Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-13 00:00:00

у березні 2013 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Приватне акціонерне товариство (далі ПАТ) «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньої транспортної пригоди. 09.10.2013 року позивачі зменшили позовні вимоги та заявили позовні вимоги до [PERSON] та ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обгрунтування позовних вимог позивачами зазначено, що на праві приватної власності [PERSON] належить автомобіль BMW X5 4.4і, державний номерний знак [NUMBER], 2000 року випуску, технічний паспорт [NUMBER] від 06.10.2007 року. 16.11.2012 року близько о 13:50 год. в м. Києві на перехресті вул.. Богатирської та вул.. Лугової [PERSON], керуючи автомобілем ЗАЗ державний номерний знак [NUMBER], при перестроюванні та будь-якою зміною напрямку руху, не переконався, що це буде безпечно, здійснив зіткнення з автомобілем BMW X5 4.4і, державний номерний знак [NUMBER], що належить [PERSON] і яким керував її чоловік [PERSON] Вина [PERSON] у вчиненні зазначеної дорожньо-транспортної пригоди встановлена постановою суду у справі про адміністративне правопорушення № 3-8760/12 від 10.12.2012 року. Згідно звіту про оцінку автомобіля BMW X5 4.4і, державний номерний знак [NUMBER], розмір матеріального збитку за пошкоджений автомобіль становить 60649,85 грн. Витрати на проведення оцінки становлять 1550,00 грн. Цивільна відповідальність [PERSON] застрахована ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в розмірі 50000 грн., але страхова компанія з невідомих причин не здійснює виплату страхового відшкодування. Через ДТП [PERSON] переніс психічний стрес і витратив багато особистого часу на вирішення питань, пов»язаних із проведенням авто товарознавчої експертизи, постійними зверненнями до страхової компанії та відновленням пошкодженого автомобіля. Сім»я позивачів тривалий час не могла користуватися автомобілем, терпить незручності, що призводить до матеріальних та моральних страждань, оскільки автомобіль постійно використовувався родиною для вирішення побутових та робочих питань сім»ї. Тривалий час позивачка не могла самостійно відремонтувати автомобіль і була вимушена позичати гроші у третіх осіб. На час звернення до суду матеріальна шкода так і не відшкодована, що призводить лише до посилення моральних страждань та переживань. Незаконними відмовами у відшкодуванні шкоди страхова компанія принижує гідність позивача. У заяві про зменшення позовних вимог поданій суду 09.10.2013року позивачі заявили позовну вимогу про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] 18436 грн., стягнення з ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON],00 грн., стягнення з [PERSON] та ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 грн. та стягнення з [PERSON] та ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5000 грн., стягнути з відповідачів на користь позивачів судові витрати. В судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність позивачки. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав, просив задовольнити. Пояснив суду, що отримав часткове відшкодування шкоди страховою компанією після тривалого звернення до них. Вважає значно зменшеним розмір матеріальної шкоди, встановлений та виплачений страховою компанією. Внаслідок затримання виплат страховою компанією він був вимушений самостійно провести оцінку пошкодженого автомобіля та відремонтувати автомобіль. Постійне спілкування зі страховою компанією, яка не бажала відшкодовувати заподіяну шкоду, неможливість тривалий час користуватися власним автомобілем призвели до нервування та моральних страждань позивачів. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] [PERSON] проти позову заперечував. Пояснив суду, що вважає [PERSON] неналежним відповідачем у справі. Підтвердив факти вчинення дорожно-транспортної пригоди 16.11.2012 року близько13.50 год. на перехресті вул.. Богатирської та вул. Лугової в м. Києві з вини [PERSON], який керував автомобілем ЗАЗ д.н.з. [NUMBER]. Зазначений автомобіль був застрахований у ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №А/111326 від 10.12.2011 року. Вважає, що страхова компанія повністю відшкодувала завдану шкоду позивачу. Розмір шкоди встановлений висновками експертного авто товарознавчого дослідження №658/12 та №658-1/12. Звіт про оцінку автомобіля № 539 від 18.12.2012 року вважає безпідставним. Також вважає завдання позивачам моральної шкоди [PERSON] недоведеним. Просив суд ухвалити рішення на підставі наданих доказів на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу у його відсутність. Представник відповідача ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» в судовому засіданні проти позову заперечував. Пояснив, що вважає значно завищеним розмір шкоди, визначеної Звітом №539, відповідно до якого вартість матеріального збитку складає 60649,85 грн. Вважає належним доказом у справі висновок №658/12, а розмір шкоди, визначений ним обґрунтованим та відповідним спричиненим пошкодженням. Так, вважає, що неправильно включено до звіту вартість ксенонових фар, тоді як на автомобілі встановлені галогенові фари відповідно до роздруківки комплектації автомобіля позивача. Також у звіті серед інших деталей, що підлягають заміні зазначено «передній фартук», однак, в даному автомобілі зазначена деталь не встановлюється. Також представник відповідача не погодився з вказівкою про заміну лобового скла та зазначив про значне завищення вартості ряду деталей. Крім того, представник відповідача повністю заперечує завдання моральної шкоди позивачам. Суд, вислухавши сторони, спеціаліста [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, встановив наступне. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 10.12.2012 року в адміністративній справі [PERSON] визнано винним у вчинені дорожньо-транспортної пригоди, що сталась 16.11.2012 року близько 13.50 год. у м. Києві по вул.. Богатирська- вул.. Лугова в м.Києві між автомобілем ЗАЗ д.н.з. [NUMBER] під його керуванням та автомобілем марки «БМВ» д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] [PERSON] притягнути до адміністративної відповідальності за ст.. 124 КУпАП. Відповідно до звіту № 539 від 18.12.2012 року розмір матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «БМВ» д.н.з. [NUMBER] внаслідок ДТП складає 60649,85 грн. (а.с.5-24). Товарним чеком від 03.03.2013 року (а.с.176), виданим на підставі акту виконаних робіт №8 від 2013 року підтверджується сплата ФОП [PERSON] за ремонт автомобіля БМВ х5 д.н.з. [NUMBER] в розмірі 66886,00 грн. [PERSON] є страхувальником ПАТ «Українська транспортна страхова компанія», яка за умовами обов»язкового страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів несе відповідальність за шкоду, заподіяну майну третіх осіб в розмірі 50000 грн. Розмір франшизи 500 грн. (а.с.39). Відповідачем ПАТ «Українська транспортна страхова компанія» на підставі страхового акту № 811-12-UA без дати встановлено розмір страхового відшкодування 32842,91 грн. (а.с.86). Станом на день звернення до суду страхова компанія виплату не провела. З наданих суду доказів сплати відшкодування - платіжних доручень з 10.07.2013 року по 12.07.2013 року страховою компанією [PERSON] виплачено 27195,29 грн. (а.с.59-63). Представник позивачки [PERSON] підтвердив сплату страховою компанією 32000 грн. як страхове відшкодування. Відповідно до ст.. 22 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров»ю, майну третьої особи. Відповідно до ст.. 9 Закону та страхового полісу розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих становить 50000 грн. на одного потерпілого. Відповідно до ст..1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст..1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатньої страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оспорюючи розмір завданої шкоди, представником страхової компанії надано висновок №658/12 та додаток до висновку №658-1/12, відповідно до яких розмір матеріального збитку остаточно становить 40011,49 грн. (а.с.94-124). При цьому представниками відповідачів зазначено про безпідставне завищення у звіті, що надав позивач, розміру завданого збитку, так, зокрема, зазначено фари автомобіля, які не були встановлені - ксенонові, крім того, зазначено про заміну переднього фартуха, який, на погляд відповідачів, не встановлюється, також зазначено вартість лобового скла, яке не було пошкоджено. Отже вважають, що експерт [PERSON] значно завищив вартість ремонту автомобіля, звіт вважають необґрунтованим та таким, що не відображає реального розміру спричиненого збитку. Також вважають занадто високою вартість експертизи 1550 грн. З метою повного та всебічного встановлення обставин справи судом був опитаний в якості спеціаліста [PERSON], який в судовому засіданні підтвердив висновки свого звіту та пояснив, що експерт страхової компанії в дослідженні та оцінці виходив з комплектації подібного автомобіля, тоді як він дослідив даний автомобіль безпосередньо. Спеціаліст підтвердив, що на автомобілі встановлені ксенонові фари, які не були в комплектації, крім того було пошкоджено лобове скло та інші, визначені ним деталі. Пояснення спеціаліста [PERSON] підтвердив в судовому засіданні позивач [PERSON], який зазначив про встановлення ним ксенонових фар, крім того наявність ксенонових фар підтверджується довідкою (а.с.184) ТОВ «Ергомакс» про встановлення «ксенонового світла». На неодноразові виклики до суду експерт [PERSON], який проводив дослідження по заяві СК «Українська транспортна страхова компанія», не з»явився. Посилання представників на завищення експертом вартості ряду деталей є необґрунтованим та загальним, будь-яких доказів на підтвердження своєї позиції суду не надали. Крім того, суд приймає до уваги, що експертом [PERSON] проводилось дослідження додатково, оскільки ним не були враховані деякі деталі, що, як і його ігнорування суду, свідчить не на користь його уважності та незацікавленості. Так, крім встановлення позивачем ксенонових фар, що підтверджується відповідною довідкою, також довідкою ДАІ підтверджується факт пошкодження лобового скла БМВ, що співпадає з звітом експерта [PERSON] Зазначені докази є належними і допустимими, а також логічними і такими, що доповнюють одне одного, а тому суд покладає їх в основу прийняття рішення. Суд критично відноситься до висновку та додаткового висновку експерта [PERSON], оскільки він не знайшов свого підтвердження будь-якими належними доказами в судовому засіданні. Суд також критично відноситься до посилань представників відповідачів як на доказ - витяги з Інтернету щодо інформації по деталям та переліку обладнання автомобіля БМВ х5 4,6 ; БМВ М3 3,0 та ін., оскільки судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях наявності тих чи інших деталей на подібних автомобілях, тоді як спірний автомобіль був досліджений у встановленому порядку. Клопотання про проведення авто товарознавчої експертизи сторонами не заявлялось. Вираховуючи розмір шкоди, що підлягає стягненню суд враховує, що позивач отримав 32000,00 грн.від страхової компанії. 66886,00 грн. - 32000,00 грн. = 34886,00 грн. - сума основного збитку, що невідшкодований + витрати на проведення звіту 1550,00 грн. = 36436,00 грн. - матеріальна шкода. Отже стягненню із страхової компанії підлягає 50000,00 грн.- 500 грн. - 32000,00 грн. = 18000 грн. Відповідно до ст.. 12 «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при розрахунку враховано, що розмір страхового відшкодування зменшується на розмір франшизи, що дорівнює 500 грн. Оскільки страхове відшкодування є недостатнім, то з відповідача [PERSON] підлягає стягненню 36436,00 грн. - 17500,00 грн.=18436,00 грн. Оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази суд вважає вимогу про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні недоведеною, оскільки позивачами не надано доказів на її підтвердження, що могли б стати підставою для відшкодування. Відповідно до ст.. 88 ЦПК України з відповідачів кожного окремо по 361,00 грн. підлягають стягненню судові витрати на користь [PERSON] Враховуючи викладене та

Outcome: partial