Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна дійсним. В своїй заяві посилається на те, що 01.10.1998 року між ним та відповідачем було укладено договір № 2845 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: незавершеної будівництвом будови готовністю 10% за адресою: м.Миколаїв, провулок Бели Куна, 13. Договір був укладений на Товарній біржі Нерухомість-Південь, записаний в реєстрі за № 2845 від 01.10.1998р. та земельна ділянка зареєстрована в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 3278 від 09.10.1998 року. Працівники біржі завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. На теперішній час ним побудований житловий будинок, однак ввести в експлуатацію вказаний житловий будинок він не має можливості, тому що договір купівлі-продажу не був нотаріально посвідчений. Оскільки іншим способом вирішити це питання неможливо, він вимушений звернутися до суду. Зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Посилаючись на наведене, просив позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі на підставах, викладених в заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Представник третьої особи Реєстраційна служба Миколаївського міського управління юстиції Миколаївської області, в судове засідання не з'явився, ніяких заяв до суду не надав. Представник третьої особи Товарна біржа Нерухомість-Південь- в судове засідання не зявився, суду надано Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців з відмітками про те, що відомості, в якому стані перебуває зазначена юридична особа, відсутні. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 492 від 28.08.1998р. відповідачу у справі [PERSON] було надано дозвіл на продаж незакінченого будівництва житлового будинку № 13 по провулку Бели Куна в м.Миколаєві гр. [PERSON], а останньому- на оформлення в міському управлінні житлово- комунального господарства договору на будівництво після оформлення договору купівлі-продажу. 01 жовтня 1998 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір № 2845 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме: незавершеної будівництвом будови готовністю 10% за адресою: м.Миколаїв, провулок Бели Куна, 13. Договір був укладений на Товарній біржі Нерухомість-Південь, записаний в реєстрі за № 2845 від 01.10.1998р. та земельна ділянка зареєстрована в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 3278 від 09.10.1998 року. Як вбачається з технічного паспорту, житловий будинок № 13 по провулку Бели Куна в м.Миколаєві закінчений будівництвом та потребує введення в експлуатацію, однак здійснити дії щодо введення будинку в експлуатацію неможливо, оскільки договір купівлі-продажу не посвідчений нотаріально. Судом встановлено та не оспорюється сторонами, що договір виконаний сторонами в повному обсязі: [PERSON] уплатив продавцю оговорену вартість недобудованого будинку, взяв на себе права забудовника, займався його будівництвом, має намір здати будинок в експлуатацію та здійснити державну реєстрацію прав на нерухоме майно, а відповідач отримав оговорену в договорі оплату. Згідно з вимогами ст.227 ЦК УРСР в редакції ГК 1963 р., що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, жилого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3,4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України 2003 р., то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР 1963 р. Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved