overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20 вересня 2003 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Їх шлюб фактично розпався внаслідок різних поглядів на життя та сімейні стосунки. Протягом останнього часу між ними постійно виникають сварки та непорозуміння. Хоча вони і проживають в одному будинку, але останні два роки сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. Вважає, що шлюб існує формально, тому просив його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі, позов підтримав, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 20 вересня 2003 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому виконкомом Козинцівської сільської ради Бородянського району Київської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.8-9) Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, проти примирення заперечував, відповідачка позов визнала, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-01 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 20 лютого 1997 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. Протягом останніх років сімейне життя з відповідачкою поступово погіршувалося, що призвело до припинення шлюбних відносин. Внаслідок різних поглядів на шлюб між ними постійно виникали сварки та скандали, свідками яких нерідко ставали діти, що негативно впливало на їх психічний стан. На сьогоднішній день проживають окремо, спільного господарства не ведуть і не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. Вважає, що шлюб існує формально, тому просив його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не з 'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 20 лютого 1997 року перебувають в шлюбі, зареєстрованому Пісківською селищною радою Бородянського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, проти примирення заперечував, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що проживає в житловому будинку №46 по вулиці Джерельна (Кірова) в смт.Бородянка Київської області, де зареєстрована його колишня дружина [PERSON], яка з 01 вересня 2015 року припинила з ним шлюбні відносини та пішла жити до іншого помешкання. 18 липня 2016 року у цивільній справі №360/982/16-ц підписана мирова угода відповідно до якої [PERSON] відмовилась від матеріальних претензій щодо будинку в рахунок звільнення її від сплати аліментів на утримання їх неповнолітнього сина та щодо спільного майна. Оскільки відповідачка більше одного року за вказаною адресою не проживає і не бажає добровільно знятися з реєстрації, просив визнати її такою, що втратила право користування вказаним житловим приміщенням. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу без її участі. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку №46 по вулиці Кірова смт.Бородянка Київської області, в якому зареєстрована [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок (а.с.7), копією будинкової книги (а.с.8-9). З 01 вересня 2015 року відповідачка [PERSON] за вказаною адресою не проживає, що підтверджується актом обстеження житлово-побутових умов депутата Бородянської селищної ради від 01 вересня 2016 року (а.с.10). Оскільки відповідачка без поважних причин більше року не користується і не проживає в [INFO] (Кірова) в смт.Бородянка Київської області, то суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати її такою, яка втратила право користування вказаним житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється спадкоємцем за законом після смерті 01 квітня 2016 року батька, [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,0852 га, що знаходиться на території Блиставицької сільської ради Бородянського району Київської області. Оскільки відомості про вказану земельну ділянку відсутні в Державному земельному кадастрі нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку для ведення садівництва, площею 0,0852 га, що знаходиться на території Блиставицької сільської ради Бородянського району Київської області Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідач Блиставицька сільська рада Бородянського району Київської області в судове засідання представника не направила, просила слухати справу без її участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 01 квітня 2016 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.6). Після його смерті спадщину прийняв його син, [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7), копією інформаційного листа приватного нотаріуса [PERSON] (а.с.16). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка для садівництва площею 0,0852 га на території Блиставицької сільської ради (а.с.8). З листа приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу від 07 вересня 2016 року вбачається, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, на земельну ділянку площею 0,0852 га, що знаходиться на території Блиставицької сільської ради Бородянського району, Київської області, оскільки відомості щодо земельної ділянки відсутні у Державному земельному кадастрі (а.с.16). Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно зі ст. 1218, 1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-23 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється спадкоємцем за законом після смерті [INFO] року матері, [PERSON] та після смерті [INFO] року батька, [PERSON]. Після смерті матері та батька відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,048 га, для ведення садівництва на території Озерської сільської ради Бородянського району Київської області. Оскільки відомості про вказану земельну ділянку відсутні в Державному земельному кадастрі нотаріус відмов йому у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому просив визнати за ним в порядку спадкування за законом право власності на зазначену земельну ділянку, Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, викладене підтвердив. Відповідач - Озерська сільська рада Бородянського району Київської області та третя особа - управління Держгеокадастру у Бородянському районі в судове засідання представників не направили, просили слухати справу без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], а [INFO] року - [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.7, 8). Після смерті [PERSON] спадщину прийняв [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав. Після смерті [PERSON] спадщину прийняв його син, [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.7,8), копією свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.9), копією постанови нотаріуса (а.с.13). Відповідно до копії державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка для ведення садівництва, площею 0,048 га на території Озерської сільської ради С/Т «Художник» Бородянського району Київської області (а.с.14). З копії постанови державного нотаріуса третьої Київської державної нотаріальної контори вбачається, що [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки порушені вимоги ст. 68 Закону України «Про нотаріат», пункту 4.20 (глави 10) Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (а.с.13). Відповідно до ч.1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Згідно зі ст. 1218, 1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-27 00:00:00

у вересні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом вказуючи, що 18 жовтня 2008 року зареєстрував шлюб з відповідачкою. В шлюбі дітей не мають. [PERSON] зазначив, що подружні відносини з відповідачкою припинили у 2015 році, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Подальше спільне життя та збереження сім'ї є неможливим. Від постійних сперечань, скандалів в нього погіршився сон та прецездатність, він знаходиться у стані постійного стресу. На примирення позивач не погодився, тому просив шлюб між ними розірвати. Представник позивача, який діє в інтересах [PERSON] подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідачка, будучи належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи, у дане судове засідання не з'явилась, не повідомила суд про поважні причини неявки, заперечення проти позову не подала. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей. Стаття 24 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно копії свідоцтва про шлюб, [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 18 жовтня 2008 року у другому Приморському відділі реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис №498 (а.с. 6). Враховуючи характер сімейних відносин сторін суд вважає, що примирення між сторонами неможливе, спільне життя подружжя і збереження сім'ї суперечить інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У зв'язку з тим, що справа розглядалась за відсутності відповідачки, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити її прізвище без змін - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідачі мешкають в [ADDRESS] та є споживачами електричної енергії. 02 лютого 2016 року за місцем проживання відповідачів виявлено порушення ним вимог ЗУ «Про електроенергетику», що виразилося у самовільному підключенні електроустановок до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку електричної енергії шляхом накиду нульового дроту. Вказане порушення було зафіксовано в акті про порушення (ПКЕЕН) № 207243 від 02.02.2016 року, на підставі якого визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії на загальну суму 4526,90 грн. Просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію у сумі 4526,90 грн., а також судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Кабанова Л.О., яка діє за довіреністю, у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі у судове засідання не з'явились з невідомих причин, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON], які мешкають в [ADDRESS], є споживачами електричної енергії, що вбачається із Акту про порушення (ПКЕЕН) № 207243 від 02.02.2016 року. 02 лютого 2016 року представниками ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» був складений акт про порушення (ПКЕЕН) № 207243 про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем, з якого вбачається, що відповідачі здійснили самовільне підключення електроустановок до електромережі енергопостачальника з порушенням схеми обліку електричної енергії шляхом накиду нульового дроту. Згідно п. 53 даних Правил та п. 2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електроенергії споживачу за безоблікове використання електроенергії було зроблено нарахування за зазначеним Актом у розмірі 4526,90 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження, у зв'язку із чим, з відповідачів підлягає стягненню у солідарному порядку сума нарахування згідно Акту про порушення (ПКЕЕН) № 207243 від 02.02.2016 року у розмірі 4526,90 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн., то у порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача в рівних частках.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказав, що відповідач мешкає в [ADDRESS] та є споживачем електричної енергії. 20 березня 2016 року за місцем проживання відповідача виявлено порушення ним вимог ЗУ «Про електроенергетику», що виразилося у самовільному підключенні до електромережі іншого споживача електроенергії з порушенням схеми обліку - зняття електролічильника без дозволу електропостачальника. Вказане порушення було зафіксовано в акті про порушення (ПКЕЕН) № 205441 від 20.03.2016 року, на підставі якого визначено обсяг та вартість спожитої, але неврахованої електричної енергії на загальну суму 2042,57 грн. Просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиту, але невраховану приладом обліку електричну енергію у сумі 2042,57 грн., а також судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» Кабанова Л.О., яка діє за довіреністю, у судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих причин, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що відповідач [PERSON], який мешкає в [ADDRESS], є споживачем електричної енергії, що вбачається із Акту про порушення (ПКЕЕН) № 205441 від 20.03.2016 року. 20 березня 2016 року представниками ПАТ «Донецькобленерго» був складений акт про порушення (ПКЕЕН) № 205441 про порушення Правил користування електричною енергією побутовим споживачем, з якого вбачається, що відповідач здійснив самовільне підключення до електромережі іншого споживача електроенергії з порушенням схеми обліку - зняття електролічильника без дозволу електропостачальника. Згідно п. 53 даних Правил та п. 2.7 Методики нарахувань розміру та вартості електроенергії споживачу за безоблікове використання електроенергії було зроблено нарахування за зазначеним Актом у розмірі 2042,57 грн. На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та знайшли своє підтвердження, у зв'язку із чим, з відповідача підлягає стягненню сума нарахування згідно Акту про порушення (ПКЕЕН) № 205441 від 20.03.2016 року у розмірі 2042,57 грн. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн., то у порядку, передбаченому ст. 88 ЦПК України, він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-21 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказавши, що перебуває у шлюбі з відповідачкою з 17 вересня 2011 року, від спільного життя мають малолітню дитину [PERSON], [INFO] Так як шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться, просив розірвати шлюб. Представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідачка в судове засідання не зявилася, не представила доказів проти задоволення позову, тому суд на підставі ст. 169, 224 ЦПК України за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Вивчивши матеріали справ суд встановив наступні обставини. Позивач і відповідач вступили до шлюбу 17 вересня 2011 року (актовий запис № 243). Подружнє життя припинено з причини втрати взаєморозуміння, наміру продовжувати сімейні відносини позивач не має та вважає подальше збереження шлюбу неможливим. За таких обставин суд вважає, що позов про розлучення підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У вересні\~ 2016 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, вказуючи, що з відповідачем вони знаходяться в\~ шлюбі, зареєстрованому 03 липня 2004 року виконкомом Новомалинівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 06. Від шлюбу мають малолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. З липня 2008 року спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини припинено. \~ \~ \~ \~Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав заяву, в якій вказав, що позовні вимоги підтримує повністю, просить розглядати справу у його відсутність, спір щодо спільного майна подружжя відсутній, судові витрати просить покласти на нього\~ (а.с. 21). \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, зазначила, що позов визнає в повному обсязі, на розірвання шлюбу згодна (а.с.17). \~ \~ \~ \~Дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. \~ \~ \~ \~Позивач перебуває з відповідачем в шлюбі, що зареєстрований 03 липня 2004 року виконкомом Новомалинівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, актовий запис № 06, між [PERSON] та [PERSON] (а.с. 9). \~ \~ \~ \~Сторони мають спільну малолітню дитину сина [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження (а.с. 10), яка проживає разом з відповідачем. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Позивач з відповідачем\~ з липня 2008 року не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільне господарство. Відповідач проживає окремо з дитиною. Причиною розірвання шлюбу є взаємне непорозуміння подружжя, малолітній син [PERSON], [INFO], проживає зараз та\~ після розірвання шлюбу буде проживати з відповідачем, спору щодо місця проживання, утримання, виховання дитини, та спору щодо розподілу спільного майна між сторонами не має. Розірвання шлюбно-сімейних стосунків пройшло належне випробування часом, шлюб відновити неможливо. \~ \~Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. \~ \~ \~ Так, позивач подав до суду позов про розірвання шлюбу відповідно до ст.110 СК України. \~ \~ \~ \~Тому суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, причини розірвання шлюбу, наявність неповнолітньої дитини, встановив, що при таких стосунках між подружжям подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а також інтересам їх спільної дитини, що має істотне значення, в звязку з чим позов слід задовольнити. \~ \~ \~ \~Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати слід покласти на\~ позивача за його власною заявою. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст. 105, 110 СК України,

Outcome: approved