Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

у березні 2018 року позивачка [PERSON] звернулась в суд із позовом до відповідача [PERSON], у якому просить розірвати шлюб, укладений між сторонами 07 травня 2004 року та зареєстрований Зав'язанцівською сільською радою Мостиського району Львівської області, актовий запис за № 3. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що сімейне життя між сторонами не склалось. З часом відносини в сім'ї погіршились, через відсутність взаєморозуміння між сторонами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки. Шлюб носить формальний характер, а тому подальше спільне життя подружжя та збереження сім'ї неможливе. Спільного господарства не ведуть. Від шлюбних відносин мають неповнолітню дитину. Відтак, між сторонами виник спір про право, а тому просить у відповідності до ст. ст. 51, 56, 110 Сімейного кодексу України задовольнити позовні вимоги повністю. 10 квітня 2018 року ухвалою судді позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено підготовче провадження. 22 травня 2018 року за результатами підготовчого засідання суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначеного справу до судового розгляду по суті на 21.06.2018. Судове засідання, через перебування судді у нарадчій кімнаті в іншій справі, було відкладено на 11.07.2018. 21 червня 2018 року позивачкою подано клопотання про слухання справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, не заперечує проти заочного розгляду справи у разі відсутності відповідача. У судове засідання відповідач повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про дату час і місце судового засідання, що підтверджено матеріалами справи; від нього не надійшов відзив, а тому суд, враховуючи думку позивача щодо розгляду справи, постановив ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов наступного. Суд установив, [PERSON] та [PERSON] 07 травня 2004 року зареєстрували шлюб у приміщенні Зав'язанцівської сільської ради Мостиського району Львівської області, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено актовий запис за № 3. Ця обставина підтверджена оригіналом свідоцтвом про одруження від 07.05.2004 серії [NUMBER]. У зв'язку із наявністю підстав для розірвання шлюбу, позивачка [PERSON] звернулась до суду із позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, між сторонами виникли сімейні правовідносини, які врегульовані нормами глави 11 (припинення шлюбу), зокрема статті 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При цьому, згідно з частини 1 статті 112 цього Кодексу, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Разом із тим, суд установив, що сторони міцної сім'ї не створили, не підтримують шлюбних відносин, у зв'язку із чим такі фактично припинились. Спільного господарства не ведуть. Також, суд враховує фактичні взаємини подружжя. Таким чином, аналізуючи відповідні положення норм права та враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підставний, оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, подальше спільне проживання та збереження шлюбу неможливі; при обставинах, зазначених позивачкою у позові, в останньої відсутні які-небудь почуття до відповідача та збереження такого шлюбу суперечить її інтересам. Враховуючи наведене вище, суд прийшов переконання, що порушене право позивача щодо припинення шлюбу, підлягає захисту, шляхом задоволення позову повністю. Разом із тим, суд застосовує спеціальні норми, які містяться у статті 112 Сімейного кодексу України та враховує загальні положення ст. ст. 51, 56, 110 цього Кодексу на які посилається позивачка [PERSON] у поданому позові. У відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачкою [PERSON] при поданні позову до суд сплачено судовий збір у сумі 704,80 грн, що підтверджено квитанцією, яка міститься у матеріалах справи. Таким чином, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved