Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-25 00:00:00

У вересні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Деражнянського районного відділу ДВС про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню та стягнення посилаючись на те, що в січні 2005 року відносно нього було відкрите виконавче провадження щодо стягнення аліментів на неповнолітню дитину. На підставі рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21.11.2007 року розмір аліментів було змінено відповідно до якого було вирішено стягнути з позивача на користь [PERSON] аліменти на утримання сини [PERSON] , [INFO] , розміром 200 грн., щомісячно починаючи з 31.10.2007 року і до досягнення сином повноліття. Рішенням Деражнянського районного суду від 11.12.2017 року виключено відомості про [PERSON] , як батька [PERSON] , [INFO] з актового запису про народження №3, скасованого 29.03.2003 року виконавчим комітетом Нижнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, у зв`язку з чим позивач просить визнати виконавчий лист 2-774 визнати таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача понесені ним судові витрати. Позивач в судове засідання не з`явився, проте подав на адресу суду письмове клопотання в якому просить розгляд справи проводити у його відсутності та підтримуючи позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з`явився проте подав до суду письмове клопотання в якому позовні вимоги визнав частково та не заперечує проти визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Проте просить суд відмовити в задоволенні позову щодо стягнення судового збору. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлено, що на підставі рішення Деражнянського районного суду Хмельницької області від 21.11.2007 року розмір аліментів було змінено, відповідно до якого було вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] 22 [INFO] на утримання сина [PERSON] , [INFO] розміром 200 грн., щомісяця починаючи з 31.10.2007 року. На підставі вказаного рішення Деражнянським районним судом Хмельницької області 29.11.2007 року був виданий позивачці виконавчий лист. Однак рішенням Деражнянського районного суду 11.12.2017 року виключено відомості про [PERSON] , [INFO] , громадянина України, жителя [ADDRESS] Нижнє Деражнянського району Хмельницької області, як батька [PERSON] , [INFO] , уродженця с. Нижнє Деражнянського району Хмельницької області, з актового запису про народження № 03, складеного 29.03.2003 року виконавчим комітетом Нижнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області. Враховуючи вище вказане, позивач вважає виконавчий лист №2-774 виданий Деражнянським районним судом Хмельницької області виданий 29.11.2007 року таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 1 Узагальнення ВСС України Про практику розгляду судами процесуальних питань, пов`язаних із виконанням судових рішень у цивільних справах» від 25 вересня 2015 року процесуальні питання, пов`язані з виконанням судових рішень у цивільних справах та рішень інших органів (посадових осіб), регулюються розділом VI\~Цивільного процесуального\~кодексу України (ЦПК). Згідно п. 4 Узагальнення, питання, пов`язані зі зверненням судового рішення до виконання, вирішує місцевий суд, який розглянув справу. Так, згідно з ч. 2 ст.\~432\~ЦПК суд визнає виконавчий документ таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, якщо його було видано помилково або якщо обов`язок боржника відсутній повністю чи частково у зв`язку з його припиненням, добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин. Обов`язок боржника може припинятися з передбачених законом підстав. Підстави припинення цивільно-правових зобов`язань, зокрема, містить глава 50 розділу І книги п`ятої ЦК України. Так, зобов`язання можуть припинятися внаслідок добровільного виконання обов`язку боржником поза межами виконавчого провадження, припинення зобов`язань переданням відступного, зарахуванням, за домовленістю сторін, прощенням боргу, неможливістю виконання. Відповідно статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Статтею 599\~ЦК України встановлено, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначає Закону України «Про виконавче провадження». Згідно частин 1 та 2 статті 2\~цього Закону примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України\~«Про державну\~виконавчу службу» . Статтею 11\~Закону України\~«Про виконавче\~провадження» визначені обов`язки і права державних виконавців. Наслідком визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, відповідно до п. 5 ч. 1 ст.\~39\~Закону №\~606-ХІV є закінчення виконавчого провадження, у разі: 1) визнання судом відмови стягувача від примусового виконання судового рішення; 2) затвердження (визнання) судом мирової угоди, укладеної сторонами у процесі виконання рішення; 3) припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника; 4) прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; 5) скасування рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню; 6) письмової відмови стягувача від одержання предметів, вилучених у боржника під час виконання рішення про передачу їх стягувачу, або знищення речі, що має бути передана стягувачу в натурі або оплатно вилучена; 7) закінчення строку, передбаченого законом для відповідного виду стягнення, крім випадку, якщо існує заборгованість із стягнення відповідних платежів; 8) визнання боржника банкрутом; 9) фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом; 10) повернення виконавчого документа без виконання на вимогу суду або іншого органу (посадової особи), який видав виконавчий документ; 11) надіслання виконавчого документа до суду, який його видав, у випадку, передбаченому частиною третьою статті 63 цього Закону; 12) якщо рішення фактично виконано під час виконання рішення Європейського суду з прав людини; 13) непред`явлення виконавчого документа за відновленим виконавчим провадженням у строки, визначені статтею 41 цього Закону; 14) якщо стягнені з боржника в повному обсязі кошти не витребувані стягувачем Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини. У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав. Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстави, передбаченої пунктом 4 частини першої цієї статті, разом з виконавчим документом надсилається до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Частиною 2 статті 19\~Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно статті 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Відповідно статті 61 Конституції України, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. У відповідності до ч.1 ст.4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», виконавче провадження підлягає закінченню у разі: скасування або визнання нечинним рішення, на підставі якого виданий виконавчий документ, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню. Згідно Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, ч.1 ст.89 Цивільного процесуального кодексу України, передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Розглянувши справу повно, всебічно, об`єктивно та неупереджено, суд вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved