Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, який між ними було зареєстровано 19 лютого 2011 року Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис за № 39. В судовому засіданні [PERSON] свої позовні вимоги підтримала і в їх обґрунтування послалась на наступне. У шлюбі з відповідачем вона перебуває з лютого 2011 року. Разом подружнім життям вони прожили два роки. За час шлюбу у них народився син - [PERSON], [INFO]. Причиною припинення їхніх сімейних відносин стали постійні сварки між ними через непорозуміння та різні погляди на життя і ведення домашнього господарства, що згодом призвело до поступової втрати почуття любові й взаємоповаги один до одного. З восени 2013 року вони не підтримують подружніх стосунків та мешкають окремо один від одного. Спільного господарства не ведуть. Спору про поділ майна набутого під час шлюбу та місце проживання дитини між ними не існує, тому після розірвання шлюбу син залишиться на її утримані і буде проживати разом з нею. Також, вона зазначила, що на сьогоднішній день примирення між нею та відповідачем не можливе, тому строк на примирення просить не надавати. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Сплату державного мита при реєстрації розірвання шлюбу, а також витрати на правову допомогу, просить покласти на відповідача і за викладених вище обставин просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, причину неявки суду не повідомив, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином /а. с. 18/, у зв'язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, за наступними підставами. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частиною 1 статті 110 СК України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 2 статті 110 ЦПК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлено за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. Судом встановлено, що 19 лютого 2011 року Третім Приморським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за № 39. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON] /а. с. 4/. [INFO] у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] /а. с. 9/. Згідно копії довідки виконкому Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області від 19.03.2014 року, [PERSON], 1982 року народження, зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS]. Разом з нею проживає та перебуває на її утримані малолітній син - [PERSON], 2011 року народження /а. с. 10/. Відповідно до частини 2 статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Виходячи з пояснень позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволеню, оскільки шлюбні відносини між сторонами фактично припинено з восени 2013 року, і в даний час шлюб носить формальний характер, кожна зі сторін проживає окремо своїм життям, тому подальше збереження шлюбу не можливе. Згідно ч. 1 ст. 84 ЦПК України витрати повязані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно наданої довідки вбачається, що [PERSON], сплатила 450,00 гривень за надання їй правової допомоги щодо складання та оформлення позовної заяви про розірвання шлюбу /а. с. 5/. Таким чином, суд покладає обов'язок зі сплати витрат за надання правової допомоги позивачці у сумі 450,00 гривень на відповідача. На підставі ст.ст. 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved