Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

у вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до ТОВ «ПОСТМАН» про стягнення заборгованості з виплати заробітної плати. Просить стягнути з відповідача ТОВ «ПОСТМАН» заборгованість по заробітній платі у розмірі 1 899,88 грн. Також, просить стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 13 884,00 грн. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що в період з 07.11.2012 по 06.04.2015 року вона працювала у відповідача. На день звільнення з роботи їй не сплатили заробітну плату у розмірі 1 899.88 грн. за березень місяць 2015 року. В даний момент позивачка не працює. Добровільно відповідач не виплачує позивачу заробітну плату, у зв'язку з цим вона вимушена звернутися до суду для вирішення суперечки, оскільки вважає, що відповідачем порушується трудове законодавство. Позивач вважає, що має право не тільки на стягнення розрахунку по заробітній платі, а також відповідач повинен нести відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, тобто, з відповідача необхідно стягнути на її користь також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3 760, 78 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву, в якій просить розглядати справу за її відсутності. Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, на адресу суду від відповідача повернувся конверт за закінченням терміну зберігання. За таких обставин суд, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Судом встановлено, що в період з 07.11.2012 по 06.04.2015 року позивачка працювала у ТОВ «ПОСТМАН». (а.с. 4) На день звільнення з роботи їй не сплатили заробітну плату у розмірі 1 899.88 грн. за березень місяць 2015 року, що підтверджується випискою по рахунку (а.с. 10-13). В даний момент позивачка не працює. Добровільно відповідач не виплачує позивачу заробітну плату, у зв'язку з цим вона вимушена звернутися до суду для вирішення суперечки, оскільки вважає, що відповідачем порушується трудове законодавство. Позивач вважає, що має право не тільки на стягнення розрахунку по заробітній платі, а також відповідач повинен нести відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, тобто, з відповідача необхідно стягнути на її користь також середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 3 760, 78 грн. Відповідно до абз.1 п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати (Постанова КМУ від 08.02.95 № 100) нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Кількість робочих днів за період лютий-березень 2015 року становить 42 дні. Розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у розмірі 13 884,00 грн. зроблений позивачкою суд вважає вірним (а.с. 9) Відповідно до вимог ч.1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. У відповідності до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу,що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості по заробітній платі. Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений ст. 11 ЦК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів про виконання своїх обов'язків щодо сплати заборгованості по заробітній платі, суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості по заробітній платі є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в справі. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 115-117 КЗпП України, ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України суд, -

Outcome: approved