Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» пред'явило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 31 жовтня 2007 року відповідач отримала цього дня кредит в сумі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку боргу строком до жовтня 2010 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 30 червня 2014 року в сумі 9952,99 грн., яка складається з заборгованості за кредитом - 2857,46 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом - 4705,39 грн., заборгованості з пені - 1440,00 грн., а також штрафів відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг - 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 450,14 грн. штраф (процентна складова). В судовому засіданні представник позивача позов підтримав повністю та наполягав на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, зазначивши, що дійсно має заборгованість за кредитом від 31 жовтня 2007 року, частина заборгованості за яким стягнута на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 17 грудня 2010 року. Суд, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, враховуючи принцип диспозитивності за ст.11 ЦПК України та положення ч. 4 ст.174 ЦПК України, вважає за необхідне ухвалити рішення про задоволення позову, виходячи з наступного. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Матеріалами справи встановлено, що 31 жовтня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений договір б/н, який складається з заяви відповідача, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку, з чим відповідач ознайомлена та погодилася, про що свідчить її підпис в заяві від 31 жовтня 2007 року (а.с.23-24). За умовами цього договору, що є обов'язковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк відкриває картковий рахунок та надає держателю платіжну картку типу «Універсальна» з кредитним лімітом 15000,00 грн. зі сплатою за користування коштами 2,5% на місяць з розрахунку 360 днів на рік на строк дії картки зі сплатою щомісячних платежів (п.6 заяви). Відповідач, приєднавшись до цього договору на умовах ст.634 ЦК України, отримавши 31 жовтня 2007 року платіжну картку з коштами в ліміті 1500,00 грн. що підтверджується заявою позичальника та випискою по рахунку банку (а.с. 23-24, 13-22), зобов'язався повернути банку кредит (грошові кошти), сплатити проценти за його користування, винагороди та комісії відповідно до умов Заяви, Умов та правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Тарифів банку (п.7 заяви, п.6.5. Умов та правил надання банківських послуг). Відповідно до п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг при порушенні позичальником строків платежів по якомусь грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. та + 5% від суми позову. Пунктом 5.5.1 Правил користування платіжною карткою передбачено, що за несвоєчасне виконання боргових зобов'язань (користування простроченим кредитом і овердрафтом), боржник сплачує відсотки за підвищеною відсотковою ставкою або додаткову комісію, розміри яких встановлені Тарифами банку. При цьому, п.5.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку на зміну тарифів, що викладені на сайті банку, а також інших умов обслуговування рахунків. За вимогами ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки відповідно до ст. ст.1048, 1056-1 цього Кодексу України. Суд за відсутності доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України, з урахуванням визнання відповідачем обставин наявності заборгованості, дійшов висновку про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.13-22), які з огляду на відомості про сплачені позивачу суми виключають добросовісність відповідача, що останньою визнано в судовому засіданні. За вказаних обставин суд дійшов висновку, що відповідач в порушення ст.ст. 526, 530, 1049, 1054, 10561 ЦК України не сплачувала тіло кредиту і з порушенням ст. 529 ЦК України відступив від умов про частину, виконуваного обов'язку, і строків виконання, у зв'язку з чим станом на 30 червня 2014 року прострочила виконання згідно з ст. 612 цього Кодексу щодо повернення позивачу частини кредиту в сумі 14616,78 грн. та відсотків - 29639,94 грн. Разом з тим, на підставі рішення Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 17 грудня 2010 року, яке не оскаржувалось і набрало законної сили, з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто за кредитним договором б/н від 31 жовтня 2007 року в розмірі 23566,23 грн., яка складається з тіла кредиту - 14616,78 грн., заборгованості по процентам - 6851,06 грн., заборгованості по комісії -500,00 грн., штрафу - 500,00 грн. (фіксована частина), штрафу - 1098,39 грн. (процентна складова) (а.с.9-12). Таким чином, з урахуванням складових вже стягнутого на підставі рішення суду боргу, черговості погашення боргу, зокрема, штрафів, пені, відсотків, тіла кредиту, а також виходячи з представленого позивачем розрахунку боргу, залишок заборгованості станом на 30 червня 2014 року за тілом кредиту складає 14616,78 грн., проте вже стягнутий за рішенням суду від 17 грудня 2010 року, тому повторному стягненню не підлягає, за відсотками - 22788,88 грн., за комісіями 2873,19 грн., що за підсумком становитиме 25662,07 грн. При цьому, суд не враховує стягнуту за рішенням суду від 17 грудня 2010 року суму штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн. і штрафу (процентна складова) - 1098,39 грн., оскільки ці суми стягнуті за порушення умов договору за період до 15 листопада 2010 року, а не за порушення умов договору, вчинені відповідачем за період з 16 листопада 2010 року по 30 червня 2014 року, проте відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу лише в межах заявлених вимог, тому стягненню з відповідача підлягає лише сума, заявлена позивачем. Відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов'язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). За перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.8.6 Умов та правил надання банківських послуг відповідач за порушення за порушення строків платежів в період з 16 листопада 2010 року по 30 червня 2014 року зобов'язана сплатити штраф в сумі 500,00 грн. (фіксована частина) та 1213,18 грн. (процентна складова). Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved