Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 18 вересня 2009 року, він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають двох малолітніх дітей - двійнят [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що спільне життя з відповідачкою не склалося. В травні 2017 року, він як громадянин Ізраїля був змушений повернутися з України до країни Ізраїль, де у нього було житло, робота та одинока хвора мати. З того часу між ним з відповідачкою і припинилися подружні стосунки. Вважає, що їх шлюб давно розпався і краще його розірвати. Тому, звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду нотаріально посвідчену письмову заяву, в якій зазначив, що у зв'язку із проживанням за кордоном і неможливістю бути присутнім особисто на засіданні суду, просив розглянути його позов у його відсутність. Зазначив, що позов підтримує в повному обсязі. Заперечень проти заочного розгляду справи від позивача не надходило. Відповідач в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суду не повідомила, заперечень на позовну заяву не надала. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 вересня 2009 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 265, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER] виданим повторно 13 березня 2018 року. Від вказаного шлюбу сторони мають двох малолітніх доньок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвами по їх народження Серія [NUMBER] та Серія [NUMBER] виданими 14 грудня 2011 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітніх дітей, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved