Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO]; змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дочки з твердою суми в розмірі 1000,00 гривень на 1/4 частку його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту подачі позову до повноліття дочки. В обґрунтування позову вказала, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дочка проживає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14.06.2012 року з [PERSON] на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення нею повноліття. У зв'язку зі зростанням цін та інфляцією витрати на утримання дитини збільшились, збільшилися потреби дитини, суттєво зріс прожитковий мінімум на дитину з 2012 року та ціни на комунальні послуги. Відповідач будь-якої додаткової матеріальної допомоги, окрім аліментів на утримання дочки, не надає. З 2014 року проживає та працює в Польщі. На підставі зазначеного просила змінити розмір аліментів з твердої суми на частку від заробітку. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала суду заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач [PERSON], будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин та відзив на позов не надав, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Стаття 183 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у частці від заробітку (доходу) батька. З представлених сторонами доказів судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в травні 2012 року за рішенням суду було розірвано. В період шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO]. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 червня 2012 року, яке набрало законної сили, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 02.03.2012 року. Згідно довідки з КСН «сел.Садки-ІІ» від 25 вересня 2017 року дитина [PERSON] проживає разом із позивачем в [ADDRESS]. Позивач несе витрати на сплату комунальних послуг, на утримання дочки, на придбання для неї необхідного приладдя та меблів. При цьому працює в ПрАТ «ММК ім.Ілліча» та згідно з представленою довідкою з місця роботи має чистий дохід за шість місяців з травня 2017 року по жовтень 2017 року в сумі 40110,21 грн. Відповідач згідно з наданою з Державної фіскальної служби письмової інформації з кінця 2014 року не має офіційного доходу. Вказані докази свідчать про самостійне виховання дитини позивачем, проживання дитини разом із позивачем та несення витрат на її утримання. Також сукупний дохід позивача та отримуваний розмір аліментів на дитину в 1000 грн. на місяць не відповідає сьогоденним потребам дитини та мінімальному прожитковому розміру дитини відповідного віку. У відповідності до ст.192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року по справі №6-143цс13, було відзначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже з практики Верховного суду України вбачається можливість зміни розміру аліментів з одного виду стягнення на інший, якщо це відповідає інтересам дитини. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, матеріальне становище отримувача аліментів, вимоги чинного законодавства, та всі інші істотні обставини справи. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Інших неповнолітніх дітей, які б перебували на утримані у відповідача, судом не встановлено. При вирішенні спору суд враховує, що з 2012 року після винесення судом рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в країні суттєво змінився прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, збільшився розмір мінімальної заробітної плати та збільшилися витрати на дитину. Відповідач при цьому згідно наданої з Державної прикордонної служби України письмової інформації з серпня 2014 року періодично на тривалий час виїжджає за межі країни, а позивач отримує дохід, який не дозволяє в повній мірі задовольнити потреби дитини. З урахуванням вказаного, а також того, що батьки в рівних частках зобов'язані утримувати своїх дітей та забезпечувати щонайменше їм прожитковий мінімум для сталого розвитку та існування, суд вважає доцільним задовольнити позовні вимоги позивача та змінити вид та розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], до 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з дати винесення рішення суду. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплаті судового збору у розмірі 640 грн. від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved