Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-08 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області про встановлення факту та визнання права на спадкове майно. Позовну заяву обґрунтував тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . До дня своєї смерті він постійно проживав у с.Верхівка Тростянецького району. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді права на земельну ділянки площею 1,9128 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться на території Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області. Спадкоємцем до майна померлого за законом являється позивач по справі. [PERSON] вчасно прийняв спадщину після смерті батька, тому що фактично вступив в управління спадковим майном. У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу нотаріусом було відмовлено у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів та відсутністю родинних зв`язків з померлим. [PERSON] просив суд встановити факт того, що він є сином [PERSON] та визнати за ним право на земельну ділянку, розташовану на території Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області, що належала [PERSON] на підставі Сертифікату серії ВН №046156, виданого 19.08.1997 р. Ухвалою Тростянецького районного суду від 01.04.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 08.10.2019 р. закрито підготовче провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, подав заяву про проведення судового засідання у відсутність представника Верхівської сільської ради, не заперечує проти задоволення позову [PERSON] . Беручи до уваги те, що особи, які беруть участь у справі, використали надане їм ч.3 ст.211 ЦПК України, право заявляти клопотання про розгляд справи за їх відсутності, відтак суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому проводить його в даному судовому засіданні за відсутності таких осіб, не здійснюючи фіксування процесу технічними засобами, що узгоджується з приписами ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Суд встановив, що [PERSON] народився [INFO] в с. Верхівка Тростянецького району Вінницької області, що підтверджується копією паспорта громадянина України серії [NUMBER] (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] помер [INFO] у віці 74 років в с. Верхівка Тростянецького району Вінницької області, про що 17.02.2003 р. в книзі реєстрації актів про смерть зроблено запис за №7 (а.с. 7). Згідно довідки №310 від 04.06.2018 р., виданої виконавчим комітетом Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області [PERSON] , [PERSON] був зареєстрований та проживав до дня своєї смерті [INFO] в [ADDRESS] . У померлого таких спадкоємців як малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки, які згідно ст.1241 ЦК України мали б право на обов`язкову частку, немає. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є його син [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину, тому що фактично вступив в управління спадковим майном. Спадкове майно померлого під забороною не перебуває. У спадкодавця немає пережившого подружжя, його дружина, [PERSON] , померла [INFO] . До складу спадкового майна належить право на земельну частку (пай) (а.с. 8). Відповідно до копії Свідоцтва про право власності на майновий пай члена КСП серії ВІ ХХІ №005439, виданого Верхівською сільською радою, [PERSON] входив до списку осіб, які мають право на майновий пай, затверджений зборами співвласників 01.02.2000 р. Частка [PERSON] визначена у розмірі 2448 грн. У довідці №С-94/0-0.36-173/147-18 від 13.03.2018 р., виданої відділом у Тростянецькому районі Вінницької області зазначено, що [PERSON] дійсно включений до списку працівників КСП «Іскра» с.Верхівка, який є додатком до державного акту на право колективної власності на землю і на його ім`я виписано сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ВН 046156, реєстраційний номер 572 від 21.08.1997 р. Розмір середньої земельної частки (паю) 2.18 в умовних кадастрових гектарах (а.с.13). Згідно довідки №312 від 04.06.2018 р., виданої виконкомом Верхівської сільської ради, земельна частка (пай), яка належить нині покійному [PERSON] має [NUMBER], (згідно схеми розподілу), площею 1.9128 га (а.с.14). Листом заступника начальника відділу у Тростянецькому районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області від 20.07.2018 р. №29-2-0.36-47/177-18 повідомлено про те, що видати дублікат Сертифікату на право на земельну частку (пай) серії ВН №046146, виданого на ім`я [PERSON] не має можливості (а.с.12). Сертифікат на земельну частку (пай) серії ВН №046156, виданий 19.08.1997 р. на ім`я [PERSON] втрачено, про що опубліковано оголошення в газеті «Тростянецькі вісті» від 25.05.2018 р. (а.с.10,11). З огляду на викладене, судом встановлено, що станом на день своєї смерті [PERSON] належало право на земельну частку (пай), як колишньому працівнику КСП «Іскра» с. Верхівка. Відповідно до статті 524 ЦК УРСР (1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Стаття 525 ЦК УРСР визначає, що часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як встановлено з статті 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно з положеннями 4.1, ч. 2 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У листі завідувача Тростянецької державної нотаріальної контори від 21.08.2018р. №506/02-17 вказано, що так як документ, що посвідчує право власності спадкодавця на земельну частку (пай) та родинний зв`язок з померлим у [PERSON] відсутній, він має право звернутися до суду з позовом для визнання за ним права власності на спадкове майно після померлого (а.с. 19). Тобто, в оформленні права на спадщину на спадкове майно та видачі відповідного свідоцтва позивачу, нотаріусом фактично було відмовлено у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право спадкодавця на земельну частку (пай) та у зв`язку з відсутністю родинного зв`язку [PERSON] з померлим батьком [PERSON] . Доказом того, що померлий [INFO] [PERSON] є рідним батьком позивача, підтверджується наступними документами. Відповідно до довідки №69 від 01.08.1981 р., виданою виконавчим комітетом Верхівської сільської ради, [PERSON] , дійсно проживав в с.Верхівка Тростянецького району Вінницької області. Проживав у незареєстрованому шлюбі з громадянкою [PERSON] і мали спільних дітей: сина [PERSON] , 1957 р.н., дочку [PERSON] , 1960 р.н., сина [PERSON] , 1962 р.н., сина [PERSON] , 1966 р.н. (а.с.20). Згідно з записами в погосподарській книзі Верхівської сільської ради Тростянецького району Вінницької області за 1958-1960 р., особовий рахунок № [NUMBER] , господарство відносилось до суспільної групи - колгоспний, список членів сім`ї: [PERSON] , 1927 р.н. - голова двору; [PERSON] , 1928 р.н. - чоловік; [PERSON] , 1957 р.н. - син (а.с.18). У обліково-послужній картці військовослужбовця [PERSON] [NUMBER] зазначено, що до складу його сім`ї входять: батько - [PERSON] , 1928 р.н., мати - [PERSON] , 1927 р.н., сестра - [PERSON] , 1960 р.н., брат [PERSON] , 1962 р.н. та брат [PERSON] , 1966 р.н. (а.с.19). Також, той факт, що [PERSON] є сином [PERSON] , який помер [INFO] , підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до інформації завідувача Державним нотаріальним архівом Вінницької області від 09.09.2019 р. №2989/01-18, спадкова справа після смерті [PERSON] , померлого [INFO] в Тростянецькій державній нотаріальній конторі не заводилась (а.с.85). Згідно з пунктом 124 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністерства юстиції Української РСР від 31 жовтня 1975 року № 45/5 свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (стаття 549 ЦК УРСР). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово - експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов`язковому страхуванню, копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном. Той факт, що [PERSON] своєчасно прийняв спадщину після смерті батька, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном підтверджується довідкою від 04.06.2018 р. №310, виданою виконавчим комітетом Верхівської сільської ради Тростянецького району. Окрім того, він є спадкоємцем за законом, в порядку ст. 549 ЦК УРСР, після смерті [INFO] його матері [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про право на спадщину за законом від 20.09.2007 р. та від 19.06.2013 р. Таким чином, судом встановлено, що позивач [PERSON] є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] та спадщину у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР фактично прийняв, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном, однак оформити свої спадкові права не має можливості. Згідно абзацу 1 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішені спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Статтею 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» передбачено, що основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною державною адміністрацією. Документами, що посвідчують право на земельну частку (пай), також є рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Відповідно до пунктів 16, 17 Перехідних положень Земельного кодексу України, громадянам - власникам земельних часток (паїв) за їх бажанням виділяються в натурі (на місцевості) земельні ділянки з видачею державних актів на право власності на землю. Сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно п. 3.5 Інформаційного листа ВССУ з розгляду кримінальних та цивільних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі втрати, пошкодження сертифіката про право на земельну частку (пай) аналогічного порядку видачі нового сертифікату на ім`я спадкодавця спадкоємцям особи, яка мала право на земельну частку (пай), не передбачено. Отже, належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ЦПК України. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, суд вважає, що відповідно до ст. 16 ЦК України, його цивільне право підлягає захисту шляхом визнання за ним права. З огляду на викладене суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] помер [INFO] і спадкоємцем до його майна за законом є син [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину, оскільки фактично вступив в управління спадковим майном, Сертифікат на право на земельну частку (пай) у позивача відсутній, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved