Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду із названою позовною заявою, у якій вказує, що відповідач підписав заяву № б/н від 12.05.2011 року та отримав кредит у розмірі 8000,00 грн у виді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості. Боржник не виконує свої зобов'язання тому станом на 31.01.2019 року виникла заборгованість по виплаті у розмірі 12076,17 грн. Позивач, посилаючись на вказані вище обставини та на ст. ст. 509, 525, 526, 527, 530, ч.1 ст. 598, 599, 610, ч.2 ст. 615, 629, 1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 19, 28,184 ЦПК України, ст.ст. 5, 14 Закону України «Про захист персональних даних», ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», просить суд стягнути з відповідача на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 12076,17 грн за кредитним договором № б/н від 12.05.2011 року. 18.03.2019 року ухвалою Володарського районного суду Київської області було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 11.04.2019 року. Зобов'язано позивача надати до канцелярії суду оригінали документів, які містяться у кредитній справі відповідача. До визначеного судом дня представник позивача ухвалу суду не виконав та оригінали документів до суду не надав, проте 11.04.2019 року на електронну адресу суду надійшло клопотання представника АТ КБ «ПриватБанк», яким просили суд продовжити строк для подання доказів витребуваних судом для огляду, мотивуючи своє клопотання необхідністю додаткового часу для надання доказів (оригіналів) згідно ухвали суду. Ознайомившись з матеріалами справи, суд прийшов до висновку про відкладення розгляду справи по суті на 06.05.2019 року продовживши процесуальний строк, для подання позивачем доказів. 23.04.2019 року від позивача на виконання ухвали суду про витребування оригіналів доказів надійшла анкета-заява [PERSON] від 12.05.2011 року (оригінал) , яка досліджена судом. Відповідач належним чином повідомлявся про відкриття провадження у справі та про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу було роз'яснено його право подати протягом п'ятнадцяти днів з моменту отримання копії ухвали про відкриття провадження письмову заяву із запереченнями проти розгляду справи у порядку спрощеного провадження та про подання відзиву на позовну заяву, що підтверджується поштовим повідомленням ( а.с. 51,76). Зазначеним правом відповідач не скористався (відзиву на позовну заяву не надіслав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні із повідомленням (викликом) сторін не надав). Оскільки належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи відповідач у судові засідання жодного разу не з'явився, від нього не надійшло повідомлення про причини неявки, клопотань про відкладення справи, відзиву, а позивач не заперечував проти заочного вирішення справи, суд вважає необхідним розглянути справу на підставі наявних у справі доказів з ухваленням заочного рішення у порядку загального позовного провадження, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача,за відсутності заперечень відповідача проти позову, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних міркувань. Матеріали справи вказують, що 12.05.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000,00 грн у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає дії картки, що стверджено дослідженим оригіналом анкети - заяви, копія якої міститься в матеріалах справи( а.с.7). Банк виконав свої зобов'язання та видав відповідачу платіжну картку, яку він отримав про що свідчить наявний підпис в дослідженій судом оригіналі анкети-заяви. Відповідач [PERSON] користувався кредитними коштами та здійснював погашення кредиту, що стверджується наданими банком доказами (а.с.5-6). Крім того, банком надано розрахунок заборгованості за кредитом станом на 31.01.2019 року, з якого вбачається, що у відповідача утворилася заборгованість за кредитом, зокрема, не повернута сума банку - 12076,17 грн. : - заборгованість за кредитом - 1499,34 грн., - заборгованість по процентам за користування кредитом - 8325,58 грн., - заборгованість за пенею та комісією - 1200,00 грн., - штраф - 500,00 грн. (фіксована складова), - штраф - 551,25 грн. (процентна складова). Вказані обставини підтверджуються наявними у справі доказами, наданими позивачем оригіналами, та не спростовані відповідачем. Суд вважає обґрунтованими доводи позивача викладені у позовній заяві, про те, що всі дії [PERSON] для отримання банківських послуг, свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними Умовах про надання та обслуговування платіжних карток на що вказує і підписана про ознайомлення відповідачем довідка про умови кредитування від 12.05.2011 року , оригінал було надано позивачем. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить з наступних міркувань. Так, згідно п. 2.1.1.12.4 Умов та правил надання банківських послуг строки і порядок погашення по кредиту (кредитний ліміт) по кредитним картам з встановленим Мінімальним обов'язковим платежем, а також овердрафта, що виник по таким картам, наведений в пам'ятці клієнта/довідці про умови кредитування, яка є невід'ємною частиною Договору, а також встановлюються даним пунктом. Платіж включає плату за користування кредитом, передбачену тарифами та частину заборгованості за кредитом. Таким чином, активація картки, користування картковим рахунком, часткове погашення заборгованості та не оспорювання відповідачем її розміру, свідчать про укладення сторонами кредитного договору на визначених ними умовах про надання та обслуговування платіжних карток. Частинами першою та другою статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). У статті 526 ЦК України зазначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно статті 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Отже, між сторонами виникли права і обов'язки, які ґрунтуються на кредитних правовідносинах, врегульованих параграфом 2 глави 71 ЦК України «Кредит». Згідно ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Враховуючи наведене, суд вважає, що позивачем належними та допустимими доказами доведено існування між сторонами кредитних правовідносин, відповідно до умов укладеного між сторонами договору, існування заборгованості, що нарахована відповідно до умов існуючого договору. Поскільки кредитний ліміт надавався за умови кінцевого терміну повернення, що відповідає строку дії картки, суд вважає що вимоги позивача підлягають задоволенню згідно розрахунку наданого АТ КБ « ПриватБанк», та підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 12076,17 грн. Відповідно до ст. 141 ч. 2 ЦПК України судові витрати у розмірі 1921,00 грн. слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved