Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-09 00:00:00

У вересні 2015 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач уклавши з позивачем кредитний договір та отримавши грошові кошти на умовах повернення, строковості та платності, систематично порушував свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, засобами поштового зв'язку направив заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судовому засіданні визнав позов частково, а саме, щодо заборгованості з повернення тіла кредиту в сумі 12081 грн. 80 коп. щодо стягнення пені та комісії просив застосувати строки позовної давності, а також застосувати норму ст. 551 ЦК України. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню враховуючи таке. Судом встановлено, що 19 січня 2012 року між сторонами даної справи було укладено кредитний договір № BL_КГ100091792 відповідно до якого банк (позивач) надав позичальнику (відповідачу) кредит на поточні потреби в сумі 15000 грн. В судовому засіданні відповідач визнав, що порушив свої зобов'язання перед позивачем, зокрема, щодо повернення кредитних коштів та інших платежів, визначених договором. Розрахунок заборгованості, здійснений позивачем, відповідач не оспорює. Враховуючи, що сторонами визнаються обставини отримання кредиту позичальником (відповідачем), неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за кредитним договором, визнається наявність заборгованості з повернення кредиту та сплати відсотків відповідно до умов кредитного договору, дані обставини відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягають доказуванню. Під час розгляду справи відповідачем в добровільному порядку сплачено на користь позивача 700 грн. /а.с. 36/, а тому розмір заборгованості з повернення тіла кредиту має бути зменшений на дану суму та становить 11381 грн. 80 коп. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У даній справі стороною відповідача заявлено про застосування позовної даності до вимоги про стягнення пені в сумі 65739 грн. 55 коп. та комісії в сумі 9884 грн. 46 коп. Відповідно до п. 4.3. договору у разі прострочення сплати або не сплати в повному обсязі чергового платежу банк має право вимагати сплати пені в розмірі визначеному п. 10 спеціальної частини договору, а саме, в розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день прострочення. Позивачем здійснено розрахунок заборгованості /а.с. 81/ по періодам, починаючи з 20.01.2012. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). До суду позивач звернувся 04.09.2015. Таким чином, в межах строку позовної давності, про застосування якого заявлено відповідачем, має бути стягнута пеня за період з 04.09.2014 по день подання позову, однак, з урахуванням меж позовних вимог. Згідно письмових пояснень позивача /а.с. 79/ пеня розраховується з суми простроченої заборгованості за кредитом (стовбець № 6), прострочених відсотків (стовбець № 9), простроченої комісії (стовбець № 13), помноженої на 0,5% за кожен день прострочення. Таким чином, за період з 04.09.2014 по 19.09.2014 пеня становить 1304 грн. 32 коп., а загальна сума пені становить сума пені за періодами (в межах позовних вимог) з 04.09.2014 (стовбець 14) та складає 37902 грн. 11 коп. Дана сума перевищує суму боргу з повернення тіла кредиту на 25820 грн. 31 коп., тобто, в три рази. Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Оскільки вимоги позивача в частині стягнення пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, порушують засади справедливості, добросовісності та розумності, визначені ст. 3 ЦК України, суд вважає за необхідне застосувати до даних правовідносин норму ч. 3 ст. 551 ЦК України, зменшивши розмір пені, що підлягає стягненню до 5000 грн. Підстави застосувати норму ч. 3 ст. 551 ЦК України до заявленої до стягнення суми комісії (9884 грн. 46 коп.) відсутні, оскільки дана сума являє собою плату за управління кредитом погодженою його сторонами та не є засобом забезпечення виконання зобов'язань (неустойкою), а тому дана сума підлягає стягненню в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати із сплати судового збору за подання позовної заяви з урахуванням розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial