Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-18 00:00:00

У березні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики та відшкодування моральної шкоди у зв`язку з невиконанням зобов`язань за договорами позики. Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що 08 серпня 2018 року [PERSON] взяла у нього в борг грошові кошти у сумі 11000,00 доларів США, представивши розписку про отримання грошових коштів у зазначеній сумі. Борг відповідач зобов`язалася повернути у термін до 09 серпня 2018 року. 07 грудня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачеві в позику грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США на строк до 28 грудня 2018 року. Але, як стверджував позивач, кошти, отримані в борг, [PERSON] досі не повернула, безпідставно ухиляючись від зобов`язань, взятих на себе за договорами позики від 08 серпня 2018 року та 07 грудня 2018 року. Оскільки відповідач прострочила виконання взятого на себе за договорами позики зобов`язання щодо повернення позики, [PERSON] просив суд стягнути з відповідача на його користь борг за договорами позики від 08 серпня 2018 року та 07 грудня 2018 року у сумі 21000,00 доларів США, також 100000,00 грн на відшкодування моральної шкоди. У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги свого довірителя, просила суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання повторно не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки в судове засідання суд не повідомила, відзив на позовну заяву не подала. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд дійшов такого висновку. Ст. 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами ч. 1, ч. 2 ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. 08 серпня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого [PERSON] (позикодавець) передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 11000,00 доларів США. Борг відповідач зобов`язалася повернути у термін до 09 серпня 2018 року (а. с. 17). Також сторонами справи 07 грудня 2018 року укладено договір позики, згідно з яким [PERSON] (позикодавець) передав у власність [PERSON] грошові кошти у сумі 10000,00 доларів США (а. с. 18). Кошти, отримані в позику, відповідач повинна була повернути у термін до 28 грудня 2018 року. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За положеннями ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Ст. 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За умовами договору позики від 08 серпня 2018 року [PERSON] взяла на себе обовязок повернути кошти, отирмані в позику, 09 серпня 2018 року. Згідно з умовами договору позики від 07 грудня 2018 року [PERSON] зобов`язалась повернути борг у термін до 28 грудня 2018 року. У строки, передбачені договорами позики від 08 серпня 2018 року та 07 грудня 2018 року, відповідач [PERSON] кошти, отримані в борг, не повернула, безпідставно ухилившись від взятих на себе зобов`язань. Згідно з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. З огляду на викладене стягненню з відповідача на користь позивача підлягає заборгованість за договором позики від 08 серпня 2018 року у сумі 11000,00 доларів США та заборгованість за договором позики від 07 грудня 2018 року у сумі 10000,00 доларів США. Щодо позовних вимог [PERSON] про відшкодування моральної шкоди суд зазначає таке. Ч. 1 ст. 23 ЦК України особі гарантоване право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Ч. 2 ст. 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Між сторонами справи виникли правовідносини позики, які регулюються нормами параграфу 1 глави 71 розділу ІІІ ЦК України. Згідно зі ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Ні умовами договорів позики від 08 серпня 2018 року та 07 грудня 2018 року, укладеними між [PERSON] та [PERSON] , ні законодавчими нормами, якими регулюються правовідносини позики, не передбачено можливості відшкодування моральної шкоди позикодавцеві у випадку невиконання позичальником зобов`язань за договором позики. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмовити [PERSON] у задоволенні його позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених вимог у сумі 5665,85 грн (21000,00 доларів США х 26,980222 - офіційний курс долара США щодо гривні станом на 27 березня 2019 року х 1%). З огляду на вищевикладене,

Outcome: partial