overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому в якому зазначив, що [INFO] помер його дід [PERSON] і відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 0,0297 га для ведення садівництва, яка розташована за адресою: [ADDRESS]. Ще 28.05.2011 р. [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, яким зазначену земельну ділянку на випадок смерті заповів йому. Крім нього інших спадкоємців за законом немає. Він є своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку йому відмовлено з тих підстав, що за життя спадкодавцю належала земельна ділянка площею 0,0597 га за зазначеною вище адресою. Частину цієї земельної ділянки площею 0,03 га спадкодавець продав, а на частину ділянки, що залишилась у нього площею 0,0297 га, не отримав новий державний акт на право власності на земельну ділянку. З наведених підстав позивач просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на зазначене вище спадкове майно. Таїровська селищна рада просила розглянути справу без участі її представника. (а.с. 20) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8) 28.05.2011 р. [PERSON] склав нотаріально посвідчений заповіт, яким на випадок смерті, належну йому земельну ділянку площею 0,0297 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS], заповів позивачу. (а.с. 9) Позивач своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку йому відмовлено у зв'язку з тим, що за життя спадкодавцю належала земельна ділянка площею 0,0597 га за зазначеною вище адресою. Частину цієї земельної ділянки площею 0,03 га спадкодавець продав, а на частину ділянки, що залишилась у нього площею 0,0297 га, не отримав новий державний акт на право власності на земельну ділянку. (а.с. 5,10,14) Право власності спадкодавця на земельну ділянку підтверджено державним актом на право приватної власності на землю. (а.с. 6) З наведених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги обгрунтованні і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що [INFO] р. померла його донька [PERSON], яка перебувала у шлюбі в [PERSON] і у неї під час шлюбу [INFO] р. народився син [PERSON] І донька, і її дитина постійно проживали з ним у його будинку. Після смерті доньки дитина залишилась проживати з ним. Відповідач ніякої участі у вихованні дитини не приймав та не приймає, познайомився з дитиною тільки на похоронах матері дитини. З наведених підстав позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідач позов визнав повністю. (а.с. 3) Заслухавши пояснення позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15,16 постанови від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом з пояснень позивача, представника органу опіки та піклування, висновку органу опіки та піклування встановлено, що з дня народження сина до цього часу відповідач не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, взагалі не спілкується з дитиною, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, ухиляється від їх утримання, жодного разу не відвідував дітину і познайомився з нею лише на похоронах матері дитини. На підставі наведеного суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 19 липня 2008 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спільне подружнє життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на шлюб та сім'ю. Втратили почуття любові та поваги один одного. Подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, припинили спільне проживання. Позивач вважає, що їх шлюб існує лише формально і тому має бути розірваний. У судове засіданні сторони не з'явилися, надіславши заяви про слухання справи без їх участі та думки щодо позову. Відповідно до заяви від 18 червня 2014 року [PERSON] підтримує в повному обсязі позовні вимоги та просить розглядати справу без його участі (а.с.12). Зі змісту заяви [PERSON] від 18 червня 2014 року вбачається, що вона визнає позовні вимоги позивача в повному обсязі та просить розглядати справу без її участі (а.с.13). Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 19 липня 2008 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] актовий запис № 45, видане виконавчим комітетом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області (а.с. 4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просив сплачені судові витрати по справі на відповідача не покладати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що починаючи з 11.08.1979р. перебуває у шлюбі з відповідачкою. Шлюб зареєстровано міським відділом ЗАГС Куринської селищної ради Троїцько-Печорського району Республіки Комі, актовий запис № 5. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між ним та відповідачкою фактично були припинені влітку 2011р. у зв'язку з тим, що вони мають різні погляди на життя, втратили відчуття любові та взаємоповаги. Вважає, що примирення між ними та збереження сім'ї неможливо. Крім того зазначив, що до звернення до суду з цим позовом він пропонував відповідачці звернутись до органів ВРАЦС з заявою про розірвання шлюбу, однак вона відмовилась і тому він звертається до суду. З урахуванням викладеного просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу. Так, з матеріалів справи судом встановлено, що 11.08.1979р. сторони зареєстрували шлюб у відділі ЗАГС Куринської селищної ради Троїцько-Печорського району Республіки Комі, про що в зроблено відповідний актовий запис за № 5. На час розгляд справи судом сторони не мають неповнолітніх дітей. Відповідно ст. 120 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. З матеріалів справи судом встановлено, що шлюбні відносини між ними припинені. Будь-яких заходів до примирення сторони не приймають. За таких обставин суд вважає, що родина сторін фактично розпалась та підстав для її збереження немає. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу протирічило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають суттєве значення. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У зв'язку з викладеним суд вважає можливим шлюб між сторонами розірвати. На підставі ст. ст. 56, 105, 110 - 112, 120 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-01 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 15 серпня 1998 року він з відповідачкою знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачкою не склалось через відсутність взаємних почуттів, через те, що вони різні люди, з різним світоглядом, від чого між ними постійно виникали непорозуміння, що призвело до розпаду сім'ї. [PERSON] вказує, що шлюбно-сімейні відносини з відповідачкою не підтримує з березня 2012 року і їх поновлення є неможливим. У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Спору стосовно виховання дитини на розподілу майна між ним та відповідачкою не існує. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Спору стосовно виховання дитини на розподілу майна між нею та позивачем не існує. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 15 серпня 1998 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 347 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 15.08.1998 року). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22 березня 2014 року). Спір про місце проживання дитини відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити відповідачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-02 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 30 січня 1998 року він з відповідачкою знаходиться у шлюбі. Дітей від шлюбу немає. Причиною розірвання шлюбу стало те, що з грудня 2013 року сторони проживають окремо один від одного. З середини листопада 2013 року по даний час не ведуть спільного сімейного бюджету та спільного господарства, також не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам [PERSON], на примирення не згоден. Майновий спір у сторін відсутній. У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. Зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила, заперечень за позовом та заяви про розгляд справи у її відсутність суду не надала. Відповідно до ст. 224 ЦПК України суд за згодою позивача вважає можливим ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 січня 1998 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 33 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 30.01.1998 року). Причиною розірвання шлюбу стало те, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння та спільні погляди на життя. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що з 31 жовтня 2003 року він з відповідачкою знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу стала відсутність взаєморозуміння між подружжям, обумовлена різницею у поглядах на життя, різницею цілей, цінностей та планів на майбутнє, різницею у думці, різницею у мові, національними та іншими вподобаннями. Сторони втратили один до одного інтерес, спільне життя їх обох не цікавить. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені. [PERSON] вказує, що примирення, подальше збереження шлюбу є неможливим. У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Також зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, спору стосовно виховання дітей та розподілу майна між ним і відповідачкою немає. [PERSON] надала суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі. Зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 31 жовтня 2003 року у міському відділі реєстрації актів громадянського стану №1 Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2282 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 31.10.2003 року). Від шлюбу сторони мають малолітніх доньок [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 05 травня 2004 року), та [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 22 липня 2008 року). Спір про місце проживання дітей відсутній. Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що 09 жовтня 2009 року вони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис 738. Від спільного шлюбу у сторін є дочка [PERSON] - [INFO]. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, вони мають різні погляди на життя та сім'ю, в результаті чого між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Сторони з вересня 2013 року спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Подальше життя не має майбутнього, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву в якій просив слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 09 жовтня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції, актовий запис № 738, серії [NUMBER] (а.с.6). Від спільного шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON] - [INFO], актовий запис № 84, серії [NUMBER], (а.с.7). Судом встановлено, що сторони з вересня 2013 року не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі -СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя між сторонами є неможливим та шлюб носить формальний характер.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між ним та нею був укладений шлюб 01.12.1990 року та зареєстрований у Палаці урочистих подій міста Олександрії Кіровоградської області, актовий запис №1007. Спільне життя не склалося з тих причин, що різні типи характерів. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони в судове засідання не з'явилися, але надали письмові заяви в яких просять розглянути справу у їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Сторони у шлюбі з 01.12.1990 року, відповідно до свідоцтва про одруження серії [NUMBER], виданого 01.12.1990 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини припинено та збереження родини суперечило б інтересам сторін. Крім того, спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved