строк оплати настав 08.07.2016 року; згідно замовлення №3 від 04.07.2016 року підписано акт здавання-приймання наданих послуг на суму 12625 грн., строк оплати - протягом 10 календарних днів з моменту підписання сторонами акту та скріплення їх печатками, акт підписано 07.11.2016 року, тобто строк оплати настав 17.11.2016 року. Таким чином, сума заборгованості відповідача перед позивачем складає 43410 грн., у зв`язку з чим, позивач змушена звернутися до суду. В судовому засіданні позивач, представник позивача, кожен окремо, підтримали позовну заяву, просили її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, без поважних причин; належним чином був повідомлений про дату, час і місце судового засідання засобами масової інформації; не подав відзив; позивач не заперечував проти такого вирішення справи та ухвалення заочного рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, та у зв`язку з ненаданням відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до положень ст.901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення глави 63 підрозділу 1 розділу ІІІ Книги 5 ЦК України можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Укладений між сторонами Договір за своєю правовою природою є договором про надання послуг, тому між сторонами виникли правовідносини, правове регулювання яких здійснюється згідно глави 63 ЦК України. Згідно зі ст.903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. В судовому засіданні встановлено, що 01 квітня 2016 року між Публічним акціонерним товариством «Конструкторське бюро «Дніпровське» та [PERSON] було укладено цивільно-правовий договір № 3/46-2016, згідно якого за п.1.1 Договору виконавець зобов`язується своїми силами та на свій ризик, за рахунок та з використанням засобів замовника за відповідними завданнями надавати послуги, пов`язані із реалізацією рухомого та нерухомого майна замовника (арк.с.5-7). Судом встановлено, що при укладенні Договору, між сторонами досягнуто згоди із усіх істотних умов: предмет, умови та порядок його виконання, порядок оплати, відповідальність сторін за невиконання або неналежне виконання умов договору. Угода укладена в письмовій формі, сторони угоди мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення сторін було вільним і відповідало їхній внутрішній волі, що підтверджується їх підписами. Згідно п. 2.1 Договору за надання послуг замовник сплачує виконавцю винагороду загальна вартість надання послуг за цим Договором складається із сукупної вартості наданих виконавцем та прийнятих замовником послуг за відповідним завданням. Сплата винагороди здійснюється поетапно, залежно від результатів виконання виконавцем відповідних завдань замовника. Як зазначено у п.2.2 Договору, підставою для проведення розрахунку за надані виконавцем за відповідним завданням замовника послуги є підписаний сторонами та скріплений їх печатками (за наявності) Акт здавання-приймання наданих послуг за відповідним завданням. Замовник сплачує виконавцю суму винагороди за надання послуг за відповідним завданням протягом строку, зазначеного у відповідному завданні. Такий строк починає плинути з моменту підписання сторонами та скріплення їх печатками (за наявності) Акту, якщо інше не передбачено завданням замовника. Таким чином, укладений між сторонами Договір визначає права та обов`язки кожної сторони, а саме [PERSON] - надати послуги, пов`язані з реалізацією рухомого та нерухомого майна замовника; ПАТ «КБ «Дніпровське» - сплатити винагороду за виконану роботу. Як вбачається із Завдання №1 від 01 квітня 2016 року [PERSON] зобов`язалась надати наступні послуги: провести передпродажну підготовку вимірювальних приладів в кількості 125 штук, які знаходяться на ЛВТ замовника та організувати роботи по проведенню оцінки приладів; організувати біржові торги вимірювальних приладів в кількості 125 штук; оформити необхідну документацію; прибирання приміщення ЛВТ після повного вивезення приладів; проведення презентацій потенційним покупцям виставленого на продаж замовником майна, демонстрація його корисних властивостей, розробка комерційних пропозицій. Розмір винагороди за надання послуг за цим завданням встановлено 21285 грн. 00 коп. (арк.с.8). Згідно Акту здавання-приймання наданих послуг від 29 квітня 2016 року за Завданням №1 від 01 квітня 2016 року в рамках цивільно-правового договору від 01.04.2016 року №3/46-2016 , зазначено ряд виконаних робіт [PERSON] Замовник щодо якості наданих послуг претензій не має; завдання виконано своєчасно (арк.с.9). Відповідно до Завдання №2 від 05 травня 2016 року [PERSON] зобов`язалась надати наступні послуги: провести передпродажну підготовку обладнання ; організувати біржові торги автотранспорту в кількості 2 штук, оформити необхідну документацію; продовжити роботу по пошуку орендарів приміщень підприємства; прибирання приміщення після повного вивезення обладнання; проведення презентацій потенційним покупцям виставленого на продаж замовником майна, демонстрація його корисних властивостей, розробка комерційних пропозицій. Розмір винагороди за надання послуг за цим завданням встановлено 9500 грн. 00 коп.(арк.с.10). Згідно Акту здавання-приймання наданих послуг від 28 червня 2016 року за Завданням №2 від 05 травня 2016 року в рамках цивільно-правового договору від 01.04.2016 року №3/46-2016 зазначено ряд виконаних робіт [PERSON] Замовник щодо якості наданих послуг претензій не має; завдання виконано своєчасно (арк.с.11). Як вбачається із Завдання №3 від 04 липня 2016 року [PERSON] зобов`язалась надати наступні послуги: провести передпродажну підготовку обладнання та організувати роботи по проведенню оцінки обладнання; організувати біржові торги автотранспорту в кількості 2 штук, оформити необхідну документацію; продовжити роботу по пошуку орендарів приміщень підприємства; отримання, сортування та облік кореспонденції підприємства; проведення презентацій потенційним покупцям виставленого на продаж замовником майна, демонстрація його корисних властивостей, розробка комерційних пропозицій. Ремонт дерев`яних дверей, які виходять на сходи Прибирання території біля підприємства. Розмір винагороди за надання послуг за цим завданням встановлено 12 625 грн. 00 коп.(арк.с.12). На підтвердження виконаних робіт у матеріалах справи міститься Акт здавання-приймання наданих послуг від 07 листопада 2016 року за Завданням №3 від 04 липня 2016 року в рамках цивільно-правового договору від 01.04.2016 року №3/46-2016. Згідно Акту [PERSON] виконала свої зобов`язання за Завданням №3; замовник щодо якості наданих послуг претензій не має; завдання виконано своєчасно (арк.с.13). Встановлено, що в порушення умов цивільно-правового договору від 01.04.2016 року №3/46-2016, відповідач не виконав своє зобов`язання, а саме, не здійснив остаточну оплату вартості виконаних робіт після прийняття останніх 29 квітня 2016 року, 28 червня 2016 року та 07 листопада 2016 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ст.ст. 76-83 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Проте, у судовому засіданні позивачем не було надано суду достатніх та допустимих доказів на підтвердження того, що заплановані роботи були виконані та виконані саме позивачем. У судовому засідання остання зазначила, що роботу виконала, проте квитанцій та платіжних доручень не має, оплата здійснювалась через розрахунковий рахунок підприємства. Одночасно, суд зауважує, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Позивачем було надано суду відомості про нарахування заробітної плати застрахованим особам Публічного акціонерного товариства «Конструкторське бюро «Дніпровське», таблицю нарахування єдиного внеску та відомості про трудові відносини осіб, проте, суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Предметом спору є невиконання відповідачем умов цивільно-правового договору, а не встановлення факту щодо наявності між сторонами трудових відносин (арк.с.14-29). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на не вчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину не вчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Також, слід зазначити, що позивачем не було надіслано вимоги до відповідача про виконання замовником своїх обов`язків, встановлених за цивільно-правовим договором. Доказів про факт не виконання відповідачем своїх обов`язків як замовника до суду надано не було. Сторонами по справі у відповідності до ч. 4 ст. 83 ЦПК України не було повідомлено про неможливість подання доказів у встановлений законом строк. Крім того, будь-які інші докази, ніж ті, що були надані позивачем разом із позовом, до суду сторонами по справі подані не були. Заяви про те, що доданий до справи або поданий до суду учасником справи для ознайомлення документ викликає сумнів з приводу його достовірності або є підробленим, до суду не надходили. Будь-які клопотання про витребування доказів по справі в зв`язку з неможливістю їх самостійного надання та заяви про забезпечення доказів до суду сторонами по справі не подавалися. Отже, кожній стороні надавалася розумна можливість представити справу в таких умовах, які не ставлять цю сторону у суттєво невигідне становище відносно другої сторони. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. В даному випадку, суд позбавлений права на збирання доказів по справі з власної ініціативи, що було б порушенням рівності прав учасників судового процесу. Відповідно до ч. 2 і ч. 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, дослідивши письмові пояснення, викладені позивачем у позові, та оцінивши, відповідно до ст.89 ЦПК України, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів, наявних в справі, у їх сукупності, враховуючи вищевикладене, прийшов до переконання в тому, що позов не підлягає задоволенню, такі вимоги є необґрунтованими і недоведеними належними і допустимими доказами. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, суд виходить з положень ст. 141 ЦПК України, та покладає його на позивача. Доказів понесення сторонами по справі інших судових витрат суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed