Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що півроку він зі своєю дружиною не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Від сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей - доньку [PERSON], 2005 року народження, та сина [PERSON], 2009 року народження. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить його інтересам, просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 29 жовтня 2005 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №151. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги. Просив суд задовольнити позов. У судовому засіданні відповідачка позовні вимоги визнала. Суду пояснила, що з відповідачем не проживають разом півроку та не підтримують шлюбних стосунків. Не заперечувала проти розірвання шлюбу. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши надані письмові докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що 29 жовтня 2005 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис №151, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. З матеріалів справи встановлено, що сторони по справі не проживають разом півроку, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин вони не підтримують тривалий час. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. При розгляді справ суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Оскільки судом встановлено, що сторони шлюбних відносин не підтримують півроку, спільного господарства не ведуть, примирення між ними не можливе, тому шлюб між ними може бути розірваним. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved