Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-12 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивувала тим, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від даного шлюбу вони з відповідачем мають трьох малолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] . Позивач посилається на те, що вона бажає стягувати з відповідача аліменти. Тому, звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 14 квітня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила суд його задовольнити. Окрім того, зазначила, що проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач, яки належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явився, своїм правом подати відзив на позовну заяву не скористався, тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони у справі з 07 серпня 2006 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 11 серпня 2020 року, будо розірвано. Від даного шлюбу сторони мають трьох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , що підтверджено Свідоцтвами про їх народження Серія [NUMBER] виданим 19 грудня 2006 року, Серія [NUMBER] виданим 16 червня 2009 року та Серія [NUMBER] виданим 16 грудня 2009 року. Згідно наявної в матеріалах справи Довідки № 12-03/59 виданої Дмитрівським старостинським округом № 2 Кожанської селищної ради Фастівського району Київської області 22 березня 2021 року, малолітні діти проживають разом із матір`ю [PERSON] та знаходяться на її утримання. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою ВР України № 789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України - розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно положення абз. 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року №3, у розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК України. Так, стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Судом встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітніх дітей не надає, хоча може та повинен надавати таку допомогу, знаходиться в працездатному віці, а тому зобовязаний відшукати можливість заробітку для належного забезпечення дітей всім необхідним. Враховуючи викладене вище, суд вважає за необхідне позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у розмірі 1/2 частини його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, і до досягнення дітьми повноліття. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів, суд допускає до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. З матеріалів справи вбачається, що позовна заява про стягнення аліментів подана до суду 17 березня 2021 року, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти, починаючи з дня звернення до суду. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп..

Outcome: approved