Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що відповідач є батьком їх неповнолітньої дитини [PERSON], який перебуває на її утриманні. На даний час сторони спільно не проживають, відповідач не приймає участь у вихованні дитини та в добровільному порядку ніякої матеріальної допомоги на її утримання не надає. Просила суд стягнути з відповідача щомісяця аліменти на дитину в розмірі 700 гривні. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідач позов визнав частково та пояснив суду, що ніде не працює, не має постійного заробітку, а тому спроможний платити аліменти на дитини в розмірі 500 гривень щомісяця. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], який перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується довідкою Мамалигівської сільської ради Новоселицького району № 679 від 24 липня 2016 року та сторонами не оспорюється.. Дитина не перебуває на диспансерному обліку в лікарні. Сторони проживають окремо. Відповідно до ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приймаючи до уваги, що відповідач як батько зобов'язаний приймати участь в утриманні своєї дитини на рівні із матір'ю, суд вважає обґрунтованими заявлені позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на утримання своєї дитини. Враховуючи, що не має даних про чіткий встановлений дохід відповідача, суд із урахуванням положень ст. 184 СК України вважає доцільним визначити розмір аліментів, які підлягають стягненню з нього на утримання дитини, в твердій грошовій сумі. При цьому, суд у відповідності до вимог ст. 182 СК України враховує матеріальне становище та стан здоров'я дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів та інші обставини, що мають істотне значення. Заявляючи вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 700 гривень, позивачка зазначила, що відповідач зобов'язаний на рівні із нею матеріально забезпечити дитину та спроможний щомісячно сплатити вказану суму аліментів на утримання дитини. Приймаючи до уваги, що відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами посилання позивачки про те, що дитина потребує, а відповідач має можливість сплати аліменти на дитину саме в розмірі 700 гривень щомісяця. Враховуючи у сукупності досліджені докази та виходячи з принципу справедливості та розумності, а також обов'язку обох батьків приймати участь в утриманні своєї дитини, суд вважає за необхідне присудити відповідачу аліменти на утримання своєї дитини в розмірі 600 гривень щомісяця. Суд, визначаючи час з якого слід присудити аліменти на дитину, приймає до уваги, що позовна заява подана до суду 22 вересня 2016 року, а відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі. На підставі ст.ст. 180-184 Сімейного кодексу України,

Outcome: partial