Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-22 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що згідно договору купівлі-продажу, посвідченого 28 грудня 2006 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу, вона придбала у [PERSON] 3/10 частини приміщення з продажу промтоварів, яка складається з ? 2-1 торговий зал, ? 2-2 коридор, ? 2-3 туалет, ? 2-4 коридор, ? 2-5 склад, ? 2-6 торгівельний зал, ? 2-7 кабінет, ? 2-8 туалет, ? 2-I сходова клітка, 1/4 2-II сходова клітка, що знаходиться за адресою: 85300, [ADDRESS]. 18 березня 2009 року виконавчим комітетом Красноармійської міської ради було прийнято рішення №117 «Про оформлення права власності та поділ частки в натурі магазину з продажу промтоварів по [ADDRESS]», відповідно до якого поділено частки в натурі та оформлено право власності на магазин з продажу промтоварів по [ADDRESS] (I-II поверх): [PERSON] - 3/10 частини на магазин з продажу промтоварів (I поверх) по [ADDRESS]; [PERSON] - 3/10 частини на магазин з продажу промтоварів ( II поверх) по [ADDRESS]. 28 травня 2014 року Красноармійським міськрайонним судом за її позовом було прийнято постанову, якою зазначене рішення виконкому Красноармійської міської ради визнано протиправним та скасовано; в задоволенні позовних вимог стосовно повороту виконання рішення виконкому Красноармійської міської ради шляхом повернення оригіналу договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом 28 грудня 2006 року відмовлено. Ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року постанову Красноармійського міськрайонного суду від 28 травня 2014 року залишено без змін. Вона зверталась до виконавчого комітету Красноармійської міської ради з заявою про повернення оригіналу правовстановлюючого документу - договору купівлі-продажу. Листом від 16 червня 2013 року виконком Красноармійської міської ради повідомив, що повернути оригінал правовстановлюючого документу не має можливості та запропонував звернутись до КП «Красноармійське бюро технічної інвентаризації», яке листом від 23 липня 2013 року відмовило у наданні оригіналу договору купівлі-продажу, повідомивши, що оригінали анульованих правовстановлюючих документів з відміткою «Анульовано», завірено печаткою БТІ підшиваються до реєстраційної справи. Таким чином, у неї відсутній правовстановлюючий документ, що підтверджує її право власності на 3/10 частини приміщення з продажу промтоварів. Постановою Красноармійського міськрайонного суду від 28 травня 2014 року встановлено, що договір купівлі-продажу частини магазину з продажу промтоварів, укладений між [PERSON] та [PERSON] і посвідчений 28 грудня 2006 року приватним нотаріусом та зареєстрований у реєстрі за №12534 є чинним. Але відновити його у позасудовому порядку неможливо. Підтвердженням того, що вона є власником 3/10 частини приміщення з продажу промтоварів, яка складається з ? 2-1 торговий зал, ? 2-2 коридор, ? 2-3 туалет, ? 2-4 коридор, ? 2-5 склад, ? 2-6 торгівельний зал, ? 2-7 кабінет, ? 2-8 туалет, ? 2-I сходова клітка, 1/4 2-II сходова клітка, що знаходиться за адресою: 85300, [ADDRESS], є іпотечний договір від 12 грудня 2007 року №1571, укладений між ПАТ «Державний ощадний банк», нею та [PERSON] Предметом цього договору є нерухоме майно, що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу 28 грудня 2006 року. Її право власності не визнається [PERSON], оскільки вона не передає їй у фактичне користування 3/10 частини приміщення з продажу промтоварів. Тому просила визнати за нею ([PERSON]) право власності на 3/10 частин приміщення з продажу промтоварів, яка складається з ? 2-1 торговий зал, ? 2-2 коридор, ? 2-3 туалет, ? 2-4 коридор, ? 2-5 склад, ? 2-6 торгівельний зал, ? 2-7 кабінет, ? 2-8 туалет, ? 2-I сходова клітка, 1/4 2-II сходова клітка, що знаходиться за адресою: 85300, [ADDRESS] та стягнути з відповідачки судові витрати. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20 травня 2015 року у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON], третя особа публічне акціонерне товариство «Державний Ощадний банк», [PERSON] про визнання права власності відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права і, зокрема на те, що судом при прийнятті рішення є посилання тільки на ст. 53 Закону України «Про нотаріат» та не проаналізовано порядок оформлення дублікату документу, який втрачений або зіпсований в цілому; з посиланням на ст. 46-1 п. 8 ч.1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат», главу 22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України вважає, що видача дублікату договору купівлі-продажу приватним нотаріусом було неможливим, оскільки в державному реєстрі прав на нерухоме майно відсутні відомості про право власності [PERSON] на спірне майно; судом не враховано, що невизнання [PERSON] її ([PERSON].) права власності підтверджується тим, що в державному реєстрі прав власності на нерухоме майно [PERSON] зареєструвала право власності на весь об'єкт нерухомого майна та на повідомлення державного реєстратора виправити здійснені помилки при проведенні державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, не зробила жодних дій; апелянт вважає помилковим посилання суду як на підставу прийняття рішення на п.п.6 ч.2 ст.9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», виходячи з предмету позову по даній справі, оскільки зазначена норма регулює зовсім інші питання виникнення прав власності певного кола осіб; судом неправильно надано або взагалі не надано правову оцінку таким поняттям, як «виникнення права власності», «визнання права власності» та «реєстрація права власності», а також тому факту, що реєстрація права власності є похідним від визнання права власності. У судовому засіданні апеляційного суду представник позивачки підтримала доводи апеляційної скарги, просила її задовольнити. Відповідачка та її представник у судовому засіданні апеляційного суду заперечували доводи апеляційної скарги, вважаючи рішення суду першої інстанції законним і обгрунтованим. Від представника третьої особи - ПАТ «Державний ощадний банк України» надійшла заява про розгляд справи у відсутності представника банку. Заслухавши доповідь судді, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нового рішення, виходячи з наступного. Відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне з'ясування судом обставин, які мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Відмовляючи [PERSON] у задоволенні її позовних вимог суд виходив з того, що за загальним правилом, у разі втрати або зіпсування документа лише суб'єкт, що видав такий документ, може видати його дублікат; при цьому втрата чинності нормативно-правовим актом, на підставі якого відповідний суб'єкт видавав документ, не є підставою для відмови у видачі дубліката документа; єдиною підставою, за наявності якої видача дубліката документа не може бути здійснена суб'єктом, який видав такий документ, це ліквідація (припинення діяльності) такого суб'єкта; у такому випадку видача дубліката документа здійснюється правонаступником відповідного суб'єкта або архівною установою (якщо передбачається передача документів до архіву); при цьому суд першої інстанції вважав, що суб'єктом, що видав договір купівлі-продажу спірного нерухомого майна є приватний нотаріус і застосував до даних правовідносин положення Закону України «Про нотаріат», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМ України від 17 жовтня 2013 року №868, але позивачкою не надано жодного доказу на підтвердження факту звернення до відповідних органів із питанням про видачу дублікату правовстановлюючого документу, з огляду на те, що оригінал анульованого договору купівлі-продажу від 28 грудня 2006 року підшитий до матеріалів справи БТІ; крім того, суд першої інстанції виходив з того, що при відкритті розділу на «об'єкт нерухомого майна «Ніка», розташованого за адресою: [ADDRESS] допущена технічна помилка при визначенні розміру частки власності на нерухоме майно та рекомендовано у зв'язку з цим звернутись до відділу для виправлення помилки; згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно, наданого до матеріалів справи, [PERSON] є власником магазину «Ніка» з добудовою тамбуру, що розташований за адресою: [ADDRESS] і на момент розгляду справи державна реєстрація спірного об'єкту нерухомості, що зареєстрована за [PERSON], не скасована, а позивачка [PERSON] з приводу порушення її права як співвласника приміщення з позовом про скасування державної реєстрації до суду не зверталась. Проте з такими висновками суду погодитися неможливо. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документів, який засвідчує його право. Виходячи зі змісту наведених норм права потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Як вбачається з матеріалів справи відповідно до договору купівлі-продажу, посвідченого 28 грудня 2006 року приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області та зареєстрованому в реєстрі №12534, [PERSON] продала [PERSON] 3/10 частини магазину з продажу промтоварів, розташований в [ADDRESS], реєстраційний номер 17360665: ? 2-1 торговий зал, ? 2-2 коридор, ? 2-3 туалет, ? 2-4 коридор, ? 2-5 склад, ? 2-6 торгівельний зал, ? 2-7 кабінет, ? 2-8 туалет, ? 2-I сходова клітка, 1/4 2-II сходова клітка; зареєстрований в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно 30 січня 2007 року. 12 грудня 2007 року ВАТ «Державний ощадний банк України» уклав з [PERSON] та [PERSON] іпотечний договір №1571, за яким іпотекодавці передали в іпотеку іпотекодержателю у якості заставного майна на виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором 12 грудня 2007 року 3/5 частини магазину промислових товарів. Рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської ради №117 від 18 березня 2009 року вирішено 1. поділити частки в натурі та оформити право власності на магазин з продажу промтоварів по [ADDRESS]: [PERSON] - 3/10 частини на магазин з продажу промтоварів (I поверх) по [ADDRESS]; [PERSON] - 3/10 частини на магазин з продажу промтоварів (II поверх) по [ADDRESS] (п.1). 2. Погасити: свідоцтво про право власності, видане виконавчим комітетом Красноармійської міської ради від 27 грудня 2005 року; договір купівлі-продажу, посвідчений Богатовою І.О., приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області від 28 грудня 2006 року, реєстр 12534. 23 березня 2009 року виконавчим комітетом Красноармійської міської ради було видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - магазин з продажу промислових товарів (II поверх) по [ADDRESS], в якому власником зазначена [PERSON] на 3/10 частки. Згідно Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Красноармійська 30 березня 2009 року зареєстровано право власності [PERSON] на 3/10 частки нерухомого майна - магазин з продажу промтоварів (II поверх) по [ADDRESS]. 21 травня 2013 року [PERSON] звернулась до Красноармійського міськрайнного суду Донецької області з адміністративним позовом до виконавчого комітету Красноармійської міської ради про визнання неправомірним та скасування рішення виконкому від 18 березня 2009 року. Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 28 травня 2014 року, залишеною без змін ухвалою Донецького апеляційного адміністративного суду від 8 липня 2014 року, визнано протиправним та скасовано рішення виконавчого комітету Красноармійської міської ради №117 від 18 березня 2009 року «Про оформлення права власності та поділ частки в натурі магазину з продажу промтоварів по вул.. Горького б/н м. Красноармійськ». З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] у червні 2013 року зверталась до Красноармійської міської ради з листом щодо повернення оригіналу договору купівлі-продажу від 28 грудня 2006 року, на що отримала відповідь про те, що повернути зазначений документ Красноармійська міська рада не має можливості, оскільки усі папери стосовно споруди за адресою: [ADDRESS] знаходяться в БТІ м. Красноармійська. В свою чергу комунальним підприємством «Бюро технічної інвентаризації» м. Красноармійська [PERSON] 23 липня 2013 року надана відповідь про те, що оригінали анульованих правовстановлюючих документів з відміткою «Анульовано», завірені печаткою БТІ, підшиваються до реєстраційної справи. З матеріалів справи також вбачається, що під час розгляду справи зазначеними судовими інстанціями, а саме 29 жовтня 2013 року [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно - магазин «Ніка» з добудовою тамбуру, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] і в якому розмір частки зазначений «1»; 29 жовтня 2014 року здійснена державна реєстрація зазначеного об'єкта нерухомості також із зазначенням частки «1». 24 квітня 2015 року відділом державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Красноармійського міського управління юстиції на ім'я [PERSON] направлений лист, яким доводилось до її відома, що при відкритті розділу на об'єкт нерухомого майна «Ніка» з добудовою тамбуру була допущена технічна помилка при визначенні розміру частки власності на нерухоме майно і просило її з'явитись її для виправлення помилки, проте відповідачкою не прийнято заходів щодо виправлення помилки. Таким чином, на думку апеляційного суду, зазначені обставини свідчать про невизнання відповідачкою суб'єктивного права позивачки на 3/10 частин спірного нерухомого майна. За таких обставин рішення суду першої інстанції є незаконним, тому підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір, а саме: 1043.62 грн. - судовий збір при зверненні до суду першої інстанції з позовом (квитанція від 14 квітня 2014 року) та 276.96 грн. - судовий збір при подачі апеляційної скарги (квитанції від 28 травня 2015 року та від 2 липня 2015 року), а всього 1320.58 грн.

Outcome: approved