Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

У вересні 2016 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшов позов [PERSON] до [PERSON]. Позивач [PERSON], з урахуванням заяви про від 27.03.2017 р., просить виділити в натурі та визнати за нею право власності на частину виділеного в натурі майна за фактичним порядком користування. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.05.2016 р. їй належить ? частина житлового будинку з господарськими та побутовими будівлями, розташований за адресою: с. Розумівка Запорізького району Запорізької області, вул. К.\~Великого, буд. 9. Фактичним співвласником вищевказаного будинку є [PERSON], яка користується іншою ? частиною спірного будинку. За заповітом [PERSON] заповідала все своє майно позивачу та відповідачу. Відповідач прийняла спадщину, однак не дооформила її. Інших спадкоємців житлового будинку немає. На теперішній час вони з відповідачем користуються спірним будинком та земельною ділянкою. Земельна ділянка на якій розміщено спірний будинок належить також позивачу та відповідачу по ? частині на підставі свідоцтва про право на спадщину від 13.05.2016 р. Земельна ділянка фактично поділена між ними огорожею. Позивач вважає за можливе поділити житловий будинок та земельну ділянку відповідно до фактичного користування. В судові засідання 07.11.2016 р., 25.11.2016 р., 04.01.2017 р. зявилась позивач [PERSON], яка позов підтримала, в подальшому участі у розгляді справи не брала. У заяві від 30.03.2017 р. просила розглянути справу за її відсутності. В судові засідання 07.11.2016 р., 04.01.2017 р. зявилась відповідач [PERSON], яка не заперечувала проти задоволення позову, в подальшому участі у розгляді справи не брала, у заяві від 30.03.2017 р. просила розглянути справу за її відсутності. Також 05.04.2017 р. на адресу суду надійшла заява відповідача про визнання позову. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. 09.04.2015 р. померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ЖС № 324508, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції у Запорізькій області 14.04.2015 р. За життя [PERSON] залишила заповіт від 26.10.2011 р., яким усе своє майно заповіла [PERSON] та [PERSON]. За змістом спадкової справи, копія якої міститься в матеріалах даної судової справи, спадкоємці прийняли спадщину у встановленому законом порядку, до якої увійшли спірний житловий будинок та земельна ділянка, розташовані за адресою: с.\~Розумівка Запорізького району Запорізької області, вул. К.\~Великого, буд. 9. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.2016 р. [PERSON] належить ? частина житлового будинку розташованого за адресою: с.\~Розумівка Запорізького району Запорізької області, вул. К.\~Великого, буд. 9. Згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.05.2016 р. [PERSON] належить ? частина земельної ділянки, розташованої за адресою: с.\~Розумівка Запорізького району Запорізької області, вул. К.\~Великого, буд. 9. Дана земельна ділянка має загальний розмір 0,294 га (кадастрові номери 2322188400:07:001:2036, 2322188400:07:001:2037). Право власності на частини вказаних земельних ділянок зареєстровані у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується Інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомості № 59420651 від 19.05.2016 р. та № 59421949 від 19.05.2016 р. Хоча відповідач [PERSON] на час розгляду справи належним чином не оформила спадкових прав, однак в силу ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно технічного паспорту, складеного станом на 14.11.2015 р. житловий будинок складається з: 1-1 веранда (15,2 кв.м.), 1-2 коридор (7,0 кв.м.), 1-3 кухня-їдальня (9,6 кв.м.), 1-4 суміщений санвузол (4,7 кв.м.), 1-5 кімната (22,8 кв.м.), 1-6 кімната (17,5 кв.м.), 1-7 кімната (11 кв.м.), 1-8 спальня (8,2 кв.м.), 1-9 спальня (9,2 кв.м.). Загальна площа приміщень складає 105,2 кв.м., житлова площа 68,7 кв.м. Самовільних побудов житловий будинок не має. Даний житловий будинок не розподілений між сторонами в натурі. Згідно ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до зазначених правових норм співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є у спільній частковій власності. За відсутністю згоди порядок володіння та користування майном визначається судом за позовом одного або декількох співвласників. Сторони є спадкоємцями не лише зазначеного будинку, а й спірних прибудов, що дає можливість їх поділу та виділу майна в натурі. Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна, крім земельних ділянок, визначає Інструкція щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна, затверджена наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 18 червня 2007 р. №55 та зареєстрована в Міністерстві юстиції України 6 липня 2007 р. за №774/14041 (зі змін. та допов.), яка застосовується субєктами господарювання, які здійснюють технічну інвентаризацію обєктів нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток обєктів нерухомого майна. Відповідно до розділу 3 Інструкції, розрахунок часток у спільній власності на обєкти нерухомого майна виконується за заявами всіх співвласників обєктів нерухомого майна. У разі невідповідності розмірів часток, указаних у правовстановлювальних документах, реальним часткам за згодою всіх співвласників здійснюється розрахунок відповідних часток нерухомого майна з метою отримання відповідних правовстановлювальних документів. За відсутності згоди всіх співвласників щодо зміни часток питання вирішується в судовому порядку. Згідно висновку експерта від 28.02.2017 р. за результатами проведення судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № 14-17 запропоновані варіанти розподілу житлового будинку та земельної ділянки. У заяві від 27.03.2017 р. позивач [PERSON] просила здійснити розподіл житлового будинку та земельної ділянки відповідно до додатку № 1 саме за фактичним порядком користування. У заяві від 05.04.2017 р. відповідач [PERSON] визнала позов у повному обсязі, тобто погодилась на розподіл житлового будинку та земельної ділянки відповідно до додатку №\~1 саме за фактичним порядком користування. Відповідно до варіанту розподілу житлового будинку за фактичним порядком користування, з яким погодились сторони, даний будинок підлягає розподілу наступним чином: 1) [PERSON] виділяються наступні приміщення з житлового будинку (визначено в зелений колір) 1-1 веранда (15,2 кв.м.), 1-2 коридор (7,0 кв.м.), 1-3 кухня-їдальня (9,6 кв.м.), 1-5 кімната (22,8 кв.м.), а разом 54,6 кв.м; 2) [PERSON] виділяються наступні приміщення з житлового будинку (визначено в жовтий колір) 1-4 суміщений санвузол (4,7 кв.м.), 1-6 кімната (17,5 кв.м.), 1-7 кімната (11 кв.м.), 1-8 спальня (8,2 кв.м.), 1-9 спальня (9,2 кв.м.), а разом 50,6 кв.м. Відповідно до вказаного варіанту розподілу, різниця в житловій площі в житловому будинку літ. «А», [PERSON] компенсується за рахунок виділення в користування господарських будівель та споруд: літ. «Б» літня кухня; літ. «б» сарай, літ. «В» сарай, літ. «Г» сарай, літ. «Е» вбиральня; літ. «пг» погріб під «В»; літ. «І» замощення. Відповідно до варіанту розподілу земельної ділянки за фактичним порядком користування, з яким погодились сторони, дана земельна ділянка підлягає розподілу наступним чином. Площа земельної ділянки, яка фактично знаходиться під домоволодінням складає 2940 кв.м. Площа земельної ділянки, що виділяється [PERSON] складає 1588,00 кв.м. (S-1 на плані визначена в жовтий колір). Площа земельної ділянки, що виділяється [PERSON] складає 1352,00 кв.м. (S-2 на плані визначена в жовтий колір). Відповідно до даного варіанту розподілу земельної ділянки в користування [PERSON] надаються наступні будівлі і споруди: літ. «Б» літня кухня; літ. «б» сарай, літ. «В» сарай, літ. «Г» сарай, літ. «Е» вбиральня; літ. «пг» погріб під «В»; літ. «І» замощення; літ. № 2 огорожа; літ. № 4 ворота. Відповідно до даного варіанту розподілу земельної ділянки в користування [PERSON] надаються наступні будівлі і споруди: літ. № 1 огорожа; літ. № 3 огорожа. Правовий режим спільної часткової власності визначається Главою 26 ЦК України з урахуванням інтересів усіх її учасників. Володіння, користування і розпорядження частковою власністю здійснюється за згодою всіх співвласників, а за відсутності згоди спір вирішується судом. Незалежно від розміру часток співвласники мають рівні права. Поняття спільної часткової власності викладено у ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Отже, право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно у цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними відсотками від цілого чи у дробному виразі. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обовязковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Стаття 364 ЦК України встановлює, що якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Верховний Суд України у абзаці першому п. 6 постанови Пленуму від 04 жовтня 1991 року «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» № 7 (з наступними змінами) зауважив, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю можливо провести, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру). Згідно з положеннями п.7 постанови Пленуму №7, у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділена відокремлена частина будинку, якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин справи може провести його зі зміною ідеальних часток. При поділі житлового будинку суд зобовязаний зазначити в рішенні, яка відокремлена частина будинку конкретно виділяється і яку частку в будинку вона складає, а також, які підсобні будівлі передаються власнику, а частки інших співвласників учасників спільної часткової власності мають бути розподілені таким чином, щоб їх арифметична сума складала одиницю. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України виділ часток (поділ) жилого будинку, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. При таких обставинах, враховуючи те, що фактично порядок користування вже існує, виділ часток за фактичним порядком користування з технічної точки зору є можливим, а тому позивачу необхідно виділити частку домоволодіння за фактичним користуванням, залишивши у користуванні відповідача іншу частину домоволодіння. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову з тих підстав, що позивач [PERSON] як співвласник житлового будинку має право на встановлення та надання їй у володіння та користування реальної частки спільного майна в натурі, що фактично не приведе до зміни частки кожного із спадкоємців домоволодіння та відповідає змісту ст. 357 ЦК України. Незважаючи на фактичну зміну часток земельної ділянки спадкоємців, суд вважає за можливе виділити в натурі частину земельної ділянки за фактичним користуванням, оскільки саме такий спосіб поділу було обрано сторонами спору без заявлення вимог щодо компенсації вартості різниці в частках. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved