Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 07 січня 2014 року близько 19 год. 00 хв. після спільного розпивання алкогольних напоїв сторони йшли по вул. Подільській у м. Ізяслав Хмельницької області. В цей момент між ними виникла суперечка, в ході якої останні почали штовхати один одного. Під час сутички [PERSON] помітив, що з кишені штанів [PERSON] виглядав мобільний телефон. Надалі, [PERSON] непомітно для [PERSON], штовхаючи останнього, витягнув з кишені його штанів мобільний телефон марки «Нокіа С2-06» вартістю 950 гривень з картою пам'яті на 2 GB вартістю 50 гривень та сім-картою мобільного оператора «Діджус» вартістю 61 гривень, на рахунку якої перебували гроші в сумі 20 гривень, належні [PERSON], чим спричинив останньому майнову шкоду на загальну суму 1081 гривень. Крім того, такими діями [PERSON] позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, які пов'язані з тим, що він не міг користуватися мобільним телефоном та оперативно вирішувати усі побутові проблеми, змушений був пропускати заняття у навчальному закладі у зв'язку з необхідністю участі в судових засіданнях під час судового розгляду кримінального провадження. З урахуванням вищевикладеного, [PERSON] просив стягнути з відповідача на свою користь майнову шкоду в сумі 1081 грн. та моральну шкоду в розмірі 1500 грн., а всього 2581 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав частково, пояснив, що згідний відшкодувати завдану позивачу майнову шкоду в сумі 490 грн., розмір якої встановлений вироком суду від 17 липня 2014 року, а також моральну шкоду в розмірі 591 грн., а всього 1081 грн. У задоволенні решти позовних вимог просив відмовити. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 15, п.п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання чи оспорювання, а одними із способів захисту цивільного права є відшкодування збитків, інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За положеннями ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 31.03.1989 року «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, стягнення безпідставно нажитого майна» та п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна злочином, підлягає відшкодуванню особою, яка її заподіяла, в повному обсязі за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Судом встановлено, що 07 січня 2014 року близько 19 год. 00 хв. [PERSON], перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння, в м. Ізяслав по вул. Подільській Хмельницької області, користуючись неуважністю власника, з корисливих мотивів, умисно, таємно, повторно викрав мобільний телефон марки «Нокіа С2-06» вартістю 430 гривень з картою пам'яті на 2 GB вартістю 20 гривень та сім-картою мобільного оператора «Діджус» вартістю 20 гривень, на рахунку якої перебували гроші в сумі 20 гривень, належні [PERSON], чим спричинив останньому майнову шкоду на загальну суму 490 гривень. Вироком Ізяславського районного суду Хмельницької області від 17 липня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, та призначено покарання у вигляді 1 року позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано частину покарання, не відбутого ним за вироком того ж суду від 17 липня 2012 року, і остаточне покарання останньому призначене у виді позбавлення волі строком на 3 роки. Зі змісту вищевказаного вироку суду видно, що [PERSON] повністю визнав свою вину у скоєнні даного злочину. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 61 ЦПК України, вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Цим вироком встановлено, що внаслідок вчинення злочину потерпілому [PERSON] заподіяно майнову шкоду в сумі 490 грн. За положеннями ст.ст. 3, 10-11, 59, 60, 61 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вирішує спір на засадах змагальності та диспозитивності, в межах та на підставах заявлених вимог та на підставі наданих сторонами належних і допустимих доказів. Кожна сторона доказами зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Разом з тим, в силу ч. 1 ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. При вирішенні питання щодо розміру нанесеної позивачу матеріальної шкоди, суд виходить з того, що наявним у матеріалах справи вироком суду підтверджено її завдання в сумі 490 грн. Оскільки позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів на підтвердження завдання майнової шкоди в більшому розмірі, суд вважає встановленим розмір майнової шкоди в вищевказаній сумі. Також неправомірними діями відповідача позивачу заподіяно моральну шкоду. Згідно з ч. 1 ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я, із знищенням чи пошкодженням її майна, у душевних стражданнях, які особа перенесла у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої чи членів її сім'ї. Вимогами ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У даному випадку наявність вини [PERSON] встановлена вироком суду. Суд приймає до уваги характер і тривалість страждань [PERSON] у зв'язку з викраденням належного йому мобільного телефону, неможливість користуватися мобільним зв'язком внаслідок вчинення злочину, необхідність участі останнього в судових засіданнях під час судового розгляду кримінального провадження. Суд також враховує, що кримінальне правопорушення було вчинено [PERSON] в стані алкогольного сп'яніння, те, що він відбуває покарання у місцях позбавлення волі. Враховуючи вищевикладене, а також вимоги розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що моральну шкоду слід визначити в розмірі 591 грн. з урахуванням часткового визнання відповідачем позову в частині стягнення моральної шкоди. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial