Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Концерн «Техвоєнсервіс»про виплату заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати, посилаючись на те, що 30.06.2015 року згідно наказу генерального директора Концерн «Техвоєнсервіс»їїо було звільнено з посади радника генерального директора, за згодою сторін згідно п.1 ст. 36 КЗпП України. Відповідач був зобов'язаний в день звільнення видати позивачу трудову книжку та здійснити остаточний розрахунок, однак відповідач не провів розрахункових виплат, мотивуючи відсутністю коштів. Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини підприємства належних позивачеві сум в день звільнення, підприємство повинно сплатити йому середній заробіток за час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, окрім прямої заборгованості 8878,55 грн., відповідач повинен сплатити позивачу компенсацію за затримку в розмірі 91,24 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 58111,11грн. Посилаючись на ст. 55 Конституції України, ст.ст. 46, 116, 117 КЗпП України, просила суд стягнути з відповідача на його користь заборгованість по заробітній платі у розмірі 8878,55грн., середній заробіток за час затримки розрахунку у розмірі 58111,11 грн.; компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати у розмірі 91,27 коп. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала заяву про зменшення розміру позовних вимог відповідно до якої просила суд постановити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача компенсацію за затримку в розмірі 91,24 грн. та середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільнені в розмірі 47688,10грн. Представник відповідача в судовому засіданні посилається на те, що дійсно з відповідачем вони перебували в трудових відносинах. Відповідач був звільнений, однак при звільненні з ним не було проведено розрахунків, в зв'язку з тим, що дане підприємство знаходиться в скрутному фінансовому становищі, зазначив, що на даний час всі виплати здійснені, тому даний позов необґрунтований та не підлягає задоволенню. Суд дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] працювала у Концерн «Техвоєнсервіс» на посаді радника генерального директора. Наказом № 78-к від 30.06.2015 року [PERSON] була звільнена з роботи за згодою сторін згідно п.1 ст 36 КЗпП України, що підтверджується витягом з наказу (а.с.14). Відповідно до ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони. Відповідно до ст. 116 Кодексу Законів про працю України, «при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок». Судом встановлено, що в день звільнення позивача заборгованість по заробітній платі відповідачеві не виплачена. Відповідно до частини 1 ст.117 Кодексу Законів про працю України «в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку». Відповідно п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 року (зі змінами та доповненнями) «Про затвердження Положення про порядок компенсації працівникам частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати» На день пред'явлення позову заборгованість по невиплаченій заробітній платі позивача перед відповідачем у розмірі 8878,55грн.; сума середнього заробітку, який відповідач зобов'язаний сплатити на користь позивача за час затримки розрахунку складає 47688,10 грн. (середньоденна заробітна плата =250,99грн.) х190 роб. днів (строк затримки виплати заробітної плати на дату винесення рішення. Компенсація втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати за період з липня 2015 року по січень 2016 року становлять у розмірі 91,27 коп. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку, компенсації втрати частини заробітної плати у зв'язку із затримкою термінів її виплати є обґрунтованими, законними та підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог тому з відповідача підлягає стягнення судових витрат в розмірі 716,69 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 116, 117 Кодексу Законів про працю України,

Outcome: approved