Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

У вересні 2015 р. позивач звернулася до суду із зазначеною заявою, після уточнення позовних вимог просить суд шлюб між нею та відповідачем розірвати, та стягнути з відповідача на її користь судовий збір по справ у розмірі 487 грн. 00 коп., оскільки у позовній заяві позивачкою було вказано не повну суму у розмірі 243 грн. 60 коп., посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалося у із постійними сварками, взаємним непорозумінням, різними поглядами на сімю та шлюб, у звязку з чим із січня 2014 р. подружжя шлюбні відносини не підтримують з грудня 2014 р. проживають окремо та з квітня 2014 р., спільного господарства не ведуть, а тому відповідачка вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їх спільних дітей. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, посилаючись на підстави викладені у позовній заяві, проти можливості примирення заперечувала, надавши заяву в якій просила закрити провадження у справі, оскільки у провадженні того самого суду знаходиться аналогічний позов між тими самими сторонами, про той самий предмет позову. Відповідач у судове засідання не зявилася повторно, про день час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутності. (а.с.12, 13, 17, 18). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи Cуд, всебічно зясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 09.10.1991 р. між сторонами був укладений шлюб Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених м. Києва, актовий запис за № 4694 (а.с.4) Від вказаного шлюбу у подружжя є неповнолітній син [PERSON], [INFO], актовий запис за № 2488 (а.с.5). Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. У звязку із різними поглядами на сімю та шлюб, сторони проживають окремо з січня 2014 р., спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, та позивачка заперечує можливість примирення. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обовязок відшкодувати позивачу суму сплаченого судового збору у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved