overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 26 вересня 2008 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №854 - розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 26 вересня 2008 року. Від цього шлюбу вони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 09 квітня 2011 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 109. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з серпня 2014 року, з того часу вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя, все це призводило до сварок, а в подальшому до втрати почуття кохання. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, просив розірвати шлюб, на примирення не згоден. Позивач в судове засідання не з'явився. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила прізвище залишити шлюбне. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 09 квітня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 109. Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст. 110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 16 квітня 2005 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 131. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з січня 2014 року, на теперішній час вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя, все це призводило до сварок, а в подальшому до втрати почуття кохання. Кожен з них має власне особисте життя. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, просив розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, підтвердила, що шлюбні відносини припинені з січня 2014 року. Просила прізвище залишити шлюбне. Суд, вислухавши відповідачку, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 16 квітня 2005 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 131. Мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сторони припинили подружні стосунки в січні 2014 року, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст. 110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до відповідачки, в якій просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 22 липня 2000 року Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану міста Миколаєва, актовий запис № 213. Позивач зазначав, що вони з відповідачкою знаходяться у зареєстрованому шлюбі та мають від шлюбу неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з 2010 року, з того часу вони мешкають окремо, ведуть окреме господарство та мають окремий бюджет. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, в них різні погляди на сімейне життя, все це призводило до сварок, а в подальшому до втрати почуття кохання. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить його інтересам, просив розірвати шлюб, на примирення не згоден. Позивач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила прізвище залишити шлюбне. Суд, вислухавши відповідачку, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено та доведено, що сторони з 22 липня 2000 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану міста Миколаєва, актовий запис № 213. Подружжя має неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], батьком якої записаний відповідач. Сторони припинили подружні стосунки, так як мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, що має істотне значення відповідно до ст.ст. 110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено факт, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачкою висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 14 липня 2007 року виконавчим комітетом Угроїдської селищної ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис № 09, мотивуючі свої вимоги тим, що сімейні відносини не склались, між сторонами відсутня довіра, у зв'язку з чим збереження шлюбу є неможливим. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому позивач підтримав позовну заяву, відповідачка проти задоволення позову не заперечувала та просила залишити їй прізвище, взяте при укладенні шлюбу. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 14 липня 2007 року виконавчим комітетом Угроїдської селищної ради Краснопільського району Сумської області, зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис № 09 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони дітей не мають (а.с.5.) Через органи державної реєстрації актів цивільного стану позивач розірвати шлюб не має можливості, оскільки для цього потрібна спільна присутність подружжя (а.с.6). Згідно вимог ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем вона заходиться у шлюбі з 07 листопада 2013 року. Спільне життя не склалося у зв'язку з різними поглядами на життя, що унеможливлює подальше збереження шлюбу. Спільних дітей не мають. Шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться. Позивач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд розглядає справу на підставі ст.. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки подальше сумісне мешкання сторін та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 13 листопада 1993 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 2487. У період шлюбу [INFO] в них народились доньки: [PERSON] та [PERSON]. Пізніше судом в результаті проведення судово-медичної експертизи для визначення спірного батьківства по методу молекулярно-генетичного аналізу генної ДНК людини, яка була проведена Донецьким обласним бюро судово - медичної експертизи, було встановлено, що він не є біологічним батьком дітей. З жовтня 2010 року однією сім'єю з відповідачкою не проживають. Просить шлюб між ним та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Судом встановлено, що 13 листопада 1993 року сторони зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 2487. Від шлюбу мають неповнолітніх доньок [PERSON] та [PERSON], [INFO]. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, за час, наданий судом для примирення, у відносинах між сторонами нічого не змінилось, сім'я розпалась та підстав для її збереження немає, подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін та інтересам їх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-14 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 16 грудня 1995 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, актовий запис № 1751. Від шлюбу у сторін народилися доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. За таких обставин, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляду справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просив суд задовольнити позов у повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про день та час розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відтак, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 16 грудня 1995 року між [PERSON] та [PERSON]. укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого району м. Києва, актовий запис № 1751. Від шлюбу у сторін народилися доньки [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-25 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 16 серпня 1984 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, просив слухати справу у його відсутність. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 16 серпня 1984 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з 2004 року, сім'я існує формально, позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 04 жовтня 2000 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Оскільки на даний момент вони спільного господарства не ведуть та проживають окремо, позивач просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі по 2 500,00 грн. на кожну дитину щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти задоволення прозову частково заперечували. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 жовтня 2000 року. Від шлюбу мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення ( ст. 185 СК України ). Оскільки відповідач є батьком дитини, і зобов'язаний її утримувати, то суд, з урахуванням статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, стягує з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі по 1 000,00 грн. на кожну дитину щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи з 30.09.2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 243,60 грн., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. На підставі зазначеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 20 серпня 2005 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], [INFO]. Оскільки на даний момент вони спільного господарства не ведуть та проживають окремо, [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дітиною повноліття. Позивач у судовому засіданні позов підтримала. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2005 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення ( ст. 185 СК України ). Враховуючи наведене суд вважає за необхідне задовольнити позов та стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 10.09.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 243,60 грн., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. На підставі зазначеного та

Outcome: partial