Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

у вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення та стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 40 750 грн. 17 коп. та судові втрати на суму 1762 грн., що складає сплачений судовий збір. В обґрунтування позову зазначає, що 11.11.2013 року між ПАТ «ОТП [PERSON]» та [PERSON] (далі відповідач, [PERSON]В.) було укладено договір про надання споживчого кредиту №2006660834, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі\~32751,30 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 15% річних. 22.12.2014 р. між ПАТ «ОТП [PERSON]» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (далі - Позивач) було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, згідно з яким ПАТ «ОТП [PERSON]» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №2006660834, укладеним між ПАТ «ОТП [PERSON]» та відповідачем. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП [PERSON]» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором №2006660834 від 11.11.2013 року. Відповідач станом на 15.06.2018 р. своїх зобовязань по поверненню кредитних коштів та сплаті відсотків не виконав, в звязку з чим його заборгованість за кредитним договором становить 40 750 грн. 17 коп., з яких: основний борг за кредитом 31 568 грн. 89 коп.; відсотки за користування кредитом 4 084 грн. 38 коп.; комісія 5 096 грн. 90 коп.. Позивач просить стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати по справі. Ухвалою суду від 17.09.2018 р. відкрито провадження у даній справі та призначене проведення першого судового засідання для розгляду справи по суті на 16.10.2018 р.. Ухвалою від 16.10.2018 р. в звязку з відсутністю поштового повідомлення про вручення відповідачу копій ухвали та позовної заяви з додатками, розгляд справи було відкладено на 21.11.2018 р.. Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, заперечень на позов не надав, від отримання судової повістки відмовився не з'явившись до органів пошти за її отриманням, про що свідчать довідки поштового відділення про причини невручення судових повісток: за закінченням терміну зберігання. Відповідно до\~ч.9 ст. 130 ЦПК України, у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Відповідно до\~ч.2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 11.11.2013 року між ПАТ «ОТП [PERSON]» та відповідачем [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту №2006660834 (далі договір), відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі\~32751,30 грн. строком на 60 місяців зі сплатою 15% річних відповідно до графіка платежів (а.с.5-7,8). Відповідно до п.1.2.1 договору [PERSON] надає Позичальнику споживчий кредит відповідно до умов Кредитного договору, а Позичальник зобовязується повернути Кредит, сплатити проценти за користування ним, інші платежі, визначені даним Кредитним договором та Додатком №1 «Графік платежів», що є його невідємною частиною, а також виконувати умови Кредитного договору. Згідно з п.1.4.1 договору Позичальник зобовязаний повністю повернути Банку суму отриманого Кредиту та виконати всі інші зобовязання, встановлені Кредитним договором не пізніше 11 листопада 2018 року. Пунктом 1.4.2 договору передбачено, що сума отриманого Кредиту погашається щомісяця в Дату платежу та розмірі, зазначеному у Графіку платежів. За управління Кредитом Позичальник щомісяця, одночасно з погашенням суми Кредиту і процентами, сплачує комісію, розмір якої зазначений у Графіку платежів, що є невідємною частиною даного Договору (п.1.4.4 договору). Відповідно до п. 1.5.1 договору в разі порушення Позичальником строків або суми сплати будь-якого з Щомісячних платежів, [PERSON] має право вимагати від Позичальника дострокового виконання зобовязань за Кредитним договором. В цьому разі Позичальнику рекомендованим листом надсилається вимога. [PERSON] на основі умов даного договору вимагає повернення споживчого Кредиту, таке повернення здійснюється Позичальником протягом тридцяти календарних днів з дати одержання Вимоги. [PERSON] протягом цього періоду Позичальник усуне порушення умов даного Договору, Вимога Банку втрачає чинність (п.1.5.5 договору). 22.12.2014 р. між ПАТ «ОТП [PERSON]» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» (далі Позивач) у відповідності до ст.ст. 512, 514, 1077-1079, 1082, 1084 ЦК України було укладено договір факторингу № 22/12/14/1-1, що підтверджується його копією (а.с. 21-24). Згідно з вищевказаним договором ПАТ «ОТП [PERSON]» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло на себе зобов'язання за кредитним договором №2006660834 від 11.11.2013 року. Таким чином, до ТОВ «ОТП Факторинг Україна» перейшли всі права ПАТ «ОТП [PERSON]» щодо права вимоги до Боржника за кредитним договором №2006660834 від 11.11.2013 року. Позивач листом вих.№200216902 від 05.01.2015 р. надіслав відповідачу повідомлення про укладення договору факторингу та про його розмір заборгованості за договором станом на 05.01.2015 р., що складає 40\~750 грн. 17 коп., з яких: 31\~568 грн. 89 коп. сума простроченого кредиту та 9\~181 грн.28 коп. сума прострочених відсотків. Даним повідомленням пропонувалось відповідачу здійснити оплату протягом 10 днів із моменту його отримання (а.с.11). Але відповідач порушив взяті на себе зобов'язання та не сплатив борг за договором і відсотки за користування кредитом, а також суми комісії, внаслідок чого станом на 15.06.2018 року виникла заборгованість у розмірі 40 750 грн. 17 коп., з яких: основний борг за кредитом 31 568 грн. 89 коп.; відсотки за користування кредитом 4 084 грн. 38 коп.; комісія 5 096 грн. 90 коп. (розрахунок а.с.12). Відповідно до вимог ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору з урахуванням вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно зі ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погодженні ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Частиною 2 статті 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ч. 1 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливості виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи порушення відповідачем взятих на себе зобовязань щодо повернення кредиту та сплати відсотків за його користування, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині. Щодо стягнення з відповідача суми комісії суд зазначає наступне. Положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв'язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Суд дійшов висновку про те, що управління кредитом є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, та вважає, що встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за управління кредитом, позивач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу. При цьому позивач нараховував комісію за послуги, що супроводжують кредит, що є незаконним. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16, яка обов'язкова для всіх судів. Таким чином, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 5096 грн. 90 коп. комісії задоволенню не підлягають. На підставі вищенаведеного, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, оскільки відповідач не виконав умови кредитного договору, а тому з нього слід стягнути на користь позивача загальну заборгованість за ним у розмірі 35 653 грн. 37 коп., в тому числі: основний борг за кредитом 31 568 грн. 89 коп.; відсотки за користування кредитом 4 084 грн. 38 коп.. У відповідності до п.3 ч.2 ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1541 грн. 61 коп.. На підставі викладеного, ст. ст. 5, 6, 15, 509, 549, 551, 611, 627, 628, 634, 1054\~ ЦК України,

Outcome: partial