Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-04 00:00:00

У березні 2020 року позивач пред`явила через суд цей позов до ТОВ «С.М.І.Т.» на предмет стягнення матеріальних збитків, завданих механічними пошкодженнями автомобіля «Volvo XC-60», д.н. [NUMBER] , 2017 року випуску, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 08 листопада 2017 року з вини водія автомобіля «Volkswagen LT35D» д.н. [NUMBER] , [PERSON] під час виконання ним трудових обов`язків в ТОВ «С.М.І.Т.», через порушення ним Правил дорожнього руху, що встановлено постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. На відновлювальний ремонт автомобіля позивач разом з чоловіком [PERSON] витратили 488 274,45 грн., з яких страховиком ТОВ «С.М.І.Т.» виплачене страхове відшкодування за полісом ОСЦПВН в максимальному розмірі в межах ліміту - 99500,00 грн., у зв`язку з чим різниця між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою склала 388 874,45 грн., а тому, з урахуванням того, що автомобіль «Volvo XC-60», д.н. [NUMBER] , набутий позивачем у шлюбі разом з [PERSON] і, відповідно, є спільною сумісною власністю подружжя, як і витрати понесені на його відновлення після ДТП, то після смерті [INFO] [PERSON] вона, як спадкоємець і співвласник пошкодженого автомобіля набула права на відшкодування відповідачем їй різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою в сумі 388 874,45 грн. яку і просила стягнути за рішенням суду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено 26 березня 2020 року судді Колесніченко О.В. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 01 квітня 2020 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень. 05 червня 2020 року від відповідача ТОВ «С.М.І.Т.» засобами поштового зв`язку надійшов відзив, в якому Товариство позов не визнало повністю, заперечуючи проти доводів позивача тим, що 21 лютого 2018 року [PERSON] вже звертався до суду з позовом про відшкодування шкоди, завданої внаслідок цієї ж ДТП, і ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року провадження у справі закрито на підставі п.7 ч.1 ст.255 ЦПК України у зв`язку з тим, що після смерті позивача [PERSON] правовідносини між ним та ТОВ «С.М.І.Т.» не допускають правонаступництва та не можуть бути успадковані його спадкоємцями. Тому оскільки [PERSON] при розгляді позову [PERSON] про свої права як співвласник автомобіля не заявляла, до позовної заяви доказів належності на праві спільної сумісної власності автомобіля, а також набуття його за спільні кошти не додала, як і не додала свідоцтва про право на спадщину і доказів понесення саме позивачкою витрат на відновлювальний ремонт, то підстави для відшкодування позивачці заявлених у позові витрат відсутні. 25 червня 2020 року представник позивача подав відповідь на відзив на позовну заяву, в якому на спростування доводів відповідача виклав аргументи про одержання позивачем свідоцтва про право власності на автомобіль в цілому 15 листопада 2019 року, виданого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А., також про те, що спільність майна подружжя презумується, автомобіль є річчю неподільною, а право позивача на користування автомобілем відновилося лише після фактично проведеного відновлювального ремонту, у зв`язку з чим наполягав на задоволенні позову. Третя особа [PERSON] у визначений в ухвалі від 01 квітня 2020 року строк пояснень по суті позову не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав повністю, наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав в повному обсязі та просив відмовити в задоволенні заявлених вимог з наведених у відзиві підстав. Третя особа, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибув, представника не направив, про причини неявки не повідомив та про відкладення розгляду не клопотав. Суд, заслухавши усні пояснення учасників, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, матеріали цивільної справи № 206/1014/18, розглянувши позовні вимоги в заявлених межах, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 08 листопада 2017 року о 10 год. 40 хв. в м. Дніпро на вул. Спогадів, 170 [PERSON] , працюючий водієм в ТОВ «С.М.І.Т.», керуючи автомобілем «Volkswagen LT35D» д.н. [NUMBER] , рухаючись по вул. Спогадів, не врахував дорожньої обстановки, на слизькій ділянці дороги, не впорався з керуванням, виїхав на смугу зустрічного руху та скоїв зіткнення з автомобілем «Volvo XC-60», д.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] який рухався в зустрічному напрямку, чим порушив вимоги п.11.3 Правил дорожнього руху. Дані обставини встановлені постановою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2017 року, про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за вказане правопорушення за ст. 124 КУпАП, яка не оскаржувалась і набрала законної сили 26 грудня 2017 року. Відповідно до ч.6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вказана ухвала суду від 27 серпня 2019 року має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи. Цивільно-правова відповідальність ТОВ «С.М.ІТ.», яке на час ДТП було володільцем автомобіля марки «Volkswagen LT35D» д.н. [NUMBER] , застрахована в ПАТ «СК «Країна» у відповідності до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 15 грудня 2016 року, дійсного до 15 грудня 2017 року, де ліміт страхового відшкодування заподіяний майну визначений в сумі 100 000 грн., розмір франшизи - 500,00 грн. 22 лютого 2018 року [PERSON] пред`явив через Самарський районний суд м. Дніпропетровська позов до ТОВ «С.М.І.Т.», треті особи - ПАТ «СК «Країна», [PERSON] , [PERSON] , про відшкодування шкоди, завданої майну фізичної особи та моральної шкоди внаслідок ДТП та ухвалою цього суду від 22 лютого 2018 року відкрито провадження у справі № 206/1014/18 (провадження № 2/206/48/19). [INFO] помер [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] (а.с.36). Ухвалою Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року провадження у цивільній справі № 206/1014/18 закрито на підставі п.7 ч.1 ст. 255 ЦПК України. Також судом встановлено, що позивач [PERSON] з 20 лютого 1970 року перебувала з [PERSON] у шлюбі, про що Калинінським Бюро ЗАГС у м. Донецьку вчинено актовий запис № 99 20 лютого 1970 року та видано свідоцтво про одруження серії [NUMBER] (а.с.35). За даними свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль «Volvo XC-60», д.н. [NUMBER] , зареєстрований на праві власності 31 жовтня 2017 року за [PERSON] (а.с.29). Також позивачу, як дружині спадкодавця [PERSON] , приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Рохман Л.А. 15 листопада 2019 року видане свідоцтво про право власності, зареєстроване в реєстрі за № 828, на одну другу частку у праві спільної сумісної власності на майно подружжя - автомобіль марки «Volvo XC-60», д.н. [NUMBER] , який є спільною сумісною власністю подружжя (а.с.107). За Сімейним кодексом України, норми якого діють з 01 січня 2004 року, встановлена та діє презумпція спільності майна подружжя (ст.60 цього Кодексу), суть якої полягає у тому, що якщо майно було набуте за час шлюбу, то передбачається (презумується), що воно є спільним. Відповідно до ч.1, 3 ст. 61 СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно, автомобіль «Volvo XC-60», д.н. [NUMBER] , набутий подружжям [PERSON] та [PERSON] в період зареєстрованого шлюбу, є спільною сумісною власністю подружжя, права на яку у подружжя рівні, я і їх частки у цьому праві, а тому, у зв`язку з ДТП зазнала пошкоджень спільна сумісна власність (автомобіль подружжя) і матеріальні збитки заподіяні співвласникам цього майна рівною мірою. Разом з тим, після смерті [PERSON] його спадкоємцем стала дружина [PERSON] , позивач у справі, яка не тільки успадкувала Ѕ частку у праві спільної сумісної власності на автомобіль, а будучи співвласником іншої Ѕ частки, після оформлення спадщини стала власником автомобіля «Volvo XC-60», д.н. [NUMBER] , в цілому. Частиною 1 ст. 22 ЦК України передбачено, що особа, які завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця (ч.1 ст. 1219 ЦК України). Такими правами є: 1) особисті немайнові права; 2) право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; 3) право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 4) права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; 5) права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Таким чином, матеріальна шкода, завдана майну спадкодавця та право на її відшкодування не є таким, що нерозривно пов`язане з особою спадкодавця, тому, збитки, завдані пошкодженням автомобіля в частці, що належала спадкодавцю за життя, входять до складу спадщини, право на яку оформила позивач належним чином. В іншій частині право на відшкодування шкоди, завданої Ѕ частині пошкодженого в ДТП автомобіля як неподільної речі позивачу належить як співвласнику цього автомобіля. Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до частини другої статті 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як роз`яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 6 постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. На особу, яка перебувала в трудових відносинах на підставі трудового договору (контракту) і завдала шкоди життю чи здоров`ю у зв`язку з використанням транспортного засобу, що належить роботодавцю, відповідальність за завдання шкоди може бути покладена лише за умови, якщо буде доведено, що вона заволоділа транспортним засобом неправомірно (частини третя і четверта статті 1187 ЦК). За даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відповідач за кодом 34916418 надає послуги з перевезення пасажирів, якому рішеннями виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 24 вересня 2013 року № 633, від 10 березня 2015 року № 171 встановлені граничні тарифи на послуги з перевезення пасажирів та багажу на міських автобусних маршрутах загального користування, а в тому числі на міському автобусному маршруті № 27 (а.с.26, 27-28), а міський автобусний маршрут загального користування № 27 відповідно до дорожніх знаків, встановлених на кінцевих зупинках вказаного маршруту, обслуговується ТОВ «С.М.І.Т.». Як встановлено судом водій [PERSON] на час дорожньо-транспортної пригоди 08 листопада 2017 року керував автомобілем «Volkswagen LT35D» д.н. [NUMBER] , у зв`язку з виконанням своїх трудових обов`язків водія в Товаристві з обмеженою відповідальністю «С.М.І.Т.», якому цей транспортний засіб переданий у володіння та користування за договором оренди від 07 червня 2016 року № 38 власником [PERSON] . Обставини перебування [PERSON] з 06 листопада 2017 року до 09 листопада 2017 року у трудових відносинах з ТОВ «С.М.І.Т.» підтверджуються повідомленням про прийняття працівника на роботу ТОВ «С.М.І.Т.» (код ЄДРПОУ 34916418) до ДПІ у Центральному районі м. Дніпрі ГУ ДФС у Дніпропетровській області, листом-відповіддю вказаної податкової інспекції від 12 березня 2018 року № 10732/04-36-13-11 про сплату ТОВ «С.М.І.Т.» єдиного соціального внеску за прийнятого на робот працівника (а.с.34,32-33), а тому за правилами ч.1 ст. 1172 ЦК України відповідальність за завдану працівником під час виконання трудових обов`язків шкоду покладається на роботодавця. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Згідно висновку № 5149 експертного дослідження автотоарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного експертом-автотоварознавцем [PERSON] 06 грудня 2017 року по заяві [PERSON] , вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля «Volvo XC-60», д.н. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 513 244,10 грн. без урахування втрати товарної вартості та 600 257,37 грн. з урахуванням втрати товарної вартості (а.с.148-182). Відповідно, визначення вартості відновлювального ремонту з урахуванням зносу та втрати товарної вартості, проведено з дотриманням порядку, передбаченого Методикою товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092 та у відповідності до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні». Як встановлено судом, 10 листопада 2019 року [PERSON] та ТОВ «С.М.І.Т.» подали до ПАТ «СК «Країна» повідомлення про ДТП, 29 грудня 2017 року [PERSON] подав до страховика заяву на виплату страхового відшкодування № 28916 та заява про погодження розміру страхового відшкодування у сумі 100000,00 грн. та ПАТ «СК «Країна» виплачене страхове відшкодування в межах ліміту за вирахуванням франшизи, тобто в розмірі 99500,00 грн. Одночасно судом встановлено, що пошкоджений транспортний засіб позивача фактично відновлений та вартість ремонтних робіт, запасних частин і матеріалів склала 488 374,45 грн., що підтверджується дублікатами квитанції від 10 листопада 2017 року № 0.0.889788107-1 про сплату [PERSON] . Товариству з обмеженою відповідальністю «Нортек авто» за ремонт автомобіля 340374,45 грн. згідно рахунку на оплату № В000000034 від 10 листопада 2017 року, квитанції від 07 грудня 2017 року № 0.0.910395957.1 про сплату [PERSON] ТОВ «Нортек авто» 148000,00 грн. за ремонт автомобіля згідно рахунку № В000000034 від 11 листопада 2017 року (а.с.37, 38), сукупно з рахунком на оплату № В000000034 від 10 листопада 2017 року, виставленим ТОВ «Нортек авто» (код 39098829) за ремонт автомобіля «Volvo XC-60», д.н. [NUMBER] , на суму 518 142,97 грн. (а.с.146-147) та актом про надання послу Б000000291 від 06 січня 2018 року (а.с.39-40) та підписаними ТОВ «Нортек авто» та [PERSON] документами про реалізацію товарів № Б000000027 від 07 грудня 2017 року, № Б000000031 від 12 грудня 2017 року, № Б000000038 від 22 грудня 2017 року, № В000000042 від 27 грудня 2017 року (а.с.41-44), що підтверджуються придбання запасних частин, деталей, вузлів згідно вказаного рахунку від 10 листопада 2017 року. Статтею 1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, з огляду на те, що позивачем фактично витрачено на відновлювальний ремонт автомобіля 488374,45 грн., з яких 99 500,00 грн. відшкодовано страховою компанією, саме на відповідача ТОВ «С.М.І.Т.», як юридичну особу, працівник якої під час виконання трудових обов`язків, вчинив дії, що перебувають у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з настанням ДТП та заподіянням матеріальної шкоди пошкодженням автомобіля позивача, законом покладений обов`язок відшкодувати різницю між страховою виплатою та фактично понесеними витрати на відновлювальний ремонт, а тому суд, розглядаючи справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 388 874,45 грн. (488 374,45 грн. - 99500,00 грн. = 388 874,45 грн.) залишку вартості відновлювального ремонту автомобіля. Доводи представника відповідача про те, що матеріали справи містять виключно докази набуття автомобіля [PERSON] та здійснення відновлювального ремонту за його кошти, а позивачем не надані докази понесення нею витрат на придбання автомобіля і його відновлювальний ремонт, суд відхиляє, оскільки право спільності майна за Сімейним кодексом України презумується, і тягар доведення протилежного покладається на сторону, яка це заперечує, а тому, з огляду на відсутність доказів в підтвердження віднесення вказаного автомобіля до особистого майна одного із подружжя, а так само і витрат на його відновлення, належить вважати, що автомобіль набутий за спільні кошти подружжя, а так само за спільні кошти подружжя відремонтований, виходячи з того, що ремонт автомобіля проведений за життя [PERSON] . Доводи представника відповідача про неналежність доказів фактичного понесення витрат на відновлювальний ремонт через відсутність рахунку на оплату, який зазначений в квитанціях, суд оцінює критично, оскільки такі спростовуються наявними у справі квитанціями від 10 листопада 2017 року та 07 грудня 2017 року, рахунком № В000000034 від 10 листопада 2017 року до цих двох квитанцій, належним чином оформленим юридичною особою-виконавцем ремонтних робіт, що повністю узгоджується з актом про надання послуг і документами на придбання відповідних запчастин, вузлів, матеріалів. Доводи представника відповідача про невідповідність витрат та проведених робіт пошкодженням автомобіля під час ДТП, доказами в судовому засіданні підтвердження не знайшли, натомість подані позивачем акт про надання послуг з ремонту автомобіля та документи про реалізацію товарів № Б000000027 від 07 грудня 2017 року, № Б000000031 від 12 грудня 2017 року, № Б000000038 від 22 грудня 2017 року, № В000000042 від 27 грудня 2017 року, відповідають тим деталям, вузлам, матеріалам і роботам, які зазначені в рахунку на оплату від 10 листопада 2017 року та узгоджуються і не суперечать тим пошкодженням і ремонтній калькуляції, що визначені в висновку № 5149 експертного дослідження автотоарознавця по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, у зв`язку з чим суд вважає доведеними обставини проведення відновлювального ремонту саме від наслідків ДТП 08 листопада 2017 року. Решта доводів представника відповідача висновків суду про покладення обов`язку з відшкодування завданої майну позивача шкоди працівником відповідача не спростовують і зводяться до власного тлумачення норм СК України та ухвали Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 24 жовтня 2019 року. Зважаючи на встановлені в судовому засіданні обставини, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх на належність, допустимість достатність кожний окремо та в їх сукупності і логічному взаємозв`язку, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду, завдану пошкодженням транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригодив розмірі 388 874,45 грн. Вирішення питання про розподіл судових витрат в порядку ч.6 ст. 142 ЦПК України з урахуванням клопотання учасників справи належить призначити окремо до розгляду в засіданні. На підставі викладеного,

Outcome: approved