Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

у вересні 2015 позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить суд скасувати наказ Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за № 87-п від 22.07.2015 року «Про увільнення [PERSON] від виконання обовязків генерального директора Державної науково виробничої корпорації «Київський інститут автоматики»; поновити його на посаді генерального директора Державної науково виробничої корпорації «Київський інститут автоматики», допустити негайне виконання рішення в частині поновлення його на посаді генерального директора Державної науково виробничої корпорації «Київський інститут автоматики». Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що наказом Міністерства промислової політики України № 44 від 18.07.2011 року він згідно поданої заяви був призначений із 19.07.2011 року на вакантну посаду виконуючого обовязки генерального директора Державної науково виробничої корпорації «Київський інститут автоматики» (далі ДНВК «Київський інститут автоматики»). Згідно п.5 даного наказу відповідач зобовязався провести подальшу процедуру призначення [PERSON] на посаду генерального директора корпорації. Так, наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України (далі Мінекономрозвитку) за № 87-п від 27.07.2015 року його було увільнено від виконання обовязків генерального директора. Оскільки він виконував ці обовязки більше двох місяців (протягом чотирьох років), то виникли підстави вважати, що він затверджений на даній посаді. Окрім цього, його було увільнено із займаної посади під час тимчасової непрацездатності та він не був попередньо повідомлений про своє звільнення та про погіршення умов оплати праці. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, з підстав викладених у позові, просять суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] заперечила проти задоволення позову, вважаючи, що дії відповідача, повязані із увільненням позивача із посади виконуючого обовязки генерального директора ДНВК «Київський інститут автоматики» здійснені у відповідності до вимог трудового законодавства, оскільки той на конкурсній основі на дану посаду не призначався, відповідач його не звільняв, а отже умови в оплаті праці не погіршувалися та звільнення під час перебування на лікарняному не проводилося. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: наказом Міністерства промислової політики України № 44-Д від 18.07.2011 року «Про звільнення [PERSON] та покладення виконання обовязків генерального директора на [PERSON]Г.» - звільнено [PERSON] з посади генерального директора науково виробничої корпорації «Київський інститут автоматики» м.Київ за власним бажанням відповідно до ст..39 КЗпП України, розірвавши укладений з ним контракт від 09 грудня 2010 року № 3 від 18 липня 2011 року. Покладено на [PERSON], заступника генерального директора по виробництву, науково технічних звязка і розвитку Державного науково виробничої корпорації «Київський інститут автоматики» виконання обовязків генерального директора зазначеного підприємства із 19 липня 2011 року. Окрім цього, виконуючому обовязки генерального директора [PERSON] цим же наказом наказано створити комісію з приймання передавання справ щодо управління Державно виробничою корпорацією «Київський інститут» автоматики», про що скласти акт та надати до Мінпромполітики на затвердження. Начальнику Управління радіоелектронної промисловості приладобудування [PERSON], начальнику управління [PERSON] забезпечити проведення ревізії фінансової господарської діяльності підприємства у порядку передбаченому законодавством. Начальнику Управління радіоелектронної промисловості прилад обування [PERSON] у місячний термін внести доповідною запискою пропозицію щодо подальшої процедури призначення керівника Державної науково виробничої Корпорації Київський інститут автоматики». (а.с. 7-8). Наказом Мінекономрозвитку України) № 208 від 02.03.2015 «Про оголошення конкурсного відбору керівників субєктів господарювання державного сектору економіки, що належать до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України» - оголошено конкурсний відбір керівників субєктів господарювання державного сектору економіки, що належать до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України за переліком згідно з додатком. Установлено, що заяви від осіб, які виявили бажання взяти участь у конкурсному відборі, приймаються протягом 30 календарних днів після оприлюднення оголошення про проведення конкурсного відбору на посаду, що стала вакантною. Конкурсний відбір починається 16 квітня 2015 за закінчується 29 травня 2015 року. (а.с.23, 24-27). Інформація про оголошення конкурсу була розміщена на офіційному веб сайті мінекономрозвитку та оприлюднена в газеті «Урядовий курєр» № 45 від 12.03.2015 року. Наказом Мінекономрозвитку України № 88-п від 22.07.2015 «Про призначення [PERSON]Л.» - призначено [PERSON] генеральним директором державної науково виробничої корпорації «Київський інститут автоматики», як такого, що пройшов конкурсний відбір на цю посаду, на термін та на умовах, визначених контрактом. (а.с. 28). Відповідно до пункту 4 частини 1 ст.6 Закону України «Про управління обєктами державної власності» уповноважені органи управління призначають на посаду та звільняють з посади керівників державних підприємств, установ, організацій та господарських структур, укладають і розривають з ними контракти, здійснюють контроль за дотриманнях їх вимог. Повноваження з управління корпоративними правами Державної науково виробничої корпорації «Київський інститут автоматики» передано Мінекономрозвитку згідно з розпорядженням Кабінету міністрів України № 408 р від 23.03.2014 року «Про деякі питання управління міністерством економічного розвитку і торгівлі обєктами державної власності». (а.с.29). Таким чином, державну науково виробничу корпорацію «Київський інститут автоматики» передано до сфери управління Мінекономрозвитку зі сфери управління міністерства промислової політики України згідно з актом приймання передачі від 20.10.2014 на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 94 від 23.03.2014 «Про реорганізацію міністерства промислової політики». (а.с.30-34). З урахуванням вищевикладеного, Мінекономрозвитку із 20.10.2014 року являється органом управління державної науково виробничої корпорації «Київський інститут автоматики» та здійснює функції щодо призначення його керівника. Відповідно до положень Закону України «Про управління обєктами державної власності», а також постанови Кабінету Міністрів України № 777 від 03.09.2008 року «Про проведення конкурсного відбору керівників субєктів господарювання державного сектору економіки» призначення керівників субєктів господарювання державного сектору економіки відбувається виключно за результатами конкурсного відбору. Таким чином, судом встановлено, що видавши наказ № 208 від 02.03.2015 ««Про оголошення конкурсного відбору керівників субєктів господарювання державного сектору економіки, що належать до сфери управління Міністерства економічного розвитку і торгівлі України» відповідач встановив порядок прийняття заяв від осіб, які виявили бажання взяти участь у конкурсному відборі, а саме заяви приймалися протягом 30 календарних днів після оприлюднення оголошення про проведення конкурсного відбору на посаду, що стала вакантною. Як встановлено, інформацію про оголошення даного конкурсу відповідач розмістив на офіційному веб - сайті та в газеті «Урядовий курєр» 12.03.2015 року. Тобто в період часу із 13 березня 2015 року по 12 квітня 2015 року подавалися заяви особами на участь у конкурсному відборі. Судом встановлено, що позивач не подав заяву до Мінекономрозвитку для участі у конкурсному відборі на посаду генерального директора, а отже участі у цьому конкурсі не приймав. Таким чином, суд приходить до висновку, що дії відповідача, повязані із оголошенням конкурсного відбору на посаду керівника ДНВК «Київський інститут автоматики» є такими, що відповідають положенням Закону України «Про управління обєктами державної власності», а також постанові Кабінету Міністрів України № 777 від 03.09.2008 року «Про проведення конкурсного відбору керівників субєктів господарювання державного сектору економіки». З урахуванням викладеного, суд вважає, що призначення позивача на посаду керівника ДНВК «Київський інститут автоматики» поза конкурсним відбором є недопустимим. Оскільки 22.07.2015 року [PERSON] наказом № 88-ц від 22.07.2015 року було призначено генеральним директором ДНВК «Київський інститут автоматики» як такого, що пройшов конкурсний відбір на цю посаду, на термін та на умовах, визначених контрактом, то в цей же день, 22.07.2015 року згідно наказу № 87-ц [PERSON] був правомірно увільнений від виконання обовязків генерального директора цього підприємства. При цьому слід зазначити, що на момент оголошення конкурсу [PERSON] був виконуючим обовязки генерального директора ДНВК «Київський інститут автоматики» та з ним контракт не укладався, а покладення виконання обовязків керівника даної корпорації є тимчасовим заходом, який передбачає виконання обовязків керівника даного підприємства в обмежений у часі термін, а саме до моменту призначення органом управління на цю посаду керівника підприємства у встановленому законодавством порядку та на підставі укладеного з ним контракту. Окрім цього, після увільнення позивача із посади генерального директора ДНВК «Київський інститут автоматики», він продовжив працювати на посаді заступника генерального директора по виробництву, науково - технічних звязках і розвитку даної корпорації. Таким чином, увільнення від виконання обовязків генерального директора ДНВК «Київський інститут автоматики» не являється звільненням в розумінні Кодексу законів про працю. Одночасно не заслуговують на увагу доводи позивача в тій частині, що увільнення із займаної ним посади відбувалося в період тимчасової непрацездатності, а також його не було письмово повідомлено відповідачем про звільнення та про погіршення умов оплати його праці. Оскільки основним місцем роботи позивача була посада - заступник генерального директора по виробництву, науково - технічних звязках і розвитку директора ДНВК «Київський інститут автоматики», то у відповідача не було обов'язку повідомляти позивача про увільнення та погіршення умов оплати його праці за 2 місяці, оскільки він з основного місця роботи не звільнявся. З цих же підстав суд не бере доводи позивача в тій частині, що його було звільнено під час тимчасової непрацездатності. Так, згідно лікарняного листка позивач в період часу із 25.07. по 30.07.2015 року перебував на лікарняному, але оскільки він із основного місця роботи не звільнявся, то положення ч. 3 ст. 40 КЗпП, згідно якої не допускається звільнення працівника у період його тимчасової непрацездатності, застосовані бути не можуть. З урахуванням викладеного, суд вважає позовні вимоги позивача необґрунтованими\~\~та відмовляє в задоволенні позовних вимог в цілому. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору, то вважаю за необхідне судові витрати віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed