Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, уточнивши позовні вимоги, просила змінити розмір аліментів та щомісячно стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] у розмірі 50% від офіційно отримуваної заробітної плати; стягнути з відповідача на її користь сплачений судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. У судовому засіданні позивач підтримала уточнену позовну заяву, просила її задовольнити, посилаючись на підстави, які в ній зазначені. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та зазначив, що не має можливості сплачувати більшу суму аліментів, ніж ту, що була визначена рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2010 року, тому, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ч. ч. 1, 2 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частині від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України суд, за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст.182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від зазначеного шлюбу, [INFO] у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 05 березня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська (а.с.8). [INFO] у сторін народився син - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 06 грудня 2005 року Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області (а.с.9). 01 липня 2009 року шлюб між сторонами було розірвано, що підтверджено копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.7). Рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2010 року з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно (арк.с.10). Згідно ст.190 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Аналогічне роз'яснення щодо обставин, що враховуються судом при визначенні розміру аліментів надане Пленумом Верховного Суду України в абз.3 п.17 Постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15.05.2006 року. Стаття 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження. Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Зокрема, до підстав визначення аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) стаття 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інших обставин, що мають істотне значення. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Отже, за наявності відповідних обставин, матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. На думку суду, в даному випадку, наявні всі підстави для збільшення аліментів. Звертаючись з позовом до суду про збільшення розміру аліментів, позивач надала докази, які б давали підстави для їх збільшення. Так, згідно виписок з амбулаторних карток дітей, останні потребують постійного нагляду (а.с.12-27), а отже і матеріальних витрат у зв'язку з цим; сама позивач не працює та перебуває вдома на господарстві. В той же час, відповідач не є особою похилого віку, працездатний, з 23.03.2015 року працює в ТОВ «Дніпропетровське виробничо-комерційне підприємство міського об'єднання ветеранів Афганістану» на посаді охоронця та має постійний дохід - заробітну плату (а.с.51), отже, спроможний сплачувати аліменти на дітей щомісячно, у більшому розмірі ніж визначено попереднім рішенням суду, оскільки належне утримання дитини являється обов'язком не тільки матері, але й батька. За таких обставин, суд приходить до висновку, що передбачені ст.184 СК України підстави для нарахування аліментів у твердій грошовій сумі відсутні. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положенням ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження. В даному випадку застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей. При цьому, інтереси дітей при визначенні розміру аліментів є більш важливим за інші обставини, тому що виплата аліментів призначена саме для дітей, а не для матері. Так, рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 29 січня 2010 року з [PERSON], [INFO], на користь [PERSON], [INFO], стягнуто аліменти на утримання дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. щомісячно (арк.с.10). На думку суду, на даний час розмір раніше стягнутих аліментів є недостатнім, оскільки в силу свого віку діти, природно, потребують більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища матері. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку: на час присудження аліментів діти належали до категорії дітей віком до 6-ти років, прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць становив 755, 00 грн., а на час ухвалення зазначеного судового рішення, діти належать до категорії дітей віком від 6-ти до 18-ти років, прожитковий мінімум на дитину цього віку на місяць становить 1286,00 грн. Враховуючи наведене, суд вважає, що розмір аліментів, які стягуються з відповідача, підлягає збільшенню з 500,00 грн. на 1/3 частину з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення ними повноліття, що буде законним і справедливим і відповідатиме інтересам сторін, а що саме головне - дітям. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: partial