Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся із позовом до [PERSON], у якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 13 206,00 грн., яка утворилась внаслідок невиконання судового рішення. Крім того, позивач просив стягнути із відповідача судові витрати у розмірі 243,60 грн. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що у жовтні 2014 року Святошинським районним судом міста Києва було винесено рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість у розмірі 74 320,00 грн. боргу. Відповідач не виконує рішення суду не, а тому позивач і звернувся з даним позовом про стягнення відсотків за користування грошима, трьох відсотків річних та інфляційних втрат. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку щодо наявності підстав для часткового задоволення даного позову, виходячи із такого. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 17.10.2014 року Святошинським районним судом міста Києва було ухвалено рішення у справі № 2/759/3345/14, ун № 759/7108/14-ц, за позовом [PERSON] до [PERSON] про повернення боргу, яким позовні вимоги були задоволені і стягнено з [PERSON], який проживає у [ADDRESS], ІПН [NUMBER], на користь [PERSON], який проживає у [ADDRESS], борг за договором позики в сумі 57 тис грн, 1727 в якості 3% річних за прострочення виконання умов договору, 9923 грн інфляційних втрат, відсокти за користування позикою в сумі 4935 грн, всього - 73585 грн, а також 735 грн 85 коп судового збору, а всього - 74320 грн 85 коп. (а.с. 8). Ухвалою Апеляційного суду міста Києва зазначене рішення залишено без змін (а.с. 9). Копія даної розписки міститься у матеріалах справи. Постановою ВДВС Святошинського РУЮ у місті Києві від 21.01.2015 року відкрито виконавче провадження із виконання виконавчого листа за вказаним рішенням суду. У ході розгляду даної справи представник відповідача вказував на необґрунтованість вимог даного позову. Так, представник відповідача вказував на те, що спір з приводу невиконаних грошових зобов'язань відповідача уже було розглянуто судом із винесенням вказаного судового рішення від 17.10.2014 року, а тому повторний розгляд спірних правовідносин сторін є недопустимим. Однак, із таким твердженням представника відповідача суд погодитись не може, виходячи із такого. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу. Частиною 2 статті 625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини (пункт 1 частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України). Частина 1 статті 626 Цивільного кодексу України визначає договір як домовленість двох або більше сторін, що спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Із матеріалів справи вбачається, що первинне грошове зобов'язання відповідача перед позивачем виникло із договору позики із складенням боргової розписки про те, що [PERSON] взяв у борг у [PERSON] 57 000,00 гривень. На час розгляду даної справи вказане грошове зобов'язання відповідачем виконане не було. Разом із тим, факт стягнення основного боргу за судовим рішенням не зумовлює його припинення і не перешкоджає нарахуванню платежів визначених частиною 2 статті 625 ЦК України. Разом із тим суд не погоджується із складеним позивачем розрахунком інфляційних втрат і трьох відсотків річних, що підлягають стягненню з відповідача на підставі частини 2 статті 625 ЦК України. Так, вказані нарахування були обраховані позивачем із загальної суми боргу, що був стягнений вказаним рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 17.10.2014 року у справі № 2/759/3345/14, ун № 759/7108/14-ц, у розмірі 74 320,85 грн. Проте втрати від інфляції і три відсотки річних можуть нараховуватись лише на суму основного боргу за борговою розпискою у розмірі 57 000,00 гривень. Так, за розрахунком суду втрати позивача від інфляції за вказаний позивачем спірний період з жовтня 2014 по січень 2015 включно, виходячи із розміру основного невиконаного зобов'язання у 57 000,00 гривень, становлять 6 156,00 грн.; три відсотки річних на вказану суму основного боргу за спірний період прострочення, що був вказаний позивачем у його розрахунку - з 06.10.2014 по 22.12.2014, складають 365,42 грн. У цій частині позов підлягає задоволенню. Не підлягає задоволенню даний позов про стягнення з відповідача 4 277,00 грн. відсотків, що були нараховані позивачем на підставі статті 1048 ЦК України, оскільки із рішення суду від 17.10.2014 року і наявної у матеріалах справи боргової розписки від 19.06.2013 року вбачається, що отримана відповідачем позика була безвідсотковою. Відповідно до статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд присуджує до стягнення з [PERSON] на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. Враховуючи викладене і

Outcome: partial