Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив стягнути з неї борг за договором позики в сумі 93401 грн. Вказував, що 29 квітня 2005 року уклав з відповідачкою договір позики на суму 3000 доларів США, який остання у визначений термін не повернула. Тоді 22 грудня 2016 року між ними був укладений договір про зміну зобовязань (новації), за яким вони визначили графік погашенння боргу за позикою, але у разі його порушення [PERSON]А, мала б сплатити основний борг в сумі 22467 грн. 41 коп., 5% в місяць від суми боргу еквівалентному 3000 доларів США та суми відповідно до ст. 625 ЦК України. Дія цього договору до його повного виконання. Посилаючись на те, що рішенням Жовтневим районним судом Миколаївської області від 13 липня 2015 року в звязку з невиконанням [PERSON] умов договору про повернення боргу, з нею було стягнуто борг станом на 1 березня 2015 року, але і далі продовжує його не виконувати, тому просив стягнути зазначений борг по поверненню позики, який утворився з 1 березня 2015 року і до часу подання позову до суду (1 вересня 2016 року) і який складався з наступного: 5% щомісяця від 3000 доларів США в сумі 71847 грн., втрати від інфляції в сумі 17961 грн. 75 коп. та 3% річних в сумі 3592 грн. 35 коп. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідачка заперечувала проти задоволення позову, вказавши, що вона винна борг в сумі 3000 доларів, який через особисті проблеми не змогла вчасно віддати, і має повернути тільки цю суму, що зробить як тільки буде можливість. В судовому засіданні було проголошено вступну та резолютивну частину рішення, його повний текст складено на 2 грудня 2016 року. Суд, заслухавши пояснення позивача та пояснення відповідачки, перевіривши та дослідивши письмові докази у справі, прийшов до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. 29 квітня 2005 року між сторонами був укладений в усній формі договір позики, за яким [PERSON] надав [PERSON] 3000 доларів США строк до 1 жовтня 2005 року. Рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 квітня 2006 року, в звязку з неповерненням [PERSON] цього боргу з неї було стягнуто на користь [PERSON] борг в сумі 22244 грн. 96 коп. разом та судові витрати. Далі, 22 грудня 2006 року сторони уклали договір про зміну зобовязання за вищевказаним договором (новацію), за умовами якого узгодили, що борг за невиконання грошових зобов'язань на час виконання угоди складає 31500 грн., який боржниця мала повернути до 15 жовтня 2007 року за узгодженим графіком. Пунктом 7 договору передбачено, що у разі порушення боржницею графіку погашення грошового зобов'язання, вона має сплатити борг за судовим рішенням 22467 грн. 41 коп., 5% від суми еквівалентної 3000 доларів США щомісячно з 1 квітня 2006 року і до повного погашення боргу, а також суми, передбачені ст. 625 ЦК України. Відповідачка укладення цього договору не заперечувала. Позивач неодноразово звертався до суду з позовами про стягнення з відповідачки суми боргу за грошовим зобов'язанням, яке вона має виконувати за вказаним договором новації. Так, останнім рішенням Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13 липня 2015 року зі [PERSON] на користь [PERSON] був стягнутий борг за користування позичковими коштами станом на 1 березня 2016 року в загальній сумі 89232 грн. Статтями 1048 1050 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір та порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом. Основна сума боргу за договором позики вже стягнута судом за рішенням в 2006 році. В той же час, договором новації від 22 грудня 2006 року передбачено сплата боржницею 5 % річних від 3000 доларів США щомісячно до часу повного повернення боргу. Згідно з положеннями ст. 1048 ЦК України це суд вважає платою за договором позики, яка за період із 1 березня 2015 року (дата останнього рішення суду про стягнення зі [PERSON] боргу) по 1 вересня 2016 року (час подання позову в цій справі) склала 71847 грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу вта 3% річних за весь час прострочення. Суд погоджується про право позивача на цей вид стягнення, оскільки він передбачений нормою закону та умовами договору який ще не виконано. В той же час, на думку суду позивачем невірно здійснено розрахунок 3% річних. Він зазначив у позові, що 3% річних необхідно розраховувати від 79830 грн., однак основний борг за договором новації складав 22467 грн. 41 коп. Тому 3% річних від цієї суми складає 1011 грн. 03 коп. (22467,41х3%:100%:12 місяців в році х 18 місяців (строк неповернення боргу з 1 березня 2015 року по 1 вересня 2016 року). Крім того позивач просив стягнути інфляційні втрати, що також передбачено ст. 625 ЦК України. Але він просив їх стягнути із суми 71847 грн., тобто з плати за договором. В той час як основний борг складав 3000 доларів США, який стягнуто за рішенням суду в еквіваленті на національну валюту, але на позичкові кошти в іноземній валюті інфляційні втрати не розповсюджуються, оскільки вони стосуються тільки національної валюти України, тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді спраченого ним судового збору пропорційно задоволеним вимогам (78%) в сумі 728 грн. 57 коп.

Outcome: partial