overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-16 00:00:00

у березні 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Від шлюбу мають одну малолітню дитину. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що спільне життя в них не склалося, з 2004 року вони припинили шлюбні відносини і проживають окремо. Під час розгляду справи позивачка позов підтримала та просила його задовольнити, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з чим, за згодою позивачки, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України встановлює, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 29 квітня 2001 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.6). Як видно з свідоцтва про народження, в шлюбі сторони мають одну дитину: [PERSON], [INFO] (а.с.7). Дитина проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні, в даний час між сторонами немає спору з приводу місця проживання дитини. З пояснень позивачки встановлено, що з 2004 року вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, не спілкуються. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

у березні 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом про розірвання укладеного між ними шлюбу. Від шлюбу мають троє малолітніх дітей. Свої вимоги вона мотивує тим, що спільне життя в них не склалося, з 2012 року вони припинили шлюбні відносини і проживають окремо. Під час розгляду справи позивачка позов підтримала та просила його задовольнити, погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з'явився, про поважні причини неявки суд не повідомив. У зв'язку з чим, за згодою позивачки, відповідно до ст.ст. 224-225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України встановлює, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09 серпня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.5). Як видно з свідоцтв про народження, сторони є батьками трьох дітей: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO] (а.с.6-8). Діти проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні, в даний час між сторонами немає спору з приводу місця проживання дітей. З пояснень позивачки судом встановлено, що з 2012 року вони з відповідачем припинили шлюбні відносини, разом не проживають, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки належить стягнути документально підтверджені витрати на оплату судового збору в сумі 243 гривні 60 копійок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона з 20 жовтня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], сімейно-шлюбні відносини з яким фактично припинені, через що вона /позивачка/ найближчим часом має намір подати до суду позов про розірвання шлюбу. За час перебування у шлюбі з відповідачем, за спільні кошти, ними було придбано земельну ділянку, площею 0,1899 га, кадастровий номер 3221085001:01:014:0015, що розташована по [ADDRESS], та житловий будинок, загальною площею 29,2 кв.м., житловою площею 10,9 кв.м., з надвірними будівлями, що розташований на вказаній земельній ділянці. Право власності на дане майно зареєстроване на ім»я відповідача. Вважає, що оскільки зазначені земельна ділянка та будинок були придбані у період перебування їх з відповідачем у шлюбі, за спільні кошти, то це майно належить їм на праві спільної сумісної власності подружжя, а тому просила визнати вказане майно їх спільною сумісною власністю подружжя та поділити його, виділивши у її /[PERSON]/ та відповідача власність по ? частині зазначеного майна, судові витрати покласти на відповідача. В судовому засіданні позивачка позов підтримала та викладене підтвердила. Відповідач в судовому засіданні позов визнав, щодо його задоволення не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 20 жовтня 2007 року перебувають у зареєстрованому шлюбі і від цього шлюбу мають малолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO] /а.с.9-10/. Як вбачається з копії договору купівлі-продажу земельної ділянки та копії договору купівлі-продажу житлового будинку від 20 серпня 2011 року, відповідач придбав земельну ділянку, площею 0,1899 га, кадастровий номер 3221085001:01:014:0015, що розташована по [ADDRESS], та житловий будинок, розташований за тією ж адресою, оформивши на своє ім»я право власності на вказане майно /а.с.11-21/. Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.1 та 2 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об»єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач повністю визнав позов, оскільки спірну земельну ділянку та будинок було придбано відповідачем у період перебування з позивачкою у шлюбі, то суд вважає, що дане майно належить їм на праві спільної сумісної власності, а тому вбачає необхідним позов задовольнити та розділити вищевказане спільне майно подружжя, визнавши за [PERSON] та [PERSON] право власності, по 1/2 частині за кожним, на будинковолодіння [ADDRESS], та право власності, по 1/2 частині за кожним, на вищевказану земельну ділянку. Відповідно до ст. 88 ЦПК стягнути з [PERSON] на користь позивачки на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1721 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Вказала, що 18 жовтня 2001 року вона за біржовим контрактом придбала у відповідачки квартиру [ADDRESS]. Просила визнати дійсною угоду купівлі-продажу зазначеної квартири та визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS], а саме: двохкімнатну квартиру, житловою площею 22,8 кв.м, корисною площею 39,8 кв.м. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву з проханням розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР, чинного на час укладення між сторонами договору купівлі-продажу, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони яка виконала угоду визнати угоду дійсною. У цьому випадку подальше нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Частиною 1 ст. 61 ЦПК України встановлено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачкою позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулась до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 09 червня 2007 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 241, зареєструвала шлюб з [PERSON] У шлюбі в сторін народилася дитина - син [PERSON], [INFO]. Посилалась, що сімейні стосунки ускладнились у 2013 році і з того часу в родині постійно виникали сварки через те, що відповідач зловживає спиртними напоями. З 06 березня 2014 року позивачка з дитиною стали мешкати окремо від відповідача. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях просила задовольнити позов, у разі неявки відповідача наполягала на заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлялася належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 31.10.2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне господарство у сторін не ведеться, спільного бюджету не мають, сторони проживають окремо один від одного. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-17 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулась до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 17 лютого 2012 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 57, зареєструвала шлюб з [PERSON] [INFO] у сторін народилася дитина - син [PERSON], який знаходиться на її утриманні та вихованні. Посилалась, що сумісне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння та втрату духовних і фізичних зв'язків. Кожен має різні погляди на шлюбні відносини та сімейні обов'язки щодо ведення спільного господарства та виховання дитини. Зазначила, що шлюбно - сімейні відносини не підтримують з грудня 2013 року, мешкають за різними адресами, спільного господарства не ведуть. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях просила задовольнити позов, у разі неявки відповідача наполягала на заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлялася належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.02.2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 5). Подружжя має малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Спільне господарство у сторін не ведеться, спільного бюджету не мають, сторони проживають окремо один від одного. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулась до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 19 вересня 2003 року міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 1165, зареєструвала шлюб з [PERSON] У шлюбі в сторін народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO], донька - [PERSON], [INFO]. Діти проживають та на знаходяться на утриманні позивачки. Посилалась, що шлюбно - сімейні відносини припинені з 09 січня 2011 року, спільне господарство не ведеться, мешкають окремо один від одного. Позивачка подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях просила задовольнити позов, у разі неявки відповідача наполягала на заочному розгляді справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, повідомлялася належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 вересня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Сторони мають двоє малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку - [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишаться проживати з матір'ю. Спільне господарство у сторін не ведеться, спільного бюджету не мають, сторони проживають окремо один від одного. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-08 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу з відповідачем, зареєстрованого 17 листопада 2004 року виконкомом Грабовської сільської ради Краснопільського району Сумської області, актовий запис №3, мотивуючі свої вимоги тим, що сімейне життя з відповідачем не склалося, причиною розірвання шлюбу є сумісна згода того, що вони більше не можуть бути разом. Сторони не проживають разом, не підтримують шлюбних відносин. Від даного шлюбу мають трьох синів - [PERSON] [INFO], [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому позивачка підтримала позовну заяву та просила залишити їй прізвище взяте нею при укладенні шлюбу, відповідач проти задоволення позову не заперечував . Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову в попередньому судовому засіданні ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 цього Кодексу. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 листопада 2004 року Грабовською сільською радою Краснопільського району Сумською області зареєстрований шлюб між сторонами, актовий запис №3 (а.с.4). Від даного шлюбу сторони мають трьох синів - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с.5-7). Згідно вимог ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя, і рішення про розірвання шлюбу суд постановляє, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя чи інтересам дітей сторін. Суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно і зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-26 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому вказала, що 19.02.2008 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 402. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З березня 2012 року сторони почали мешкати окремо. Подружжя має різні погляди на життя. При розгляді сімейно побутових питань починалися сварки, все це негативно впливає на психіку дитини. Спільне життя позивачки з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між подружжям, в них різні погляди на життя і вони не можуть досягнути згоди при вирішенні сімейних проблем. Позивачка вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій вона підтримує свої позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надав заяву про визнання позовних вимог та просив розглянути справу за його відсутністю. Суд, проаналізувавши обставини справи, вважає, що вимога позивачки про розірвання шлюбу підлягає задоволенню, оскільки між сторонами склались відносини, що виключають спільне проживання, жодна з сторін не бажає йти на примирення, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає. Суд, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню без дослідження доказів. Спір стосовно розподілу майна між сторонами відсутній. Спір стосовно місця мешкання дитини також відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У березні 2014 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину в спільній сумісній власності, в якому зазначила, що з 07 лютого 2004 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем та від шлюбу в них народилось двоє дітей: [PERSON],[INFO] та [PERSON],[INFO]. На теперішній час, сторони проживають за однією адресою, однак подружні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Крім того, вони спільно з відповідачем придбали квартиру [ADDRESS] загальною площею 55,6 кв.м., житловою площею 34,5 кв.м, яка складається з двох жилих кімнат №2 та №3, кухні №6, коридору № 1, вбиральні № 7 суміщеною з ванною кімнатою №5, лоджії №4. Вона, як дружина, надала письмову згоду на придбання квартири та квартира була зареєстрована за відповідачем відповідно до договору купівлі-продажу від 04 серпня 2008 року. У зв'язку з зазначеним просила суд визнати за нею право власності на 1/2 частину в спільній сумісній власності. Позивачка та її представник у судове засідання не з'явились, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі, не заперечують проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти постановлення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню без дослідження доказів та слід визнати за позивачкою право власності на 1/2 частину в спільній сумісній власності, саме на квартиру [ADDRESS]. Частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У зв'язку із задоволенням позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивачки витрати по сплаті судового збору у розмірі 850,00 грн.

Outcome: approved