Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-21 00:00:00

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк»звернулося до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] та [PERSON]про звернення стягнення на предмет іпотеки, та просив в рахунок погашення заборгованості в сумі 1312897,77 грн. за Договором кредитної лінії звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру, загальною площею 72,60 кв.м., житловою площею 47,70 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] шляхом визнання за позивачем права власності. Свої вимоги позивачі обґрунтовує тим, що 24.04.2008 між [PERSON] (відповідач 1) та ВАТ «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Експобанк» (позивач), було укладено Договір кредитної лінії (Договір кредиту), згідно умов якого Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію та надає кредит у межах суми (ліміту) кредитної лінії, що становить 148000,00 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності. 20.01.2014 року між [PERSON]та позивачем було укладено Договір № 12 про внесення змін до Договору кредитної лінії, відповідно до якої Банк надає Позичальнику кредит у сумі 1109000,00 грн. на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності зі строком повернення 19.01.2015 року. [PERSON]належним чином не виконує умов Кредитного договору, через що станом на 25.08.2015 року утворилася заборгованість перед позивачем у розмірі 1312897,77 грн. З метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту 24.04.2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Експобанк» [PERSON], [PERSON]було укладено Іпотечний договір, відповідно до умов якого для забезпечення зобов'язань Позичальника за Договором кредиту Іпотекодавці передають Іпотекодержателю в іпотеку квартиру [ADDRESS]. 20.01.2014 року сторони уклади Договір про зміни до іпотечного договору, якими зазначили, що Позичальник зобов'язаний повернути Іпотекодержателю до 19.01.2015 року кредит загальний розмір якого не перевищує суму 1109000,00 грн., сплатити нараховані проценти за користування кредитом у розмірах, що встановлені Договором кредиту та Додатковими угодами до Договору кредиту, неустойку у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту і цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченою іпотекою вимоги. Відповідно до звіту про оцінку майна, ринкова вартість предмету іпотеки за Договором іпотеки (трикімнатної квартири загальною площею 72,60 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS]) становить 1191963,00 грн., що не перевищує заборгованості Позичальника перед Банком за Кредитним договором, яка складає 1312897,77 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату та час судового засідання повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, заперечень на позов не надавали. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст.224 та відповідно до ч.1 ст.225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що 15 лютого 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Експобанк» було укладено Договір кредитної лінії № 33/08-USD-CK (Договір кредиту), згідно умов якого Банк відкриває Позичальнику кредитну лінію та надає кредит у межах суми (ліміту) кредитної лінії, що становить 148000,00 доларів США на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності зі строком повернення по 22.04.2011 року (а.с.10-11). Банк виконав свої зобов'язання за Договором кредиту належним чином, а саме видав [PERSON] вищезазначені кредитні кошти, що підтверджується заявами на видачу готівки № 17 від 24.04.2008 року та № 7 від 29.04.2008 року (а.с.26,27). 20.01.2014 року між [PERSON]та позивачем було укладено Договір № 12 про внесення змін до Договору кредитної лінії, відповідно до якої Банк надає Позичальнику кредит у сумі 1109000,00 грн. на умовах забезпеченості кредиту, його цільового використання, строковості, повернення та платності зі строком повернення 19.01.2015 року. (а.с.25). Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Пунктом 5.2. Договору кредиту передбачена пеня за несвоєчасне повернення кредиту (траншу кредиту) та несвоєчасну сплату процентів в розмірі 0,2 % від суми заборгованості за кожен день прострочення до повного повернення кредиту і процентів. [PERSON] належним чином не виконувала умови Кредитного договору, внаслідок чого станом на 25.08.2015 року у неї перед позивачем утворилася заборгованість на загальну суму 1312897,77грн, яка складається з простроченої заборгованості за кредитом - 830597,66грн., простроченої заборгованості за нарахованими процентами на загальну суму - 55921,39 грн., пені за несвоєчасну сплату простроченої кредитної заборгованості - 396754,02 грн. та пені за несвоєчасну сплату нарахованих процентів - 29624,70 грн., що відображено в розрахунку наданому позивачем (а.с.8). З метою забезпечення виконання зобов'язань за Договором кредиту від 24.04.2008 року між ВАТ «Комерційний банк «Експобанк», правонаступником якого є ПАТ «Комерційний Банк «Експобанк» та [PERSON], [PERSON] було укладено Іпотечний договір, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за реєстровим № 14153 (Іпотечний договір), відповідно до умов якого для забезпечення зобов'язань Позичальника за Договором кредиту Іпотекодавці передають Іпотекодержателю в іпотеку квартиру [ADDRESS]. Предмет іпотеки складається з 3 житлових кімнат, загальною площею 72,60 кв.м., житловою площею 47,70 кв.м. (а.с.28-30). 20.01.2014 року сторони уклади Договір про зміни до іпотечного договору, що посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за реєстровим № 338, якими внесли зміни до Іпотечного договору та виклали пункт 1.1. у новій редакції, якою зазначено, що Відповідно до цього Договору забезпечується іпотекою виконання Позичальником зобов'язань за Договором кредиту. За умовами Договору кредиту Позичальник, зокрема, зобов'язаний повернути Іпотекодержателю до 19 січня 2015 року кредит/кредити загальний розмір якого/яких не перевищує суму 1109,00 грн., сплатити нараховані проценти за користування кредитом у розмірах, що встановлені Договором кредиту та Додатковими угодами до Договору кредиту, неустойку у розмірі та у випадках, передбачених Договором кредиту і цим Договором, а також інші витрати на здійснення забезпеченою іпотекою вимоги (а.с.36). Згідно ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Відповідно до звіту про оцінку майна, складеного 19.08.2015 суб'єктом оціночної діяльності - TOB «Експертна компанія «ПРОФЕСІОНАЛ» (сертифікат суб'єкта оціночної діяльності Фонду державного майна України на виконання експертних оцінок майна та майнових прав № 14108/12 від 24.12.2012), ринкова вартість предмету іпотеки за Договором іпотеки (трикімнатної квартири загальною площею 72,6 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS], станом на 19.08.2015 становить 1191963,00 грн. (а.с.6-7). Беручи до уваги наведене, та те, що [PERSON] належним чином не виконувала свої зобов'язання згідно вищезазначеного Кредитного договору, виконання якого забезпечено Договором іпотеки, ті обставини, що вартість предмету іпотеки не перевищує суму боргу, суд доходить висновку, що позов Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотекинеобхідно задовольнити. Проте, згідно з пунктом 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Разом з тим, згідно із праововою позицією, висловленою Верховним Судом України у справі за № 6-333цс15, 7 червня 2014 року набув чинності Закон України від 3 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» (далі - Закон «Про мораторій»). Поняття «мораторій» у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню цього слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови. Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільнення від його виконання. Відтак мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, установлений Законом «Про мораторій», не позбавляє кредитора права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника) зазначене майно. Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону «Про мораторій» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 Закону «Про мораторій». Крім того, згідно з пунктом 4 Закону «Про мораторій» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону «Про мораторій» не підлягає виконанню. Аналогічна правова позиція також висловлена Верховним Судом України у справі № 6-483цс15 від 09.09.2015 року. Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення із [PERSON] в дохід держави судові витрати в сумі 1 218,00 грн., із [PERSON]в дохід держави судові витрати в сумі 1 218,00 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 33, 37 ЗУ «Про іпотеку», ст.ст. 526, 543, 553, 554, 611, 625, 1054 ЦК України, та

Outcome: approved