Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області із заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу на право спільної власності житлового приміщення, а саме Свідоцтва про право власності на нерухоме майно квартиру, розташовану в [ADDRESS], виданого 06.07.2004 року виконавчим комітетом Оріхівської міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Оріхівської міської ради за №706 від 16.06.2004 року, в якому частка заявника в праві спільної часткової власності зазначена як ?. Заява обґрунтована тим, що заявнику на праві спільної часткової власності належить ? частка зазначеної квартири. В процесі підготовки до продажу цієї квартири нотаріусом було виявлено невідповідність імені заявника, зазначеного в свідоцтві на квартиру, та відомостей її паспорту та свідоцтва про укладення шлюбу, а саме: в паспорті та свідоцтвах про народження та шлюб імя заявника зазначено як «Анна», тоді як в свідоцтві про право власності на квартиру її імя зазначено як «Ганна». В судове засідання особи, які беруть участь у справі, не зявились, подавши заяви про розгляд справи без їх участі та відсутність заперечень по суті вимог. Дослідивши надані заявником докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 06.07.2004 року виконавчим комітетом Оріхівської міської ради на підставі його ж рішення № 706 від 16.06.2004 року було видане Свідоцтво про право власності на нерухоме майно квартиру, розташовану в [ADDRESS]. За змістом даного Свідцотва, співвласниками вказаного житла є [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Заявник [PERSON] мала дівоче прізвище «Церельчук», а згідно Свідотва про народження серії ІІІ-ЖС № 498510, виданого Оріхівським відділом ЗАГС Запорізької області 27.10.1990 року, її імя має написання російською мовою як «Анна». В подальшому заявник уклала шлюб з [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії І-ЖС № 162496, виданим виконавчим комітетом Кіровської сільської ради Оріхівського району Запорізької області 08.12.2015 року. За даним Свідоцтвом її імя також має написання вже українською мовою як «Анна». Станом на день розгляду справи заявник документована паспортом серії СЮ № 407701, виданим Оріхівським РС УДМС Уукраїни в Запорізькій області 04.01.2016 року, тобто вже після видачі спірного Свідоцтва. У паспорті імя заявника вказане як «Анна». Заінтересовані особи не заперечують проти вимог заявника, не спростовують викладені нею факти, а тому вони не підлягають доказуванню на підставі ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Суд погоджується з доводами заявника про те, що невідповідність написання її імені в спірному Свідоцтві та в паспорті викликана виключно помилкою при перекладі імені «Анна» з російської мови на українську. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], зазначена в Свідоцтво про право власності на нерухоме майно від 06.07.2004 року, та заявник [PERSON] це одна й та сама особа, а вказане Свідоцтво належить в тому числі їй. Допущена в Свідоцтві помилка в написанні імені не може бути перешкодою для реалізації заявником своїх цивільних прав. Стаття 256 ЦПК України передбачає право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення. Разом із тим це можливо за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 6 ст. 235 та ч.4 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Обґрунтованість вимог заявника підтверджується сукупністю наданих ним документів. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved