Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-13 00:00:00

У вересні\~2016\~року Публічне\~акціонерне товариство\~«Марфін Банк»,\~який змінив\~назву на\~ ПАТ\~«МТБ Банк»,\~звернулось з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором.\~В обґрунтуваннях\~заявлених вимог\~позивач послався\~на те,\~що 12.06.2007\~року між\~ВАТ «Морський\~транспортний банк»\~правонаступником якого\~є ПАТ\~«Марфін Банк»\~та [PERSON] ,\~укладено кредитний\~договір №01040/\~RХ.\~По вказаному\~кредитному договору\~Банк зобов`язався\~надати [PERSON] ,\~кредитні кошти\~у вигляді\~непоновлювальної кредитної\~лінії в\~сумі 75\~250,00\~доларів СІІІА,\~на наступні\~цілі:\~на придбання\~квартири у\~сумі 70\~000,00\~доларів США,\~а також\~у сумі\~5\~250,00\~доларів СІІІА\~на виплату\~страхових платежів,\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитним\~коштами в\~розмірі 15,0%\~річних за\~фактичний період\~користування кредитним\~коштами,\~строком користування\~по 11.06.2012\~включно з\~щомісячним погашенням\~заборгованості по\~кредиту,\~процентів за\~користування кредитом\~у відповідності\~з п.1.1\~кредитного договору. Також 30.10.2007 між банком та відвідачем було укладено кредитний договір № 01123/RХ, відповідно до якого з урахуванням додаткової угоди № 1 від 30.07.2008 до кредитного договору, банк надав кредитні кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в сумі 26 324,55 доларів США, на наступні цілі: споживчі потреби у сумі 18 000,00 доларів США, а також у сумі 8 324,55 доларів США на виплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 13,0% річних за фактичний період користування кредитним коштами, строком користування по 29.10.2022 включно з щомісячним погашенням заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом у відповідності з п.1.1 кредитного договору. В зв`язку з неналежним виконанням Відповідачем взятих на себе зобов`язань за кредитним договором в частині своєчасного та повного погашення заборгованості по кредиту, рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17.12.2009р., залишеним в силі ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27.05.2010, позовні вимоги Банку задоволено: вищезазначені кредитні договори розірвано та стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №01040/ RХ від 12.06.2007 року по тілу кредиту та відсотках 562509,16 грн., по пені та штрафу -20787,грн а всього 583296,16 грн.; за кредитним договором №01123/ RХ від 30.10.2007 року заборгованість по кредиту та відсотках 146548,19 грн, по пені та штрафу в сумі 3125,00 грн, а всього 149673,19 грн. також 355,39 грн судовий збір та 250,00 грн витрати на ІТЗ, а всього 734919,35 грн. Під час розгляду судом вказаної справи було зазначено заборгованість за кредитним договором №01040/ RХ від 12.06.2007 в розмірі 70236,18 дол. США, що еквівалентно гривні 562509,16 та за кредитним договором №01123/ RХ від 30.10.2007року склала 18327,00 дол. США, що еквівалентно 146548,19 грн., стягнуто було відповідним рішенням саме гривневий еквівалент. [PERSON] , було сплачено в рахунок погашення заборгованості грошові кошти в сумі 2542,00 дол. США та 715238,22 грн., що підтверджується виписками по рахунку. Вказані кошти були розподілені по погашенню заборгованості. Враховуючи той факт, що рішенням суду заборгованість за кредитним договорами стягнута в гривнях по курсу НБУ на момент винесення рішення суду, офіційний курс гривні до долара США змінився, відповідачем погашалась заборгованість в гривнях, у зв`язку з чим банк вимушений був конвертувати гривні у валюту кредиту за діючими на момент погашення курсом, а грошових коштів, сплачених відповідачем, виявилося недостатньо для погашення всієї заборгованості за кредитними договорами. Враховуючи те, що з моменту винесення рішення по справі відповідачем погашено - 58 150,51 доларів США, то, відповідно, непогашеними залишилися 12 195,67 доларів США. А по кредитному договору № 01123/ RХ від 30.10.2007 судовим рішенням було встановлена заборгованість по тілу кредиту та відсоткам в розмірі 18 327,00 доларів США, а з моменту винесення рішення по справі відповідачем було погашено - 2 882,03 доларів США, то, відповідно непогашеною залишилася сума в розмірі 15 444,97 доларів США. Також залишилися непогашеними стягнута рішенням суду від 17.12.2009року заборгованість по пені та штрафам за кредитним договором № 01040/ RХ від 12.06.2007 в сумі 20 787,00 грн., та за кредитним договором № 01123/ RХ від 30.10.2007 в сумі 3 125,00 грн., а також стягнуті рішенням суду понесені Банком судові витрати по сплаті державного мита в сумі 355,39 грн. та витрат по сплаті ІТЗ в сумі 250,00грн., а загалом залишилися непогашеними 24 517,39 грн. Таким чином, Банку, у зв`язку з курсовою різницею, завдані збитки в розмірі 27 640,64 долларів США та 24 517,39 грн. У зв`язку з викладеним просить стягнути з відповідача на користь Банку заборгованість 27 640,64 доларів США та 24 517,39 грн. Які просить стягнути з відповідача на користь банку. [PERSON] звернувся до ПАТ«МТБ Банк», третя особа: Приватний нотаріус ХМНО Кличановська С.І., з зустрічним позовом про зобов`язання виконаним та припинення обтяжень в якому зазначив, що 12.06.2007 та 30.10.2007р. на підставі укладених з ВАТ «Морський транспортний банк(правонаступником якого є ПАТ «Марфін Банк») кредитних договорів за №01040/ RХ та №01123/ RХ він отримав кредитні кошти у розмірі 70000,00 дол. США та 18000,00 дол. США. В забезпечення виконання взятих на себе зобов`язань [PERSON] , передано в іпотеку ВАТ «Морський транспортний банк» нерухоме майно - нежитлові приміщення загальною площею 64,9 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить нотаріально посвідчений договір іпотеки. У зв`язку з укладеними договорами іпотеки до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено заборону відчуження вказаних нежитлових приміщень за №5933548, що накладена при посвідченні зазначеного договору. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 17.12.2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27.05.2010 року, вищевказані кредитні договори розірвано та стягнуто з [PERSON] , на користь банку заборгованість за договором №01040/RХ від 12.06.2007 року в загальному розмірі 583296,16 грн.,; за кредитним договором №01123/RХ від 30.10.2007 року заборгованість в загальному розмірі 149673,19 грн а також стягнено 355,39 грн. у відшкодування витрат на сплату держмита, 250 грн. на сплату витрат, пов`язаних зі сплатою ІТЗ, а всього 734919,35 грн. Вказане судове рішення станом на 01.12.2015 року було повністю [PERSON] , виконане, про що свідчить заява ПАТ «Марфін Банк» №227-06/15 від 01.12.2015 року. 03.12.2015\~року державним\~виконавцем УДВС\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Херсонській\~області винесено\~постанову про\~закінчення виконавчого\~провадження з\~виконання Рішення\~Суворовського районного\~суду м.\~Херсона від\~ 17.12.2009р.\~У зв`язку\~з виплатою\~заборгованості [PERSON] ,\~звернувся до\~банку з\~вимогою зняття\~заборони відчуження,\~його майна\~однак йому\~було відмовлено\~з посиланням\~на заборгованість\~у зв`язку\~з курсовою\~різницею.\~Вважає,\~правових підстав\~для такої\~відмови банк\~не мав,\~а тому\~з урахуванням\~уточнених позовних\~вимог просив\~визнати припиненою\~іпотеку за\~договором іпотеки\~нежилих приміщень\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~укладеним 12.06.2007\~року між\~ВАТ «Морський\~транспортний банк»\~та [PERSON] ,\~посвідчений приватним\~нотаріусом ХМНО\~Кличановською С.І.,\~зареєстрованим в\~реєстрі №1081.\~Скасувати обтяження\~нерухомого майна,\~а саме\~нежилих приміщень\~за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~іпотекою (реєстраційний\~номер обтяження\~5120587) та забороною на\~нерухоме майно\~(реєстраційний\~номер обтяження\~5120478),\~накладеною приватним\~нотаріусом ХМНО\~Кличановською С.І.,\~на підставі\~договору іпотеки\~від 12.06.2007\~року,\~укладеного між\~ВАТ «Морський\~транспортний банк»\~та [PERSON] ,\~посвідчений Приватним\~нотаріусом ХМНО\~Кличановською С.І.,\~зареєстрований в реєстрі за №1081. Визнати припиненою іпотеку за договором іпотеки нежилих приміщень за адресою: [ADDRESS] , укладеним 30.10.2007 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кличановською С.І, зареєстрованим в реєстрі за №2464, а також договором про внесення змін №1 до договору іпотеки від 30.10.2007 року, укладеним 31.07.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом ХМНО Кличановською С.І. зареєстрованим в реєстрі за №2275 та скасувати обтяження нерухомого майна, а саме нежилих приміщень за адресою: [ADDRESS] , іпотекою (реєстраційний номер обтяження 5933737), накладеною приватним нотаріусом ХМНО Кличановською С.І., на підставі договору про внесення змін №1 до договору іпотеки від 30.10.2007 року, укладений 31.07.2008 року між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С.І., зареєстрований в реєстрі за №2275, а також забороною на нерухоме майно (реєстраційний номер обтяження 5933548), накладеною приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С.І., на підставі договору іпотеки від 30.10.2007року, укладеного між ВАТ «Морський транспортний банк» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С.І., зареєстрований в реєстрі за №2464. Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 03.11.2016 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Представник позивача ПАТ «МТБ Банк», в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення кредитної заборгованості підтримав, просив задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві, зустрічного позову [PERSON] , не визнав, зазначив, що не зважаючи на рішення суду зобов`язання за кредитним договором не виконано в повному обсязі, тому просив в задоволенні зустрічного позову відмовити у повному обсязі. Представник відповідача та позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні позову ПАТ «МТБ Банк» про стягнення з [PERSON] на користь банку суми курсової різниці у розмірі 27640.64 доларів США та 24517,39 грн не визнала, просила в задоволені відмовити, в обґрунтування зазначила, що правових підстав для здійснення нарахування саме курсової різниці після стягнення заборгованості за рішенням суду та його подальшого виконання відсутні, оскільки позивач не надав належних доказів того, що діями відповідача завдано збитки в розумінні ст. 22 ЦК України. Крім того, Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17.12.2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27.05.2010 року, з [PERSON] , стягнено заборгованість за кредитними договорами №01123/RХ від 30.10.20071, року та №01040/RХ від 12.06.2007 року в національній валюті гривні у повному обсязі в саме - 734919,35 грн. Частиною 1 ст.14 ЦПК України визначено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вказане судове рішення було виконане відповідачем, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази. Зважаючи на те, що рішенням суду встановлено валюту зобов`язання відповідача перед позивачем, відсутні підстави вважати, що діями [PERSON] позивачеві завдано збитки у зв`язку зі зміною курсу гривні по відношенню до іноземної валюти в розумінні ст. 22 ЦК України. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток. Зустрічний уточнений позов підтримала просила задовольнити з підстав зазначених у позові. Представник третьої особи в судове засідання не з`явилася про причину неявки суд не сповістила про день та час слухання справи повідомлялася належним чином . Суд заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази та оцінивши їх на належність, допустимість, достовірність окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності приходить до наступного висновку. Судом встановлено,\~що 12.06.2007\~року між\~ВАТ «Морський\~транспортний банк»\~правонаступником якого\~є ПАТ\~«Марфін Банк»\~та [PERSON] ,\~укладено кредитний\~договір №01040/\~RХ.\~По вказаному\~кредитному договору\~Банк зобов`язався\~надати [PERSON] ,\~кредитні кошти\~у вигляді\~непоновлювальної кредитної\~лінії в\~сумі 75\~250,00\~доларів СІІІА,\~на наступні\~цілі:\~на придбання\~квартири у\~сумі 70\~000,00\~доларів США,\~а також\~у сумі\~5\~250,00\~доларів СІІІА\~на виплату\~страхових платежів,\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитним\~коштами в\~розмірі 15,0%\~річних за\~фактичний період\~користування кредитним\~коштами,\~строком користування\~по 11.06.2012\~року включно\~з щомісячним\~погашенням заборгованості\~по кредиту,\~процентів за\~користування кредитом\~у відповідності\~з п.1.1\~кредитного договору.\~Також 30.10.2007\~року між\~банком та\~відвідачем було\~укладено кредитний\~договір №\~01123/RХ,\~відповідно до\~якого з\~урахуванням додаткової\~угоди №\~1\~від 30.07.2008\~до кредитного\~договору,\~банк надав\~кредитні кошти\~у вигляді\~непоновлювальної кредитної\~лінії в\~сумі 26\~324,55\~доларів США,\~на наступні\~цілі:\~споживчі потреби\~у сумі\~18\~000,00 доларів США, а також у сумі 8 324,55 доларів США на виплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 13,0% річних за фактичний період користування кредитним коштами, строком користування по 29.10.2022 включно з щомісячним погашенням заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом у відповідності з п.1.1 кредитного договору. З метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитним договором від 12.06.2007 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С.І., зареєстрований в реєстрі за №1081, відповідно до якого в іпотеку було передано належні [PERSON] нежилі приміщення загальною площею 64,9 кв.м., що розташовані за адресою: [ADDRESS] . В зв`язку\~з неналежним\~виконанням Відповідачем\~взятих на\~себе зобов`язань\~за кредитним\~договором виникла\~заборгованість,\~яка станом\~на 18.11.2009\~р.\~склала \~за договором\~ від\~12.06.2007\~року \~за №\~01040/\~RХ\~по кредиту\~та відсоткам\~562509,16\~грн по\~пені і\~штрафу 20787,00\~грн,\~а всього\~583509,16грн\~та за\~договором від\~30.10.2007\~року \~за №01123/\~RХ\~ заборгованість\~по кредиту\~та відсотка\~ 146548,19\~грн,\~заборгованість по\~пені та\~штрафу за\~не сплату\~основного боргу\~в сумі\~3125,00\~грн а\~всього 149673,19\~грн.\~Всього загальна\~сума заборгованості\~по вказаним\~кредитним договорам\~становила 732969,35\~грн та\~355,39\~грн судовий\~збір та\~250,00\~грн витрати\~на ІТЗ\~,\~а всього\~734919,35\~грн. Посилається на те, що на час виконання рішення суду, у зв`язку зі зміною курсу долара США відповідачем було фактично сплачено за кредитним договором №01123/RХ від 30.10.2007 року 2882,03 доларів США та за кредитним договором №01040/RХ від 12.06.2007 року 58150,51 доларів США, в той час як судовим рішенням вже встановлено, що сума заборгованості за кредитними договорами складає 18327,00 доларів США та 70346,18 доларів США. Просив стягнути з [PERSON] суму курсової різниці, яку вважає збитками згідно ст.22 ЦК України, у розмірі 27640,64 доларів США та 24517,39 грн. З матеріалів справи вбачається, що Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 17.12.2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27.05.2010 року, розірвано кредитні договори №01040/RХ від 12.06.2007 року та №01123/RХ від 30.10.2007 року, та з [PERSON] стягнуто на користь ВАТ «Морський транспортний банк» заборгованість за договором №01040/RХ від 12.06.2007 року в загальному розмірі 734919,35 грн. Відповідно до постанови про закінчення виконавчого провадження від 03.12.2015 року винесеної головним державним виконавцем Григоренко М.Ю., по примусовому виконанню виконавчого листа за №2-4173/09 виданого 05.07.2010 року рішення суду виконано. Відповідно до заяви ПАТ «Марфін Банк» від 01.12.2015 року, встановлено, що станом на 01.12.2015 р. [PERSON] , на користь ПАТ «Марфін Банк» повністю сплачено суму заборгованості -734919,35 грн. Згідно зі\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст.ст.\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі\~статтею 99 Конституції України\~грошовою одиницею України є гривня. За приписами\~ст.192 ЦК України, грошова одиниця України гривня є законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі\~статтею 524 ЦК України, зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Крім того, ч.1\~ст.533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим, ч.2\~ст.533 ЦК України\~допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Заявляючи вимоги про стягнення курсової різниці, позивач просив стягнути її на підставі\~статті 22 ЦК України. Відповідно до\~ст.22 ЦК України\~у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. При цьому, при виборі і застосуванні норм закону щодо поняття «курсова різниця» та сфери його застосування суд враховує висновки, викладені в постановах Верховного Суду, відповідно до ч.4\~ст.263 ЦПК України. Так, у постановах Верховного Суду від 13.03.2018 року у справі №357/16594/15-ц (провадження №14-69 цс18), від 30.05.2018 року у справі №750/8676/15-ц, постановах Верховного Суду від 01.08.2018 року у справі №361/1936/16-ц, від 31.10.2018 року у справі №357/16594/15-ц (провадження №61-1305св18) Верховним Судом визначено поняття «курсова різниця» та сфери застосування цього поняття. Відповідно до Положення (стандарт) бухгалтерського обліку «Вплив змін валютних курсів», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 10.08.2000р.N193 та Порядку відображення в обліку операцій в іноземній валюті, затвердженого Наказом Державного казначейства України від 24.07.2001р. № 126, іноземна валюта - валюта інша, ніж валюта звітності. Курсова різниця - різниця, яка є наслідком відображення однакової кількості одиниць іноземної валюти в національну валюту України при різних валютних курсах. Курсові різниці визначаються за монетарними статтями балансу. Монетарні статті - статті балансу, що відображають грошові кошти в касі, на рахунках в установах банків, а також такі активи і зобов`язання, що будуть отримані чи сплачені у фіксованій чи визначеній сумі грошей або їх еквівалентів. До монетарних статей відносяться грошові кошти в іноземній валюті, що знаходяться в касі чи на банківському рахунку підприємства; дебіторська заборгованість за відправлені нерезиденту товари, по якій очікується дохід в іноземній валюті; кредиторська заборгованість, що виникла внаслідок отримання підприємством товарів у нерезидента на умовах наступної оплати та для погашення якої, як очікується, підприємство сплатить певну суму грошових коштів в іноземній валюті. Отже, курсові різниці застосовуються у фінансовій звітності підприємств при веденні бухгалтерського обліку. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Вказаної правової позиції висловлена Верховним Судом України в постанові від 18.05.2016р. у справі № 6-237цс16. Тобто, «курсова різниця» жодним чином не може бути упущеною вигодою, оскільки кредитор міг і не отримати такі доходи. Коливання курсу валют, що призвело до курсової різниці, не можна розцінювати як неправомірні дії боржника, що призвели до позбавлення кредитора можливості отримати прибуток. Суд не приймає до уваги посилання позивача за первісним позовом що [PERSON] завдано банку збитки в розмір 27640,64 дол. США та 24517,39 грн в розумінні ст.22 ЦК України. Так як у відповідності до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Для застосування такої міри відповідальності, як відшкодування збитків, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) порушення боржником зобов`язання, що випливає з договору; 2) збитків та їх розміру; 3) причинного зв`язку між порушенням стороною зобов`язання, що випливає з договору, та збитками; 4) вини порушника зобов`язання. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Важливим елементом доказування наявності збитків є встановлення причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками потерпілої сторони. Слід довести, що порушення боржником договірного зобов`язання є причиною, а збитки, які завдано особі, - наслідком такого порушення. Зважаючи на те, що рішенням суду встановлено валюту зобов`язання відповідача перед позивачем, з огляду на виконання вказаного рішення суду відповідачем у валюті, що визначена рішенням суду, відсутні підстави вважати, що діями [PERSON] позивачеві завдано збитки у зв`язку зі зміною курсу гривні по відношенню до іноземної валюти в розумінні ст. 22 ЦК України. Крім того, згідно ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються . Якщо договір розривається в судовому порядку зобов`язання припиняється з моменту набрання рішенням законної сили. З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог ПАТ МТБ Банк про стягнення кредитної заборгованості. Також слід зауважити, що Банк змінив своє найменування на ПАТ «МАРФІН БАНК», який є правонаступником ВАТ «Морський транспортний банк» у повному обсязі по усім його правам та обов`язкам, що підтверджується Статутом банку затвердженим рішенням позачергових зборів акціонерів, протоколом № 36 від 08.07.2010, погодженим Національним банком України 25 жовтня 2010 року. Згідно з рішенням позачергових загальних зборів акціонерів (протокол № 56 від 28.12.2017) назву публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК» змінено на публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК». 05 березня 2018 року внесено відповідні зміни до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань. Публічне акціонерне товариство «МТБ БАНК» є правонаступником по всіх правах та зобов`язання публічного акціонерного товариства «МАРФІН БАНК». Що стосується зустрічного позову [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Марфін Банк», третя особа: приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Кличановська С.І., про визнання зобов`язань припиненим, та припинення обтяжень, то суд приходить до висновку про його задоволення, виходячи з наступного. Позивач за зустрічним позовом та його представник, як на підставу для задоволення зустрічного позову, посилаються на те, що рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 17.12.2009 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 27.05.2010 року, розірвано кредитні договори №01040/RХ від 12.06.2007 року та №01123/RХ від 30.10.2007 року, виконано у повному обсязі, а вищезазначені договори розірвано, а отже відсутні правові підстави Банку для стягнення курсової різниці, як такі що банком не доведенні та необґрунтовані. Згідно до статті 1 Протоколу 1 до Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Судом встановлено, та підтверджено матеріалами справи що 30.10.2007 року між банком та відвідачем було укладено кредитні договори №01040/ RХ, відповідно до якого Банк зобов`язався надати [PERSON] , кредитні кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в сумі 75 250,00 доларів СІІІА, на наступні цілі: на придбання квартири у сумі 70 000,00 доларів США, а також у сумі 5 250,00 доларів СІІІА на виплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 15,0% річних за фактичний період користування кредитним коштами, строком користування по 11.06.2012 року включно з щомісячним погашенням заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом у відповідності з п.1.1 кредитного договору. Та 30.10.2007 року кредитний договір № 01123/RХ, відповідно до якого з урахуванням додаткової угоди № 1 від 30.07.2008 до кредитного договору, банк надав кредитні кошти у вигляді непоновлювальної кредитної лінії в сумі 26 324,55 доларів США, на наступні цілі: споживчі потреби у сумі 18 000,00 доларів США, а також у сумі 8 324,55 доларів США на виплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 13,0% річних за фактичний період користування кредитним коштами, строком користування по 29.10.2022 включно з щомісячним погашенням заборгованості по кредиту, процентів за користування кредитом у відповідності з п.1.1 кредитного договору. В рахунок забезпечення зобов`язань за кредитними договорами та метою забезпечення належного виконання зобов`язань за кредитними договорами було укладено договори іпотеки, від 12.06.2007 року за № 1081 та від 30.10.2007 року за реєстровим №2464, договір про внесення змін №1 посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Кличановською С.І., зареєстровані в реєстрі за №1081, відповідно до якого в іпотеку було передано належні [PERSON] нежилі приміщення загальною площею 64,9 кв.м. що розташовані за адресою: [ADDRESS] . Що також вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження за номером №1230844433 сформованої 07.05.2018 року. Матеріалами справи встановлено, факт повного погашення [PERSON] , заборгованість по кредитним договорам за №01040/ RХ, від 12.06.2007 року та № 01123/RХ, від 30.10.2007року, а саме з заяви ПАТ «Марфін Банк» №227-06/15 від 01.12.2015 року, якою повідомлено Головного державного виконавця відділу примусового виконання рішення про повністю сплачену суму заборгованості в розмірі 734919,35 грн.(арк. спр.100) та з постанови державного виконавця УДВС Головного територіального управління юстиції у Херсонській області від 03.12.2015 року про закінчення виконавчого провадження з виконання вказаного судового рішення. У зв`язку з повною виплатою заборгованості [PERSON] (арк. спр. 101). Оскільки вказане\~рішення станом\~на 01.12.2015\~року виконане\~повністю [PERSON] ,\~зобов`язання,\~що випливали\~із кредитних\~договорів №01040/\~RХ\~від 12.06.2007\~року,\~№01123/\~RХ\~від 30.10.2007 припинилися з підстави, визначеної\~ст. 599 ЦК України\~- у зв`язку із його фактичним виконанням боржником. Частиною 5\~ст. 3 Закону України «Про іпотеку»\~передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Підстави припинення іпотеки передбачено\~статтею 17 Закону України «Про іпотеку», до яких зокрема належать: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього\~Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Згідно з частиною 9\~ст. 16 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~державна реєстрація припинення іпотеки, обтяження проводиться на підставі заяви обтяжувача, яку він зобов`язаний подати протягом п`яти робочих днів з дня припинення іпотеки, обтяження самостійно або на письмову вимогу боржника чи іншої особи, права якої порушено через наявність таких реєстраційних записів. Відповідно до\~ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відомості про припинення обтяжень реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. Заяви про виникнення, зміну, припинення обтяжень та про звернення стягнення на предмет обтяження підписуються обтяжувачем. Відповідачем, який є обтяжувачем щодо майнових прав позивача, самостійно не здійснено будь-яких дій, спрямованих на реєстрацію припинення обтяження на предмет застави, а чинним законодавством передбачено виключне право обтяжувача на реєстрацію припинення такого обтяження. За змістом\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності до положень п. 2 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року\~(далі за текстом - Порядок), заборона відчуження майна накладається при посвідченні договору застави (іпотеки) житлового будинку, квартири, дачі, садового будинку, гаража, земельної ділянки, іншого нерухомого майна, майнових прав на нерухоме майно, а також транспортного засобу, що підлягає державній реєстрації, або при посвідченні договору про внесення змін щодо предмета застави (іпотеки), якщо це передбачено договором. За вимогами п. 5.1 глави 15 розділу II Порядку, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення кредитора про погашення позики. У відповідності до норм п. 6.1 глави 15 розділу II Порядку, про зняття заборони, а також про зняття судовими або слідчими органами та органами державної виконавчої служби накладеного ними арешту на майно нотаріус робить відповідні відмітки в реєстрі для реєстрації заборон і арештів та в алфавітній книзі обліку заборон відчуження і арештів нерухомого майна. Отже за змістом зазначених вимог законодавства, заборону відчуження майна знімає нотаріус, який накладав таку заборону при одержанні повідомлення, за рішенням суду або в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. За змістом частини 1, 3\~статті 13 Цивільного процесуального кодексу України\~(далі -\~ЦПК) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до\~статті 76 ЦПК\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно з частинами 1, 5\~статті 81 ЦПК\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності з частиною другою\~статті 77 ЦПК\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Враховуючи вищевикладене, судом встановлено, що позивачем зобов`язання по укладених договорах перед ПАТ «МТБ Банк» виконано, а іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання, що вказує на відсутність правових підстав для заборони відчуження майна позивача зазустрічним позовом, тому зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до змісту ч.2\~ст.141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача.

Outcome: approved