overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою та обґрунтовує її тим, що 10 липня 2001 року Глибоцька сільська рада видала заявнику державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №187. В цьому правовстанов-люючому документі зазначено, що він виданий [PERSON]. Ця обставина свідчить про те, що допущена описка в по батькові заявника. Така описка перешкоджає [PERSON] розпоряджатись приватизованою нею земельною ділянкою. Тому заявник просить суд встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 10 липня 2001 року Глибоцькою сільською радою, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №187. У судовому засіданні [PERSON] підтримує заяву та просить суд задовольнити її. Представник Глибоцької сільської ради не з'явився у судове засідання. Він завчасно у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Вислухавши пояснення заявника та дослідивши письмові докази, суд дійшов до вис-новку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 10 липня 2001 року Глибоцька сільська рада видала [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №187 (а.с.3). З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 24 грудня 1997 року (а.с.4) вбачається, що справжнім по батькові заявника є «[PERSON]». Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фак-ту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в пас-порті. Згідно з ч.1 ст.259 цього Кодексу у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. З копії витягу з Державного земельного кадастру (а.с.5-7) вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю був виданий [PERSON]. Ця обставина свідчить про те, що в правовстановлюючому документі допущена описка в по батькові заявника, яка перешкоджає розпоряджатись приватизованою земельною ділянкою. З огляду на це суд вважає, що з метою усунення такої перешкоди належить встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою та обґрунтовує її тим, що 10 липня 2001 року Глибоцька сільська рада видала заявнику державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №266. В цьому правовстанов-люючому документі зазначено, що він виданий [PERSON]. Ця обставина свідчить про те, що допущена описка в по батькові заявника. Така описка перешкоджає [PERSON] розпоряджатись приватизованою нею земельною ділянкою. Тому заявник просить суд встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданий 10 липня 2001 року Глибоцькою сільською радою, за-реєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №266. У судовому засіданні [PERSON] підтримує заяву та просить суд задовольнити її. Представник Глибоцької сільської ради не з'явився у судове засідання. Він завчасно у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Вислухавши пояснення заявника та дослідивши письмові докази, суд дійшов до вис-новку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 10 липня 2001 року Глибоцька сільська рада видала [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю серії [NUMBER], зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №266 (а.с.3). З копії паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 5 травня 2009 року (а.с.5) вбачається, що справжнім по батькові заявника є «[PERSON]». Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фак-ту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в пас-порті. Згідно з ч.1 ст.259 цього Кодексу у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. З копії витягу з Державного земельного кадастру (а.с.8-10) вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю був виданий [PERSON]. Ця обставина свідчить про те, що в правовстановлюючому документі допущена описка в по батькові заявника, яка перешкоджає розпоряджатись приватизованою земельною ділянкою. З огляду на це суд вважає, що з метою усунення такої перешкоди належить встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою та обґрунто-вує її тим, що 10 липня 2001 року Глибоцька сільська рада видала заявнику державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №108473, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №190. В цьому правовстанов-люючому документі зазначено, що він виданий [PERSON] Ця обставина свідчить про те, що допущена описка в прізвищі заявника. Така описка перешкоджає [PERSON] розпоряд-жатись приватизованою нею земельною ділянкою. Тому заявник просить суд встановити факт належності їй державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №108473, виданий 10 липня 2001 року Глибоцькою сільською радою, зареєстрований в Кни-зі записів державних актів на право приватної власності на землю за №190. [PERSON] не зявилась у судове засідання та надіслала заяву, в якій вона просить розглянути цивільну справу в її відсутності. Представник Глибоцької сільської ради не зявився у судове засідання. Він завчасно у встановленому порядку повідомлявся про час та місце розгляду цивільної справи. Дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 10 липня 2001 року Глибоцька сільська рада видала [PERSON] державний акт на право приватної власності на землю серії ІІІ-КВ №108473, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №190 (а.с.4). З копії паспорту громадянина України серії СМ №251642 від 4 квітня 2000 року (а.с.3) вбачається, що справжнім прізвищем заявника є «Поємчук». Відповідно до п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фак-ту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в пас-порті. Згідно з ч.1 ст.259 цього Кодексу у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. З копії витягу з Державного земельного кадастру (а.с.5-7) вбачається, що державний акт на право приватної власності на землю був виданий [PERSON] Ця обставина свідчить про те, що в правовстановлюючому документі допущена описка в прізвищі заявника, яка перешкоджає розпоряджатись приватизованою земельною ділянкою. З огляду на це суд вважає, що з метою усунення такої перешкоди належить встановити факт належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-19 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною заявою та об-ґрунтовує її тим, що 15 вересня 1979 року вона уклала шлюб з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON], а [INFO] - син [PERSON] Заявнику двічі надавались відпустки по догляду за дітьми до досягнення ними триріч-ного віку. Відмінність в написанні прізвищ [PERSON] та її синів перешкоджає призначенню заявнику пенсії за віком. Тому [PERSON] просить суд встановити факт, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є її рідними синами. У судовому засіданні [PERSON] та її представник [PERSON] підтримують заяву та просять суд задовольнити її. Представник Бориспільського об'єднаного УПФУ Київської області не з'явився у судове засідання. Його неявка не перешкоджає розгляду заяви. Вислухавши пояснення заявника та його представника, допитавши свідків та до-слідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з та-ких підстав. Встановлено, що [INFO] народився [PERSON], а [INFO] - [PERSON] Ці обставини підтверджуються копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 13 серпня 1981 року та серії [NUMBER] від 20 травня 1987 року (а.с.9, 11). Відповідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути вста-новлені факт родинних відносин між фізичними особами. Згідно з ч.1 ст.259 цього Кодексу у рішенні повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. З наведених вище свідоцтв про народження вбачається, що батьком [PERSON] та [PERSON] записаний [PERSON] а матір'ю - [PERSON] Вони уклали шлюб ще 15 вересня 1979 року. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 15 вересня 1979 року (а.с.6). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він уклав шлюб з [PERSON] [INFO] у них народився син [PERSON], а [INFO] - син [PERSON]. В паспорті громадянки України, виданому на ім'я заявника, помилково записано прізвище «[PERSON]», а не «[PERSON]». Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він народився [INFO]. У нього є брат [PERSON], який народився [INFO]. Їх батьком є [PERSON], а матір'ю - заявник. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є хрес-ною матір'ю [PERSON] та [PERSON] Їх батьком є [PERSON], а матір'ю - [PERSON] Аналіз викладених доказів свідчить про те, що [PERSON] та [PERSON] є рідними синами заявника. Відмінність в написанні прізвищ [PERSON] та її синів перешкоджає призначенню заявнику пенсії за віком. З огляду на це суд вважає, що з метою усунення цієї перешкоди належить вста-новити факт, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], є рідними синами [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-30 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 12.06.1993 року. У шлюбі у сторін дітей не має. Позивач зазначає, що з відповідачем разом не проживають з вересня 2012 р., не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначила, що стосунки з відповідачем не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі. Спору щодо поділу майна на даний час немає. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала суду клопотання, в якому просила розглянути справу без її участі. Відповідач в судове засідання також не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Як з'ясував суд, 12.06.1993 р. у відділі ЗАГСу Мінської райдержадміністрації м. Києва було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], а/з № 432 (а.с. 3). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON], як законного та обґрунтованого. У відповідності до ст.88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивачки судовий збір у розмірі 552 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з заявою про видачу дублікату виконавчого листа від 05.06.2014 року по зазначеній вище цивільній справі. Сторони в судове засідання не прибули. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Вирішення процесуальних питань про видачу дубліката виконавчого листа врегульовано статтею 370 ЦПК України, за змістом якої суд, який видав виконавчий лист, має право за заявою стягувача або поданням державного виконавця замість втраченого оригіналу виконавчого листа видати його дублікат. Судом встановлено, що рішенням Новоград-Волинського міського суду від 05.06.2014 року, ухваленим у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, позовні вимоги були задоволені частково, стягнено з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дівчинкою повноліття. Виконавчий лист по вказаній справі був отриманий [PERSON] 11.06.2014 року та в подальшому знаходився на виконанні в виконавчій службі, що підтверджується повідомленням останньої від 19.09.2016 року, однак за заявою стягувачки 05.11.2014 року виконавчий документ був їй повернутий. Станом на день розгляду справи в суді повторно виконавчий лист на виконання до виконавчої служби не надходив і як вбачається з заяви [PERSON] в подальшому він був втрачений. Оскільки судове рішення не виконано, законної сили воно не втратило, суд приходить до висновку про наявність підстав для видачі [PERSON] дублікату виконавчого листа, відтак заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка вказала, що з 12 вересня 2008 року вони з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому Дніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 601. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. З червня 2015 року фактично припинили сімейні відносини. Причиною розпаду сім'ї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини добровільно не надає. Вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати та виховуватись нею. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась. Подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Згідно зі ст. 105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (свідоцтво серії [NUMBER]). Сімейне життя з відповідачем не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім'ї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Позивачка вважає, що сім'я розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати та виховуватись позивачкою. Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявленого позову позивачка вказала, що з 16 грудня 1995 року вона з відповідачем перебувають у шлюбі, зареєстрованому Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Заводської районної ради народних депутатів м. Дніпродзержинська, актовий запис № 548. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Спільне господарство не ведуть. З 2012 року фактично припинили сімейні відносини. Причиною розпаду сімї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Просить позов задовольнити. Позивачка в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи без її участі та про відсутність заперечень проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо його повідомлення про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність у справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що позивачка проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч.1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. На підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з 2012 року. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO] (паспорт серії АО № 228089), який мешкає разом з позивачкою. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сімї стали: різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Позивачка вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Спору про поділ майна немає. Відповідно ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-13 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 02 серпня 2014 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем у виконкомі Соболівської сільської ради Теплицького району, актовий запис за №5. В шлюбі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На обгрунтування позову вказала, що сімейне життя не склалось, оскільки чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних відносин, вони мають різні погляди на життя, з червня 2016 року проживають окремо і поновлювати подружні стосунки вона не бажає. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлені вимоги про розірвання шлюбу підтримує. Вважає, що їх сім'ю зберегти неможливо, так як з початку липня 2016 року вони проживають окремо. За таких обставин вважає неможливим поновлення подружніх стосунків, просить шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] позов визнав. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 серпня 2014 року, шлюб зареєстровано виконавчим комітетом Соболівської сільської ради Теплицького району, актовий запис за № 5. В шлюбі мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з позивачем, що підтверджується довідкою Соболівської сільської ради Теплицького району за №1160 від 15 вересня 2016 року. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пункт 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вказує, що проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказує, що сімейне життя не склалось через поведінку відповідача, відповідач проти позову не заперечує, сторони проживають окремо з початку липня 2016 року, сімейні відносини, що склались, негативно впливають на інтереси позивача та неповнолітньої дитини, тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача та інтересам неповнолітньої дитини. Судові витрати, які складаються з судового збору, який було сплачено позивачем в розмірі 551 грн. 20 коп., відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved