overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 03 вересня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис за № 1546. Від шлюбу вони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання виявилося, що у них з відповідачем різні інтереси та погляди на життя, між ними було відсутнім взаєморозуміння, внаслідок чого вони протягом тривалого часу спільно не проживають та не ведуть спільного господарства, тому позивач просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. В судовому засіданні позивач підтримала позов, пояснивши, що за час перебування у шлюбі відповідач застосовував щодо неї насильство, у звязку з чим вони спільно не проживають з 2014 року. Збереження їхнього шлюбу є неможливим, оскільки у кожного з них фактично є інші сімї, тому вона просить задоволити її позов. Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав, підтвердивши обставини, наведені позивачем в обґрунтування позову. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03 вересня 2011 року. За час шлюбу народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність між ними взаєморозуміння та негідну поведінку відповідача, з 2014 року сторони спільно не проживають та не підтримують подружніх відносин. Ухвалою суду від 28 березня 2016 року сторонам надавався термін для примирення строком на шість місяців, однак із пояснень сторін вбачається, що примирення між ними досягнуто не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам, а тому з цих підстав позов підлягає задоволенню. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалюється рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому підлягає стягненню із відповідача на користь позивача - сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказавши, що 20.10.2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис за № 124. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. За час спільного проживання виявилося, що у них з відповідачем різні інтереси та погляди на життя, між ними було відсутнім взаєморозуміння, внаслідок чого вони протягом тривалого часу не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин, тому позивач просить шлюб між нею та відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явилася, проте подала до суду письмову заяву, в якій просить провести розгляд справи у її відсутності, підтримуючи позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20.10.2007 року. За час шлюбу у них народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність між ними взаєморозуміння та постійні сварки, протягом тривалого часу сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують подружніх відносин. Ухвалою суду від 11.05.2016 року сторонам надавався термін для примирення строком на чотири місяці, однак як з'ясовано судом, примирення між сторонами досягнуто не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам, а тому з цих підстав позов підлягає задоволенню. Крім того, згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалюється рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому підлягає стягненню із відповідача на користь позивача - сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-11 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 01 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області, актовий запис за №24. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши в обґрунтування вимог, що з лютого 2013 року вона з відповідачем стали проживати разом, шлюб зареєстрували 01.03.2014 року. В шлюбі у них 15.07.2014 народилась донька [PERSON]. Спочатку сімейне життя проходило нормально, проте згодом відповідач почав вживати алкогольними напоями, влаштовувати сварки на очах у дитини, піднімати руку, не бажає працювати та заробляти гроші для родини. На теперішній час сімю зберегти не можливо, оскільки це суперечитиме як її інтересам, так і інтересам їх спільної доньки. Спору про розподіл майна і про місце проживання дитини між ними не має. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином /а.с.13,16/, причину неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 01 березня 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції в Одеській області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] та після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка «Хрустальова», що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії I-ЖД №201345, актовий запис №24./а.с.8/ Від шлюбу 15.07.2014 року у них народилась дочка [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-ЖД №396616 /а.с.9/. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень позивача суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася в суд з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який зареєстровано 29 листопада 2008 року виконкомом Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, актовий запис за №16, зазначивши в його обґрунтування, що 29.11.2008 року зареєстрували шлюб з відповідачем, від якого у них народився син [PERSON], [INFO], який на теперішній час проживає із нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося та з 2014 року вони проживають окремо спільного господарства не ведуть. Вони намагалися налагодити стосунки, однак ці спроби не дали результату. На теперішній час вона стійко налаштована на розірвання шлюбу, оскільки шлюб існує формально, тому строку на примирення просить не надавати. Спору про місце проживання сина між ними немає, син проживає разом із матірю. Після розірвання шлюбу бажає відновити дошлюбне прізвище. В судове засідання позивач не зявилася, направивши на адресу суду письмову заяву про підтримання позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Відповідач в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Судом установлено, що 29.11.2008 року Виконкомом Крижанівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], актовий запис за №16. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії I-ЖД №091203. /а.с.5/ Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І ЖД №347489. /а.с.8 / Відповідно до ч.2 ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з позовної заяви суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини між ними припиненні ще з 2014 року, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін та інтересам дитини, у звязку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст.ст.105, 110, 112, 113 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у липні 2014 року між сторонами укладено шлюб, зареєстрований в ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві. У сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені, спільне життя не склалося, збереження шлюбу та примирення сторін неможливо. За таких обставин, позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем. Від позивача та відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їхньої відсутності, відповідач не заперечувала проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 18 липня 2014 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований ВРАЦС Оболонського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1139. 03 лютого 2015 року у позивача народилася дочка [PERSON]. Згідно з ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, їх шлюб носить формальний характер. Намір розірвати шлюб підтверджується заявами сторін, які надійшли до суду. Відтак, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує здійснити розподіл судових витрат по справі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що 23 липня 2005 року зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею. Посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 грн, щомісяця, до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві. Відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, посилаючись на те, що на даний час офіційно не працює, а тому немає можливості сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 23 липня 2005 року, від якого мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Наведені обставини підтверджуються наявними у матеріалах справи доказами та не заперечуються сторонами. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З огляду на наведене та враховуючи, що відповідач не працює, суд вважає, що аліменти підлягаються стягненню у твердій грошовій сумі. Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму на дитину віком від 6 до 18 років з 01 січня по 30 квітня 2016 року у розмірі 1455 грн, з 01 травня по 30 листопада 2016 року - 1531 грн, з 01 грудня 2016 року - 1637 грн. Беручи до уваги наведене та враховуючи, що стаття 180 СК України покладає обов'язок утримувати дітей на обох батьків, суд визначає розмір аліментів із урахуванням прожиткового мінімуму для дітей віком від 6 до 18 років в твердій грошовій сумі у розмірі 800 гривень щомісяця. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

