Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-18 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою, вказуючи на те, що між ним та [PERSON] було укладено договір позики, згідно з яким він 08 липня 2016 року передав відповідачу 24 800 грн. 00 коп., за умови повернення йому до 01 листопада 2016 року 32 240 грн. 00 коп., про що [PERSON] 08.07.2016 року власноручно склав розписку. На неодноразові вимоги повернути борг [PERSON] не реагує, а тому позивач просить стягнути із відповідача на його користь борг за договором позики в сумі 32 240 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги і просить їх задовольнити. Виклав обставини зазначені в позовній заяві. Не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з»явився, хоча повідомлявся своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи. Розглянувши матеріали справи, заслухавши позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню із слідуючих підстав: Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст.1049 ЦК України). Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу (ч.1 ст.1050 ЦК України). За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Як вбачається з матеріалів справи, згідно письмової розписки від 08 липня 2016 року [PERSON] взяв у [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 24 800.00 грн. та зобов»язався повернути грошові кошти в сумі 32 240.00 грн. в строк до 01 листопада 2016 року. Зазначену письмову розписку [PERSON] можна віднести до боргової розписки, яка засвідчує отримання відповідачем від позивача визначеної у розписці суми грошових коштів. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] свої договірні зобов'язання своєчасно не виконав, отримані позикові кошти у визначений строк до 01 листопада 2016 року [PERSON] не повернув, що підтверджується знаходженням оригіналу боргового документа у позивача та узгоджується з приписами ст.545 ЦК України. Таким чином, враховуючи вищевказані обставини, позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню. У відповідності до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved