Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-01 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 07 грудня 2016 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння №10, розташованого в м.Маріуполі по проїзду Алтайському. Позивачка після смерті матері звернулась до приватного нотаріуса [PERSON] міського нотаріального округу у Донецькій області за консультацією та на той момент в неї не було необхідних документів, а саме: свідоцтва про народження позивачки, свідоцтва про шлюб батьків та свідоцтва про розірвання шлюбу батьків. Лише у вересні 2017 року позивачка знайшла необхідні документи для прийняття спадщини та звернулась до нотаріуса, однак їй було відмовлено, оскільки пропущено шестимісячний строк звернення до нотаріальної контори. Вважала, що строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини нею пропущений з поважних причин та просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини після смерті матері [PERSON], померлої 07 грудня 2016 року. Позивачка надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] міської ради [PERSON], яка діє на підставі довіреності, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 03.10.20195 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] в Оленівській селищній раді Волноваського району, актовий запис №36. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище «Сагайда». 07.02.1966 року шлюб було розірвано та [PERSON] присвоєне прізвище «Швайковська» (а.с.6). Встановлено, що згідно свідоцтва про народження, виданого 12.07.1960 року Оленівською селищною радою Волноваського району, у [PERSON] та [PERSON] 29.06.1960 року народилась дочка [PERSON] (а.с.7). 19.01.1980 року [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] в Палаці одруження м.Маріуполя та після реєстрації шлюбу їй присвоєне прізвище «Ружицька» (а.с.9). 26.10.1984 року шлюб мі [PERSON] та [PERSON] було розірвано. (а.с. 10). 01.03.2015 року [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON] в Відділі реєстрації актів цивільного стану Орджонікідзевського райуправління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №57. Після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєне прізвище «Болотова» (а.с.11). Як вбачається зі свідоцтва про смерть, виданого 08.12.2016 року Кальміуським районним у м.Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] померла 07.12.2016 року (а.с.4). Відповідно до свідоцтва №607 про право приватної власності на будівлю від 02.09.1985 року [PERSON] належить домоволодіння №10, розташоване по проїзду Алтайському в м.Маріуполі (а.с.12). Встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є її донька [PERSON], яка у встановлений законом строк до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернулась, а також раніше не звертався до суду із заявою про визначення їй додаткового строку, достатнього для подання нею заяви про прийняття спадщини. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Із ч.ч. 1, 3 ст. 1268 Цивільного Кодексу України (далі - ЦК України) вбачається, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 1 ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом шестимісячного строку не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. З роз'яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Визначаючи спадкоємцеві додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, суд не повинен вирішувати питання про визнання за ним права на спадщину. Спадкоємець після визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини має право прийняти спадщину в порядку, установленому статтею 1269 ЦК України, звернувшись в нотаріальну контору, після чого вважається таким, що прийняв спадщину. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. З урахуванням наявних доказів, суд вважає, що позивачка з поважних причин пропустила встановлений законом строк для прийняття спадщини після смерті матері. У відповідності до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. За таких обставин, суд вважає можливим задовольнити вимоги позивачки.

Outcome: approved