Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до ТОВ «Укртранс логістик» про стягнення заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки заробітної плати. Свої вимоги мотивує тим, що з 02 серпня 2017 року працював в ТОВ «Укртранс логістик» на посаді водія автотранспортних засобів. 19 грудня 2018 року його було звільнено з роботи за власним бажанням відповідно до наказу № 94/к від 19 грудня 2018 року. Відповідно до розрахункового листка, виданого товариством станом на серпень 2018 року борг по виплаті заробітної плати становить 26564 гривні 96 копійок. Станом на день подачі позову до суду заборгованість по заробітній платі йому виплачена не була. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь: - заборгованість по заробітній платі в сумі 26564 гривні 96 копійок; - середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 вересня 2018 року по 01 березня 2019 року в розмірі 22175 гривень. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 25 березня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києві від 25 березня 2019 року вирішено питання про витребування доказів у справі. ТОВ «Укртранс логістик» позовну заяву з додатками отримало (а.с. 25), відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подало. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що наказом ТОВ «Укртранс логістик» № 12/к від 02 серпня 2017 року позивача було прийнято на посаду водія автотранспортних засобів. Відповідно до наказу ТОВ «Укртранс логістик» № 94/к від 19 грудня 2018 року позивача було звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Зазначене підтверджується копією трудової книжки [PERSON] (а.с. 11-13). При звільненні з [PERSON] не був проведений повний розрахунок та належні йому кошти не були виплачені. Відповідно до ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 5 цієї статті визначено, що докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. У матеріалах справи міститься довідка ТОВ «Укртранс логістик» та розрахунковий листок, з яких вбачається, що загальна сума заборгованості, у вигляді заробітної плати, яка підлягає виплаті [PERSON] , станом на серпень 2018 року складає 26564 гривні 96 копійок (а.с. 14, 15). На день розгляду справи судом кошти позивачу не виплачені. З наданої структури заборгованості організації вбачається, що останніми повними відпрацьованими місяцями є червень 2018 року та липень 2018 року. За червень 2018 року та за липень 2018 року заробітна плата становить 3725 гривень. Відповідно середньоденна заробітна плата становить 177 гривень 40 копійок ((3725 + 3725) / 42 дні = 177,40). Частиною 1 ст. 117 КЗпП України визначено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум. Така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України 29 січня 2014 року в справі № 6-144ц13. Невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Пунктом 32 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06 листопада 1992 року передбачено, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням або переведенням, відстороненням від роботи невиконанням рішення про поновлення на роботі, затримкою видачі трудової книжки або розрахунку він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. Для працівників, які пропрацювали на даному підприємстві (в установі, організації) менш двох місяців, обчислення проводиться з розрахунку середнього заробітку за фактично пропрацьований час. При цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100. Відповідно до п. 3 розділу 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 100 від 08 лютого 1995 року, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Пунктом 8 розділу 4 Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів, а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Розрахунок з позивачем ТОВ «Укртранс логістик» не провело. Затримка розрахунку при звільненні відбулась в період з 01 вересня 2018 року по 01 березня 2019 року та складає 125 робочих дні. Середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні становить 22175 гривень (177,40 х 125 = 22175). Таким чином, стягненню з відповідача підлягає 26564 гривні 96 копійок невиплаченої заробітної плати та 22175 гривень середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 768 гривень 40 копійок судового збору.

Outcome: approved