Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], служби у справах дітей, про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та її вихованні. Позивач зазначав, що після розірвання шлюбу їх неповнолітня донька [PERSON] залишилася проживати разом з матір'ю. Рішенням комісії з питань захисту дитини при Врадіївській райдержадміністрації від 24.02.2012 року було визначено порядок побачень з донькою почергово по вихідним дням за місцем його проживання. Однак відповідачка не дозволяє йому це робити та перешкоджає в спілкуванні з дитиною, змінила номер телефону. Таку поведінку пояснює небажанням дитини спілкуватися з батьком. Посилаючись на викладене, позивач просив суд зобовязати відповідачку не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою, визначити місце і час спілкування з дитиною першої та третьої суботи та неділі місяця, з 10 години суботи до 14 години наступного дня за місцем його проживання; спільний відпочинок з донькою в першій половині шкільних канікул та необмежене спілкування з донькою засобами телефонного, поштового та електронного зв'язку. Посилаючись на зазначені обставини, просив задовольнити позов. Відповідачка позовні вимоги визнала частково. Заперечувала, що вона чинить перешкоди у спілкуванні з батьком. Погодилася з вимогами позивача щодо спілкування з донькою в першу та третю суботу та неділю щомісяця з 10 години в суботу та по 14 годину в неділю за місцем проживання батька. Однак щодо спільного відпочинку з дитиною, а саме першу половину канікул проводити разом, то заперечує посилаючись на те, що донька знаходиться в таборі відпочинку, в її плани входить оздоровлення дитини на морі, в санаторії. Не погоджується з необмеженим спілкуванням з дитиною по мобільному, поштовому та електронному зв'язку, обґрунтовуючи це тим, що донька не бажає сама спілкуватися з батьком, так як останній дзвонить їй в стані алкогольного сп'яніння. Представник третьої особи вважає, що позовні вимоги обґрунтовані, з відповідачкою неодноразово спілкувалися щодо визначення способу участі батька у вихованні дитини, але вона перешкоджає цьому, ухиляється від виконання рішення комісії з питань захисту дітей, рішення органу опіки та піклування. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані сторонами докази, дійшов до наступного. Відповідно до ст. 157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов'язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Згідно зі статтею 158 СК України, за заявою матері, батька дитини, орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 159 СК України, якщо той із батьків , з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Таким чином, законодавством України закріплено обовязок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У випадку встановлення судом перешкод з боку того з батьків з ким проживає дитина, тому з батьків який проживає окремо, суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання, тощо), місце та час їхнього спілкування. При встановленні способу спілкування, необхідно дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Право того з батьків хто проживає окремо від дитини, кореспондує обовязок того, з ким проживає дитина не чинити йому перешкод у здійсненні свого права. Судом встановлено, що після розірвання шлюбу [PERSON]. та [PERSON], їх син [PERSON], [INFO] проживає з батьком в смт. Врадіївка Миколаївської області, а донька [PERSON] проживає разом з матір'ю в місті Первомайську. Згідно рішення комісії з питань захисту дитини при Врадіївській райдержадміністрації було прийнято рішення відповідно до якого був визначений порядок спілкування батька з донькою, почергово на вихідні дні за місцем його проживання. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування Первомайської міської ради від 24.03.2015 року встановлено порядок спілкування батька з дитиною, через неділю, з 10 години суботи до 14 години неділі за місцем проживання батька. Із довідки від 11.02.2015 року, 11.03.2015 року служби у справах дітей Первомайської міської ради вбачається, що відповідачка перешкоджає позивачу спілкуватися з донькою. Суд вважає, що даний висновок органом опіки та піклування постановлено на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини та в інтересах дитини. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Судом не встановлено, що спілкування батька з донькою перешкоджає нормальному розвитку дитини, впливає на її психічний стан. Відповідачка також не надала доказів суду, що позивач телефонує доньці в стані алкогольного сп'яніння, порушує її спокій. З характеристики Врадіївської селищної ради вбачається, що позивач позитивно характеризується за місцем проживання. Надані суду відповідачкою дані, що позивач притягувався до адміністратвиної відповідальності, тому це може негативно вплинути на розвиток неповнолітньої дитини, суд не взяв до уваги, так як останній притягувався до адміністративної відповідальності в 10-13 роках. Після цього нового адміністратвиного правопорушення не вчиняв, тому ця особа вважається такою, що не притягувалася до адміністратвиному стягненню. Крім того, судом встановлено, що після розлучення донька спілкувалася з батьком, відвідувала його за місцем проживання. Перешкоди відповідачка почала чинити в цьому році. За таких обставин суд вважає необхідним визначити спосіб участі позивача у вихованні доньки, встановивши дні та часи спілкування з нею, а саме перший та третій тиждень кожного місяця з 10 години суботи до 14 години неділі, за місцем його проживання, можливість спільного відпочинку ні літні канікули протягом 10 днів та вільне спілкування засобами телефонного та поштового звязку.

Outcome: partial