Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» звернулось в суд до [PERSON] з первісною позовною заявою про стягнення боргу та уточнюючою позовною заявою визнати укладений між ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» та [PERSON] Договір про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року фактично Договором відповідального зберігання з правом користування, стягнення боргу, пені, штрафу та судових витрат. В позовних заявах ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» зазначає, що згідно заяви від 11.08.2014 року про прийняття на роботу та наказу ЮА/ПР-К-038-0000000133 від 11.08.2014 року про прийняття на роботу [PERSON] (далі Відповідач) був прийнятий на роботу на посаду менеджера із збуту відділ СГТ Чернігів з 12.08.2014 року. У відповідності до положень ст. ст. 134, 135? КЗпП України між Відповідачем та TOB «Юпітер 9 Агросервіс» було укладено Договір про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року відповідно до умов якого Відповідачу за Актом прийому-передачі від 15.09.2014 року був переданий легковий автомобіль марки: Renault Logan, державний номер [NUMBER]. Згідно п.1 Договору про повну матеріальну відповідальність працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довіреного йому роботодавцем легкового автомобіля за який працівник несе повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Крім того, п. п. 4 - 8 Договору визначено, що роботодавець передає працівникові автомобіль на підставі акта прийому - передачі автомобіля, підписаного обома сторонами. У разі втрати або пошкодження автомобіля, що відбулися, як з вини працівника, так і не з вини працівника, працівник зобов'язується відшкодувати роботодавцю заподіяну шкоду в повному обсязі. У разі невиконання або неналежного виконання працівником своїх обов'язків, зазначених у цьому договорі, порушення нормативних актів України, а також заподіяння роботодавцю матеріальної шкоди він несе матеріальну та іншу відповідальність згідно з чинним законодавством України. Працівник несе повну матеріальну відповідальність своїм майном та грошовими коштами (в тому числі заробітна плата, премії, доплати, надбавки) як за пряму дійсну шкоду, заподіяну ним роботодавцю, так і за збиток, що виник у роботодавця в результаті відшкодування шкоди іншим особам та витрат на усунення такої шкоди. За погодженням сторін вартість автомобіля, що передається працівнику встановлюється в розмірі 100000.00 гривень. Законодавством України не передбачено жодних обмежень стосовно укладення між працівником та роботодавцем будь-яких цивільно-правових договорів, що випливає з принципу свободи укладення договору визначеного ст. 627 ЦК України. Укладений 15.09.2014 року Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність носить цивільно - правовий характер і є фактично договором відповідального зберігання з правом користування. За умовами даного договору Відповідачу на зберігання з правом користування було передано Актом приймання-передачі від 15.09.2014 року автомобіль. Вказаний договір відповідає положенням глави 66 ЦК України «Зберігання». Відповідно до ст. ст. 936, 942, 944 ЦК України за договором зберігання одна сторона зобов`язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною і повернути її у схоронності. Зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. Зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі. Згідно із п. 1 Договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довіреного йому роботодавцем легкового автомобіля марки Renault Logan, державний реєстраційний знак [NUMBER]. Внаслідок ДТП, яке сталось 16.09.2014 року та пошкодження відповідачем зазначеного легкового автомобіля марки: Renault Logan, державний номер: [NUMBER], останнім було завдано позивачу матеріального збитку на суму 126316,74 грн., що підтверджується експертним авто - товарознавчим висновком № 410 від 02.10.2014 року. Згідно зазначеного вище та заяви Відповідача від 15.10.2014 року про розстрочення сплати заподіяної шкоди між позивачем та Відповідачем було укладено Договір від 15.10.2014 року про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою відповідно до Договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року. Умовами Договору від 15.10.2014 року про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою визначено, що роботодавець надає працівнику розстрочку з погашення заборгованості за заподіяною шкодою, що виникла внаслідок пошкодження майна роботодавця (автомобіля Renault Logan, державний номер: [NUMBER]) відповідно до порушення працівником п. п. 5, 6 Договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року. Заборгованість за заподіяною шкодою визначена сторонами цим Договором є заборгованістю працівника перед роботодавцем, що складається виключно із шкоди заподіяної майну роботодавця. Заборгованість за заподіяною шкодою працівника перед роботодавцем, що утворилась на момент укладення цього Договору з урахуванням умов Договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року сторонами визначена у сумі 50000,00 грн. 00 коп. В порядку реструктуризації боргу за заподіяною шкодою визначеною сторонами у п. 3 цього Договору борг сплачується працівником у гривнях на банківський рахунок роботодавця № 26002441182 в AT «Райфайзен Банк Аваль», МФО банку 380805, за встановленим графіком (по 2777,77 грн. до 30 числа кожного місяця з останнім платежем 30.03.2016 року). Датою сплати чергового платежу погашення боргу за цим Договором сторони визначили дату надходження коштів на розрахунковий рахунок роботодавця. Роботодавець має право в односторонньому порядку приймати рішення про дострокове розірвання цього Договору у випадку прострочення працівником порядку оплати заборгованості визначену сторонами у п. 4 цього Договору. За порушення умов та порядку оплати заборгованості визначену сторонами у п. 4 цього Договору, працівник за кожен день прострочення грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,05% від суми заборгованості визначеної у п. 3 цього Договору. В разі, якщо прострочення триває понад десять календарних днів, з одинадцятого дня покупець зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми заборгованості визначеної у п. 3 цього Договору. За кожний наступний день прострочення, починаючи з одинадцятого дня, покупець сплачує пеню з розрахунку один відсоток від суми заборгованості визначеної у п. 3 цього Договору. Сторони також визначили, що умови цього Договору не змінюються у випадку розірвання трудових правовідносин між сторонами та діють до повного виконання зобов'язань за ним, а зобов'язання сторін за договором про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року залишаються незмінними і обов'язковими для виконання кожною із сторін. Згідно заяви відповідача від 13.10.2014 року про звільнення за власним бажанням та у відповідності до наказу про звільнення від 15.10.2014 року № ЮА/ЗВ-К0020-0000000133 на підставі ст. 38 КЗпП України між позивачем та Відповідачем були припинені трудові правовідносини. Станом на 08.12.2014 року Відповідачем за Договором від 15.10.2014 року про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою свої зобов'язання не виконуються, жодної суми за графіком платежів не сплачено, Відповідач уникає контактів з позивачем. За Відповідачем рахується загальна сума заборгованості 50000,00 грн. Порушивши умови Договору про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою Відповідач на момент звернення із даною позовною заявою не сплатив зазначений борг на користь Позивача. Станом на 08.12.2014 року сума основного боргу відповідача за договором про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою складає 50000.00 грн. сума пені становить 841,63 грн., сума штрафу 5000,00 грн., що разом складає 55841,63 грн. Неодноразові вимоги, щодо виконання умов Договору та сплати заборгованості Відповідачем до уваги взяті не були, в зв'язку з чим змушені звернутися до суду для захисту своїх інтересів та поновлення порушених прав. Просять визнати укладений між TOB «Юпітер 9 Агросервіс» та [PERSON] Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року фактично Договором відповідального зберігання з правом користування. Стягнути з [PERSON] на користь TOB «Юпітер 9 Агросервіс» суму боргу у розмірі 50000,00 грн., пеню 841,63 грн. та штраф 5000,00 грн., що разом складає 55841,63 грн. Стягнути з [PERSON] на користь TOB «Юпітер 9 Агросервіс» судовий збір у сумі 558 грн. 42 коп. за звернення із позовною заявою до суду. Кошти, що підлягають стягненню за цим позовом зобов'язати [PERSON] перерахувати на банківський рахунок TOB «Юпітер 9 Агросервіс» за наступними реквізитами: п/р 26002441182 в AT «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, ЄДРПОУ 38137023. 10.02.2015 року за вх. № 1956 [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» про визнання недійсним договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність та договору про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою. В зустрічному позові [PERSON] зазначає, що він працював в ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» з 12 серпня 2014 року по 15 жовтня 2014 року на посаді менеджера із збуту у відділі СГТ Чернігів. Звільнений був з посади згідно ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). Насправді він був змушений звільнятись, оскільки його до цього всіляко спонукали. Під час перебування у трудових відносинах з відповіда\-чем по зустрічному позову, між ним та роботодавцем за ініціативою роботодавця був укладе\-ний договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року. У пункті 1 цього договору зазначено, що він приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження давіренного йому роботодавцем легкового автомобіля марка РЕНО ЛОГАН державний номер [NUMBER], 2013 року випуску. У пункті 5 цього договору роботодавець поклав на нього зобоз'язання у разі втрати або пошкодження автомобіля відшкодувати заподіяну шкоду в повному обсязі незалежно від наявності чи відсутності його вини у цій шкоді. Зазначений договір не відповідає вимогам законодавства України про працю, погіршує його становище як працівника порівняно з вимогами закону. 16 вересня 2014 року біля 13 год. 00 хв., виконуючи свої трудові (службові) обов`язки, він рухався у службових справах по автодорозі Вересоч - Кладьківка Куликівського району на службовому автомобілі РЕНО ЛОГАН в напрямку села Вересоч. З правого кювета на проїзну частину дороги раптово вискочив собака, він змушений був застосувати екстренне гальмування та намагався об'їхати тварину, виїхавши на праву обочину дороги. Автомобіль став некерованим, після чого сталося перекидання автомобіля. Згідно висновку ВДАІ Куликівського району УМВС України в Чернігівській області від 23.09.2014 року під час керу\-вання автомобілем він діяв згідно пункта 12.3 ПДР України, тому в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Його вини у ДТП, що сталось 16.09.2014 року, немає. Внаслідок ДТП автомобіль отримав механічні пошкодження. Під впливом психологічного тиску з боку відповідача він був змушений в день звільнення 15.10.2014 року написати на раніше підготовленому та роздрукованому відповідачем бланку заяву про розстрочення сплати ним заподіяної шкоди автомобілю відповіда\-ча в сумі 50000 грн. 00 коп. Ця заява не являється добровільною і написана ним на раніше надрукованому бланку під примусом відповідача в день його розрахунку з роботи. Жодних дій з його боку, направлених на виконання цієї заяви в подальшому, ним не вчинялось, жодних коштів відповідачу ним не сплачено, що свідчить про відсутність добровільності в поданні такої заяви. 15 жовтня 2014 року відповідач також змусив його підписати разом із заявою ще й договір про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою відповідно до Договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року. Вважає, що укладені між ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» та ним договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року та договір про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою від 15.10.2014 року слід визнати недійсним відповідно до вимог ст. ст. 9 , 130, 134 КЗпП України. Відповідач не мав права укладати з ним договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність оскільки він не належав до категорії працівників, з якими згідно ст. 1351 КЗпП України може бути укладений такий договір. У договорі про його повну матеріальну відповідальність відповідач зазначає, що він зобов`язаний відшкодувати шкоду навіть при відсутності винних протиправних дій з його боку, як працівника. Це не відповідає вимогам ст. ст. 130 ч.2, 1351 КЗпП України. Договір про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою витікає з договору про повну матеріальну відповідальність працівника, і умови договору про розстрочення заборгованості нерозривно пов`язані з наявними трудовими правовідносинами між ним та відповідачем. Вважає, що є всі підстави про визнання обох договорів, укладених між ним та роботодавцем щодо покладання на нього трудових обов?язків, в тому числі і по відшкодуванню матеріальної шкоди недійсними. Просить визнати недійсним укладений між ним та ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15 вересня 2014 року та визнати недійсним укладений між ним та ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» Договір про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою відповідно до Договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року, що укладено 15 жовтня 2014 року. В судовому засіданні представник позивача по первісному позову та представник відповідача по зустрічному позову ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» [PERSON] позовні вимоги по уточнюючому первісному позову підтримав, просив їх задовольнити та визнати укладений між TOB «Юпітер 9 Агросервіс» та [PERSON] Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року фактично Договором відповідального зберігання з правом користування. Стягнути з [PERSON] на користь TOB «Юпітер 9 Агросервіс» суму боргу у розмірі 50000,00 грн., пеню 841,63 грн. та штраф 5000,00 грн., що разом складає 55841,63 грн. Стягнути з [PERSON] на користь TOB «Юпітер 9 Агросервіс» судовий збір за звернення із позовною заявою до суду. Кошти, що підлягають стягненню за цим позовом зобов'язати [PERSON] перерахувати на банківський рахунок TOB «Юпітер 9 Агросервіс» за наступними реквізитами: п/р 26002441182 в AT «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, ЄДРПОУ 38137023. Позовні вимоги по зустрічному позову [PERSON] до ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» не визнає та просить в задоволенні позовних вимог по зустрічному позову визнати недійсним укладений між [PERSON] та ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15 вересня 2014 року та визнати недійсним укладений між [PERSON] та ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» Договір про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою відповідно до Договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року, що укладено 15 жовтня 2014 року - відмовити. Відповідач по первісному позову та позивач по зустрічному позову [PERSON], представник відповідача по первісному позову та представник позивача по зустрічному позову адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги по уточнюючому первісному позову не визнали і просили в задоволенні позовних вимог по уточнюючому первісному позову ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» визнати укладений між TOB «Юпітер 9 Агросервіс» та [PERSON] Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року фактично Договором відповідального зберігання з правом користування; стягнути з [PERSON] на користь TOB «Юпітер 9 Агросервіс» суму боргу у розмірі 50000,00 грн., пеню 841,63 грн. та штраф 5000,00 грн., що разом складає 55841,63 грн., стягнути з [PERSON] на користь TOB «Юпітер 9 Агросервіс» судовий збір за звернення із позовною заявою до суду, кошти, що підлягають стягненню за цим позовом зобов'язати [PERSON] перерахувати на банківський рахунок TOB «Юпітер 9 Агросервіс» за наступними реквізитами: п/р 26002441182 в AT «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, ЄДРПОУ 38137023 - відмовити. Позовні вимоги по зустрічному позову підтримали, просили задовольнити та визнати недійсним укладений між [PERSON] та ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15 вересня 2014 року та визнати недійсним укладений між [PERSON] та ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» Договір про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою відповідно до Договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року, що укладено 15 жовтня 2014 року, з підстав зазначених в зустрічному позову та запереченні на уточнюючий первісний позов. Вислухавши пояснення представника позивача по первісному позову та представника відповідача по зустрічному позову [PERSON], відповідача по первісному позову та позивача по зустрічному позову [PERSON], представника відповідача по первісному позову та представника позивача по зустрічному позову адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи суд прийшов до висновку, що позовні вимоги по уточнюючому первісному позову та позовні вимоги по зустрічному позову необхідно задовольнити частково, а в іншій частині позовних вимог по уточнюючому первісному позову та зустрічному позову відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що на підставі наказу ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» № ЮА/ПР-К-038-0000000133 від 11 серпня 2014 року [PERSON] прийнятий на роботу з 12.08.2014 року у відділ СГТ Чернігів менеджером із збуту, зі строком випробування 3 місяців. А на підставі наказу № ЮА/ЗВ-К0020-0000000133 від 15 жовтня 2014 року був звільнений з роботи з 15 жовтня 2014 року з відділу СГТ Чернігів з посади менеджера із збуту на підставі ст. 38 КЗпП України ( за власним бажанням). З договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15 вересня 2014 року вбачається, що між ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс», в особі директора Баркова Олександра Вікторовича, що діє на підставі Статуту, іменоване надалі «Работодавець», з однієї сторони та [PERSON], іменований надалі «Працівник» з іншої сторони, уклали цей договір про наступне: 1. Працівник приймає на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довіреного йому Работодавцем легкового автомобіля марки Renault Logan, державний реєстраційний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER], рік випуску 2013, іменований надалі «автомобіль» за який Працівник несе повну індивідуальну матеріальну відповідальність. 2. Працівник зобов`язаний: керувати автомобілем особисто ( без права передавати керування стороннім особам), дотримуватись правил дорожнього руху.4. Работодавець передає Працівникові автомобіль на підставі акта прийому - передачі автомобіля, підписаному обома сторонами. Акт прийому - передачі автомобіля підписується при отриманні Працівником у Работодавця автомобіля. 5.У разі втрати або пошкодження автомобіля, що відбулися як з вини Працівника, так і не з вини Працівника, Працівник зобов`язується відшкодувати Работодавцю заподіяну шкоду в повному обсязі.11. Работодавець, вправі відмовитись від виконання цього договору в будь-який момент на свій розсуд в односторонньому порядку. 12. Працівник має право відмовитися від виконання цього договору за умови повного відшкодування Работодавцю збитків. З акту приймання передачі від 15 вересня 2014 року вбачається, що ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс», в особі директора Баркова Олександра Вікторовича, що діє на підставі Статуту, іменований надалі «Работодавець», з однієї сторони та [PERSON], іменований надалі «Працівник» з іншої сторони, уклали цей акт про таке: Работодавець передає, а Працівник приймає легковий автомобіль: марка Renault Logan, державний номер [NUMBER], колір білий, об`єм двигуна 1146, номер шасі [NUMBER], рік випуску 2013. В уточнюючому первісному позові позивач ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» просить визнати укладений між TOB «Юпітер 9 Агросервіс» та [PERSON] Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року фактично Договором відповідального зберігання з правом користування. В ч.1 ст. 936 ЦК України зазначено, що за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. В ст. 942 ЦК України зазначено: 1. Зберігач зобов'язаний вживати усіх заходів, встановлених договором, законом, іншими актами цивільного законодавства, для забезпечення схоронності речі. 2.Якщо зберігання здійснюється безоплатно, зберігач зобов'язаний піклуватися про річ, як про свою власну. В ч.1 ст. 943 ЦК України зазначено, що зберігач зобов'язаний виконувати свої обов'язки за договором зберігання особисто. В ст. 944 ЦК України зазначено, що зберігач не має права без згоди поклажодавця користуватися річчю, переданою йому на зберігання, а також передавати її у користування іншій особі. В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15 вересня 2014 року [PERSON] прийняв на збереження довіреного йому ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» легкового автомобіля марки Renault Logan, державний реєстраційний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER], рік випуску 2013, з правом керування особисто. Позивач по уточнюючому первісному позову просить визнати укладений між TOB «Юпітер 9 Агросервіс» та [PERSON] Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року фактично Договором відповідального зберігання з правом користування. Відповідач по уточнюючому первісному позову [PERSON] вважає, що ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» не мало право укладати з ним договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, оскільки він не належав до категорії працівників, з якими згідно ст. 1351 КЗпП може бути укладений зазначений Договір. При цьому [PERSON] в судовому засіданні не заперечував, що згідно договору від 15 вересня 2014 року і акту приймання передачі від 15 вересня 2014 року прийняв на себе повну матеріальну відповідальність за збереження довіреного йому зазначеного вище автомобіля, з правом керування. Суд вважає можливим зазначену позовну вимогу ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» по уточненому первісному позову задовольнити, так як відповідно до вимог передбачених ст. 11 ЦПК України здійснює розгляд справи в межах заявлених позовних вимог і визнати укладений між TOB «Юпітер 9 Агросервіс» та [PERSON] Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року фактично Договором відповідального зберігання з правом користування. Що стосується інших позовних вимог по уточнюючому первісному позову, то відповідно до ч.1 ст.950 ЦК України зазначено, що за втрату (нестачу) або пошкодження речі, прийнятої на зберігання, зберігач відповідає на загальних підставах. В ст. 1166 ЦК України зазначено: 1. Майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. 2. