Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У вересні 2014 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Позивач, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити та постановити рішення, яким шлюб розірвати, місце проживання дитини сторін: малолітнього сина [PERSON] визначити з нею та стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1/4 частки зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] позовні вимоги визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, оцінюючи зібрані та надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Сторони по справі зареєстрували шлюб 06.10.2007 року, про що Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції Полтавської області в книзі реєстрації шлюбів зроблений актовий запис № 1037. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Шлюбні відносини сторони припинили в липні 2014 року. Подружнє життя не склалось. Причиною розпаду сім'ї є відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги, постійні конфлікти; різні погляди на життя та обов'язки подружжя; спільне господарство сторонами не ведеться, проживають окремо. Належних доказів того, що відповідач надавав матеріальну допомогу позивачу на її утримання та утримання дитини, суду не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановлені обставини дають суду підстави вважати, що подальше спільне життя сторін і збереження їх шлюбу суперечить їх інтересам, тому шлюб необхідно розірвати. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину, до досягнення нею повноліття. Згідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 1 ст. 183 Сімейного Кодексу України вказує, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів у меншому розмірі ніж просить позивач. Суд, на підставі встановлених фактів, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, враховуючи, що відповідач не виконує батьківський обов'язок по утриманню малолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 174 ЦПК України до ухвалення судового рішення у зв'язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз'яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник сторони, який висловив намір вчинити ці дії, у повноваженнях на їх вчинення. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць, з метою забезпечення інтересів дитини. Згідно статті 113 Сімейного кодексу України прізвище позивача [PERSON] необхідно залишити - [PERSON]. Судові витрати розподілити згідно ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved