Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 14 листопада 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 965. В обґрунтування позову зазначала, що з 14 листопада 2007 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON] Від шлюбу мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років сімейне життя між нею та відповідачем погіршилося, що призвело до припинення між ними шлюбних відносин. Близько року вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що подальше спільне життя подружжя та збереження їхнього шлюбу є неможливим, буде суперечити її інтересам та інтересам їхньої дитини. Спір про поділ майна, набутого ними у шлюбі, відсутній. Після розірвання шлюбу дитина буде проживати із нею. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримує, просить суд задовольнити його. Відповідач [PERSON] у суд також не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просить розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 14 листопада 2007 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 965. Від шлюбу вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що близько року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За змістом положень ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved