overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У вересні 2014 року до суду із вказаною заявою звернулася [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що рішенням сесії Садівської сільської ради від 05 березня 2001 року їй була передана у приватну власність земельна ділянка площею 5,826 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. На підставі вказаного рішення 06 травня 2001 року заявнику було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії Р1 № 236206. При заповненні бланку державного акту було допущено помилку - замість по батькові «[PERSON]» було записано «[PERSON]». У цьому ж документі було внесено виправлення із зазначенням «виправленому вірити». Заявник зазначала, що вказана технічна помилка і виправлення в державному акті унеможливлюють подальше оформлення та реєстрацію договору оренди. Тому просила встановити факт, що державний акт серії Р1 № 236206 дійсно належить [PERSON]. У судовому засіданні представник заявника вимоги свого довірителя підтримала у повному обсязі, обґрунтовуючи їх доводами, викладеними у заяві. Представник Садівської сільської ради до суду не з'явився, направивши до суду листа, у якому просить розгляд справи здійснювати за відсутності їх представника, вимоги заявника підтримує. Заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що 06 травня 2001 року Садівською сільською радою був виданий державний акт серії Р1 № 236206 на право приватної власності на землю площею 5,826 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на ім'я «[PERSON]». В даному акті зроблено запис «Виправленому на «[PERSON]» вірити». (а.с. 4). З копії паспорту заявника судом встановлено, що дійсне ім'я по батькові заявника - «[PERSON]» (а.с. 5). Відповідно до листа ТОВ «Баришівська зернова компанія» від 28 липня 2014 року [PERSON] не може укласти з ними договір оренди земельної ділянки у зв'язку із помилкою в імені по батькові (а.с. 10). Інструкція «Про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою», яка передбачала порядок видачі нових державних актів в замін тих, у яких допущено помилки, описки, відповідно до наказу Міністерства аграрної політики та продовольства №537 від 09 вересня 2013 року, втратила чинність. Аналізуючи зібрані по справі та досліджені у судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про необхідність задоволення заявлених вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-20 00:00:00

У вересні 2014 року до суду із заявою про визнання особи недієздатною (обмежено дієздатною), встановлення над нею опіки і призначення опікуна (піклувальника) звернувся [PERSON] і просить суд визнати недієздатною (обмежено дієздатною) його тітку [PERSON], [INFO], встановити над нею опіку (піклування) та призначити його опікуном (піклувальником), обґрунтовуючи свою заяву тим, що остання інвалід з дитинства, група інвалідності - друга безтерміново, потребує постійного стороннього догляду. У суді представник заявника заяву підтримала і надала пояснення аналогічні до змісту заяви. Орган опіки і піклування не заперечив проти задоволення заяви та надав подання про призначення заявника опікуном [PERSON] Управління соцзахисту населення просило суд розглянути справу у їхню відсутність. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, з»ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що заява підлягає до задоволення. У суді встановлено, що [PERSON], [INFO] є рідною тіткою зі сторони матері [PERSON]. [PERSON] є інвалідом другої групи з дитинства, страждає на психічне захворювання, внаслідок чого не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, що підтверджується актом амбулаторної судово-психіатричної експертизи №544 від 23.10.2014 року, проведеної спеціалістами Черкаської обласної психіатричної лікарні (а.с.41-43). Згідно вимог ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно вимог ч.1 ст.60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки і піклування. [PERSON] проживає зі своєю матір»ю [PERSON], [INFO] по [ADDRESS], який належить на праві власності заявнику. Заявник та його мати здійснюють за [PERSON] догляд. [PERSON] працює на посаді головного спеціаліста, економіста Корсунь-Шевченківської міської ради, позитивно характеризується по місцю роботи, що підтверджується характеристикою (а.с.23). Заявник є особою з повною цивільною дієздатністю, не має обмежень, передбачених ст.64 ЦК України, щодо призначення його опікуном. Корсунь-Шевченківська міська рада Черкаської області у своєму поданні від 20.11.2014 року просить суд призначити заявника [PERSON] опікуном [PERSON]. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення поданої до суду заяви, визнання [PERSON] недієздатною, встановлення над нею опіки та призначення [PERSON] її опікуном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-08 00:00:00

У вересні 2014 року до суду із позовом про повернення земельної ділянки звернулася [PERSON] Свої вимоги мотивувала тим, що їй на праві власності належить земельна ділянка по [ADDRESS], однак відповідач [PERSON] самовільно зайняла вказану ділянку і вирощує на ній городину. Тому просила зобов'язати відповідача повернути їй самовільно зайняту зазначену земельну ділянку. У судовому засіданні позивач уточнила свої вимоги і просила суд зобов'язати [PERSON] не чинити їй перешкод у користуванні земельною ділянкою по [ADDRESS]. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вказавши, що відповідно до рішення Березанської міської ради від 16 липня 1997 року [PERSON], яка з 06 грудня 1996 року носить прізвище [PERSON], було передано у приватну власність земельну ділянку по [ADDRESS]. Земельна ділянка по [ADDRESS] - це частина земельної ділянки по [ADDRESS], оскільки відбулася накладка земельних ділянок одна на одну. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Судом встановлено, що власником земельної ділянки по [ADDRESS], кадастровий номер 3210400000:02:010:0047, цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, площею 0,0703 га є позивач [PERSON] (а.с. 6, 7). ЇЇ сусідкою по земельній ділянці по [ADDRESS] є відповідач [PERSON]. Між сторонами постійно виникають конфлікти з приводу земельної ділянки по [ADDRESS], про що свідчать звернення листи (а.с. 12-16) та пояснення самих сторін. Суд оцінює критично доводи представника відповідача стосовно того, що земельна ділянка по [ADDRESS] є частиною земельної ділянки по [ADDRESS] внаслідок накладки земельних ділянок одна на одну, оскільки судом були досліджені документи, з яких вбачається, що земельна ділянка по [ADDRESS] площею 0,0703 га рішенням Березанської міської ради від 19 вересня 2013 року була передана [PERSON] у приватну власність. 18 жовтня 2013 року [PERSON] набула права приватної власності на земельну ділянку по [ADDRESS] (а.с. 6, 7). Таким чином, суд приходить до висновку, що земельна ділянка по [ADDRESS] та земельна ділянка по [ADDRESS] - це різні земельні ділянки, з яких одна - по [ADDRESS] - належить на праві приватної власності [PERSON] Аналізуючи в сукупності здобуті у ході судового розгляду справи докази, суд приходить до висновку, що уточнені позовні вимоги підлягають до задоволення. На підставі ст. 391 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

У вересні 2014 року до суду надійшла вищевказана позовна заява ПрАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 04.07.2013 р. між ПрАТ «СК «УСГ» та ТОВ «Євро Лізінг» (далі - Страхувальник) укладений Договір обов'язкового страхування транспортного засобу - АС 1636831, предметом якого було застрахування транспортного засобу «Форд», д.н. [NUMBER]. 27 серпня 2013 року трапилася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ВАЗ 217130», державний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та транспортного засобу «Форд», державний номер № [NUMBER], під керуванням [PERSON], яка визнана винною у вчинені даної пригоди. Як зазначено у позові, Страхувальник не звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивач виплатив страхове відшкодування потерпілому в розмірі 2594,57 грн. З огляду на викладені обставини, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У вересні 2014 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 01 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 1084. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що шлюб із відповідачем є невдалим, так як у них виявилися абсолютно психологічно не сумісні характери, і вкрай протилежні погляди на життя. Між подружжям назавжди втрачене почуття кохання та довіри. Сім'я фактично розпалася, а шлюб носить формальний характер. Як вказує [PERSON] у позовній заяві, нею неодноразово вживалися заходи щодо підтримання шлюбних відносин із відповідачем, намагалася налагодити стосунки, але все виявилося безрезультатно. Вважає, що примирення між подружжям не можливе. Від спільного подружнього життя мають неповнолітню дочку - [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилася. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надала заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 01 грудня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що від спільного шлюбу у сторін [INFO] народилася дочка - [PERSON], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане 31 січня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області. З огляду на викладене, та враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-21 00:00:00

У вересні 2014 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 03 серпня 1996 року Славутським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області, актовий запис № 116. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що шлюб із відповідачем виявився невдалим, у зв'язку із тим, що у сторін різні погляди на життя, відсутні спільні інтереси, втрачене відчуття любові один до одного. Подружжя з 2013 року не проживає разом, не веде спільного господарства та не підтримує подружніх відносин. З цих причин шлюб існує лише формально. Вважає, що збереження сім'ї та примирення між ними неможливе. Від спільного подружнього життя мають сина - [PERSON], [INFO]. У судове засідання позивач не з'явилася. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, у якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився. До початку судового засідання надав заяву, у якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 03 серпня 1996 року Славутським відділом реєстрації актів громадянського стану Хмельницької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 8). Матеріалами справи встановлено, що від спільного шлюбу у сторін [INFO] року народився син [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 4). З огляду на викладене, та враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У вересні 2014 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 08 вересня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області, актовий запис № 112. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що шлюб з відповідачем є невдалим, так як виявилися різні несумісні характери, відсутнє взаєморозуміння та втрачено почуття поваги та любові один до одного. З цих причин шлюб існує лише формально. Вважає, що збереження сім'ї та примирення між ними неможливе. Від спільного подружнього життя дітей не мають. У судове засідання позивач не з'явився. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб, яка міститься у матеріалах справи вбачається, що 08 вересня 2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Шполянського районного управління юстиції у Черкаській області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу прізвище дружини [PERSON] (а.с. 3). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін дітей немає. Відповідно до ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2014 року, з метою збереження сім'ї, сторонам надавався строк для примирення два місяці. Проте, в наданий судом строк сторони не примирилися. Постановою № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року передбачено, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один із них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що сторони після наданого строку на примирення не примирилися, позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-29 00:00:00

У вересні 2014 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 08 лютого 2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвиту сім'ї, актовий запис № 136. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що протягом останнього року в сім'ї склалася конфліктна ситуація. Між подружжям існує психологічна несумісність, яка і призвела до непорозуміння та припинення подружніх стосунків. Також причиною припинення стосунків є те, що вони з відповідачем різні люди, з різними поглядами на життя та з різними протилежними характерами. Фактично сім'я розпалась у 2014 році. Із зазначеного часу позивач із відповідачем не ведуть спільного господарства, мають окремі самостійні бюджети, сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, мешкають у різних кімнатах одного будинку. Почуття любові між ними втрачено. Шлюб набув формального значення і зберігати його для позивача недоцільно. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не відомі. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 08 лютого 2008 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвиту сім'ї зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а.с. 5). Матеріалами справи встановлено, що від спільного подружнього життя у сторін 21 травня 2011 року народилася дочка [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про її народження серії [NUMBER] (а.с.6). Відповідно до ухвали Броварського міськрайонного суду Київської області від 01 жовтня 2014 року, з метою збереження сім'ї, сторонам надавався строк для примирення - три місяці. Постановою № 11 Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року передбачено, якщо після закінчення призначеного судом строку примирення подружжя не відбулося і хоча б один із них наполягає на припиненні шлюбу, суд вирішує справу по суті. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що сторони після наданого строку на примирення не примирилися, між ними припинені шлюбні стосунки, а позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-25 00:00:00

У вересні 2014 року до суду надійшла вище зазначена позовна заява [PERSON] про розірвання шлюбу із [PERSON], зареєстрованого 09 лютого 2002 року відділом реєстрації актів громадянського стану Торезького міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 37. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що шлюб між ними виявився невдалим, спільне сімейне життя з відповідачем не склалося, так як виявилися різні характери та погляди на життя, в результаті чого виникають непорозуміння та сварки. З липня 2013 року подружжя не проживає разом, не підтримує подружніх відносин та не веде спільного господарства. З цих причин шлюб існує лише формально. Вважає, що збереження сім'ї та примирення між ними неможливе. Від спільного сімейного із відповідачем життя мають сина. Крім того, позивач просила після розірвання шлюбу спільну із відповідачем дитину залишити проживати з нею. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, надав аналогічні пояснення фабулі позовної заяви. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав, проти розірвання шлюбу між ним та позивачем не заперечував. Крім того, пояснив, що позивач із дитиною проживають окремо від нього, він не заперечує проти того, щоб дитина продовжувала проживати із матір'ю. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно із ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлено одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне подружнє життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Із свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] вбачається, що 09 лютого 2002 року відділом реєстрації актів цивільного стану Торезького міського управління юстиції Донецької області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після одруження прізвище дружини [PERSON] (а. с. 4). Матеріалами справи встановлено, що від спільного шлюбу у сторін [INFO] народився син - [PERSON], про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтво про його народження серії [NUMBER] (а.с. 5). Із пояснень сторін встановлено, що з липня 2013 року припинені шлюбні стосунки подружжя та не ведеться спільне господарство. З огляду на викладене, та враховуючи те, що відповідач позовні вимоги визнав, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим та буде суперечити інтересам позивача. На підставі ст. ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved