Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], який у квітні 2015 року уточнив, вказавши вимоги позову до відповідача [PERSON] про витребування майна із чужого незаконного володіння (а.с. 3, 20, 21). Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 17 червня 2015 року замінено у справі первісного відповідача [PERSON] належним відповідачем [PERSON] (а.с. 35). У вересні 2015 року [PERSON] подав уточнений позов до відповідача [PERSON], посилаючись на те, що у квітні 2012 року між ним та [PERSON] було укладено усний договір про надання послуг щодо здійснення ним зварювальних робіт з відновлення кузова автомобіля марки АЗЛК 21412 легковий, 1989 року випуску, шасі № ХТВ 214120К003844, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований 07.02.2003 року у МРЕВ м. Харкова, свідоцтво про реєстрацію ТЗХАС № 642027 (ХАА401969), що знаходиться у його користуванні на підставі генеральної довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим номером 237. Але в звязку з тим, що у відповідача не було необхідного обладнання та матеріалів для здійснення ремонтних робіт він за власні кошти придбав та дав відповідачу на тимчасове користування для здійснення ремонту зазначеного автомобіля наступні речі: - зварювальний апарат марки Темп-МІG-190 N, вартістю 1840,00 грн; - балон вуглекислоти вартістю 200 грн; - набор пультів для фарбування автомобіля вартістю 250 грн; - кромкогиб вартістю 80 грн; - пістолет для гравітекса вартістю 65 грн; - дріт зварювальний 5 кг на суму 100 грн; - круги відрізні 5 шт. на суму 20 грн; - круг для зачистки металу один вартістю 6 грн; - щітку по металу здиральну 1 шт. вартістю 28 грн; - дирокол по металу один вартістю 127 грн; - защемлювач по металу вартістю 55 грн; - ґрунтовку 3 літри вартістю 125 грн. Усе вищезазначені інструменти та матеріали були придбані ним за власні кошти і передані відповідачу для здійснення ремонту вищезазначеного автомобіля. Свої зобов'язання по ремонту автомобіля відповідач так і не виконав, так як в обговорені ними строки ремонту відповідної якості він не отримав, та був змушений відмовитися від послуг відповідача і передати даний автомобіль для ремонту іншому спеціалісту. В зв'язку з тим, що зазначений автомобіль відповідач не відремонтував він звернувся до нього, щоб відповідач повернув йому усі інструменти та матеріали які він придбав, та передав відповідачу для здійснення ремонту свого автомобіля, а відповідач не використав. Проте, відповідач відмовився повертати йому усе вищезазначене майно. На його звернення до Ізюмського міськвідділу ГУМВС України в Харківської області з проханням повернути своє майно з незаконного володіння відповідача, він отримав Постанову про закриття кримінального провадження від 29 вересня 2014 року відповідно до якої кримінальне провадженні № 12014220320001214 від 09 вересня 2014 року за ознаками кримінального провадження, передбаченого ст. 356 КК України закрили, у зв'язку з відсутністю події кримінального правопорушення. Таким чином, вже більше трьох років він вимагає повернення свого майна, причому умисні, протиправні дії відповідача завдають йому моральних страждань, оскільки він переживає з приводу відсутності у його володінні зазначеного обладнання, через цю несправедливість, та необхідність звертатися за захистом своїх прав в правоохоронні органи та до суду. Одночасно з цим, в зв'язку з тим, що вже сплинув тривалий час з моменту передачі ним зазначеного майна він побоюючись, що майна вже не має у наявності, тому він дізнався вартість цього майна на сьогоднішній день, а саме: -зварювальний апарат марки Темп-МІG-190 N, вартістю 6300,00 грн (Товарний чек Авторинок «Лоск» ФОП [PERSON] від 11.09.2015р.); -балон вуглекислоти вартістю 250 грн (Накладна від 10.09.2015 року ТОВ КРІОТЕХГАЗ УПК); -набор пультів для фарбування автомобіля вартістю 499 грн; -защемлювач по металу вартістю 135 грн; -дріт зварювальний 5 кг на суму 215 грн; -круги відрізні 5 шт. на суму 60 грн; Відповідно до Рахунку № 642 наданого ФОП [PERSON] 10.09.2015р.) -кромкогиб вартістю 120 грн; -пістолет для гравітекса вартістю 90 грн; -дирокол по металу один вартістю 155 грн; Відповідно до Товарного чеку наданого ФОП [PERSON] 11.09.2015 року -круг для зачистки металу один вартістю 6 грн; -щітку по металу здиральну 1 шт. вартістю 28 грн; -ґрунтовку 3 літри вартістю 125 грн; А всього: 7983 (сім тисяч дев'ятсот вісімдесят три грн..) Посилаючись на статті 16, 23, 248, 249, 317, 321, 386, 387 ЦК України позивач просить суд позовні вимоги задовольнити повністю, а саме: Стягнути з [PERSON] на його користь 1700,00 грн моральної шкоди. Зобов'язати [PERSON] повернути йому із незаконного володіння майно, а саме: -зварювальний апарат марки Темп-МІG-190 N, вартістю 6300,00 грн; -балон вуглекислоти вартістю 250 грн; -набор пультів для фарбування автомобіля вартістю 499 грн; -защемлювач по металу вартістю 135 грн; -дріт зварювальний 5 кг на суму 215 грн; -круги відрізні 5 шт. на суму 60 грн; -кромкогиб вартістю 120 грн; -пістолет для гравітекса вартістю 90 грн; -дирокол по металу один вартістю 155 грн; -круг для зачистки металу один вартістю 6 грн; -щітку по металу здиральну 1 шт. вартістю 28 грн; -ґрунтовку 3 літри вартістю 125 грн. Зобов'язати [PERSON] при неможливості повернення вищезазначеного майна в належному зовнішньому та внутрішньому вигляді, повному справжньому та працездатному стані - здійснити компенсацію вартості цього майна у сумі 7 983 грн. Покласти на відповідача судові витрати по сплаті судового збору. (а.с. 87-91) Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнав у повному обсязі, посилаючись на те, що дійсно у квітні 2012 року до нього звернувся [PERSON] із проханням відремонтувати автомобіль «Москвич», оскільки автомобіль потребував зварювальні роботи по відновленню кузова. Вказаний автомобіль був доставлений за адресою: м. Ізюм, вул. Московська, буд. 45, де він здійснював ремонт автотранспортних засобів, на буксирі, при цьому [PERSON] обладнання та матеріалів для здійснення ремонтних робіт з метою користування для здійснення ремонту зазначеного автомобіля йому не надавав. За ремонтні роботи вони домовилися розрахуватися зварювальним апаратом марки Темп-МІG-190 N, який [PERSON] дійсно привіз йому за вказаною адресою для здійснення зварювальних робіт, а всі інші необхідні розхідні матеріали та обладнання для здійснення ремонтних робіт він використовував свої та знайомих. Але, зварювальний апарат марки Темп-МІG-190 N через день зламався, тому [PERSON] забрав цей апарат до себе. У лютому 2013 року [PERSON] забрав від нього свій автомобіль «Москвич», оскільки ним були виконані зварювальні роботи по відновленню кузова, при цьому претензій [PERSON] не заявляв, грошові кошти йому за ремонт автомобіля не платив. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав повністю, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві з уточненнями, просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач [PERSON]Є та його представник [PERSON] в судовому засіданні заперечували проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення позивача [PERSON], відповідача [PERSON] та його представника [PERSON], покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Суд встановив факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. За змістом ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Для виконання окремих видів робіт, встановлених законом, підрядник (субпідрядник) зобов'язаний одержати спеціальний дозвіл. До окремих видів договорів підряду, встановлених параграфами 2-4 цієї глави, положення цього параграфа застосовуються, якщо інше не встановлено положеннями цього Кодексу про ці види договорів. В судовому засіданні було встановлено та не заперечується сторонами, що у квітні 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір про надання послуг щодо здійснення останнім зварювальних робіт з відновлення кузова автомобіля марки М-2141 легковий, реєстраційний номер [NUMBER], що знаходився у користуванні [PERSON] на підставі довіреності. В усній формі сторони обговорили вартість ремонту автомобіля та строк його ремонту. При цьому, відповідач [PERSON]Є не є ФОП та не здійснював підприємницьку діяльність з технічного обслуговування та ремонту автотранспортних засобів, роздрібної торгівлі деталями та приладдям автотранспортних засобів. У квітні 2012 року вказаний автомобіль М-2141 був доставлений на буксирі за адресою батька відповідача [PERSON]: м. Ізюм, вул. Московська, буд. 45, де відповідач здійснював ремонт автотранспортного засобу, при цьому [PERSON] передав відповідачу зварювальний апарат марки Темп-МІG-190 N, вартістю 1840,00 грн, який [PERSON] привіз [PERSON] за вказаною адресою для здійснення зварювальних робіт. Після огляду вказаного автомобіля [PERSON], виявилось, що в автомобілі дійсно необхідно здійснити зварювальні роботи з відновлення кузова автомобіля, для чого необхідно було мати обладнання та матеріали для здійснення ремонту автомобіля, у тому числі зварювальний апарат; балон вуглекислоти; набор пультів для фарбування автомобіля; кромкогиб; пістолет для гравітекса; дріт зварювальний; круги відрізні; круги для зачистки металу; щітку по металу здиральну; дирокол по металу; защемлювач по металу; ґрунтовку, та інше. Позивач вказав, що для здійснення зварювальних робіт з відновлення кузова автомобіля, необхідно було докупляти обладнання та матеріали, та в період травня-жовтня 2012 року він купив та передав відповідачу у користування для здійснення ремонту зазначеного автомобіля наступні речі: зварювальний апарат марки Темп -МІG 190N; балон вуглекислоти; набор пультів для фарбування автомобіля; кромкогиб; пістолет для гравітекса; дріт зварювальний 5 кг; круги відрізні 5 шт.; круг для зачистки металу один; щітку по металу здиральну 1 шт.; дирокол по металу один; защемлювач по металу; ґрунтовку 3 літри. Відповідач не заперечував у передачі йому позивачем вказаний зварювальний апарат марки Темп-МІG-190 N, вартістю 1840,00 грн, в якості оплати вартості ремонту автомобіля, але заперечував у передачі йому позивачем інших речей: балона вуглекислоти; набора пультів для фарбування автомобіля; кромкогиба; пістолета для гравітекса; дріт зварювальний; круги відрізні; круги для зачистки металу; щітку по металу здиральну; дирокол по металу; защемлювач по металу; ґрунтовку, вказавши на те, що частина вказаного майна у нього була, а частину він брав у знайомих, та використовував із своїх запасних частин для ремонту автомобіля. Позивачем [PERSON] не було внесено відповідачу суми за ремонт автомобіля. У лютому 2013 року автомобіль марки АЗЛК 21412 легковий, 1989 року випуску, шасі № ХТВ 214120К003844, кузов № [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] позивачем було забрано у відповідача. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що дійсно у квітні 2012 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено усний договір щодо робіт з відновлення кузова автомобіля марки АЗЛК 21412 легковий. У грудні 2012 року він був присутній при забиранні [PERSON] свого автомобіля у [PERSON]Є, при цьому повернути належний [PERSON] зварювальний апарат марки ТемпМІG190 N [PERSON] відмовився. За інше майно йому не відомо. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що [PERSON] у квітні 2012 року дійсно звертався до його сина [PERSON]Є з приводу ремонту автомобіля. Він був присутній при розмові, коли вони в усній формі домовлялись про надання послуг щодо здійснення [PERSON] зварювальних робіт з відновлення кузова автомобіля «Москвич». Вказаний автомобіль був доставлений за адресою: м. Ізюм, вул. Московська, буд. 45, де його син здійснював ремонт автотранспортних засобів, на буксирі, при цьому [PERSON] обладнання та матеріалів для здійснення ремонтних робіт з метою користування для здійснення ремонту зазначеного автомобіля не надавав. Зварювальний апарат марки Темп-МІG-190 N [PERSON] дійсно привіз сину за вказаною адресою для здійснення зварювальних робіт, а всі інші необхідні розхідні матеріали та обладнання для здійснення ремонтних робіт його син використовував свої та знайомих. Але, зварювальний апарат марки Темп-МІG-190 N через день зламався, тому [PERSON] у травні 2012 року забрав цей апарат до себе. У лютому 2013 року [PERSON] забрав свій автомобіль «Москвич», оскільки його сином були виконані зварювальні роботи по відновленню кузова, при цьому претензій [PERSON] не заявляв, грошові кошти сину за ремонт автомобіля не оплатив. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що його знайомий [PERSON] у період 2012-2013 роках здійснював роботи з відновлення кузова автомобіля «Москвич», який належить [PERSON], за адресою: м. Ізюм, вул. Московська, буд. 45. Зварювальний апарат марки Темп-МІG-190 N [PERSON] дійсно привіз [PERSON] за вказаною адресою для здійснення зварювальних робіт, а всі інші необхідні розхідні матеріали та обладнання для здійснення ремонтних робіт [PERSON] використовував свої та знайомих. Але вказаний зварювальний апарат [PERSON] забрав до себе. У лютому 2013 року [PERSON] забрав свій автомобіль «Москвич», оскільки [PERSON] були виконані зварювальні роботи по відновленню кузова, при цьому претензій [PERSON] не заявляв. Згідно наданих суду накладної від 12.10.2012 року та товарних чеків від 03.05.2012 року, від 19.07.2012 року, від 22.08.2012 року вбачається, що [PERSON] за власні кошти придбав наступне майно: - зварювальний апарат марки Темп-МІG-190 N, вартістю 1840,00 грн; - балон вуглекислоти вартістю 200 грн; - набор пультів для фарбування автомобіля вартістю 250 грн; - кромкогиб вартістю 80 грн; - пістолет для гравітекса вартістю 65 грн; - дріт зварювальний 5 кг на суму 100 грн; - круги відрізні 5 шт. на суму 20 грн; - круг для зачистки металу один вартістю 6 грн; - щітку по металу здиральну 1 шт. вартістю 28 грн; - дирокол по металу один вартістю 127 грн; - защемлювач по металу вартістю 55 грн; - ґрунтовку 3 літри вартістю 125 грн (а.с. 4-9). Судом встановлено, що згідно листа начальника Ізюмського МВ ГУМВС України в Харківській області № 81/5891 від 07.05.2014 року вбачається, що 02.08.2013 року до журналу єдиного обліку заяв і повідомлень Ізюмського МВ ГУМВС України в Харківській області за № 3414 зареєстрована заява [PERSON] на неправомірні дії [PERSON], який не відає технічній паспорт на автомобіль М-2141 та не виконав в повному обємі ремонт кузова автомобіля М-2141. За наслідками перевірки подій, що мають ознаки правопорушення та вимагають негайного реагування, не виявлено, подальшу перевірку було припинено. Рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. 28.04.2014 року (ЖЄО) Ізюмського МВ ГУМВС України в Харківській області за № 1853 зареєстровано заяву [PERSON], [INFO], на дії [PERSON], [INFO], який не відає технічній паспорт на автомобіль М-2141 та не виконав в повному обємі ремонт кузова автомобіля М-2141. За наслідками перевірки 06.05.2014 року було винесено висновок № 1853, згідно якого в діях [PERSON] правопорушення згідно адміністративного чи кримінального законодавства не встановлено, подальшу перевірку ЖЄО припинено. Рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. (а.с. 55-57) Розглядаючи вимоги щодо повернення майна з чужого незаконного володіння суд виходить з наступного. Згідно зі ст. ст. 10, 11 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється виключно на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідно до ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (статті 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише на підставах, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства дає підстави для висновку про те, що в разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Як вбачається з ст. 16 ЦК України, одним з цивільно-правових способів захисту права власності є віндикація - витребування власником майна з чужого незаконного володіння. За змістом ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. У відповідності до ст. 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Для застосування ст. 387 ЦК України необхідною умовою є доведеність позивачем того факту, що він є власником рухомого майна і таке право власності підтверджене правовстановлюючими документами; особа, яка звернулась до суду з вимогою про витребування майна з чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що перебуває у володінні відповідача (ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 лютого 2015 року у справах № 6-48364св14 та № 6-332 св15). Пунктом 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, предявлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Пунктом 23 цієї Постанови визначено, що відповідно до статті 387 ЦК та частини третьої статті 10 ЦПК особа, яка звернулася до суду з позовом про витребування майна із чужого незаконного володіння, повинна довести своє право власності на майно, що знаходиться у володінні відповідача. При цьому суди повинні мати на увазі, що право власності на рухоме майно доводиться за допомогою будь-яких передбачених процесуальним законодавством доказів, що підтверджують виникнення такого права у позивача. Право власності [PERSON] на зварювальний апарат марки Темп МІG 190 N, вартістю 1 840 грн, підтверджується гарантійним талоном від 3 травня 2012 року та товарним чеком від 3 травня 2012 року, виданим ТЦ «Барабашово» магазин «Темп-інструмент для дому та роботи» ФОП [PERSON] (а.с. 5-7). Оцінюючи повно і всебічно встановлені у справі обставини, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог та заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, відповідно до статей 10, 11, 57-60 ЦПК України, суд вважає, що будь-яких належних доказів, що відповідач [PERSON]Є незаконно, без відповідної правової підстави у 2012 році заволодів майном [PERSON], а саме: - балон вуглекислоти вартістю 200 грн; - набор пультів для фарбування автомобіля вартістю 250 грн; - кромкогиб вартістю 80 грн; - пістолет для гравітекса вартістю 65 грн; - дріт зварювальний 5 кг на суму 100 грн; - круги відрізні 5 шт. на суму 20 грн; - круг для зачистки металу один вартістю 6 грн; - щітку по металу здиральну 1 шт. вартістю 28 грн; - дирокол по металу один вартістю 127 грн; - защемлювач по металу вартістю 55 грн; - ґрунтовку 3 літри вартістю 125 грн, і в якого майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним, позивачем не було надано та матеріали справи не містять, тому у задоволенні позову суд відмовляє у цій частині за недоведеністю вимог. Разом з тим, суд вважає, що суду надано докази, що відповідач [PERSON]Є незаконно, без відповідної правової підстави у 2012 році заволодів майном [PERSON], а саме: - зварювальний апарат марки Темп МІG 190 N, вартістю 1 840 грн, тому [PERSON], як власник майна, права якого порушені, має право витребувати майно з чужого незаконного володіння та має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Розглядаючи вимоги щодо відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного. Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з ушкодженням здоровя; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з противоправною поведінкою щодо неї самої. Виходячи з положення ст. 23 ЦК України, при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди суду необхідно встановити характер завданої моральної шкоди, глибину і тривалість моральних та фізичних страждань потерпілого, настання негативних змін у його житті, можливість відновлення стану, який мав потерпілий до скоєного злочину. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не повязана із розміром цього відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Позивач [PERSON] розмір моральної шкоди оцінює у 1 700 грн та просить стягнути з відповідача на відшкодування моральної шкоди 1 700 грн. Суд розглядає позовні вимоги позивача по відшкодуванню моральної шкоди з урахуванням положень п.п.9, 17-1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зі змінами та у відповідності статей 23, 1167 ЦК України: розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру правопорушення, з урахуванням характеру, обсягу і глибини страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалість, можливість відновлення тощо) і з урахувань інших обставин стану його здоровя, істотності вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому судом враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер дій [PERSON], повязаного з порушенням прав власності [PERSON], враховує глибину та тривалість моральних страждань позивача, яка полягає у душевних стражданнях та втратив нормальні життєві зв'язки, на відновлення яких необхідний час і здоров'я. Вже більше трьох років позивач вимагає повернення свого майна, він переживає з приводу відсутності у його володінні зазначеного обладнання. З врахуванням викладених обставин суд визначає розмір відшкодування моральної шкоди позивачу в сумі 500 гривень, яка на думку суду, відповідає вимогам розумності та справедливості і за даних обставин не може вважатися завищеною чи надмірною. Відповідно до вимог ст. ст. 79, 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких належать, зокрема, витрати на забезпечення доказів про виклик свідків. Однією з умов здійснення такої компенсації є документальне підтвердження того, що сторона, на користь якої ухвалено рішення, дійсно понесла ці судові витрати. Витрати, повязані з сплатою судового збору та про виклик свідка, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в сумі 243,60 грн. + 121,80 грн (а.с. 2, 41).

Outcome: partial