Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся\~\~до суду з указаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 21.12.2012 року помер його дід [PERSON], після смерті якого залишилася спадщина за заповітом у виді 23/100 частин житлового будинку № 210-а по вул. Максютова в м. Житомирі. Оригінал свідоцтва про право власності втрачено. Він прийняв спадщину, але нотаріусом йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у звязку з відсутністю належного правовстановлюючого документа на спадкове майно. Інших можливих спадкоємців, які прийняли спадщину, немає тому просить визнати за ним право власності на 23/100 частин житлового будинку № 210-а по вул. Максютова в м. Житомирі в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Позивач та відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, надали до суду заяви, в яких просять проводити розгляд справи в їхній відсутності. У поданих заявах позивач позов підтримує, а відповідачі позов визнають. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про спірні правовідносини, тому суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом встановлено, що 21.12.2012 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-ТП № 204713, виданого 24.12.2012 року ВДРАЦС Житомирського МУЮ. 13.12.2012 року він зробив заповідальне розпорядження, яким на випадок своєї смерті все належне йому майно, яке буде належати йому на день смерті, з чого б таке не складалося та де б воно не знаходилося, а також все те, що він за законом матиме право, він заповів позивачу. Заповіт посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 842. У строки, встановлені законодавством, а саме 27.02.2013 року позивач звернувся до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, таким чином прийнявши спадщину. Згідно копії свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого 28.10.2002 року виконкомом Житомирської міської ради, довідки КП «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради від 22.02.2016 року № 721 про наявність (відсутність) зареєстрованого майна померлому [PERSON] належала на праві власності 23/100 ідеальна частина житлового будинку № 210-а по вул. Максютова в м. Житомирі. Як убачається з постанови державного нотаріуса Другої житомирської нотаріальної контори [PERSON] від 18.12.2015 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину вказаного нерухомого майна через ненадання спадкоємцем оригіналу правовстановлюючого документа на частину будинку у звязку з його втратою. Враховуючи, що позивач, який є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], прийняв спадщину, а інших спадкоємців після його смерті, які мають обовязкову частку у спадщині та у визначений законом строк прийняли її, судом не встановлено, про що свідчать матеріали спадкової справи № 69/2013, тому за позивачем необхідно визнати право власності на 23/100 частин житлового будинку № 210-а по вул. Максютова в м. Житомирі в порядку спадкування за заповітом після смерті спадкодавця [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved