Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

У вересні 2017 позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], третя особа ПрАТ «СК «Україна» про відшкодування шкоди завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовна заява мотивована тим, що 15.11.2014 у м. Києві сталася дорожньо-транспортна пригода за участю відповідача, який керував автомобілем БМВ, номерний знак [NUMBER] та позивача, яка керувала автомобілем Тойота, номерний знак [NUMBER], у результаті чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2014 у справі № 752/19674/14-п [PERSON] визнано винним в дорожньо-транспортній пригоді за ст. 124 КУпАП. Тому позивач звернулась з позовом та просила суд стягнути з відповідача на її користь 47 639 грн. 92 коп. завданої майнової шкоди, а також збитки у розмірі 1 070 грн. за визначення вартості матеріального збитку автомобіля та відправлення телеграми, що разом складає 48 709 грн. 92 коп. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 29.09.2017 провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд справи на 20.11.2017 (а.с. 24). Ухвалою Києво-Святошинського районного суду від 20.11.2017 цивільну справу передано на розгляд за територіальною підсудністю до Печерського районного суду м. Києва (а.с. 34-35). Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справ від 19.03.2018 вказана справа розподілена для розгляду судді [PERSON]. (а.с. 38). Ухвалою суду (суддя [PERSON].) від 20.03.2018 справу прийнято суддею до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі та призначено судове засідання на 08.06.2018 ( а.с. 42). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 29.05.2018 у зв'язку із закінченням строку повноважень судді [PERSON]. вказана справа розподілена для розгляду судді Батрин О.В. (а.с. 46). Ухвалою суду від 31.05.2018 справу прийнято суддею до провадження та призначено розгляд за правилами спрощеного позовного провадження, копії якої направлені учасникам справи (а.с. 50, 54). 07.11.2018 на адресу суду від арбітражного керуючого - ліквідатора ПрАТ «СК «Україна» Тищенко О.І. надійшов лист-повідомлення, відповідно до якого постановою Господарського суду м. Києві від 07.09.2018 ПрАТ «СК «Україна» визнано банкрутом та відкрита ліквідаційна процедура. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. У разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч. 8 ст. 178 ЦПК України). Засвідчена належним чином копія ухвали від 31.05.2018 року, яка була направлена на адресу відповідача, повернулась на адресу суду за закінченням встановленого строку зберігання, що відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України вважається належним повідомленням відповідача. Причини неявки відповідача суду не відомі. Відзив на позовну заяву, заяви з процесуальних питань від сторони відповідача до суду не надходили. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за правилами спрощеного позовного провадження та ухвалити заочне рішення відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подав. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються відповідно до норм матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] 15.11.2014 о 10 год. 10 хв. в м. Києві по вул. Фізкультури, керуючи автомобілем [NUMBER], під час зміни напрямку руху та перестроюванні не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем позивача [PERSON] Тойота, д.н.з. [NUMBER], що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.12.2014 відповідача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 26-27). Згідно з ч. 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи. Судом також встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Україна». Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. У результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Згідно зі звітом про визначення вартості матеріального збитку від 27.11.2014 № 775_1 (а.с. 4-16), складеного оцінювачем ТОВ «Незалежна Експертно-Асистуюча Компанія» Нестеренко В.І., що має вищу технічну освіту та кваліфікацію оцінювача, який діє на підставі сертифіката суб'єкта оціночної діяльності, виданого Фондом державного майна України 16.09.2013, свідоцтва Фонду державного майна України про реєстрацію у державному реєстрі оцінювачів № 954 від 12.01.2004, вартість відновлюваного ремонту автомобіля позивача становить 47 639 грн. 92 грн. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На проведення відновлювального ремонту, позивач витратила 47 773 грн. 26 коп., що підтверджується ремонтною калькуляцією № 775_2014 від 27.11.2014 року (а.с. 6-10). Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (ч. 2 ст. 14 ЦК України). Відповідно до ст. 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з ч. 1 та 4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на наведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах: від 20 січня 2016 року у справі № 6-2808цс15, від 14 вересня 2016 року у справі № 6-725цс16, про те, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. Враховуючи вибір позивача суд дійшов висновку про стягнення завданої шкоди у розмірі 47 773 грн. 26 коп. з відповідача, а не зі страховика - третьої особи. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача завданих збитків, що полягають у 1 070 грн. за визначення вартості матеріального збитку автомобіля та відправлення телеграми (а.с. 15 на звороті). Загальна сума, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача 48 709 грн. 92 коп. (47 773 грн. 26 коп. + 1 070 грн.) Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивач підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved