Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до Броварської міської ради Київської області про визнання права власності на кооперативну квартиру. В обґрунтування вимог позивачі посилаються на те, що 05 вересня 1981 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від спільного подружнього життя у них народилося двоє дітей - [PERSON] та [PERSON]. Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради народних депутатів від 30 червня 1987 року [PERSON] видано ордер за № 456 на жиле приміщення, яке складається із двох кімнат в будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Як вказано у позовній заяві, під час перебування у шлюбі, [PERSON] та [PERSON] у повному обсязі сплатили пайові внески за вищевказану квартиру. Таким чином, дана квартира з 1992 року перейшла у спільну сумісну власність подружжя. 20 грудня 2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Оскільки поділ квартири при розлученні не здійснювався, то відповідно до законодавства, виходячи із презумпції рівності часток у спільній сумісній власності подружжя, [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на ? частину спірної квартири. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить частка спірної квартири, яка перебувала у спільній частковій власності померлого та [PERSON] [PERSON] та [PERSON], які є дітьми померлого, у встановлений законом строк звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини та видачу свідоцтва на ? частку спадкової квартири. Однак, листом державного нотаріуса відмовлено їм у видачі свідоцтва про прийняття спадщини, у зв'язку із тим, що на спадкову квартиру відсутні правовстановлюючі документи. З огляду на вищевикладені обставини, позивачі змушені звернутися із вказаним позовом, у якому просять суд визнати за [PERSON] право власності на ? часку квартири [ADDRESS], яка перебувала у спільній сумісній власності, визнати за [PERSON] та [PERSON] право власності по ? частки на вказану квартиру у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] У судовому засіданні позивачі [PERSON], яка дії в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON], та [PERSON] позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити, надали аналогічні пояснення фабулі позовної заяви. Представник Броварської міської ради Київської області у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав пояснення по суті заявлених позовних вимог, в яких не заперечив проти задоволення позову та одночасно просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 05 вересня 1981 року Броварським міським відділом РАЦСу Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с. 46). Від спільного подружнього життя у подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] (а.с. 31 - копії свідоцтв про народження). На підставі Ордеру на жиле приміщення № 453 від 30 червня 1987 року [PERSON] надано право заняття жилого приміщення площею 30,4 кв. м., яке складається з двох кімнат та розташоване за адресою: [ADDRESS]. Із довідки за № 214 від 19 серпня 2014 року, виданої об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Романтик» вбачається, що пайовий внесок за квартиру [ADDRESS] повністю сплачено 12 березня 1992 року. Відповідно до свідоцтва серії [NUMBER], виданого 20 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, 20 грудня 2005 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 30). Згідно із ст. 15 Закону України «Про власність», який діяв на час сплати всіх пайових внесків, член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. А у відповідність до ст. 16 вищевказаного закону майно, нажите подружжям за час шлюбу, належить їм на праві спільної сумісної власності. Здійснення ними цього права регулюється цим Законом і Кодексом про шлюб та сім'ю України. Відповідно до ст. 17 ЗУ «Про власність» майно, придбане внаслідок спільної праці членів сім'ї, є їх спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено письмовою угодою між ними. Згідно із ст. 20 Кодексу про шлюб та сім'ю (чинним на момент сплати всіх пайових внесків) майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. У разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними (ст. 28 Кодексу про шлюб та сім'ю). Відповідно до ст. 60 СК України (чинного на момент припинення шлюбу) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Статтею 70 СК України визначено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У п. 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» № 9 від 18.09.1987 року (зі змінами) надано роз'яснення про те, що член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд - продавати, заповідати, обмінювати, в тому числі на інше жиле приміщення у будинку державного або громадського житлового фонду чи іншого ЖБК, на жилий будинок (частину будинку), що належить громадянину на праві власності і вчиняти відносно неї інші угоди, що не заборонені законом. Виходячи з цього, особа, якій відчужена членом ЖБК квартира, має переважне право на вступ до цього кооперативу. Відповідно до п. 6 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України, пай, внесений подружжям в ЖБК у період сумісного проживання за рахунок спільних коштів, а також за рахунок коштів, подарованих подружжю або одержаних ним у позичку, а після повної сплати пайового внеску - квартира, є їх спільним майном і підлягає поділу на загальних підставах. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку, що, оскільки питання про поділ квартири за [ADDRESS] при розірванні шлюбу між [PERSON] та [PERSON] не вирішувалося, то відповідно до вищевказаних норм законодавства, позивачу [PERSON] та [PERSON] на праві сумісної власності належить по ? частці вказаної квартири. [INFO] [PERSON] помер, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого 31 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області (а.с. 15). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на ? частку спірної квартири за [ADDRESS]. Із спадкової справи № 482/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON] та [PERSON], як спадкоємці за законом, 16.11.2011 року звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, в яких просили видати свідоцтво про право на спадщину, зокрема, на вищевказану частку квартири. У видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно позивачам [PERSON] та [PERSON] відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкову частку вказаної квартири, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія постанови про відмову у вчинені нотаріальних дій державного нотаріуса Броварської міської державної нотаріальної контори від 04 листопада 2011 року. Відповідно до довідки за № 206, виданої 15 липня 2014 року об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Романтик», станом на [INFO] померлий [PERSON] був зареєстрований та проживав у квартирі за [ADDRESS]. Також у вказаній квартирі зареєстровані та проживають: [PERSON] - дружина, [PERSON] - син, та [PERSON] - дочка. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Отже, із вищевикладеного вбачається, що відсутні підстави незаконності набуття позивачами права власності на квартиру [ADDRESS]. Таким чином, дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення позивачів по справі, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а позовні вимоги є доведеними та обґрунтованими, тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved