overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 06 серпня 2011 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 308. Позивач зазначила, що вони з відповідачем знаходяться у зареєстрованому шлюбі та від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, вони проживають окремо, мають окремий бюджет та ведуть окреме господарство. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, поваги один до одного, в них різні погляди на ведення сумісного господарства, розподілу сімейного бюджету, виховання дитини. Крім того, відповідач зловживає спиртними напоями, через що виникали сварки та не було нормальної моральної атмосфери в сім'ї. Посилаючись на те, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати, залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить поштове повідомлення, причину неявки суду не повідомив, із заявою про розгляд справи в його відсутність не звертався. За відсутності заперечень з боку позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, розглянувши докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 06 серпня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 308. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між сторонами припинені, так як вони мають різні погляди на життя і сім'ю, не ведуть сумісного господарства, не підтримують шлюбних стосунків, проживають окремо, а тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення згідно зі ст.ст.110-112, 114 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження їх шлюбу суперечить інтересам один одного, а тому підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Крім того, згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачкою в заяві висловлена думка щодо залишення шлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до відповідача про розірвання шлюбу мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебуває в шлюбі з 07.11.2011 року, актовий запис №2, місце реєстрації: Виконавчий комітет Марківської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Дітей від шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, через несумісність характерів, різні життєві погляди на утворення сім'ї та ведення господарства, в зв'язку з чим вони стали проживати окремо, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть. Спорів про поділ майна між сторонами немає. Просить суд розірвати її шлюб із [PERSON], після розірвання шлюбу відновити їй прізвище [PERSON]. [PERSON] підтримала свою позовну заяву, просила строк на примирення не призначати, тому що відновлення шлюбних відносин з відповідачем виключається, оскільки вони не живуть однією сім'єю, справу розглянути без її участі, про що надала заяву. Відповідач [PERSON] позов визнав, просив строк на примирення не призначати, оскільки відновлення шлюбних відносин відповідача з позивачем виключається, справу розглянути без його участі, про що надав суду заяву. Розглянувши матеріали справи в порядку ч.2 ст.197 ЦПК України без фіксування судового процесу технічними засобами, оцінивши всі докази по справі у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено наступне. [PERSON], [INFO], перебуває в зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO]. Шлюб між сторонами зареєстровано 07 листопада 2011 року, актовий запис №2, місце реєстрації: Виконавчий комітет Марківської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. Дітей від шлюбу не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через втрату почуття кохання один до одного, різні характери та погляди на сімейне життя, через несумісність характерів, різні життєві погляди на утворення сім'ї та ведення господарства, в зв'язку з чим вони стали проживати окремо з лютого 2015 року, жодних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, що не заперечує і позивач, і відповідач. Шлюб між сторонами носить формальний характер. Суд вважає, що сторони не мають наміру відновлювати сімейні стосунки, на примирення не згодні. Спір про поділ майна відсутній. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог, оскільки збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін. Судовий збір у повному обсязі сплачено позивачем при подачі позовної заяви.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 10.09.11 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.09.11 року у Відділі РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1185. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Мотивувала свої вимоги тим, що 25.12.07 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25.12.07 року у Відділі РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 1880. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони разом не проживають, матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач у належному розмірі не надає. Тому вона вимушена звернутися до суду з даним позовом, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частки від заробітку відповідача починаючи із дня подачі позову і до повноліття дитини. В судовому засіданні позивач повністю підтримала позовні вимоги, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов′язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров′я та матеріальне становище дитини; · стан здоров′я та матеріальне становище платника аліментів; · наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; · інші обставини, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що сторони мають сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що на даний час сторони разом не проживають, відповідач не надає у належному розмірі матеріальну допомогу на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182, 183 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліменти в частковому відношенні до його заробітку, а саме в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб 02.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2440. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів, втрату почуття любові та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, про що наддав до суду відповідну заяву. В порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано 02.12.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №2440. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів, втрату почуття любові та відсутність взаємопорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують, проживають окремо. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-20 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «Марусевич». На обгрунтування позовних вимог послалась на те, що 23.11.2006 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач зловживає спиртними напоями, матеріально сім'ю не забезпечує. З жовтня 2014 року вони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судові засідання 07.04.2015 року та 21.04.2015 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомила, із заявою про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 23.11.2006 року , прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Від подружнього життя у сторін народився син: [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у сторін не склалося, позивач у позовній заяві вказує не негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї, протягом тривалого часу проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. При таких обставинах суд дійшов висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем, трьох малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] залишити їй на виховання, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 18.02.2006 року. Від шлюбу у сторін народилось троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] Причиною звернення до суду стало те, що відповідач не займається вихованням дітей, матеріально сім'ю не забезпечує, веде аморальний спосіб життя, притягувався до кримінальної відповідальності. З травня 2014 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що примирення між ними неможливе. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання 25.04.2016 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що з 18.02.2006 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 18.02.2006 року. Від шлюбу у сторін є троє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Сімейне життя в сторін не склалося, з травня 2014 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач вказує на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї, зазначає, що примирення між ними неможливе. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Що стосується позовної вимоги про залишення їй шлюбного прізвища, відповідно до статті 113 цього Кодексу, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Стосовно позовної вимоги про залишення дітей на виховання матері, суд,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». На обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 24.06.2011 року. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачем. Причиною звернення до суду стало те, що відповідач не має до неї поваги, не працює, матеріально сім'ю не забезпечує. Сімейне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на життя, у зв'язку із чим між ними часто виникали суперечки та конфлікти. З січня 2015 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що втратила до відповідача почуття любові та поваги. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, двічі підряд у судові засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що з 24.06.2011 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про його народження. Сімейне життя в сторін не склалося, з січня 2015 року проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Що стосується позовної вимоги про залишення позивачеві прізвища «[PERSON]» після розірвання шлюбу, необхідно зазначити, що [PERSON] не є належним відповідачем за цією вимогою, а тому у її задоволенні до нього слід відмовити, що не змінює існуючого прізвища позивача. Отже, позов задовольняється частково.

Outcome: partial