Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-21 00:00:00

У вересні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, яка уточнювалась 03.10.2018 року. В позові [PERSON] зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 08.08.2012 року. Від шлюбного життя сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] Після народження дитини відповідач виїхав до м. Макіївки, де мешкає за місцем реєстрації. Їх сімейні відносини фактично припинились. На даний час будь-яких стосунків з відповідачем не підтримує. Спільне господарство між ними не ведеться. Спору про поділ майна, що є їх спільною власністю немає. Вважає, що подальше збереження шлюбу між ними неможливе та суперечить її інтересам. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивачка [PERSON] та її представник - адвокат [PERSON], через канцелярію суду надали заяви від 21.11.2018 р. про підтримку позовних вимог та розгляд справи за їх відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, заперечень на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 08.02.2012 р., виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 08.08.2012 року, актовий запис 574. Від шлюбу вони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького районного управління юстиції Запорізької області. Судом також було встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не мають з 2014 року. Спір стосовно майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, на час розгляду даної справи - відсутній. Після розірвання шлюбу, дитина буде проживати з матір'ю. Питання про виплату аліментів було вирішено раніше. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, та не мають наміру на збереження шлюбу, суд приходить до висновку про те, що сім'ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити відповідачці шлюбне прізвище - «[PERSON]». Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак позивачка [PERSON] таких позовних вимог про стягнення судового збору з відповідача на її користь не заявляла, тому суд вказаного питання не розглядає. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved