Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

У вересні 2016р. [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 06 травня 2016р. вона уклала з відповідачем нотаріально посвідчений договір позики, за умовами якого позивач передала відповідачу у борг 45000,00грн., які позичальник зобовязувався повернути в строк до 06 вересня 2016 року. Позивачка зазначала, що в порушення умов договору позики, відповідач суму позики у розмірі 45000,00грн., в момент предявлення усної вимоги вчасно не повернув і почав ухилятися від виконання зобовязань. Вказувала, що згідно п.3 укладеного між сторонами договору позики передбачено, що у разі якщо позичальник, по закінченню строку договору, не поверне позикодавцеві позику в повному обсязі, то позичальник зобовязується сплатити позикодавцеві 5% суми грошей, яка залишилась неповернутою на час закінчення строку повернення. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання за договором позики не виконав, позивачка просила суд стягнути на її користь з відповідача суму боргу в розмірі 45000,00грн., пять відсотків суми грошей, яка залишилась неповернутою на час закінчення строку повернення у розмірі 2250,00грн., та судовий збір в сумі 551,20грн. Представник позивачки, діючий на підставі угоди №261 від 14.09.2016року та ордеру у судовому засіданні надав заяву, якою підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити, розглянути справу за їх відсутністю в порядку заочного провадження, у звязку з систематичною неявкою відповідача в судові засідання (а.с.7,8,45). Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст.74 ЦПК України (а.с.35,36,40). Згідно ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого\~\~вирішення\~\~справи. Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе\~\~провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються главою 16\~\~розділом четвертим книги першої, главою сорок восьмою розділу першого та главою сімдесят першою розділом третім книги п'ятою\~\~Цивільного кодексу\~\~України. Судом\~\~встановлено, що 06 травня 2016року [PERSON] передала [PERSON] у борг 45000,00грн., які позичальник зобовязувався повернути у строк до 06 вересня 2016року, що підтверджується нотаріально посвідченим договором позики від 06 травня 2016р. (а.с.6-6звор.). Відповідно до п.4 договору позики від 06 травня 2016 року, вказана в п.1 цього договору сума грошей була передана позикодавцем позичальнику до підписання договору. Отже, позивачка свої зобовязання за договором позики виконала та передала відповідачу у борг кошти в сумі 45000,00грн. Відповідно до п.2 договору позики від 06 травня 2016 року [PERSON] зобовязувався повернути позику одноразово у повному розмірі або частинами (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем), згідно умов цього договору, у строк до 06 вересня 2016 року. Отже, строк повернення відповідачем коштів за договором позики настав 06 вересня 2016р. Відповідно до п.8 договору позики від 06 травня 2016 року, позика вважається повернутою у момент передання всіх грошових коштів та укладання договору про повернення позики. Згідно п.9договору позики від 06 травня 2016 року, позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Будь-яких доказів виконання відповідачем своїх зобовязань, згідно умов договору, та які передбачені ст.545 ЦК України, матеріали справи не містять. Договір позики від 06 травня 2016р. містить перелік суттєвих умов договору та нотаріально посвідчений, що засвідчує виконання сторонами вимог закону щодо укладення у письмовій формі. Статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу Згідно ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ч.2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути борг позикодавцю в установлений строк. Згідно ч.2 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Суд вважає доведеним факт отримання відповідачем від позивачки коштів у сумі 45000,00грн., а також той факт, що борг на момент розгляду справи ним не повернено у встановлений договором термін, та не укладено договір про повернення позики, передбачений п.8 договору позики. Встановлено, що станом на 20 грудня 2016р. сума заборгованості відповідача складає 45000,00грн. Згідно п.3 укладеного між сторонами договору позики передбачено, що у разі якщо позичальник, по закінченню строку договору, не поверне позикодавцеві позику в повному обсязі, то позичальник зобовязується сплатити позикодавцеві 5% суми грошей, яка залишилась неповернутою на час закінчення строку повернення. Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сума боргу в розмірі 45000,00грн., а також пять відсотків суми грошей, яка залишилась неповернутою на час закінчення строку повернення у розмірі 2250,00грн. (45000,00грн.*5%= 2250,00грн.) Оскільки позивачка на день винесення рішення не збільшувала позовні вимоги, то суд розглядає справу в межах заявлених вимог. Відповідачем до суду не було надано жодних письмових заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Зважаючи на вимоги закону, щодо розумності строку розгляду цивільних справ, суд вважає за необхідне розглянути справу за наявними у ній доказами. На підставі ч.ч.1 та 3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. За таких обставин, суд дійшов до висновку, що позов про стягнення заборгованості та судових витрат підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~\~ Судовий збір у справі складає 551,20 грн., які сплачені позивачкою при зверненні до суду (а.с.1). \~\~\~\~\~\~

Outcome: approved