Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

У вересні 2017 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на її утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), оскільки вона не працює, доглядає неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка послалась на те, що з 05 вересня 2014 року вона перебуває у шлюбі з [PERSON], зареєстрованому Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 438. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведуть. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дружини, яка знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною, тому просить стягнути з нього аліменти на її утримання, в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги позивачки та обставини, якими вони обґрунтовані визнав у повному обсязі. Враховуючи вищенаведене у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, справа підлягає розгляду в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи у межах заявлених вимог. Кожна особа, що бере участь у справі розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 31 ЦПК України відповідач вправі визнати позов протягом усього часу розгляду справи. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч.2 ст.91 Сімейного кодексу України, жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої - четвертої статті 84\~та статей 86\~і\~88\~цього Кодексу. Відповідно до ст.84 СК України дружина має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі [PERSON] є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а.с.6). Позивачка по справі не працює, знаходиться в декретній відпустці по догляду за дитиною. Син сторін мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її матеріальному забезпеченні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання позивачки не надає, проти стягнення з нього аліментів в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходів) на її утримання не заперечує. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Оскільки відповідач у справі позов визнав, а також те, що підстав вважати, що визнанням позову будуть порушені чиїсь інтереси, або він суперечить закону, не встановлено, його можна прийняти, та позов задовольнити. Позовні вимоги задоволено, судові витрати необхідно стягнути з відповідача.

Outcome: approved