Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 20.02.2004 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №44. Cторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. З 2001 року подружні відносини між сторонами розладилися, оскільки вони мають різні характери та погляди на життя і сімейні обов'язки, що призвело до втрати почуття кохання, поваги та взаєморозуміння. Просила шлюб розірвати. Позивачка до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Після розірвання шлюбу просила присвоїти дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що 20.02.2004 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №44., що підтверджується свідоцтвом про шлюб. 06.01.2008 року у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про встановлення батьківства. Ухвалою суду від 12 квітня 2018 року сторонам було надано строк на примирення терміном 1 місяць, однак за вказаний термін, сторони так і не помирились. Позивачка настоює на розірванні шлюбу, а відповідач проти цього не заперечує. Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved