Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-26 00:00:00

У вересні 2014 року до суду звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 14 січня 2013 року відповідач отримала від неї грошові кошти у розмірі 4000 (чотири тисячі) євро, про що власноручно написала розписку та поставила свій підпис. Цим самим вона взяла на себе зобов'язання повернути грошові кошти позивачу не пізніше 30 грудня 2013 року. [PERSON] повернуто частину боргу, а саме 2000 (дві тисячі) євро. Інша частина боргу відповідачем не повернута до цього часу. Просила стягнути з [PERSON] на її користь борг з урахуванням індексу інфляції - 38 886 грн. 69 коп. (тридцять вісім тисяч вісімсот вісімдесят шість гривень 69 коп.), три проценти річних - 850 грн.05 коп. (вісімсот п?ятдесят гривень 05 коп.) та пеню в розмірі облікової ставки Національного Банку України - 5405 грн.63 коп. (п?ять тисяч чотириста п?ять гривень 63 коп.), а всього - 45142 грн. 37 коп. (сорок п?ять тисяч сто сорок дві гривні 37 коп.), витрати на судовий збір у сумі 410 грн. 03 коп. (чотириста десять гривень 03 коп.) та витрати на правову допомогу в розмірі - 3410грн. 40 коп.(три тисячі чотириста десять гривень 40 коп.). У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував проти стягнення основної суми боргу. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14 січня 2013 року відповідач отримала від позивача грошові кошти у розмірі 4000 (чотири тисячі) євро, про що власноручно написала розписку та поставила свій підпис. Цим самим вона взяла на себе зобов'язання повернути грошові кошти позивачу не пізніше 30 грудня 2013 року. [PERSON] повернуто частину боргу, а саме 2000 (дві тисячі) євро. Інша частина боргу відповідачем не повернута до цього часу. На момент розгляду справи відповідач свої зобов'язання не виконала, борг позивачу не повернула. Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Індекс інфляції це показник, який характеризує динаміку загального рівня цін на товари і послуги, які купує населення для невиробничих цілей. Офіційний індекс інфляції розраховується Державним комітетом статистики України і визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто зменшення купівельної спроможності гривні. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає (рішення Верховного Суду України від 28 березня 2012 р. у справі 6-36736вов10). Тому норми ч. 2 ст. 625 ЦК щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, яке визначене у гривні. На підставі встановлених обставини, а також те, що на момент розгляду справи відповідач не виконала своїх зобов'язань перед позивачем, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Отже, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 39725,68 грн. боргу, з яких: основна сума боргу 2000 євро, що згідно курсу НБУ станом на день звернення до суду, а саме 17.09.2014 року еквівалентно 33470,00 грн., три проценти річних - 850,05 грн., пеня в розмірі облікової ставки НБУ - 5405,63 грн. (розрахунок проведений калькулятором штрафів системи Ліга Закон Еліт 9.2.1.). Позивачем подано квитанцію про отримання представником, адвокатом [PERSON]. 3410,40 грн., як оплату за надання юридичних послуг та розрахунок цих витрат, які вона просила стягнути з відповідача. Вказані відносини регулюються також Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» від 20 грудня 2011 року. Згідно статті 1 зазначеного Закону, розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Outcome: partial