Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-04 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений з відповідачем, зареєстрований 08 вересня 2006 року в місті Харкові відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис №1021. В обґрунтування пред`явлених позовних вимог зазначила, що з 08 вересня 2006 року перебуває у шлюбі з відповідачкою. Сторони мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Підставою для розірвання шлюбу є те, що у них різні характери та погляди на сімейне життя, між ними виникають сварки та непорозуміння, вони перестали поважати один одного, втратили почуття любові, проживають окремо, шлюб має формальний характер, подальше збереження шлюбу вважає неможливим, тому вважає, що шлюб потрібно розірвати. 09.03.202 ухвалою судді відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. 13.04.2021 ухвалою судді клопотання сторін у справі про надання строку для примирення триватістю шість місяців задоволено, провадження у справі зупинено. 15.09.2021 і 13.10.2021 від позивача надійшла заява про залишення позову без розгляду у зв`язку із примиренням. 20.10.2021 через канцелярію суду надійшла заява від позивачки, в якій просила заяву про залишення позову без розгляду не розглядати, просила шлюб розірвати, оскільки сторони не проживають разом, примирення між ними неможливо, справу просила розглянути без її участі. 21.10.2021 ухвалою суду провадження у справі було поновлено. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав до суду через канцелярію заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти задоволення позовної заяви не заперечував. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та наявні у справі докази, встановив наступні обставини. Сторони по справі з 08 вересня 2006 року перебувають у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] виданим 26 вересня 2006 року в місті Харкові відділом реєстрації актів цивільного стану Московського районного управління юстиції, актовий запис №1021. Під час державної реєстрації позивач змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » (а.с.4). Сторони мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданим 27 лютого 2007 року Московським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції (а.с.7). Судом встановлено, що причиною розірвання шлюбу стали відсутність взаєморозуміння, наявність різних поглядів на життя, сторони втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За змістом ч.1 ст.24\~СК України та ст.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Вимогами ч.3, ч.4 ст.56\~СК України закріплено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх до збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.2 ст.112\~СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити одному з них, інтересам їхніх дітей, що мають суттєве значення. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. З огляду на обставини, встановлені судом, суд дійшов висновку, що підстави, які спонукали позивача до розірвання шлюбу, обґрунтовані, сім`я розпалася остаточно, тому подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе, а збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому позов підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, а саме, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, в зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved