Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-12 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що за договором оренди гральних автоматів, що був укладений з відповідачем 21 березня 2011 року, він передав йому електронні автомати «Ігрософт», «Мегаджек», «Білатра», «Мастергейм» та «Екстрема», які належать йому на праві власності, строком до 31 грудня 2011 року за умови сплати орендарем щомісячної орендної плати в сумі 1200 доларів США. Вказуючи, що орендна плата так і не була ним отримана, просив її стягнути з нього за період з квітня 2011 року по серпень 2014 року в загальному розмірі 42200 доларів США, що еквівалентно 639 600 грн. В судове засідання позивач не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно раніше наданої заяви просив розглядати справу без його участі, а позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час слухання справи судом повідомлений своєчасно та належним чином. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши письмові докази в справі, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. 21 березня 2011 року між позивачем - приватним підприємцем [PERSON] та [PERSON] був укладений договір оренди № 136, у відповідності до якого останньому були передані в оренду електронні гральні автомати. Згідно п. 4.1. вказаного договору орендна плата за передане майно повинна була сплачуватися відповідачем у розмірі 1200 доларів США на місяць. Згідно з актом приймання-передачі від 21 березня 2011 року позивач передав в оренду [PERSON] наступні гральні автомати: «Ігрософт» 9 шт., «Мегаджек» 6 шт., «Білатра» 2 шт., «Мастергейм» 2 шт. та «Екстрема» 1 шт., всього 20 шт. Відповідно ст.ст. 759 та 760 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов'язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). В той же час, згідно до ст. 2 Закону України «Про заборону грального бізнесу в Україні» (далі - Закон) в нашій країні з 25 червня 2009 року забороняється гральний бізнес та участь в азартних іграх. Цим же Законом, а саме ст. 1 визначається поняття про гральний бізнес та азартних ігор. Так, гральний бізнес - діяльність, пов'язана з організацією, проведенням та наданням можливості доступу до азартних ігор у казино, на гральних автоматах, комп'ютерних симуляторах, у букмекерських конторах, в інтерактивних закладах, в електронному (віртуальному) казино незалежно від місця розташування сервера; азартна гра - будь-яка гра, обов'язковою умовою участі в якій є сплата гравцем грошей, у тому числі через систему електронних платежів, що дає змогу учаснику як отримати виграш (приз) у будь-якому вигляді, так і не отримати його залежно від випадковості. В цій же статті визначено, що організатори азартних ігор - фізичні та юридичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності, що здійснюють діяльність з організації і проведення азартних ігор з метою отримання прибутку; організація і проведення азартних ігор - діяльність організаторів азартних ігор, що здійснюється з метою створення умов для здійснення азартних ігор та видачі виграшів (призів) учасникам азартних ігор; Передача ігрових автоматів в оренду (такі, що відповідають умовам зазначеного Закону) також може вважатися створення умов для здійснення азартних ігор. Згідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу, а саме підставами звільнення від доказування є обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, а також обставини, визнані судом загальновідомими, які не потребують доказування, або встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте, ні з позову, ні з доданих до нього документів не вбачається відсутність можливості використання для азартних ігор гральних автоматів, переданих в оренду [PERSON] Також відсутні докази про їх належність позивачу. Так, в наданих позивачем документах щодо предмету оренди зазначені тільки загальні характеристики гральних автоматів і не виписано спосіб та принцип їх дії, правила ігор, мета тощо. Тому суд не може прийняти ці документи як такі, що підтверджують його посилання щодо законності використання переданих в оренду гральних автоматів та їх несуперечність принципам Закону. Крім того, надана позивачем у якості підтвердження належності йому ігрових автоматів накладна від 26 квітня 2006 року, за якою він придбав їх у приватного підприємства «Грааль», викликають у суда обґрунтований сумнів, оскільки вона була надана суду тільки під час розгляду справи в зв'язку з вимогою суду підтвердити неможливість використання автоматів у гральному бізнесі. Також, в накладній зазначено, що передаються ігрові автомати для розвитку кмітливості, але не зазначені які саме. До того ж, відповідно до інформації, розміщеної на інформаційних сайтах інтернет-мережі представником приватного підприємства «Граль» є саме [PERSON] і адреса розташування цього підприємства повністю співпадає з адресою позивача, зазначеною ним у позові. Це викликає сумніви у законності походження предмету оренди та законності його використання згідно з договором оренди. Відповідно до ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Також, згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. З урахуванням всього викладено суд не має підстав для задоволення позову. У разі відмови в задоволенні позову судові витрати з відповідач не стягуються.

Outcome: dismissed