Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-23 00:00:00

у березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними та зобов`язати відповідачку після розірвання шлюбу змінити прізвище з [PERSON] на [PERSON] . Позовні вимоги мотивує тим, що шлюбні відносини вони припинили у лютому 2020 року, з того часу мешкають окремо, втратили почуття любові та поваги. Від шлюбу дітей не мають, однак відповідачка відмовляється від добровільного розірвання шлюбу в органах РАЦС. Позивач у суді позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідачка у суді позов визнала частково, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вимоги позивача в частині зобов`язання її змінити прізвище з [PERSON] на [PERSON] не визнала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище [PERSON] . Вислухавши сторони, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105 СК України встановлює, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Ст.112 СК України визначає, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у шлюбі з 22 вересня 2018 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 22 вересня 2018 року Саратським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області. Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище з [PERSON] на [PERSON] (а.с. 8). Дітей сторони не мають, сімейні відносини сторони не підтримують, з лютого 2020 року мешкають окремо, за цей час примирення не досягли, наполягають на розірванні шлюбу. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб, укладений між сторонами. Позовні вимоги в частині відновлення відповідачці дошлюбного прізвища задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до частин 1, 3 ст. 28 ЦК України фізична особа набуває прав та обов`язків і здійснює їх під своїм ім`ям. Ім`я фізичної особи, яка є громадянином України, складається із прізвища, власного імені та по батькові, якщо інше не випливає із закону або звичаю національної меншини, до якої вона належить. Ім`я фізичній особі надається відповідно до закону. Статтею 113 СК України закріплено право особи, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Право на вибір прізвища належить до особистих немайнових прав особи та полягає у можливості вибору прізвища як при укладенні шлюбу так і після розірвання шлюбу. Отже, право вибору прізвища після розірвання шлюбу належить виключно тому з подружжя, хто змінив прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу. Таким чином, вимоги позивача в частині зобов`язання відповідачки змінити прізвище з [PERSON] на [PERSON] не ґрунтуються на вимогах Закону, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: partial