Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» (далі - ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП», відповідач, страхова компанія), третіх осіб без самостійних вимог - [PERSON], [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позовних вимог зіслалась на те, що вона є власником автомобіля марки «Фолькваген Гольф», д.н.з. [NUMBER]. 26 липня 2014 року о 17.30 год. на вул. Хуторівка-Чукаріна м. Львові з вини третьої особи - [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], та порушив правила безпеки дорожнього руху, сталась дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої належний їй на праві власності автомобіль марки «Фолькваген Гольф», д.н.з. [NUMBER], зазнав технічних пошкоджень. Постановою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10 листопада 2014 року [PERSON] був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Третя особа [PERSON] має поліс страхування цивільної відповідальності ОСЦПВВНТЗ №АС 8406078 та його цивільно-правова відповідальність застрахована у відповідача - ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Нею, позивачем, було подано до відповідача заяву про страховий випадок та відшкодування завданих збитків ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» було проведено відповідну експертизу і визначено, що вартість ремонту її пошкодженого автомобіля становить 18 497,36 грн. Листом вих.№8422 від 29 грудня 2014 року ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» їй, позивачу, повідомила, що погоджується на відшкодування лише половини вартості ремонту автомобіля, а саме - 8 519,68 грн., оскільки вважає, що винуватцями ДТП є обидва учасники дорожньо-транспортної пригоди. Однак, навіть погоджений розмір шкоди їй не відшкодований, а тому вона вирішила звернутись в суд. З огляду на такі обставини просить постановити рішення, яким стягнути з ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» на її користь 18 479,36 грн. у відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат [PERSON] та третя особа без самостійних вимог - [PERSON] позов підтримали, зіславшись на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в судове засідання жодного разу не з'явився та надіслав до суду письмові заперечення і пояснення на позов, а також заяви з проханням проводити розгляд справи без участі представника страхової компанії. Третя особа [PERSON] в судові засідання жодного разу не з'явився, хоч про час і місце розгляду справи повідомлявся в установленому порядку. В судове засідання, яке після оголошення перерви, було призначено на 02 жовтня 2017 року о 17.30 год., позивач [PERSON], її представник [PERSON] та інші учасники процесу не з'явились та представником [PERSON] подано заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі. У відповідності до ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] - адвоката [PERSON], третьої особи без самостійних вимог [PERSON], з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, дослідивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 26 липня 2014 року приблизно о 17.30 год. на перехресті вул. Хуторівка - вул. Чукаріна - просп. Червоної калини в м. Львові за участю водіїв - третіх осіб по справі [PERSON], який керував автомобілем [NUMBER], та [PERSON], який керував автомобілем марки «Фольксваген Гольф», д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності позивачу [PERSON], сталась дорожньо - транспортна пригода. Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії АБ2 №966192 від 26 липня 2014 року водій [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER], на перехресті рівнозначних доріг, в порушення вимог п.16.12 Правил дорожнього руху не дав дорогу транспортному засобу марки «Фольксваген Гольф», д.н.з. [NUMBER], що наближався праворуч, внаслідок чого здійснив зіткнення з даним автомобілем, чим пошкодив два транспортних засоби та завдав матеріальних збитків. Постановою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області в справі №139/764/14-п від 10 листопада 2014 року [PERSON] за результатами розгляду справи щодо вищевказаної ДПТ був визнаний винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП., та провадження в справі було закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АС/8406078 від 29 травня 2014 року, діючого на момент ДТП. Страховиком у правовідносинах страхування вказаної фізичної особи є ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП». Згідно з ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно з ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно до ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно з п. 9.1. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до п.9.2. ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. У відповідності до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Як вбачається із матеріалів справи позивачем [PERSON] скеровувалось звернення на адресу відповідача ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» про виплату матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля марки «Фольксваген Гольф», д.н.з. [NUMBER], розмір якого відповідно до висновку судового експерта Бурого А.О . за №46/14 від 26 серпня 2014 року становить 18 479.36 грн. Однак, як вбачається з наявних матеріалів, страхова компанія свої зобов'язання за договором страхування (полісом) та виплати потерпілому суми страхового відшкодування не виконала, а 29 грудня 2014 року скерувала позивачу відповідь за №8422, в якій зазначила, що погоджується на виплату позивачу [PERSON] лише половину з вищевказаної суми, оскільки вважає, що ДТП сталась з вини обох водіїв. Станом на час судового розгляду справи позивач [PERSON] не отримала від відповідача жодних коштів на відшкодування матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження її автомобіля марки «Фольксваген Гольф». Відхиляючи доводи відповідача ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАНС ГРУП» в заперечення позову, суд виходить з наступного. Як зазначено вище, постановою Мурованокуриловецького районного суду Вінницької області від 10 листопада 2014 року винуватим у ДТП, що мала місце 26 липня 2014 року, був визнаний [PERSON] та провадження в справі було закрито у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків притягнення до адміністративної відповідальності, передбачених ст. 38 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України дана постанова є обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Водій [PERSON], який керував автомобілем «Фолькваген Гольф» та рухався ним по вул. Чукаріна в напрямку перехрестя вул. Хуторівка - вул. Чукаріна - просп. Червоної калини в м. Львові з метою повернути направо на просп. Червоної калини, до адміністративної відповідальності не притягувався та протоколу про вчинення ним будь-якого адміністративного правопорушення працівниками поліції не складалось. В процесі судового розгляду в справі було призначено судову автотехнічну експертизу. З висновку судової автотехнічної експертизи №3447 від 29 лютого 2016 року вбачається, що якщо в даній ситуації, яка мала місце 26 липня 2014 року, якщо водій [PERSON] перетинав перехрещення проїзних частин вул. Чукаріна вул. Хуторівка з метою в наступному виконати поворот праворуч на просп. Червоної калини, то в його діях не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України. З висновку цієї ж експертизи вбачається, що дій водія [PERSON], який керував автомобілем «Шевроле» і рухався по вул. Хуторівка в напрямку перехрестка, не відповідали вимогам пунктів 16.12, 10.1, 1.5, 2.3 «б», 1.5 та 12.3 Правил дорожнього руху і дані невідповідності знаходяться у причинно-наслідковому зв'язку з фактом настання даної ДТП. Крім цього, аналізуючи матеріали справи, пояснення учасників процесу, судом також встановлено, 26 липня 2014 року на перехресті вулиць Чукаріна-Хуторівка з боку вул. Чукаріна було розміщено дорожній знак 4.2. «Рух праворуч» старого взірця. Однак, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №111 від 11 лютого 2013 року було внесено зміни до Правил дорожнього руху України та вигляду окремих знаків дорожнього руху. Згідно цієї постанови вигляд дорожнього знаку 4.2. «Рух праворуч» було змінено, а тому дорожній знак, розміщений на перехресті не мав юридичного значення і водій [PERSON], який рухався по вул. Чукаріна в напрямку перехрестя вул. Чукаріна - вул. Хуторівка - просп. Червоної Калини не мав обов'язку його дотримуватись. Тобто з боку вул. Чукаріна був діючим лише знак 2.1. «Уступити дорогу». Автомобіль «Шевроле», яким керував [PERSON], рухався по вул. Хуторівка в напрямку перехрестя вул. Чукаріна-проспект Червоної Калини-Хуторівка де також стоїть знак 2.1. «Уступити дорогу», отже обидва транспорті засоби рухались по рівнозначних дорогах. Відповідно до п. 16.12. Правил дорожнього руху в такому випадку водій нерейкового транспортного засобу зобов'язаний дати дорогу транспортним засобам, що наближаються праворуч. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним та таким, що підлягає до задоволення в повному обсязі. Матеріалами справи підтверджено, що позивачем при поданні позовної заяви було сплачено судовий збір в розмірі 243,60 грн., а в подальшому, у зв'язку з призначенням в ході судового розгляду справи судової автотехнічної експертизи, понесено витрати на оплату такої експертизи в загальному розмірі 1536,00 грн.

Outcome: approved