Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариства «Державний експортно-імпортний банк України» звернулось до Апеляційного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 03.02.2014 №8072779377, для визначення підсудності. Відповідно до ухвали Апеляційного суду міста Києва від 06.03.2017 року підсудність позовної заяви Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості визначена Шевченківському районному суду міста Києва. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.02.2014 року між ним та [PERSON] було укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту №8072779377, повний текст якого змінено та викладено в Додатковій угоді №1 від 06.02.2014 року, відповіно до якого відповідачу було відкрито кредитну лінію для проведення останньою операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по Кредиту не більше 4 000,00 грн. на строк до 31.01.2017 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних на рік. У зв'язку з виникненням у відповідача значної заборгованості за договором, яку вона в добровільному порядку не сплачує, позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON], 2 204,67 грн. заборгованості за кредитним договором. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачка про час і дату розгляду заяви повідомлялася належним чином, свого представника до суду, для участі в судовому засіданні не направила, тому суд відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 03 лютого 2014 року між Публічним акціонерний товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та [PERSON] було укладено Договір про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту №8072779377, повний текст якого змінено та викладено в Додатковій угоді №1 від 06.02.2014 року. Відповідно до умов Договору, відповідачу було відкрито кредитну лінію для проведення операцій з використанням платіжної картки з лімітом заборгованості по кредиту не більше 4000,00 грн. на строк до 31.01.2017 року, зі сплатою процентів за користування Кредитом у розмірі 36% річних. Із долученого до справи розрахунку заборгованості вбачається, що станом на день припинення кредитної лінії зобов'язання відповідача в частині погашення Кредиту та процентів залишаються невиконаними, в результаті чого станом на 13.02.2017 року загальна сума заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» за Кредитним договором залишається непогашеною та становить 2 204,67 грн., з яких: 937,36 грн. - заборгованість за кредитом; 998,67 грн. заборгованість за процентами; 259,29 - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за процентами; 9,35 грн. - пеня, нарахована на прострочену заборгованість за Кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості від 13.02.2017 року, наявним в матеріалах справи (а.с. 7-9). Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цих Кодексів, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Враховуючи викладене, оскільки судом було встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Державний експортно-імпортний банк України» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про відкриття та обслуговування карткового рахунка з видачею платіжної картки в рамках зарплатного проекту від 03.02.2014 №8072779377, умови якого позивачем було виконано, шляхом надання відповідачці кредитних коштів, остання взяті на себе за договором зобов'язання не виконує, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а тому з відповідачки підлягає до стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» сума заборгованості у розмірі 2 204,67 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1600,00, які сплачено позивачем за подання позову до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved