Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-19 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Державного підприємства завод «Арсенал» про стягнення втраченої вигоди. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 13.01.1982 по 31.03.1986 працював у відповідача у цеху №17 на посаді газозварника, яка відноситься до професій з пільговим забезпеченням. Однак, до трудової книжки не було внесено відомості, що визначають право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років. 27.04.2016 позивач звернувся до відповідача з проханням надати документи для оформлення пенсії, водночас, листом від 29.04.2016 йому було відмовлено. В подальшому, позивач звернувся з позовом до Печерського районного суду м. Києва, за результатами розгляду якого було ухвалено рішення про зобов'язання відповідача надати довідку для підтвердження трудового стажу для призначення пенсії. Зазначає, що 02.08.2017 йому була призначена пенсія у розмірі 2 147,89 грн., яка повинна була бути призначеною значно раніше, оскільки, пенсійного віку він досяг 01.08.2016. Вважає, що через втрату пенсії він зазнав збитків у розмірі 16 753,23 грн., які просить стягнути з відповідача. Також, просить стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2 000,00 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на викладене в письмових запереченнях, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, думку представника відповідача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження, приходить до наступного. На підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів судом встановлено наступні обставини. З 13.01.1982 по 31.03.1986 позивач працював у виробничому об'єднанні завод «Арсенал» на посаді газозварника, що підтверджується копією трудової книжки позивача. (а.с.23а-26) Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 31.10.2016 у справі №757/43064/16-ц, яке залишено без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 23.03.2017, відповідача зобов'язано надати позивачу довідку згідно додатку 5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №637 від 12.08.1993 «Про затвердження порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній». (а.с.6-8, 9-13) Відповідно до Довідки №26 від 01.08.2017 позивач перебуває на обліку в Лівобережному об'єднаному управлінні Пенсійного фонду України та з 02.08.2017 отримує пенсію у розмірі 2 147,89 грн. (а.с.15) Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 22 ЦК України, упущена вигода це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. При обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Обов'язок щодо доведення розміру тих доходів, які особа отримала б у випадку не посягання на її право, покладається на позивача. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання прибутку ще не є підставою для його стягнення. Стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди є одним із видів цивільно-правової відповідальності. Для застосування такої міри відповідальності потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. Відповідно до статті 1 Закону України «Про пенсійне забезпечення», громадяни України мають право на державне пенсійне забезпечення за віком, по інвалідності, у зв'язку з втратою годувальника та в інших випадках, передбачених цим Законом. Підставою для звернення до суду позивач зазначає статтю 22 ЦК України та посилається на те, що з вини відповідача він зазнав збитків. Однак, відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Таким чином, оскільки, позивач не отримав суму пенсії у належному розмірі у зв'язку з неподанням відповідної довідки, він не позбавлений права звернення із відповідною заявою про виплату частини суми неотриманої пенсії у відповідності до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», а тому не отримана сума пенсії не є збитками в розумінні ст. 22 ЦК України, відтак, зазначена норма права не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Державного підприємства завод «Арсенал» про стягнення втраченої вигоди не підлягають задоволенню, у зв'язку з їх безпідставністю. Зважаючи на те, що суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, не підлягають відшкодуванню позивачу і судові витрати, які були сплачені позивачем в якості судового збору, та витрати на правову допомогу. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: dismissed