у березні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного шлюбу з відповідачем, мають сина [PERSON],[INFO]. В даний час вона з сином проживає окремо від відповідача. Свій обовязок по утриманню дитини відповідач не виконує, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. У зв'язку з цим, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання зявилася позивач [PERSON] не зявилася, проте направила до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просить його задовольнити та розглянути справу в його відсутність. У судове засідання відповідач [PERSON] зявився, позов визнав, не заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 14.06.2013 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 97. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 106849, виданого 14.06.2013 року. Позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON],[INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії І-КЕ № 186684 виданого 16.10.2013 року Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління. У судовому засіданні встановлено що малолітній [PERSON], [INFO],проживає із матірю[PERSON] та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, натомість відповідач зобовязаний утримувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

у березні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від спільного шлюбу з відповідачем, який розірвано, мають сина -[PERSON],[INFO]. В даний час син проживає разом з нею. Свій обов'язок по утриманню дитини відповідач належним чином не виконує, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач [PERSON] з'явилася, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, викладених в позові. У судове засідання відповідач [PERSON] з'явився, позовні вимоги [PERSON] визнав, не заперечував проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про його народження серії [NUMBER], виданого 20.02.2007 року Київським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського МУЮ. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтави від 10.10.2012 року шлюб, зареєстрований 16.09.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Карлівського районного управління юстиції, актовий запис № 110, між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Згідно довідки №242 КП «ЖЕО№2» [PERSON] проживає разом з матір'ю [PERSON]. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що відповідач є здоровим, працюючим чоловіком та зобов'язаний утримувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача аліментів на утримання сина [PERSON],[INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551, 20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

у березні 2016 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 07.03.2002 року. Спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, шлюбні відносини не підтримують з вересня 2015 року, мають спільного сина [PERSON], [INFO]. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між нею та відповідачем розірвати. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, направила до суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує, просить розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи, направив до суду заяву про розгляд справи в його відсутність, при цьому вказав, що позов визнає. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 07.03.2002 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що виконкомом Деснянської селищної ради Козелецького району Чернігівської області зроблено актовий запис № 09. Даний факт підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-ЕЛ №049172, виданого 07.03.2002 року. Сторони мають спільну дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії І-КЕ №096926, виданого ВРАГС Октябрського РУЮ м.Полтави. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу -шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, вони мають різні характери та погляди на життя, шлюбні відносини не підтримують, а отже, подальше спільне життя суперечитиме їх інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб укладений між сторонами розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved