Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У березні 2014 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON], третя особа: Управління Державної міграційної служби у Полтавській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, про час та дату слухання справи була повідомлена належним чином. На адресу суду надіслала клопотання про слухання справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про дату розгляду повідомлявся належним чином, письмово про причини неявки суд не повідомляв; заперечень проти позову суду не направив. Представник третьої особи -Управління Державної міграційної служби у Полтавській області у судове засіданні не з'явився, про час та дату слухання справи був повідомлений належними чином. На адресу суду надіслав клопотання про слухання справи за його відсутності, у вирішенні позовних вимог покладався на розсуд суду. У відповідності до положень ст. 224 Цивільно-процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, встановив наступне: Згідно договору купівлі - продажу серії ВВО № 972126 від 09.02.2005 року, зареєстрованого в реєстрі за № 55 та посвідченого нотаріусом Кременчуцького районного нотаріального округу [PERSON], позивач [PERSON] є власником житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] зареєстрований у вказаному житловому будинку, але відповідно до Акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 06 грудня 2013 року [PERSON] фактично не проживає за данною адресою з 2009 року. Наявного майна та особистих речей [PERSON] в будинку немає. Реєстрація відповідача у спірному житловому будинку позбавляє можливості позивача [PERSON] вільно користуватися та розпоряджатися її майном. В добровільному порядку відповідач [PERSON] знятися з реєстраційного обліку відмовляється. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особо, може звернутись до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч. 1. ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 2. ст. 319 Цивільного кодексу України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1 ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В той же час згідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання здійснюється остаточно за рішенням суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Таким чином, рішення суду про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням є підставою для зняття цієї особи з реєстраційного обліку місця проживання у спірному житлі. Враховуючи вищевикладене, відповідно до ст.ст. 317, 319, 356, 358, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 60, 209, 212-218 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved