Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-14 00:00:00

У вересні 2013 р. [PERSON] предявив позов до [PERSON], в якому просив визнати за ним в порядку спадкування право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що після смерті [PERSON], яка настала 22.04.2001 р., він та [PERSON] (відповідно син і дружина спадкодавця [PERSON]Ф.) прийняли спадщину, що відкрилася після його смерті, до складу якої входить і вказаний будинок з надвірними спорудами. Рішенням суду, що набрало законної сили, за відповідачем [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину спірного будинку й надвірних споруд у порядку спадкування після смерті [PERSON], яке нею у встановленому порядку зареєстровано. Право власності на решту 2/3 цього будинку й надвірних споруд по даний час зареєстровано за спадкодавцем [PERSON] Спадщина, що відкрилася після смерті останнього, мала розподілятися порівну між позивачем і [PERSON] як спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом. [PERSON], яка померла 27.12.2012 р., за життя не зареєструвала право власності на належну їй частину спірного будинку. На даний час єдиним спадкоємцем за законом першої черги після смерті як [PERSON], так і [PERSON], є їхній син позивач [PERSON], який прийняв спадщину. Тому він має право на 2/3 частини спірного житлового будинку з надвірними спорудами. Нотаріус І чернігівської державної нотаріальної контори відмовив позивачеві у видачі свідоцтв про право на спадщину, що відкрилася після смерті спадкодавців [PERSON] й [PERSON], з тих підстав, що остання за життя не зареєструвала своє право власності на спірне майно. Крім того, і [PERSON], і [PERSON], починаючи з дня смерті спадкодавця [PERSON] і до моменту смерті [PERSON], володіли всім будинком з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11, а позивач [PERSON] продовжує володіти спірною його частиною по даний час. Тож і [PERSON], і [PERSON] за життя за набувальною давністю набули право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11. Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: у порядку спадкування за [PERSON] визнано право власності на 1/6 частину житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11; з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 2250 грн. 00 коп. і 147 грн. 86 коп. на відшкодування судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати дане рішення і задовольнити його позовні вимоги. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що після смерті батьків останній успадкував 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11, та що нотаріусом відмовлено йому у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Крім того, в апеляційній скарзі зазначено, що розмір відшкодованих відповідачеві судових витрат на правову допомогу адвоката не підтверджено документально (з квитанції про їх сплату не вбачається, що [PERSON] дані витрати понесено у звязку з розглядом саме цієї справи, т.я. адвокат [PERSON] надає їй допомогу протягом декількох років по різних судових справах, гонорар останньої залежав від кількості судових засідань по справі, що його розмір не може бути визначено наперед. До того ж, у договорі про надання правової допомоги гонорар встановлено у твердій сумі і він перевищує граничні розміри витрат на правову допомогу). У судовому засіданні [PERSON] підтримав апеляційну скаргу, а [PERSON] і її представник просили апеляційну скаргу відхилити за її безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, суд вважає, що вона підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Постановляючи оскаржуване рішення, суд І інстанції виходив з того, що після смерті спадкодавця [PERSON] позивач успадкував 1/3 частину будинку й надвірних споруд, про які йдеться, а після смерті спадкодавця [PERSON] він успадкував 1/6 його частину; у звязку з частковим задоволенням позову відповідачеві належить відшкодувати понесені нею витрати пропорційно до відхиленої частини позовних вимог. З цими висновками неповністю погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Позивач зареєстрований у [INFO] з 08.06.2000 р. по даний час, а [PERSON] була зареєстрована у цьому будинку з 19.07.1966 р. по дату смерті. Це підтверджується витягами з їхніх паспортів (а.с. 9, 28) і копією домової книги на будинок (а.с. 72-73). Спадкодавцеві сторін [PERSON], який помер 22.04.2001 р., за життя належав будинок з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11. 25.02.1997 р. [PERSON] у нотаріально посвідченій формі склав заповіт, згідно з яким вищевказаний будинок і надвірні споруди він заповів синові [PERSON] та доньці [PERSON] у рівних частках. До нотаріуса І чернігівської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, що відкрилася після смерті останнього, як спадкоємці першої черги за законом звернулися сторони і їхня мати [PERSON] 27.08.2002 р. нотаріусом вказаної контори оформлено свідоцтво про право [PERSON], [PERSON] і [PERSON] на спадщину за законом а саме на 1/3 частину (у кожного з них) будинку й надвірних споруд, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.09.2009 р., яке залишене без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 10.11.2009 р., по справі за позовом прокурора м. Чернігова в інтересах [PERSON] до І чернігівської державної нотаріальної контори, [PERSON] й [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину за законом частково недійсним вищевказане свідоцтво про право на спадщину від 27.08.2002 р. визнано недійсним у частині права [PERSON] на спадщину за законом а саме на 1/3 частину будинку й надвірних споруд, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11. В іншій частині дане свідоцтво недійсним не визнане і воно є чинним по цей час, але ні [PERSON], ні [PERSON] за життя його не отримали. Наведені обставини підтверджено копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] № 893 за 2002 р., яку заведено І чернігівською державною нотаріальною конторою (а.с. 42-58). Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 27.05.2010 р., у якому виправлено описку ухвалою цього ж суду від 07.07.2010 р., по справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], І чернігівської державної нотаріальної контори про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину і за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - І чернігівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно, за [PERSON] визнано право власності на 1/3 частину будинку й надвірних споруд, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 16.08.2010 р. дане рішення залишено без змін. Викладене підтверджується копіями вказаних судових рішень (а.с. 7-8, 116, 117-118). Спадкодавець [PERSON] померла 27.12.2012 р. До нотаріуса І чернігівської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини, що відкрилася після її смерті, як спадкоємці першої черги за законом звернулися сторони. Це підтверджено копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] № 243/2013 р. (а.с. 59-74), яку заведено І чернігівською державною нотаріальною конторою і яку приєднано до спадкової справи до майна померлого [PERSON] № 893 за 2002 р. Обидві ці спадкові справи містять всі правоустановчі документи, які відповідно до гл. 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, що затверджений наказом Мінюсту України від 22.02.2012 р. № 296/5 з наступними змінами (зареєстрований у Мінюсті України 22.02.2012 р. за № 282/20595), необхідні для отримання свідоцтва про право [PERSON] на спадщину за законом на спірний будинок і надвірні споруди після смерті [PERSON] Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 19.11.2013 р., у якому виправлено описку ухвалою цього ж суду від 21.01.2014 р., по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - І чернігівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування встановлено, що [PERSON] є рідною донькою [PERSON], і за [PERSON] визнано у порядку спадкування після смерті матері право власності на 1/6 частину будинку й надвірних споруд, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 23.12.2013 р. дане рішення залишено без змін. Викладене підтверджується копіями цих судових рішень (а.с. 126-130, 131-132, 133-136). Право власності [PERSON] на спірні будинок і надвірні споруди на підставі вищевказаних судових рішень зареєстровано: КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» на 1/3 частину (копія довідки цього підприємства від 26.06.2013 р. № 19005 на а.с. 25), реєстраційною службою Чернігівського міського управління юстиції на 1/6 частину (копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно даної служби від 19.03.2014 р. № 19253623 на а.с. 157). Право власності на решту цих будинку й надвірних споруд по цей час зареєстровано за спадкодавцем [PERSON], що не заперечують учасники судового розгляду і що підтверджується копією довідки КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 26.06.2013 р. № 19005 на а.с. 25. Завідувач І чернігівською державною нотаріальною конторою листом від 26.06.2014 р. № /01-16 повідомила апеляційний суд про те, що свідоцтво про право позивача на спадщину, що відкрилася після смерті [PERSON], не видавалося у звязку з тим, що [PERSON] не подавав заяву про отримання цього свідоцтва (а.с. 169). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. За життя спадкодавця [PERSON] і [PERSON], і [PERSON] користувалися спірним будинком та надвірними спорудами як члени сімї їх власника (ст.ст. 150, 156 ЖК УРСР). Отже визнання за [PERSON] права власності на будь-яку частину спірного будинку й надвірних споруд за набувальною давністю (в порядку ст. 344 ЦК України) є принципово неможливим, т.я. і [PERSON], і [PERSON] за життя [PERSON] користувалися спірним будинком та надвірними спорудами зі згоди останнього. Рішеннями Деснянського районного суду м. Чернігова від 28.09.2009 р. по справі за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON], І чернігівської державної нотаріальної контори про внесення змін до свідоцтва про право на спадщину і за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - І чернігівська державна нотаріальна контора, про визнання права власності на спадкове майно і від 19.11.2013 р. по справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - І чернігівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту родинних відносин та визнання права власності в порядку спадкування, які набрали законної сили, за [PERSON] у порядку спадкування після смерті батька [PERSON] й матері [PERSON] визнано право власності відповідно на 1/3 і на 1/6 частини будинку й надвірних споруд, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11. Ці рішення, як такі, що набрали законної сили, в силу ч. 3 ст. 61 ЦПК України є преюдиціальними при вирішенні даної справи (встановлені у них факти не потребують доказування при розгляді цієї справи). Оскільки названими судовими рішеннями за [PERSON] визнано право власності загалом на 1/2 частину спірного будинку й надвірних споруд, то [PERSON] не може належати 2/3 їх частини. Як право власності позивача на 1/3 частину будинку й надвірних споруд, про які йдеться, набуте ним у порядку спадкування після смерті батька [PERSON], так і право власності останнього на 1/6 їх частину, набуте у порядку спадкування після смерті матері [PERSON], ніким не оспорюється. У спадковій справі маються всі документи, необхідні для видачі позивачеві свідоцтва як про право на спадщину, що відкрилася після смерті батька, так і на спадщину, що відкрилася після смерті матері. Посилання позивача на неможливість отримання цих свідоцтв у нотаріуса є хибними, виходячи з такого: - свідоцтво про право [PERSON] на спадщину за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частину будинку й надвірних споруд, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11, мається у спадковій справі (його копія на а.с. 50). Тому він може у будь-який час отримати це свідоцтво або його дублікат, - в момент набуття [PERSON] права власності на 1/3 частину будинку й надвірних споруд, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11, у порядку спадкування після смерті [PERSON] (22.04.2001 р. дата смерті останнього) діяла ст. 548 ЦК УРСР, 1963 р. Згідно з ч. 2 цієї статті, прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Ні ця норма права, ні інші, які були чинними на 22.04.2001 р. та регулювали спірні правовідносини, не повязували виникнення у особи права власності на нерухомі речі з моменту державної реєстрації права власності на них. Отже [PERSON] мала право власності на 1/3 частину спірного будинку і надвірних споруд, яке, до того ж, підтверджено документально (копія відповідного свідоцтва на а.с. 50). Тому та обставина, що [PERSON] за життя не зареєструвала належне їй право власності на 1/3 частину спірного будинку й надвірних споруд, не є перешкодою для отримання позивачем у нотаріуса свідоцтва про право на спадщину на 1/6 їх частину, - твердження позивача про відмову нотаріуса у видачі йому свідоцтва про право на спадщину після смерті батьків з тих підстав, що [PERSON] за життя не зареєструвала своє право власності на спірне майно, є хибним виходячи як з вищевикладеного, так і з того, що у згаданому вище листі за підписом завідувача І чернігівською державною нотаріальною конторою вказано, що єдиною причиною невидачі вказаного свідоцтва є те, що позивач не подавав заяву про його отримання. Постановляючи оскаржуване рішення, суд І інстанції не врахував такого: Пленум Верховного Суду України у постанові від 30.05.2008 р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» орієнтує суди нижчих ланок на те, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають (абз. 2 п. 23). Проте [PERSON] вимагає визнати за ним право власності на 2/3 частини житлового будинку з надвірними спорудами, що розташовані за адресою: м. Чернігів, вул. Кривоноса, № 11, не тільки у порядку спадкування, а і за набувальною давністю. Оскільки з жодної з цих підстав позов не підлягає задоволенню, то у задоволенні позову належить відмовити. Таким чином, оскаржуване рішення в порядку ч. 3 ст. 303 ЦПК України підлягає скасуванню з постановленням рішення про відмову [PERSON] у задоволенні позову. У порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України, у звязку з відмовою у задоволенні позову, з [PERSON] на користь [PERSON] належить стягти 1000 грн. 00 коп. на відшкодування витрат на правову допомогу в апеляційному суді (квитанція, договір про надання правової допомоги, розрахунок витрат на неї, документи про оподаткування підприємницької діяльності адвоката на а.с. 175, 176-177, 192, 193-195; згідно з вказаним розрахунком, складання заперечень на апеляційну скаргу 01.07.2014 р. 90 хв., участь у судових засіданнях: 02.07.2014 р. 5 хв. і 15.07.2014 р. 47 хв. (журнали на а.с. 178, 196), а всього 142 хв.; передбачений ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу становить: 1218 грн. 00 коп. (законодавчо встановлений мінімальний розмір зарплати у липні 2014 р.) х 40%: 60 хв. (кількість хвилин в одній годині) х 142 хв. (кількість фактично витраченого адвокатом часу на надання правової допомоги відповідачеві) = 1153 грн. 04 коп., а відповідачем фактично оплачено витрати у сумі 1000 грн. 00 коп., отже до відшкодування їй належить фактично понесена сума витрат, тобто 1000 грн. 00 коп.). Враховуючи викладене,

Outcome: partial