Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-29 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 30 липня 2008 року, від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя не склалося, хоча він (позивач) та [PERSON] зареєстровані в одній квартирі, але вони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних відносин. Майнового спору між ними немає, син після розірвання шлюбу залишиться проживати з ним (позивачем). Просив шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд на 30 квітня 2021 року. Від позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява про розгляд справи без її участі, щодо задоволення позову не заперечувала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 30 липня 2008 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Бородянського районного управління юстиції Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). Відповідно до ст. 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 21 Сімейного кодексу України визначено, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Пунктом 9 статті 7 Сімейного Кодексу України передбачено, що сімейні відносини регулюються на засадах справедливості та розумності, відповідно до моральних засад суспільства Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Як зазначено у статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Згідно з ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 2 ст. 104 та ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як убачається з позовної заяви, і відповідач заперечень щодо цього суду не надала, сімейне життя у сторін не склалося, сімейних відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, бажання до примирення відсутнє. За таких обставин суд вважає, що сім`я сторін фактично розпалась і шлюб між ними існує лише формально, подальше спільне проживання та збереження сім`ї суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим, шлюб між ними повинен бути розірваний.

Outcome: approved