Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» про стягнення банківського вкладу, мотивуючи тим, що 11 березня 2014 року між сторонами укладено договір строкового банківського вкладу № 292091, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 243003 грн. 15 коп. з нарахуванням процентів від розміру вкладу. Предметом договору банківського вкладу є безпірне зобов'язння банку прийняти грошові кошти та повернути вкладнику суму вкладу та нарахованих відсотків у дату повернення (на його першу вимогу) . За умовами Договору, строк розміщення депозиту закінчився 07 грудня 2014 року. Після закінчення строку Договор,у 17 лютого 2015 року позивач звернувся до ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» з претензією, в якій виманав повернути в семиденний строк з моменту отримання даної претензії грошові кошти в повному обсязі, однак кошти не були повернуті. Тому, позивач звернувся до суду з позовом, та з урахуванням уточнених позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь 165 089,80 грн. - суму вкладу, 46 664,35 грн. - суму інфляційних витрат, 2 511,55 грн. - 3% річних від простроченої суми. У судовому засіданні представник позивача, підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, надав письмові заперечення. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно із ч. 1 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Судом встановлено, що 11 березня 2014 року між сторонами [PERSON] та ПАТ «КБ «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» укладено договір строкового банківського вкладу № 292091, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кошти на депозит в розмірі 243003 грн. 15 коп. з нарахуванням процентів від розміру вкладу. 02 квітня 2014 року між сторонами був укладений Договір на відкриття та обслуговування поточного рахунку з використанням спеціального платіжного засобу, на підставі якого Банк відкрив позивачу поточний картковий рахунок [NUMBER]. Відповідно до Довідки Банку від 21.04.2015 року №69-в-09/2104-1 залишок коштів на рахунку позивача станом на 21.04.2015 року становить 165 089,80 грн. Як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, позивач неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення банківського вкладу, а саме: 27.08.2014 (вх. №96542), 11 лютого 2015 року (вх. №69-в-07/1102-2), 17 лютого 2015 року (вх.617). Частиною 1 статті 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України банк зобов'язаний видати вклад на першу вимогу вкладника. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно із ч. 3 ст. 1060 ЦК України, якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Оскільки, вимоги ч. ч. 2, 3 ст.1060 ЦК України є однією з умов, на яких між позивачем та відповідачем укладений вищевказаний депозитний договір, суд вважає, що відповідач істотно порушив свої зобов'язання по цьому договору, фактично позбавивши останнього його права, передбаченого Законом, на повернення вкладу на першу вимогу, на що він розраховував при укладенні цього договору. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Частиною 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ФІНАНСОВА ІНІЦІАТИВА» в частині стягнення суми вкладу в розмірі 165 089,80 грн., інфляційних витрат в розмірі 46 664,35 грн., 3% річних від простроченої суми в розмірі , 2 511,55 грн., є обґрунтованим та підлягає задоволенню. В свою чергу, заперечення представника банку щодо того, що банк виконав свої зобов'язання перед позивачем, перерахувавши грошові кошти на відкритий на його ім'я поточний рахунок, не приймаються судом до уваги, оскільки у випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів, зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосовувати відповідальність за порушення грошового зобовязання, передбачену ч. 2 ст. 625 ЦК України (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду України № 6-140цс13 від 25 грудня 2013 року). Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач відповідно до Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір в розмірі 2 142 грн. 66 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved