Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У березні 2016р. Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк» (далі ПАТ «Укрсиббанк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 08 серпня 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі АКІБ «УкрСиббанк»), правонаступником якого єПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11026212000 від 08 серпня 2006 року (далі - Кредитний договір) з кінцевим терміном повернення кредиту 08 серпня 2027 року. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №11026212000 від 08 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та позичальником був укладений іпотечний договір від 08 серпня 2006 року, згідно умов якого останній передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру №66, що знаходиться по вул. Генерала Петрова, 74 в м. Одесі. Зазначав, що 14 грудня 2009 року позичальник [PERSON] помер. На момент його смерті, у нього існувала за кредитним договором заборгованість. Позивач вказував, що 14 серпня 2015 року він направив на адресу Третьої одеської державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців про погашення заборгованості за кредитним договором №11026212000 від 08 серпня 2006 року у розмірі 12\~164,67 доларів США, та просив нотаріуса довести вимоги до відома спадкоємців. Згідно листа Сьомої одеської державної нотаріальної контори, спадкоємцями померлого [PERSON] за законом є: [PERSON], [PERSON], [PERSON], які прийняли та оформили спадщину. Позивач стверджував, що станом на 1 березня 2016 року заборгованість за кредитним договором №11026212000 від 08 серпня 2006 року складає 11292,67 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 березня 2016 року становить 305972,66 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд винести рішення, яким звернути стягнення на майно померлого [PERSON], спадкоємцями якого є [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» у розмірі заборгованості по договору про надання споживчого кредиту№11026212000 від 08 серпня 2006 року, яка складає 11292,67 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 березня 2016 року становить 305972,66 грн., та стягнути з відповідачів судовій збір. Представник ПАТ «Укрсиббанк», діюча на підставі довіреності від 01 жовтня 2015 року у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити у повному обсязі (а.с.250). Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд винести рішення, яким звернути стягнення на майно померлого [PERSON], спадкоємцями якого є [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «Укрсиббанк» у розмірі заборгованості по договору про надання споживчого кредиту№11026212000 від 08 серпня 2006 року, яка складає 11292,67 доларів США, що за курсом НБУ станом на 01 березня 2016 року становить 305972,66 грн., та стягнути з відповідачів судовій збір. Представник ПАТ «Укрсиббанк», діюча на підставі довіреності від 01 жовтня 2015 року у судовому засіданні позовні вимоги підтримала, та просила їх задовольнити у повному обсязі (а.с.250). Відповідач [PERSON], яка дії в своїх інтересах та в інтересах малолітнього [PERSON], та представник [PERSON], діюча на підставі довіреності від 27 вересня 2016 року в у судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини своєї неявки суду не повідомили, Раніше надали суду заперечення на позов (а.с.112,228-229). Відповідач [PERSON]у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с. ). Аналіз викладених вище обставин, неявки в судові засідання представника позивача, відповідачів та представника відповідача [PERSON], яким було відомо про розгляд справи, призвело до затягування судового розгляду даної справи, яка тривалий час не може бути вирішена по суті. Тому суд, такі дії представника відповідачки [PERSON], та відповідача [PERSON]відносить до таких, що суперечать вимогам ч.3 ст.27 ЦПК України, та розцінює їх як зловживання сторонами своїми процесуальними правами, що призводить до порушення розумних строків розгляду справи. У зв'язку з неявкою в судові засідання представника відповідачки [PERSON], та відповідача [PERSON], суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність останніх та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Укрсиббанк» задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами регулюються главою 71 розділу 111 книги пятої, главами 84, 86,87 книги шостої Цивільного кодексу України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини. Встановлено, що ПАТ «Укрсиббанк» як правонаступник АКІБ «Укрсиббанк» за всіма правами та обовязками, \~є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки. З матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 2006 року між АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого єПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] був укладений договір про надання споживчого кредиту №11026212000 від 08 серпня 2006 року, відповідно до умов якого останньому був наданий кредит в розмірі42480,00 доларів США зі сплатою 10,3 відсотків річних за користування кредитом, з кінцевим терміном повернення кредиту 08 серпня 2027 року (а.с.5-17). 08 серпня 2006 року в якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №11026212000 від 08 серпня 2006 року між останнім та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений іпотечний договір від 08 серпня 2006 року, згідно умов якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру №66, що знаходиться по вул. Генерала Петрова, 74 в м. Одесі, вартістю 286117,00 грн., що за офіційним курсом НБУ на день укладення договору становить 56656 доларів США 81 цент (а.с.76-81). Судом встановлено, що 13 липня 2007 року в якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитними договорами за №11183076000 від 13 липня 2007 року, за № 11183272000/2 від 13 липня 2007 року між останнім та АКІБ «УкрСиббанк»був укладений іпотечний договір від 13 липня 2007 року,згідно умов якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру №66, що знаходиться по вул. Генерала Петрова, 74 в м. Одесі, вартістю 480826,00 грн. (а.с.167-169). З матеріалів спадкової справи вбачається, що 08 лютого 2007 року в якості забезпечення виконання [PERSON] зобовязань за кредитними договорами за 11115833000 від 08 лютого 2007року, за №11115879000/2 від 08 лютого 2006року між останнім та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений іпотечний договір від 08 лютого 2007 року, згідно умов якого [PERSON] передав в іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру №13, що розташована по вул. Магістральній, 37-Д в м. Одесі (а.с.175-177). Встановлено, що 14 грудня 2009 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.30). Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді: - квартири №66, що розташована по вул. Генерала Петрова,74 в м. Одесі, яка належала померлому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 08 серпня 2006 року і яка була передана останнім в іпотеку відповідно до іпотечних договорів від 08 серпня 2006 року, від 13 липня 2007 року (а.с.161 звор., 162,164-167, 167-169); - ? частини квартири №9, що розташована по пров. Ген. Вишневського, 3 в м. Одесі, яка належала померлому на праві приватної спільної часткової власності: 1/3 частка на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів 29 вересня 1994 року зареєстрованого і записаного у реєстрову книгу за № 3-5266, дублікат якого виданий Управлінням житлово-комунального господарства та палівно-енергетичного комплексу Одеської міської ради 10 березня 2009 року, зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством « Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 03квітня 2009 року, реєстраційний номер 26940960 в книзі: 709 пр-136, номер запису: 228, 1/6 частина на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого Сьомою одеською державною нотаріальною конторою 03 червня 2009 року за реєстровим №3-1723, зареєстрованого вРеєстрі прав власності на нерухоме майно Комунальним підприємством « Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 01 липня 2009 року, реєстраційний номер 26940960 в книзі: 709 пр-136, номер запису: 228. Вартість майна згідно витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 26391372, виданого Комунальним підприємством «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» 11 червня 2010 року 7665,00 грн. (а.с. 146,147,150,150 звор.,153). - квартири №13, що розташована по вул. Магістральній, 37-Д в м. Одесі, яка належала померлому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 08 лютого 2007 року (а.с.172 звор. -173,178). Спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] є [PERSON], батько померлого, [PERSON] дружина померлого, та [PERSON] рідний син померлого, що підтверджується свідоцтвами про народження та свідоцтвом про шлюб (а.с.137, 137 звор., 138). Встановлено, що спадкоємці [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийняли спадщину після смерті [PERSON], шляхом звернення в установлений законом строк до Сьомої одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини (а.с.135,136 звор., 160 звор., 161). З матеріалів спадкової справи вбачається, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] прийняли в спадщину по 1/3 частини спадкового майна, а самепо: -1/3 частини квартири №9, що розташована по пров. Ген. Вишневського, 3 в м. Одесі, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 21 серпня 2010 року, виданих державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори (а.с.155,156,157); -1/3 частиниквартири №66, що розташована по вул. Генерала Петрова,74 в м. Одесі, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 04 вересня 2010 року, виданих державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори (а.с. 179 звор., 181 звор.,182); -1/3 частиниквартири №13, що розташована по вул. Магістральній, 37-Д в м. Одесі, що підтверджується свідоцтвами про право на спадщину за законом від 04 вересня 2010 року, виданих державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори (а.с. 180 звор.,181, звор., 182 звор.). Встановлено, що 04 вересня 2010 року державним нотаріусом Сьомої одеської державної нотаріальної контори було направлено на адресу позивача повідомлення про видачу спадкоємцям [PERSON], [PERSON], [PERSON] після смерті [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом на квартиру №66, що розташована по вул. Генерала Петрова,74 в м. Одесі, на квартиру №9, що розташована по пров. Ген. Вишневського, 3 в м. Одесі, та на квартиру №13, що розташована по вул. Магістральній, 37-Д в м. Одесі, (а.с.189, 189 звор.). 08 липня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» направило до Сьомої одеської державної нотаріальної контори вимогу до спадкоємців [PERSON], яка була отримана 19 липня 2011 року (а.с.191,215 звор.). 20 липня 2011 року Сьома одеська державна нотаріальна контора повідомила [PERSON], [PERSON], [PERSON] про отримання вимоги кредитора, а самеПАТ «Укрсиббанк» (а.с.216). Судом встановлено, що 05 вересня 2011 року ПАТ «Укрсиббанк» направило на імя [PERSON], [PERSON], [PERSON]вимогу про погашення заборгованості за кредитним договором (а.с.238-239). 28 лютого 2013 року державним нотаріусом на адресу ПАТ «Укрсиббанк» було направлено повідомлення про видачу [PERSON], [PERSON], [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] (а.с.218 звор.). Встановлено, що 14 серпня 2015 року ПАТ «Укрсиббанк» направило на адресу спадкоємців [PERSON] претензію про виплату останніми заборгованості за кредитним договором в розмірі 12164,67 доларів США (а.с.220 звор.). Відповідно до ст.ст.1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов'язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України. (статті 1231 ЦК України). Згідно ст.1231 ЦК України до спадкоємця переходить обовязок відшкодувати майнову шкоду (збитки), яка була завдана спадкодавцем. Майнова та моральна шкода, яка була завдана спадкодавцем, відшкодовується спадкоємцями у межах вартості рухомого та нерухомого майна, яке було одержане ними у спадщину. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобовязання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно повязане з його особою і у звязку з цим не може бути виконане іншою особою. Перелік зобовязань, які не входять до складу спадщини визначені ст. 1219 ЦК України, отже зобовязання за кредитним договором та за договором іпотеки входять до складу спадщини. За змістом ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобовязані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право предявити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Таким чином, оскільки зі смертю боржника зобовязання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281-1282 ЦК України щодо строків предявлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Недотримання кредитором передбачених ст..1281 ЦК України строків предявлення вимог (які є присічними, преклюзивними) позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Відповідно до ст.1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» передбачено підстави припинення іпотеки, однак такої підстави, як смерть іпотекодавця, положення зазначеної норми не містять. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обовязки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Якщо право власності на предмет іпотеки переходить до спадкоємця фізичної особи - іпотекодавця, такий спадкоємець не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання основного зобовязання, але в разі його порушення боржником він відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки. Таким чином, якщо боржник та іпотекодавець одна й та сама особа, то після її смерті до спадкоємця в разі порушення боржником своїх зобовязань переходять обовязки іпотекодавця у межах вартості предмета іпотеки. Отже, аналізуючи вищезазначені цивільно-правові норми слід дійти висновку про те, що правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок предявлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців щодо виконання зобовязань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Строк, в межах якого іпотекодержатель може звернутися з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки, встановлюється загальними положеннями про позовну давність (глава 19 ЦК України). Судом встановлено, що [PERSON], який помер14 грудня 2009 року, був позичальником за кредитним договором і іпотекодавцем за договором іпотеки, тобто одночасно виступав і боржником, і іпотекодавцем. У звязку з його смертю відкрилася спадщина, яку прийняли відповідачі, перебравши на себе обовязки іпотекодавця в межах вартості предмета іпотеки. Однак звернення стягнення на предмет іпотеки є можливим лише за умови, якщо зобовязання боржником було порушене. З позовної заяви вбачається, що у померлого на час смерті існувала заборгованість за кредитним договором в розмірі 12164,67 доларів США, але відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором №11026212000 від 08 серпня 2006 року на час смерті у померлого заборгованості за кредитним договором не виявлена (а.с.). Крім того, заявив вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки, позивач, як кредитор не зазначив, на яке саме спадкове майно необхідно звернути стягнення, не надав суду докази щодо вартості спадкового майна, а також не довів поважності пропуску строку предявлення ним вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог. Відповідно до ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. За таких обставин, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог слід відмовити, оскільки позивач не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження своїх вимог. На підставі ч.ч.1 та 3 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачено при зверненні до суду судовій збір в розмірі 4590,00 грн. Оскільки в задоволенні позовних вимог було відмовлено, то сплачений судовій збір не підлягає поверненню позивачу.

Outcome: dismissed