Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-12 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до Вознесенської міської ради Миколаївської області про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В подальшому надали уточнений позов до Вознесенської міської ради Миколаївської області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа та визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування в якому вказували, що 23 грудня 2013 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої серед іншого майна входить земельна ділянка площею 0,0445 га., розташована на території Вознесенської міської ради, призначена для обслуговування житлового будинку №28 по пров. Олександрівському в м. Вознесенську Миколаївської області, ? частка якої належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на землю та ? частка прийнята останнім в порядку спадкування, проте не оформлена після смерті його матері [PERSON]. Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину у встановленому порядку, проте не можуть оформити свої спадкові права через органи нотаріату, оскільки: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~в\~правовстановлюючому документі на землю не зазначено повне ім'я (ім'я, по батькові) попереднього співвласника майна ([PERSON]М.); -\~\~\~\~\~\~\~\~\~між співвласниками не визначено частки в праві спільної сумісної власності на землю. Враховуючи відмову нотаріуса від оформлення спадкових прав на майно та неможливість вирішення питання щодо приведення правовстановлюючого документа у відповідність з вимогами закону, а тому позивачі просили встановити факт належності [PERSON], [PERSON] правовстановлюючого документа Державного акту на право приватної власності на землю, а також визнати за ними в рівних частках (по ? частці за кожним) право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON], її представник [PERSON] не з'явилися, проте від позивачки [PERSON] та представника позивачки [PERSON] [PERSON] надійшли письмові заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі вказаних осіб. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість часткового застосування передбачених ст.. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову в звязку з наступним. Зокрема судом встановлено, що 23 грудня 2013 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої серед іншого майна входить земельна ділянка площею 0,0445 га., розташована на території Вознесенської міської ради, призначена для обслуговування житлового будинку №28 по пров. Олександрівському в м. Вознесенську Миколаївської області, ? частка якої належала спадкодавцю на підставі Державного акту на право власності на землю та ? частка прийнята останнім в порядку спадкування, проте не оформлена після смерті його матері [PERSON]. Позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, прийняли спадщину у встановленому порядку, проте не можуть оформити свої спадкові права через органи нотаріату, оскільки: -\~\~\~\~\~\~\~\~\~в\~правовстановлюючому документі на землю не зазначено повне ім'я (ім'я, по батькові) попереднього співвласника майна ([PERSON]М.); -\~\~\~\~\~\~\~\~\~між співвласниками не визначено частки в праві спільної сумісної власності на землю. Проте факт належності [PERSON] правовстановлюючого документа знайшов своє повне підтвердження: - копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 18 квітня 2017 року, реєстр. №191 та від 10 серпня 2017 року, реєстр. №498, згідно яких [PERSON] була власником ? частки житлового будинку №28 по пров. Олександрівському в м. Вознесенську, для обслуговування якого надавалася ділянка, право власності щодо якої підтверджено Державним актом; -довідками відділу у Вознесенському районі ГУ Держгеокадастру у Миколаївській області від 26 вересня 2017 року та від 13 жовтня 2017 року, згідно яких [PERSON] дійсно була співвласником спірної земельної ділянки площею 0,0445 га., розташованої на території Вознесенської міської ради, призначеної для обслуговування житлового будинку та їй було видано Державний акт на право приватної власності на землю від 03 червня 1997 року, реєстр. №5698, що в сукупності з врахуванням неможливості внесення виправлень в правовстановлюючий документ вказують на обгрунтованість позову в цій частині. Водночас підстав для встановлення факту належності Державного акту [PERSON] не вбачається, оскільки правовстановлюючий документ містить достатню інформацію щодо факту його належності вказаній особі. Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ч. 1 ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. З положень ст.ст. 1217, 1223 ЦК України вбачається, що спадкування здійснюється за заповітом, а в разі його відсутності та в інших випадках, визначених Цивільним кодексом України - за законом. Частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними (ч. 1 ст. 1267 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом, в тому числі шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори. Матеріали справи вказують на те, що позивачі, як спадкоємці першої черги за законом, належним чином прийняли спадщину. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено. Враховуючи те, що позивачі не мають іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України їх цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ними в рівних частках права власності на спірну земельну ділянку.

Outcome: partial