Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування вимог посилалася на те, що з 2003 року по 2021 рік вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з відповідачем, без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання мають дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Дочка [PERSON] 20.10.2020 року змінила прізвище на [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини припинені з грудня 2020 року. Діти проживають разом з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач здоровий, працює, отримує прибутки, інших осіб на утриманні не має, хронічними захворюваннями не страждає. Однак після припинення шлюбних відносин, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. У зв`язку з цим, просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно; розглянути справу без її участі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, матеріали справи містять заяву про розгляд справи без її участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справу повідомлявся у встановленому законом порядку, а саме, через оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада України». На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача знайшли своє доведення в судовому засіданні, є такими, що ґрунтуються на вимогах чинного законодавства України, у зв`язку з чим позов підлягає задоволенню. Так, суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 18.01.2007 року) та [PERSON] , [INFO] , (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 30.09.2015 року). З копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 20.10.20120 року вбачається, що [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . За довідкою виданою виконавчим комітетом Нововоронцовської селищної ради Херсонської області від 24.03.2021 року №755 вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , проживають разом з матір`ю [PERSON] та знаходяться на її утриманні. Отже між сторона склалися сімейні правовідносини щодо прав та обов`язків батьків утримувати дитину, тому, суд застосовував до спірних правовідносин відповідні норми Сімейного кодексу України. За ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Отже, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У відповідності до ст. ст. 133, 141, п. 3 ч. 1 ст. 176 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн, у зв`язку з тим, що позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів. На підставі ст. 180, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved