Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся з вищезазначеним позовом до суду, обґрунтовуючи його тим, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ «ТРЕЙДШУЗ» та 16.01.2016 року подав заяву про звільнення за власним бажанням, проте відповідач трудову книжку не видав, що позбавляє право позивача на трудовлаштування. Зважаючи на викладене вище, позивач просить зобовязати відповідача видати трудову книжку з відповідними записами про роботу та причиною звільнення; стягнути з відповідача на свою користь середній заробіток за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки за період з 16.01.2016 року по 12.09.2016 року у розмірі 40\~745, 80 грн У судове засідання позивач не зявився, направленим до суду листом просив розглядати справу у свою відсутність. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи був належним чином повідомлений, про причини неявки судові не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що 26.09.2012 року позивач був прийнятий на роботу до ТОВ «ТРЕЙДШУЗ» на посаду керуючого магазину, відповідно до наказу №1306-к від 26.09.2012 року. 16.01.2016 року позивач направив поштою на адресу відповідача заяву про звільнення його за власним бажанням, що підтверджується квитанцією № 490003856880 від 18.01.2016 року, проте відповідач на заяву позивача не відреагував, з роботи не звільнив, трудову книжку позивачу не видав. Відповідно до ст. 24 КЗпП України (в редакції від 13.06.2012 року), укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу про зарахування працівника на роботу. Статтею 48 КЗпП України встановлено, що основним документом про трудову діяльність працівника є його трудова книжка. Згідно ст. 47 КЗпП України, обовязок власника або уповноваженого ним органу видати працівнику в день звільнення належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені ст. 116 цього Кодексу. Відповідно до п.3 Постанови Кабінету Міністрів України №301 від 27.04.1993 року «Про трудові книжки працівників», трудові книжки зберігаються на підприємствах як документи суворої звітності, а при звільненні працівника трудова книжка видається йому під розписку в журналі обліку. Пунктом 4 Постанови передбачено, що відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання та видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства. За порушення встановленого порядку ведення , обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках, іншу відповідальність. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації , провадяться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював , то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після предявлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Відповідно до ч.5 ст. 235 КЗпП України у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу працівникові виплачується середній заробіток за весь час вимушеного прогулу. Пунктом 1 4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України від 29.07.1993 року №58, передбачено, що у разі затримки видачі трудової книжки з вини роботодавця працівникові виплачується середній заробіток за час вимушеного прогулу. Так, як відповідач заяву позивача про звільнення не розглянув, з посади не звільнив та трудову книжку не видав, суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо зобовязання відповідача видати позивачу трудову книжку з відповідними записами про роботу та причини звільнення підлягають задоволенню. Оскільки відповідач прострочив видачу позивачу трудової книжки, суд вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 40\~745, 80 грн за час затримки видачі трудової книжки з 17 січня 2016 року по 12 вересня 2016 року , виходячи з наступного: Середньоденний заробіток за останні 2 місяці роботи, що передували звільненню: (5 152, 21 грн+5\~779, 82 грн) / (21+23)=248, 45 грн. Число робочих днів за час вимушеного прогулу з 17 січня 2016 року по 12 вересня 2016 року складає 164 дні. Таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу становить: (5 152, 21 грн+5\~779, 82 грн) / (21+23) х164=40\~745, 80 грн. Враховуючи викладене вище, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при затримці видачі трудової книжки також підлягають задоволенню.

Outcome: approved