Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-22 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., державний виконавець Оболонського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального Управління юстиції у м. Києві Гаркуша Є.Ю. про визнання виконавчого напису №4250 вчиненого 23.05.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 242 938 грн. 09 коп. таким, що не підлягає виконанню. В судовому засіданні 15.04.2019 року при розгляді справи по суті оголошено перерву до 12 год. 00 хв. 03.10.2019 року. При цьому, 18.07.2019 року представником позивача подано до суду заяву про забезпечення позову. В своїй заяві представник позивача вказує, що існують ризики неправомірного стягнення коштів та реалізації майна [PERSON] в рахунок погашення боргу за оскаржуваним виконавчим написом. Таким чином, з метою забезпечення позову представник [PERSON] - [PERSON] в даній справі, просить суд вжити заходи забезпечення, а саме: зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №4250 вчиненого 23.05.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М., зареєстрованого в реєстрі за №4250. Згідно з ч.1 ст.153 ЦПК України, заява про забезпечення позову розглядається судом без повідомлення учасників справи. З огляду на зазначене, в судове засідання сторони не викликались. Згідно ч.ч.1, 2 ст.149 ЦПК України, суд за заявою учасника справи має право вжити передбачених статтею 150 цього Кодексу заходів забезпечення позову. Забезпечення позову допускається, якщо невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист, або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду. Відповідно до п.п. 6 ч.1 ст.150 ЦПК України, позов забезпечується зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку. Відповідно до пункту 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з`ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Зі змісту Цивільного процесуального кодексу України вбачається, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Зміст заходів забезпечення та мета їх застосування, полягає в захисті інтересів учасників процессу. З долученої до матеріалів справи копії постанови державного виконавця Подільского відділу державної виконавчої служби м. Кропивницький Головного територіального управління юстиції У Кіровоградській області Леонтенко М.М. від 13.05.2019 року вбачається, що саме на виконання оскаржуваного у судовому порядку виконавчого напису №4250 вчиненого 23.05.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. здійснюється звернення стягнення на доходи боржника [PERSON] . Таким чином, враховуючи позовні вимоги, та існуючі види забезпечення позову, суд вважає, що дана заява позивача підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved