Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначила, що 28 червня 2001 року помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді домоволодіння №17 по пров.Тепличному в м.Маріуполі, яке належало померлому на підставі свідоцтва про право приватної власності на будівлю №253 від 05 березня 1992 року. Крім позивачки спадкоємцями першої черги за законом є її дочки померлого [PERSON] та [PERSON]. Позивачка як на момент смерті чоловіка, так і в теперішній час зареєстрована та проживає в спірному будинку, а тому вважається такою, що фактично прийняла спадщину, але юридично свої права не оформила. Просила визнати за нею право власності на домоволодіння №17, розташоване по пров.Тепличному в м.Маріуполі, загальною площею 95,2 кв.м., житловою площею 56,1 кв.м. в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON], який помер 28 червня 2001 року. Позивачка у судове засідання не зявилася, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявились з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. 08.11.2016 року надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, в якій вказали, що позовні вимоги визнають та не заперечують проти їх задоволення. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання представника відповідача та третьої особи, які належним чином повідомлені і від яких не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 1217 Цивільного кодексу України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Зі змісту ч. 1 ст. 1222 ЦК України слідує, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (стаття 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. 19 травня 1979 року позивачка уклала шлюб із [PERSON] в Палаці одруження м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №1623, що підтверджується свідоцтвом про одруження. 12 березня 1980 року у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження. 02 лютого 1984 року у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON], яка 17 травня 2003 року зареєструвала шлюб із [PERSON] в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції та змінила прізвище на «Стельмаченко». Відповідно до свідоцтва про право приватної власності на будівлю №253 від 05 березня 1992 року, виданого Маріупольським міським відділом комунального господарства, [PERSON] належить домоволодіння №17 по пров.Тепличному в м.Маріуполі. Згідно технічного паспорту на житловий будинок №17 по пров. Тепличному в м.Маріуполі на земельній ділянці розташовано: жилий будинок літ.А-1, нежила прибудова літ. А1, сіні літ.а, площадки літ. а1, а2, сарай літ.Б, гараж літ.Г, сарай літ.Д, вбиральня літ.В, погреб літ. П, огорожі №1, 2, 3, вимощення літ. І. 28 червня 2001 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-НО №554582, виданим Відділом реєстрації актів громадянського стану Іллічівського рай управління юстиції м.Маріуполя Донецької області, актовий запис №841. Так, відповідно до письмових матеріалів справи вбачається, що на час смерті померлого [PERSON] залишилося спадкове майно, яке складається з житлового будинку №17 з усіма надвірними прибудовами, які розташовані в м.Маріуполі по пров. Тепличному. Спадкоємцями першої черги за законом на спадкове майно є дружина померлого [PERSON] та його доньки [PERSON], [PERSON] Згідно із повідомленням Третьої маріупольської державної нотаріальної контори від 14 листопада 2016 року №2560/01-16 в справах держнотконтори мається спадкова справа №50/2002 до майна померлого 28 червня 2001 року [PERSON]. З заявою про прийняття спадщини звернулась дружина померлого, [PERSON], яка мешкає у м.Маріуполі по пров.Тепличному, 17. Відповідно до ст. 524 ч.1 ЦК України (редакція 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом та заповітом. У відповідності до ст. 548 ЦК України (редакція 1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ч.1 ст. 549 ЦК України (редакція 1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину , якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року №24-753/0/4-13 При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житло. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] знайшли своє підтвердження наданими до суду письмовими доказами та підлягають задоволенню.

Outcome: approved