Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири № 57 по вулиці Айвазовського в м. Миколаєві в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], який помер 27 серпня 2014 року. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона є спадкоємицею за заповітом на спадкове майно, яке складається з ? частини квартири № 57 розташованої в будинку № 4 по вул. Айвазовського в. м. Миколаєві, яке залишилась після смерті її вітчима [PERSON], який помер 27.08.2014 року. Спадкоємців першої черги та спадкоємців, які б мали право на обов'язкову частку відсутні. Дружина спадкодавця [PERSON] 03.04.2010 року померла. Позивач, у зв'язку із своєю хворобою, пропустила встановлений законом шестимісячний строк для звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом. В березні 2015 року [PERSON] звернулася до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори з метою подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], але у прийняті заяви позивачу було відмовлено, з тих підстав, що, по перше, спадкоємицею пропущений шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, а по друге, позивачкою не надано документів, які б підтверджували факт родинних відносин між нею та спадкодавцем. Тому через неможливість в позасудовому порядку вирішити дане питання позивач звернулася до суду. В судове засідання позивач та його представник не з'явилися, надали заяву з проханням розглядати справу у їх відсутність, позов підтримують у повному обсязі. Представник відповідача - Миколаївська міська рада, також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши та оцінивши в сукупності письмові докази по справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із таких підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 15 березня 2005 року [PERSON] на випадок своєї смерті склав заповіт, яким заповів належну йому на праві спільної сумісної власності частку квартири № 57, розташованої в будинку № 4 по вул. Айвазовського в м. Миколаєві позивачці по даній справі [PERSON] (а.с.5). 27 серпня 2014 року [PERSON] помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с.6). Судовим розглядом встановлено, що спадкоємці першої черги за законом та спадкоємці, які б мали право на обов'язкову частку відсутні. Дружина спадкодавця [PERSON] 03.04.2010 року померла, тобто ще до часу смерті спадкодавця (а.с.15). Позивач [PERSON] пропустила встановлений законом строк і до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] не зверталася. В березні 2015 року [PERSON] звернулася до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори з метою подачі заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], але у прийняті заяви позивачу було відмовлено, з тих підстав, що, по перше, спадкоємицею пропущений шестимісячний строк для звернення із заявою про прийняття спадщини, а по друге, позивачкою не надано документів, які б підтверджували факт родинних відносин між нею та спадкодавцем. Рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 08.09.2015 року [PERSON] було продовжено строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON], протягом шести місяців з моменту набрання судовим рішенням законної сили. [PERSON] не має можливості підтвердити факт родинних відносин між нею та спадкодавцем, оскільки вони не є кровними родичами. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] був вітчимом позивачки, і перебував з її матір'ю - [PERSON] у зареєстрованому шлюбі починаючи з 19.10.1973 року, про що свідчить копія свідоцтва про шлюб (а.с.17). Між позивачкою та її вітчимом склалися дуже добрі сімейні відносини, і він відносився до неї як до власної дочки, а тому при складанні заповіту спадкодавець помилково вказав, що він заповідає усе належне йому майно своїй дочці. (а.с.5). Згідно ст. ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов'язків (спадщини) від померлої фізичної особи (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов'язки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч.1 ст.1223 ЦК України право на спадщину мають особи, які визначені в заповіті. Відповідно до норм ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім цього, з Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 28.03.2011 року, посвідченого державним нотаріусом П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори (а.с.13), вбачається, що [PERSON] є власницею 1/2 частини квартир № 57 розташованої в будинку № 4 по вул. Айвазовського в м. Миколаєві в порядку спадкування за заповітом після смерті її матері - [PERSON] За таких обставин, відповідно до вимог п.п. 1,5 ч.2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України Про судову практику у справах про спадкування від 30.05.2008 року № 7 передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку встановленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформлені права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження. За таких обставин суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги позивача в повному обсязі.

Outcome: approved