Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У вересні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № б/н від 22.09.2010 року в розмірі 21 382,53 грн., яка складається з наступного: 7 467,34 грн. - заборгованість за кредитом; 11 120,78 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина; 994,41 грн. - штраф (процентна складова). На обгрунтування позовних вимог послався на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.09.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Станом на 17.07.2016 року за відповідачем числиться заборгованість у розмірі, зазначеному вище. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду клопотання з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин наявні підстави для заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 22.09.2010 року відповідач отримав кредит у розмірі 10 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 27,60% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 22.09.2010 року за відповідачем станом на 17.07.2016 року числиться заборгованість у розмірі 21 382,53 грн., яка складається з наступного: 7 467,34 грн. - заборгованість за кредитом; 11 120,78 грн. - заборгованість по процентах за користування кредитом; 1 300,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500,00 грн. - фіксована частина; 994,41 грн. - штраф (процентна складова). Вирішуючи спір, судом ураховано наступне. Відповідно до п.п. 1.1.2.5, 1.1.2.6, 1.1.5.20, 1.1.5.25 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентах за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. У разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов'язаний виконати зобов'язання по поверненню кредиту, оплатити винагороду банку. При порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з врахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій. За несвоєчасну оплату послуг, передбачених даним договором, Умовами і Правилами позичальник платить банку по кожному порушенню пеню в розмірі 0,1% від суми заборгованості, але не більше подвійної ставки НБУ, яка діяла в період, за який платиться пеня, за кожен день прострочки. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положення ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Аналізуючи зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач порушує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, тому позивач вправі вимагати стягнення з відповідача боргу у сумі 21 382,53 грн., тому позов задовольняється в повному обсязі. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі,

Outcome: approved