Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У вересні 2017р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом (а.с. 1-4) до відповідача КП «Госпкомобслуговування», в якому просив суд, з урахуванням поданої заяви про зміну підстав позову (а.с. 35, 36): - визнати незаконним та скасувати наказ № 59 від 19 липня 2017р. відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності; - стягнути з відповідача на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000,0 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що він працює у відповідача на посаді столяра шостого розряду. 19 липня 2017р. відповідачем було видано наказ № 59, відповідно до якого позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани. На думку позивача зазначений наказ є незаконним, винесений з порушенням трудового законодавства, а саме за відсутності складу відповідного дисциплінарного проступку та доказів його вчинення. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з підстав, зазначених в позові, з урахуванням поданої заяви про зміну підстав позову, просив суд позов задовольнити. Представник відповідача проти позову в судовому засіданні заперечив, стороною відповідача було подано до суду відзив на позов, при цьому представник зазначив, що з боку позивача мали місце порушення трудового законодавства, в тому числі затверджених Загальними зборами трудового колективу Правил внутрішнього трудового розпорядку КП «Госпкомобслуговування». Зокрема, відповідач зазначив, що з боку позивача 29 червня 2017р. мало місце самовільне залишення робочого місця до закінчення робочого дня визначеного Правилами та наказом від 29 червня 2016р. №55 без письмового попередження начальника відділу господарських та ремонтних робіт. Відповідні порушення зафіксовані в складеному Акті про відсутність позивача на робочому місці. Крім того, представник звертав увагу суду, що згідно відібраних у позивача письмових пояснень від 03 липня 2017р., останній зазначив, що був викликаний 29 червня 2017р. до відділення ПАТ «Ощадбанк», проте зазначене не відповідає дійсності, що підтверджено відповіддю з зазначеної установи на запит підприємства. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об9єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Згідно зі ст. 139 КЗпП України працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ч. 1 ст. 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно із ст. 148 цього Кодексу дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. За ст. 149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 22 Постанови «Про практику розгляду судами трудових спорів» від 6 листопада 1992р. № 9, судам необхідно з'ясувати чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування(ч. 1 ст. 77 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом(ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України). Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, та не оспорюється сторонами, що з 02 жовтня 2007р. позивач працює у відповідача на посаді столяра 6-го розряду Відділу господарських та ремонтних робіт. Згідно наказу відповідача від 29 червня 2016р. №55 на підставі ст. 172 КЗпП України та консультативного висновку №1089 Київського міського психоневрологічного диспансеру №2 позивачу встановлений режим робочого дня з 08:00 до 17:00 год. Судом встановлено, що 19 липня 2017р. відповідачем було видано наказ №59 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача [PERSON].», відповідно до якого позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани, за вчинення ним порушення трудової дисципліни - прогулу без поважних причин. Підставою встановлення відповідних висновків згідно наказу №59 слугували: акт про відсутність на робочому місці [PERSON] від 29 червня 2017р., службова записка начальника Відділу господарських та ремонтних робіт [PERSON] від 30 червня 2017р., пояснення [PERSON] від 03 липня 2017р., службова записка провідного юрисконсульта Манелюка О.С. від 19 липня 2017р. Згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Так, із матеріалів справи вбачається, що 29 червня 2017р. о 17:00 год. був складений акт про відсутність позивача на робочому місці. В той же час відповідачем не надано до суду належних та допустимих доказів відсутності позивача, 29 червня 2017 року саме на роботі, що не є тотожними поняттями, враховуючи коло посадових обов'язків позивача. Зі змісту складеного Акту від 29 червня 2017р. вбачається, що комісія у складі начальника Відділу господарських та ремонтних робіт [PERSON], столяра [PERSON], столяра [PERSON] підтверджує відсутність на робочому місці столяра [PERSON] за адресою вул. Хрещатик, 36 у робочий час з 14:00 до 17:00 год. 29 червня 2017р. Матеріали справи не містять жодних належних та допустимих доказів, з яких би вбачалося прийняття керівником підприємства чи іншою уповноваженою особою рішення про створення зазначеної вище комісії у складі начальника Відділу господарських та ремонтних робіт [PERSON], столярів: [PERSON], [PERSON] та надання повноважень зазначеним особам складати акти про відсутність працівника на робочому місці. В судовому засіданні представник відповідача не зміг пояснити суду, на якій підставі діяла комісія у складі начальника Відділу господарських та ремонтних робіт [PERSON], столярів: [PERSON], [PERSON] та чи входить до кола їх посадових обов'язків фіксування шляхом складання акту відсутності на робочому місці працівників відповідача. Суд критично ставиться до тверджень відповідача про порушення позивачем Правил внутрішнього трудового розпорядку КП «Госпкомобслуговування» затверджених загальними зборами трудового колективу з огляду на відсутність належних доказів ознайомлення позивача з відповідними Правилами. Матеріали справи не містять також належних доказів, які б підтверджували відсутність позивача на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин 29 червня 2017р., що може кваліфікуватися як прогул. Не підтверджуються також посилання відповідача на самостійне визнання позивачем у своїх поясненнях факту відсутності його за місцем роботи 29 червня 2017р., то в наявних в матеріалах справи поясненнях позивача, наданих 03 липня 2017р. директору КП «Госпкомобслуговування» відсутні будь-які підтвердження чи визнання позивачем самовільного залишення 29 червня 2017р. роботи. З залученого відповідачем листа ПАТ «Ощадбанк» від 27 липня 2017р. №100.14-07/440 також не встановлено перебування з 14:00 до 17:00 год. 29 червня 2017р. позивача в установі банку, що підтверджувало б доводи відповідача про самовільне залишення працівником роботи у відповідний період. Таким чином, відповідачем не було доведено в ході судового розгляду, що позивачем було здійснено саме порушення трудової дисципліни під час здійснення його трудових обов'язків, що свідчить про незаконність наказу №59 від 19 липня 2017р. «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON].». Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що суд не наділений повноваження, щодо скасування наказу роботодавця, з метою захисту порушеного права позивача, суд вважає вірним визнати незаконним наказ № 59 від 19 липня 2017р. відповідача про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача моральної шкоди, то в цій частині, суд вважає за необхідне відмовити, з огляду на не доведеність позивачем, що порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відповідно до ст. ст. 137, 141 ЦПК України, беручи до уваги, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2750,0 грн., а також з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640,0 грн.

Outcome: partial