Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

У вересні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 02.06.2013 року [PERSON], керуючи автомобілем «Фіат» д/н [NUMBER], не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Мазда», д/н [NUMBER] під його керуванням, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Вина [PERSON] підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2013 року, відповідно до якої [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Зазначає. що в результаті неправомірних дій відповідача було завдано значної шкоди його автомобілю. Відповідно до звіту № 8128 від 06.06.2013 року про автотоварознавче дослідження автомобіля, вартість матеріального збитку складає 8 337, 54 грн. та вартість відновлювального ремонту складає 10 940,49 грн. Також, позивач вказує, що він поніс витрати на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 400,00 грн. Просив суд стягнути з відповідача на його користь матеріальні збитки в розмірі 8 337,54 грн., вартість за проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 400,00 грн., та понесені судові витрати. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечував та просив у його задоволенні відмовити, оскільки його цивільно-правова відповідальність на момент скоєння ДТП була застрахована та вартість заподіяної шкоди покривається лімітом страхового відшкодування. В подальшому відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Судом до участі у справі в якості третьої особи було залучено ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт». Третя особа ПрАТ «Страхова компанія «Лафорт» в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Перевіряючи обставини у справі, судом встановлено, що 02.06.2013 року сталось зіткнення, за участю транспортного засобу «Фіат», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача [PERSON] та транспортного засобу «Мазда», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача [PERSON] та було заподіяно автомобілю механічні пошкодження. Згідно постанови Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2013 року відповідача [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП 02.06.2013 року та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 8). Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у адміністративній справі, яке набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. Цивільно-правова відповідальність відповідача на момент скоєння ДТП 02.06.2013 р. була застрахована у ПрАТ «СК «Лафорт»», що підтверджується полісом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7808452 від 05.03.2013 року. (а.с. 36). У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. На підтвердження розміру заподіяної шкоди позивачем надано звіт № 8128 експертного автотоварознавчого дослідження з оцінки транспортного засобу від 06.06.2013 року. Згідно даного висновку розмір заподіяної шкоди становить 8 337,54 грн. (а.с. 10-14), а вартість автотоварознавчого дослідження складає 400,00 грн., та підтверджується квитанцією від 07.06.2013 року, копія якої міститься в матеріалах справи. (а.с.26). Статтею 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. У частині 22.1 статті 22 Закону зазначено, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За змістом положень цього Закону та ст. 1194 ЦК України питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування; у разі відсутності такої згоди за її заявою до субсидіарної відповідальності залучається страховик. Як вбачається з полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/7808452 від 05.03.2013 року, ліміт відповідальності страховика за заподіяння шкоди майну потерпілій особі становить 50000 грн. з розміром франшизи 0,00 грн. Разом з тим, згідно звіту № 8128 експертного автотоварознавчого з оцінки транспортного засобу, розмір заподіяної шкоди становить 8 337,54 грн. та покривається розміром ліміту відповідальності за заподіяну шкоду. У судовому засіданні встановлено, що відповідач як страхувальник не згодний на відшкодування позивачу заподіяної внаслідок ДТП матеріальної шкоди, оскільки страхової виплати достатньо для сплати її страховою компанією. Позивач в судовому засіданні в порядку ст. 33 ЦПК України не заявляв клопотання про заміну неналежного відповідача на належного. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем заявлено вимоги про відшкодування матеріальної шкоди до особи, яка не є належним відповідачем у справі, а тому суд знаходить вимоги безпідставним та відмовляє позивачу в їх задоволенні. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що вимоги позивача до задоволення не підлягають. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed