Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом у якому, із урахуванням уточнень заявлених позовних вимог, остаточно просила суд: - позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх дітей [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO]; - стягнути із [PERSON] на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] й [PERSON] у розмірі 40% усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня подання позовної заяви до суду й до досягнення дітьми повноліття; - стягнути із відповідача на її користь аліменти за минулий час (а.с.40). У судовому засіданні позивач та її представник підтримала уточнені позовні вимоги й просили їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. У судовому засіданні представник третьої особи виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області підтримала позовні вимоги [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] й відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають із матір'ю та перебувають на її утриманні. Відповідач проживає у Російській Федерації й там працює. У 2010 році ним складено нотаріально посвідчену заяву про те, що він надає згоду на усиновлення його дітей. Згідно із висновком органу опіки та піклування Броварської міської ради від 15 вересня 2015 року № 544 [PERSON] підлягає позбавленню батьківських прав по відношенню до його малолітніх дітей [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO], у зв'язку із тим, що він ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Відповідно до статті 164 Сімейного кодексу України (далі - СК України) мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає державному органу реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно із пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 Сімейного кодексу України. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. З огляду на викладене, надаючи оцінку зібраним по справі та дослідженим у судовому засіданні доказам, суд приходить до висновку, що [PERSON] своїх обов'язків по вихованню дітей не виконує, про фізичний і духовний розвиток, а також виховання дітей не турбується, то позов про позбавлення його батьківських прав підлягає задоволенню. Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно із частинами першою, третьою статті 181, статті 183 СК України способи виконання обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Пунктом 17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами законодавства окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 передбачено, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Суд приходить до висновку, що позов про стягнення аліментів із відповідача на користь позивача на утримання їх малолітніх дітей підлягає задоволенню частково. Із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В іншій частині позов про стягнення аліментів задоволенню не підлягає через його недоведеність. Частиною другою статті 191 СК України передбачено, що аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки. Статтями 10, 11, 60 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) чітко визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Суд приходить до висновку, що в цій частині позов задоволенню не підлягає. Позивачем не було надано суду жодних доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання від відповідача аліментів й той ухилявся від їх сплати. На підставі викладеного,

Outcome: partial