Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк Приватбанк звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору №б/н від 18.04.2007 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. Проте відповідач належним чином не виконував зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 29.02.2016 року у сумі 34350 грн. 79 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 7684 грн. 60 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 22604 грн. 25 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 1950 грн. 00 коп., а також штрафів відповідно до умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), та у сумі 1611 грн.94 коп. штраф (процентна складова). У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості за кредитом та судові витрати. У судове засідання представник позивача [PERSON] що діє на підставі довіреності №3734-К-Н- О від 04.09.2015 року(а.с.15) не зявився, справу розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.3.). Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.26), про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №б/н від 18.04.2007 року (а.с.7-8), відповідно до якого останній отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, що відповідає строку дії картки. З розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 18.04.2007 року за відповідачем станом на 29.02.2016 року утворилась заборгованість у сумі 34350 грн. 79 коп., що складається з заборгованості за кредитом у розмірі 7684 грн. 60 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 22604 грн. 25 коп., заборгованості за пенею та комісією в сумі 1950 грн. 00 коп., а також штрафів відповідно до умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина), та у сумі 1611 грн.94 коп. штраф (процентна складова) (а.с.4-6). Вирішуючи питання про стягнення зазначеної суми, суд приходить до висновку, що вимоги підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ст. ст.\~1049,\~1050,\~1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до частин 1, 2\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. В судовому засіданні дійсно встановлено, що відповідачем були порушені умови договору. Але вирішуючи питання про суму процентів, неустойки, пені за прострочення сплати процентів за користування кредитом, суд вважає необхідним застосувати наступні законодавчі акти. Відповідно до вимог\~ст. 2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції»\~із змінами та доповненнями, внесеними\~Законами України від 12 лютого 2015 року №189-VIII, від 2 березня 2015 року №222-VIII, зазначено, що на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. На виконання абзацу третього пункту 5 статті 11 вказаного Закону\~розпорядженням Кабінету Міністрів України від 2 грудня 2015 р. №1275-р\~визначений та затверджений перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком. У пункті 24 цього додатку вказане смт Андріївка (Андріївська селищна рада). З копії паспорта відповідача [PERSON] вбачається, що він з 2011 року зареєстрований в [INFO] (а.с.14), тому суд має застосувати вимогу наведеного вище Закону. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 18.04.2007 року (а.с.4-6) станом на 29.02.2016 року, а саме з розрахунку пені за прострочення основного зобов'язання (кредиту) вбачається, що за період з 22.04.2014 року по 29.02.2016 року сума пені складає 1900 грн. 00 коп., саме ця суми повинно бути виключені з розміру заборгованості. Як вбачається з розрахунку заборгованості за кредитним договором б/н від 18.04.2007 року (а.с.4-6), суми штрафів за прострочення основного зобовязання (кредиту), що зазначена в позовній заяві сума у розмірі 500 грн. штраф фіксована частина та 1611 грн.94 коп. штраф (процентна складова) включені до загальної заборгованості за процентами (накопичувальним підсумком). У звязку з чим визначити який їх розмір повинен бути виключений з розміру заборгованості не має можливості. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи, що представником позивача у розрахунку заборгованості вказана сума штрафів не зазначена окремою графою, що позбавляє суд можливості визначити її розмір, що має бути виключений в період з 30.04.2014 року по 29.02.2016 року, суд вважає, що за вказаний період необхідно виключити із розміру заборгованості зазначені суми у повному обсязі, а саме у розмірі 500 грн. штраф фіксована частина та 1611 грн.94 коп. штраф (процентна складова). Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути суму судових витрат, а саме судового збору у розмірі 1378 грн. 00 коп.(а.с.19). На підставі викладеного й

Outcome: partial