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З висновку начальника ВДАІ з обслуговування Куликівського району УМВС України в Чернігівській області Кривенко О.А. від 23.09.2014 року вбачається, що 16.09.2014 року біля 13 год. 00 хв. [PERSON], керуючи службовим автомобілем [NUMBER], що належить ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс», рухався по автодорозі Вересоч - Кладьківка, Куликівського району в напрямку села Вересоч в службових справах, не доїжджаючи приблизно 1009 м до села Хибалівка з правого кювету на проїзну частину дороги раптово вискочила собака. [PERSON] почав різко гальмувати, та намагався об`їхати його, при цьому виїхав на праву обочину дороги, автомобіль став некерованим, з`їхав в кювет та перекинувся. В результаті ДТП постраждалих немає, автомобіль отримав механічні пошкодження. Водій [PERSON] діяв згідно п. 12.3 ПДР України, тому в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу № 410 від 02 жовтня 2014 року вартість відновлювального ремонту легкового автомобіля «Renault - Logan 1.2 Authentique», державний реєстраційний № [NUMBER], необхідного для усунення пошкоджень, отриманих у ДТП 16.09.2014 року, з урахуванням значення коефіцієнту фізичного зносу його складності, станом на час проведення дослідження 02.10.2014 року, складає 106905 грн. 78 коп. Вартість матеріального збитку, завданого власнику легкового автомобіля «Renault - Logan 1.2 Authentique», державний реєстраційний № [NUMBER], внаслідок його пошкодження у ДТП 16.09.2014 року, прийнята рівною його ринковій вартості на момент перед ДТП складає 126316 грн. 74 коп. Із страхового договору № 1400095 серії ПКС від 19.05.2014 року «Просто-Каско Плюс» вбачається, що автомобіль марки Renault Logan, державний реєстраційний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер [NUMBER], рік випуску 2013 - застрахований АТ «ПРОСТО-страхування». В повідомленні АТ «ПРОСТО - страхування» від 10.03.2015 року за вих. № 01-1375 зазначено, що виплату страхового відшкодування в загальній сумі 60500 грн. було виплачено: суму 1325.00 грн. у сплату чергового страхового платежу шляхом взаємозаліку із Сумською філією АТ «Просто - страхування»; суму 59175.00 грн. на р/р ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» згідно реквізитів зазначених у заяві на виплату страхового відшкодування. Із виписки по рахунку від 09.12.2014 року вбачається, що 09.12.2014 року АТ «ПРОСТО - страхування» переведено 59175 грн. 00 коп. страхове відшкодування за ремонт автомобіля [NUMBER], власник ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс», згідно розпорядження № 101728 від 25.11.2014 р., без ПДВ. Позивач по уточненому первісному позову на підставі договора від 15 жовтня 2014 року про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою відповідно до Договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року просить стягнути з [PERSON] на користь TOB «Юпітер 9 Агросервіс» суму боргу у розмірі 50000,00 грн., пеню 841,63 грн. та штраф 5000,00 грн., що разом складає 55841,63 грн. Стягнути з [PERSON] на користь TOB «Юпітер 9 Агросервіс» судовий збір за звернення із позовною заявою до суду. Кошти, що підлягають стягненню за цим позовом зобов'язати [PERSON] перерахувати на банківський рахунок TOB «Юпітер 9 Агросервіс» за наступними реквізитами: п/р 26002441182 в AT «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, ЄДРПОУ 38137023. Шкода ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» була заподіяна 16.09.2014 року пошкодженням автомобіля в результаті дорожньо-транспортної пригоди під час виконання трудових обов`язків [PERSON] В ч.2 ст. 130 КЗпП України зазначено, що при покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. В п.1 ч.1 ст. 134 КЗпП України зазначено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли:1) між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. В судовому засіданні встановлено, що автомобіль марки Renault Logan, державний реєстраційний знак [NUMBER], шасі номер [NUMBER], рік випуску 2013 був пошкоджений в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Водій [PERSON] діяв згідно п. 12.3 ПДР України, тому в його діях відсутній склад правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП. В судовому засіданні встановлено, що вини [PERSON] в пошкодженні автомобіля марки Renault Logan, державний реєстраційний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER], рік випуску 2013 і заподіянні шкоди ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» - немає. Суд вважає, що в задоволенні позовної вимоги ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» по уточнюючому первісному позову стягнути з [PERSON] на користь TOB «Юпітер 9 Агросервіс» суму боргу у розмірі 50000,00 грн., пеню 841,63 грн. та штраф 5000,00 грн., що разом складає 55841,63 грн. Стягнути з [PERSON] на користь TOB «Юпітер 9 Агросервіс» судовий збір у сумі 558 грн. 42 коп. за звернення із позовною заявою до суду. Кошти, що підлягають стягненню за цим позовом зобов'язати [PERSON] перерахувати на банківський рахунок TOB «Юпітер 9 Агросервіс» за наступними реквізитами: п/р 26002441182 в AT «Райффайзен Банк Аваль», МФО 380805, ЄДРПОУ 38137023 - необхідно відмовити. В зв`язку з тим, що позовні вимоги по уточнюючому первісному позову задовольняються частково, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] необхідно стягнути на користь ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс», код ЄДРПОУ 38137023 в порядку повернення сплаченого судового збору за подачу позовної заяви до суду 243 грн. 60 коп., а в іншій частині стягнення судових витрат відмовити. Що стосується позовних вимог [PERSON] по зустрічному позову до ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» визнати недійсним укладений між ним та ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15 вересня 2014 року та визнати недійсним укладений між ним та ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» Договір про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою відповідно до Договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року, що укладено 15 жовтня 2014 року, то суд приходить до слідуючих висновків. Позивач по уточнюючому первісному позову ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» звернувся в суд з позовною вимогою визнати укладений між TOB «Юпітер 9 Агросервіс» та [PERSON] Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року фактично Договором відповідального зберігання з правом користування, тобто вважає договір від 15.09.2014 року фактично Договором відповідального зберігання з правом користування. Судом в цій частині позовні вимоги були задоволені. Тому суд вважає, що необхідності визнати недійсним укладений між [PERSON] та ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15 вересня 2014 року немає, так як ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» саме вважає вказаний Договір Договором відповідального зберігання з правом користування, тому в цій частині позовних вимог [PERSON] по зустрічному позову до ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» визнати недійсним укладений між [PERSON] та ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність від 15 вересня 2014 року слід відмовити. Згідно заяви [PERSON] від 15.10.2014 року про розстрочення сплати заподіяної шкоди між ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс», в особі директора Баркова О.В., що діє на підставі Статуту ( надалі Работодавець) з одного боку і [PERSON] (надалі Працівник) з іншого боку було укладено Договір від 15.10.2014 року про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою відповідно до Договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року. Умовами Договору від 15.10.2014 року про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою визначено, що роботодавець надає працівнику розстрочку з погашення заборгованості за заподіяною шкодою, що виникла внаслідок пошкодження майна роботодавця (автомобіля Renault Logan, державний номер: [NUMBER]) відповідно до порушення працівником п. п. 5, 6 Договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року. Заборгованість за заподіяною шкодою визначена сторонами цим Договором є заборгованістю працівника перед роботодавцем, що складається виключно із шкоди заподіяної майну роботодавця. Заборгованість за заподіяною шкодою працівника перед роботодавцем, що утворилась на момент укладення цього Договору з урахуванням умов Договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року сторонами визначена у сумі 50000,00 грн. 00 коп. В порядку реструктуризації боргу за заподіяною шкодою визначеною сторонами у п. 3 цього Договору борг сплачується працівником у гривнях на банківський рахунок роботодавця № 26002441182 в AT «Райфайзен Банк Аваль», МФО банку 380805, за встановленим графіком (по 2777,77 грн. до 30 числа кожного місяця з останнім платежем 30.03.2016 року). Датою сплати чергового платежу погашення боргу за цим Договором сторони визначили дату надходження коштів на розрахунковий рахунок роботодавця. Роботодавець має право в односторонньому порядку приймати рішення про дострокове розірвання цього Договору у випадку прострочення працівником порядку оплати заборгованості визначену сторонами у п. 4 цього Договору. За порушення умов та порядку оплати заборгованості визначену сторонами у п. 4 цього Договору, працівник за кожен день прострочення грошового зобов'язання зобов'язаний сплатити пеню в розмірі 0,05% від суми заборгованості визначеної у п. 3 цього Договору. В разі, якщо прострочення триває понад десять календарних днів, з одинадцятого дня покупець зобов'язаний сплатити штраф у розмірі десяти відсотків від суми заборгованості визначеної у п. 3 цього Договору. За кожний наступний день прострочення, починаючи з одинадцятого дня, покупець сплачує пеню з розрахунку один відсоток від суми заборгованості визначеної у п. 3 цього Договору. Сторони також визначили, що умови цього Договору не змінюються у випадку розірвання трудових правовідносин між сторонами та діють до повного виконання зобов'язань за ним, а зобов'язання сторін за договором про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року залишаються незмінними і обов'язковими для виконання кожною із сторін. В зустрічній позовній заяві і в судовому засіданні [PERSON] зазначає, що його вини у заподіянні шкоди ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» немає. Під впливом психологічного тиску з боку ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» він був змушений в день звільнення 15.10.2014 року написати на раніше підготовленому та роздрукованому відповідачем бланку заяву про розстрочення сплати ним заподіяної шкоди автомобілю відповідача в сумі 50000 грн.00 коп. Ця заява не являється добровільною і написана ним під примусом відповідача в день звільнення. Жодних дій з його боку, направлених на виконання цієї заяви в подальшому, ним не вчинялись, жодних коштів відповідачу ним не сплачено, що свідчить про відсутність добровільності в поданні ним заяви. 15 жовтня 2015 року відповідач також змусив його підписати разом із зазначеною заявою договір про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року. Доказом того, що заява про розстрочення і договір готувався одночасно і саме відповідачем, є наступна обставина - в заяві зазначена щомісячна розрахована сума 2777.77 грн. протягом 1 року 6 місяців і розрахунок викладений у договорі про розстрочення, який готував відповідач. Вказаний договір [PERSON] не визнає та просить визнати його недійсним. В ст. 203 ЦК України зазначено: 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. В ст. 215 ЦК України зазначено: 1. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. 3. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). В п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що відповідно до частини першої статті 215 ЦК підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог, які встановлені статтею 203 ЦК, саме на момент вчинення правочину. Не може бути визнаний недійсним правочин, який не вчинено. В судовому засіданні встановлено, що 16 вересня 2014 року під час дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль марки Renault Logan, державний реєстраційний знак [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) [NUMBER], рік випуску 2013 і заподіяна шкода ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс», але вини в заподіянні шкоди позивача по зустрічному позову [PERSON] немає. Відповідно до ч.2 ст. 130, п.1 ч.1 ст.134 КЗпП України працівник несе матеріальну відповідальність за шкоду заподіяної з його вини підприємству, установі, організації, а відповідно до ч.2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. В судовому засіданні встановлено, що зміст договору про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою відповідно до договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року, що укладено 15 жовтня 2014 року, суперечить ЦК України та волевиявлення учасника правочину [PERSON] не було вільним і не відповідало його внутрішній волі, тому суд вважає можливим визнати недійсним укладений між [PERSON] та ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс» Договір про розстрочення заборгованості за заподіяною шкодою відповідно до Договору про повну матеріальну відповідальність від 15.09.2014 року, що укладено 15 жовтня 2014 року. В зв`язку з тим, що позовні вимоги по зустрічному позову задовольняються частково, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Юпітер 9 Агросервіс», код ЄДРПОУ 38137023 необхідно стягнути на користь [PERSON], ідентифікаційний номер [NUMBER] в порядку повернення сплаченого судового збору за подачу позовної заяви до суду 243 грн. 60 коп., а в іншій частині стягнення судових витрат відмовити.

Outcome: partial