Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

У березні 2015 року Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача - [PERSON], на свою користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], а також повнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка продовжує навчання у розмірі 50 відсотків від усіх видів його заробітку щомісячно до досягнення дітьми повноліття та до закінчення дочкою навчання. В обґрунтування позову вказує на те, що 07 жовтня 1995 року між позивачем та відповідачем відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська був зареєстрований шлюб. Від даного шлюбу вони мають трьох дітей, доньку - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO], сина - [PERSON], [INFO]. Сім`я має статус багатодітної сім`ї. Діти проживають разом з позивачем. Донька, [PERSON] є студенткою денного відділення Дніпропетровського держаного інституту фізичної культури та спорту. Позивач прикладає всі зусилля для забезпечення потреб дітей, але це не дозволяє [PERSON] повноцінно забезпечити та задовольнити потреби двох неповнолітніх синів та доньки студентки, для їх повноцінного харчування, придбання необхідного одягу та взуття та ліків в разі хвороби. Оплата шкільних посібників, щомісячно 200,00 грн. Молодший син навчається по програмі «Інтелект України», кожний місяць позивач в фонди шкіл здає кошти. [PERSON] навчається на платному відділенні, вартість якого складає 1 рік навчання - 8 000,00 грн. Відповідач не вважає необхідним постійно підтримувати своїх дітей. На неодноразові прохання позивача про виплату аліментів на утримання дітей, відповідач підходить не відповідально. З вересня 2015 року шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Зобов`язань щодо утримань інших осіб, крім їхніх спільних дітей відповідач не має. Враховуючі викладені обставини, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей. Позивач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 07 жовтня 1995 року між сторонами було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюб серії [NUMBER], яке видано відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Кіровської районної Ради народних депутатів міста Дніпропетровська, актовий запис - № 515 (а. с. 10). Після укладення шлюбу позивач змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]». Від спільного життя сторони мають неповнолітніх дітей - сина, [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] яке видано відділом реєстрації актів цивільного стану Красногвардійського районного управління юстиції міста Дніпропетровська, актовий запис - 637 (а. с. 14), [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] яке видано Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис - № 438 (а. с. 15), а також повнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. У вищезазначених свідоцтвах про народження батьками дітей зазначені [PERSON] та [PERSON]. Діти, [PERSON], [PERSON], [PERSON] зареєстровані та проживають разом з матір`ю, і на даний час знаходиться на утриманні та матеріальному забезпеченні позивача, що підтверджується довідкою № 6338 від 10.03.2016 року, яка видана Єдиним абонентським відділом № 2 «Міські комунальні платежі» (а. с. 8). Згідно довідки № 112-з від 28.01.2016 року, яка видана Виконавчим комітетом Красногвардійської районної у місті Дніпропетровську ради, родина [PERSON], [INFO], має статус багатодітної сім`ї, до складу якої входять: [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO], [PERSON] - [INFO] (а. с. 9). Відповідно до довідки № 569 від 20.04.2016 року, яка видана Дніпропетровським державним інститутом фізичної культури і спорту, [PERSON] навчається в Дніпропетровському державному інституті фізичної куль культури і спорту на факультеті фізичного виховання на 1-му курсі, денна форма навчання, на контрактній основі (а. с. 30). Судом встановлено, що відповідач по справі працює на посаді комерційного директора з 03.11.2011 року у ТОВ «Южхімресурси», що підтверджується довідкою про доходи у 2015 році від 15.02.2016 № 17/02, згідно якої [PERSON] за 2015 рік отримав заробітну плату у загальному розмірі 41 535,01 грн., та посадовий оклад його становить 2 750,00 грн. (а. с. 6-7) Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Причому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначені розміру аліментів, відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до приписів ч. ч. 2, 3 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду доказів того, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі пред'явленому до стягнення. Беручи до уваги викладене, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та необхідність стягнути з відповідача аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку щомісячно, що на думку суду буде достатнім розміром аліментів на утримання дітей, починаючи стягнення з 12 березня 2016 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, та до досягнення найстаршою дитиною - [PERSON], [INFO], повноліття. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], яка продовжує навчання, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» N 3 від 15.05.2006 року, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. Судом встановлено, що відповідач є працездатним та має можливість утримувати дитину, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, та з відповідача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дитини у розмірі 1/8 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 річного віку. За приписами статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. На підставі ст.ст. 80, 81, 180, 182, 191, 199, 200 СК України,

Outcome: partial