Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

Туря-Реметівський психоневрологічний інтернат звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 21 листопада 1998 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики № 83 від 05 лютого 2016 року підопічний перебуває на обліку у психіатра з дитинства. Поведінка хворого в основному рівна, мовний контакт формальний, мова мало зрозуміла, недорозвинута, словниковий запас обмежений, мислення конкретно-образне, примітивне. Писати, читати та виконувати математичні дії хворий не може; дезорієнтований в місці та часі, імпульсивний, легко афектує, емоційно лабільний, неохайний, критика відсутня. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить заяву задовольнити. У судове засідання представник заявника [PERSON] не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки і піклування Тур'я-Реметівської сільської ради Перечинського району у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечив. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що на підставі путівки № 93 на влаштування [PERSON] у будинок-інтернат для престарілих с. Т.Ремета від 23 жовтня 1987 року, такий направлений, а згідно наказу № 280 по [PERSON] психоневрологічному інтернату для підопічних від 21 листопада 1987 року, зарахований на повне державне утримання (а. с. 3-6). Також встановлено, що [PERSON] є інвалідом дитинства безтерміново (група інвалідності перша «А»), потребує постійного стороннього догляду та лікування у психіатра, що стверджується довідкою до акту огляду МСЕК серії 10 ААА № 535810 від 20 жовтня 2011 року, а також медико-соціальною характеристикою на підопічного інтернату № 83 від 05 лютого 2016 року (а. с. 7, 8). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 100 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 02 червня 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді розумової відсталості тяжкого ступеню внаслідок ДЦП, що позбавляє його здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 21-25). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved