overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

У вересні 2013р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку 1486,76грн вартості не облікованої електроенергії, спожитої в порушення правил, що було встановлено при обстеженні житла відповідачів у липні 2013р. У судове засідання позивача представник не з'явився, надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі. Відповідачі, належним чином повідомлені про час і місце судового розгляду, до суду не з'явились вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідачі проживають в м.Миколаєві за адресою: [ADDRESS]. За вказаною адресою відкрито особовий рахунок [NUMBER]. Відповідно до п.п.19,37,53 Правил користування електроенергією для населення (ПКЕЕН, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.1999р № 1357 з наступними змінами) споживаюча електроенергія повинна враховуватися прибором обліку, і згідно його показань провадиться оплата спожитих послуг. Енергопостачальник вправі вимагати від споживача відшкодування збитків, завданих порушеннями, допущеними споживачем під час користування електроенергією, зокрема, сплати вартості не облікованої електроенергії. При розгляді актів про порушення енергопостачальник визначає, чи причетні споживачі до порушення та відповідно до п.3.3 Методики…, затвердженої постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України від 04.05.06р. № 562, розраховує обсяг та вартість спожитої не облікованої електроенергії. З матеріалів справи вбачається, що 27.07.2013р. за місцем проживання відповідачів працівниками «Миколаївобленерго» виявлено порушення правил користування електроенергією, а саме: самовільне підключення електроприладів до власної мережі поза приладом обліку прихованою електропроводкою, що підтверджується актом №Д-3549. При розгляді акту про зазначене порушення позивачем визначено, що споживачі причетні до порушення та не облікована електроенергія спожита в обсязі 3672кВт/год. (за період 27.03.2013р.-21.08.2013р.), вартістю - 1486,76грн. Загальна вартість спожитої не облікованої електроенергії складає 1486,76грн. Зазначена сума споживачами залишається не відшкодованою, а тому на захист прав позивача вказана сума підлягає стягненню з відповідачів. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

У вересні 2013р. позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про визначення порядку користування земельною ділянкою домоволодіння, що розташоване по [ADDRESS] в м.Миколаєві, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що між сторонами відсутня згода у користуванні спільною земельною ділянкою при домоволодінні, співвласниками якого вони є. У судовому засіданні позивач був відсутній, його представник надав заяву про підтримку позову, розгляд справи без його участі, в якій просив визначити порядок користування спірною земельною ділянкою по ідеальним часткам співвласників за варіантом №2 у висновку експертизи №125-109 від 23.09.2014р. Відповідачі у встановленому порядку повідомлялися про час і місце судового розгляду, до суду не з'явилися вдруге. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх наявними у справі доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS] у м.Миколаєві є спільною частковою власністю сторін, а його земельна ділянка площею 720кв.м знаходиться у спільному користуванні співвласників домоволодіння. Зазначене підтверджується копіями правовстановлюючих документів, документів БТІ, що є в справі. Зокрема, за договором купівлі-продажу від 16.03.1988р. відповідачам належить 42/100 частин домоволодіння, позивачу належить 58/100 частин на підставі договору дарування від 05.12.2012р. Доказів того, що в минулому між користувачами спірної земельної ділянки була досягнута угода про порядок користування нею, не надано. Хоча, фактично порядок користування земельною ділянкою між зазначеними домоволодіннями склався, але з приводу нього між користувачами виникають спори, про що свідчить факт пред'явлення даного позову. Враховуючи зазначені обставини та роз'яснення Пленуму Верховного Суду України у п.21 постанови №7 від 16.04.2004р. «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд при визначені частин земельної ділянки, які слід надати для користування власникам домоволодіння, виходить з розміру їх часток у спільній власності. Отже, виходячи з 58/100ч. для позивача - площа її частини земельної ділянки буде складати 417,6кв.м, та 42/100ч. для відповідачів - площа їх частини земельної ділянки буде складати 302,4кв.м, доцільно визначити порядок користування спірною земельною ділянкою за варіантом №2 висновку №125-109 від 23.09.2014р. судової будівельно-технічної експертизи, оскільки він відповідає ідеальним долям. На підставі ст.88 ЦПК України, ухвалюючи рішення на користь позивача, суд присуджує солідарно з відповідачів понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У вересні 2013 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на своє утримання, посилаючись на те, що вона - донька відповідача, досягнувши повноліття, продовжує на цей час навчання в Індустріальному технікумі Державного вищого навчального закладу «Криворізький національний університет» на денному відділенні, на бюджетній основі, стипендію отримує. Термін її навчання по 01.03.2014 р.. Вона потребує матеріальної допомоги. [PERSON] матеріальної допомоги не надає, хоча має змогу її надавати. Позивач просила стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини доходів відповідача. Позивач надав заяву про розгляд справи в його відсутність та згоду на заочний розгляд справи. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 89 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування , зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд, зі згоди позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. [PERSON], [INFO], продовжує навчання на цей час на денному відділенні навчального закладу по 01.03.2014 р., стипендію отримує в розмірі 550 грн. щомісячно. (а.с. 9,10) Відповідач, що є батьком дитини - [PERSON], може надавати матеріальну допомогу на утримання дочки, оскільки заперечень з цього приводу не надав. Відповідно до ст.199 СК України, якщо повнолітні діти продовжують навчання, у зв'язку з цим потребують матеріальній допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23-х років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Визначаючи розмір аліментів, суд, на підставі ст.ст. 182,200 СК України, бере до уваги матеріальне становище дитини, одержуючої стипендію, і вважає, що позов підлягає задоволенню, а стягненню підлягають аліменти у розмірі 1/4 частини доходів відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У вересні 2013 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини його доходів на утримання неповнолітньої дитини - дочки [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, згоду на заочний розгляд справи та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 90 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем - матір'ю дитини, та не надає матеріальної допомоги на її утримання, що відповідно до ст.180 СК України, є підставою для стягнення аліментів. (а.с. 4,)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У вересні 2014 позивач звернулась до суду з позовом до Державного підприємства Міністерства оборони «Укрвійськбуд» про розірвання договору та відшкодування збитків, посилаючись на той факт, що між сторонами укладено договір інвестування будівництва житлового будинку №40/2005 від 18.04.05 року, відповідно до умов якого запланований термін здачі будинку в експлуатацію - 4 квартал 2007 року. Враховуючи той факт, що відповідачем не виконано взятих на себе зобов'язань щодо побудови та передачі позивачу обумовленого житла у передбачений термін, а відповідно були порушені умови договору, просила суд розірвати вищевказаний договір та стягнути з ДП МОУ «Укрвійськбуд» сплачені кошти у розмірі 157 230 грн. та звільнити позивача від сплати судового збору на підставі ст. 22 ч.3 Закону України «Про захист прав споживачів». Позивач з представником у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог. Надала письмові пояснення, в яких у задоволенні позовних вимог про розірвання договору та відшкодування збитків просила відмовити, посилаючись на те, що відповідно до Довгострокового договору №54-2/2004 про спільну діяльність у будівництві від 08.06.04 року ДП «ДБК «Кредо» іменоване як Замовник будівництва та Державним підприємством МОУ «Укрвійськбуд» іменоване як Генінвестор, ДП МОУ «Укрвійськбуд» здійснює фінансування будівництва у відповідності до проектно - кошторисної документації. Кошти для фінансування будівництва залучались від третіх осіб, а саме інвесторів будівництва. Таким чином, кошти, залучені на будівництво житлового багатоповерхового будинку від інвесторів перераховувались на банківських рахунок Замовника будівництва - ДП «ДБК «Кредо». Щодо даного порушення було відкрито кримінальну справу №51-1932 та в ході слідства встановлено, що на протязі 2005 року службові особи ДП «ДБК «Кредо» шляхом обману заволоділи грошовими коштами ДП МОУ «Укрвійськбуд» спричинивши матеріальну шкоду в особливо великих розмірах. Свідчим СВ Подільського РУГУ МВС України в м. Києві Ясенком М.І. було винесено постанову в якій визнано позивача потерпілою по даній справі. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У вересні 2014р. [PERSON] звернувсь до суду з заявою, в якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу. В обгрунтування заяви посилавсь на те, що [INFO] померла його матір - [PERSON], яка проживала у будинку по [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно-вищевказане будинковолодіння, однак він як спадкоємець, оскільки проживав з матір»ю на день її смерті та прийняв спадщину, не може отримати свідоцтво про спадщину через те, що у свідоцтві про право власності на будинок невірно вказано ім»я матері - [PERSON]. Через вказані обставини, держнотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні, вищевказаних нотаріальних дій. В судовому засіданні заявник заяву підтримав повністю, просить її задовольнити, з наведених підстав. Представник заінтересованої особи в судове засіданні не з»явись, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, заслухавши пояснення заявника, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, знаходить достатньо підстав для встановлення факту, який для заявника має юридичне значення. Судом встановлено, що [INFO] померла матір заявника - [PERSON], яка проживала у будинку по [ADDRESS]. Після її смерті залишилось спадкове майно - вищевказане будинковолодіння і спадкоємцем є її син - [PERSON] Дані обставини підтверджуються поясненнями заявника, свідка [PERSON], даними свідоцтва про смерть [PERSON] (повторне) серії [NUMBER] від 10.01.2008р., даними паспорта заявника [PERSON] - [NUMBER], виданного 31.11.2012 р. Старокостянтинівським РВ УМВС України в Хмельницькій області, свідоцтва про народження (повторного) [PERSON], серії [NUMBER] від 30.08.2012р., даними довідки виконкому Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району №318 від 05.03.2014р. [PERSON] позбавлений можливості нотаріально оформити свої спадкові права на майно, що залишилось після смерті матері, оскільки у свідоцтві про право власності на будинок по [ADDRESS] невірно вказано ім»я матері, а саме - [PERSON]. Дані обставини підтверджуються поясненнями заявника, даними свідоцтва про право власності на житловий будинок [ADDRESS], виданого 1 липня 1987 року виконкомом Григорівської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області на ім»я [PERSON], даними постанови про відмову у вчиненні нотаріальних дій №3212/02-31 від 29.08.2014р. держнотаріуса Старокостянтинівської держнотконотори. На підставі викладеного, згідно з положеннями ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У вересні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 09 червня 1999 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлю-бу мають двох синів, [PERSON] та [PERSON]. Спільне життя з відповідачкою не склалося внаслі-док відсутності між ними взаємопорозуміння. Маючи різні погляди на подружнє життя сто-рони припинили ведення спільного господарства та стали проживати окремо один від одно-го. Подальше збереження шлюбу неможливі. Шлюб носить формальний характер і сім'я роз-палася. Суперечностей відносно спільного майна немає. Просив шлюб розірвати. В судове засідання позивач надав заяву, в якій на вимогах наполягав, просив їх задо-вольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи (а.с. 14). Відповідачка до суду не з'явилася, про день та час розгляду справи належним чином сповіщена, клопотань про відкладення розгляду справи від неї не надходило (а.с. 13,16). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно перебувають в шлюбі з 09 червня 1999 року (а.с.5). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4). Однак подальше їхнє сумісне проживання неможливо, внаслідок втра-ти почуттів любові, взаємопорозуміння, сім'я носить формальний характер і примирення не можливе. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований і належний до задово-лення, оскільки шлюбні відносини не підтримуються, подружжю не вдалося створити друж-ню та стійку сім'ю. За вказаних обставин подальше сумісне проживання та збереження шлю-бу є недоцільним у зв'язку з розпадом сім'ї, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-23 00:00:00

У вересні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 26 грудня 2009 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Від шлюбу ма-ють неповнолітнього сина [PERSON], 2010 р.н. Спільне життя з відповідачкою не склалося в наслі-док несумісностей характерів, втрати любові та інтересу до спільного життя. Шлюбні відносини припинені. Шлюб носить формальний характер і сім'я розпалася. На примирення не згоден. Про-сив шлюб розірвати. В судовому засідання позивач вимоги підтримав, пояснивши, що з відповідачкою більше року проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Просив шлюб розірвати. Відповідачка в судове засідання надала заяву, в якій проти задоволення позову не запере-чує, справу просить слухати за її відсутністю (а.с.7). Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд встановив, що сторони по справі дійсно з 26 грудня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі (а.с.3). Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Примиритися не бажають. Побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (ст. 1 СК України). Проте, судом встановлено, що вказані паритетні засади побудови сімейних відносин у даного подружжя відсутні. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню, оскільки подружжю не вдалося створити дружню та стійку сім'ю. Тривалий час шлюбні відносини не під-тримуються, спільне господарство не ведеться. За вказаних обставин подальше сумісне прожи-вання та збереження шлюбу є недоцільним у зв'язку з розпадом сім'ї, тому шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-14 00:00:00

У вересні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав, примирення не забажав. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала. Відновити дошлюбне прізвище бажання не виявила. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 05 листопада 2011 р. Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №461. Спільних дітей не мають. Подружні відносини припинені. Із обставин, встановлених судом вбачається, що спільне проживання подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У вересні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог [PERSON] вказав, що протягом останніх двох років їх з [PERSON] сімейне життя поступового погіршувалися, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, постійні суперечки та розбіжність поглядів на шлюб, сімейні цінності і виховання дитини. З травня 2013 р. вони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Позивач посилається на втрату усіх духовних та фізичних зв'язків і неможливість збереження шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав пославшись на обставини, викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] позов визнала, підтвердивши факт припинення шлюбних відносин та ведення спільного господарства з травня 2013 р. Вислухавши сторони та дослідивши письмові докази, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 лютого 2008 р. (а.с. 5). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно з приписами ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи безумовне визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд приходить до висновку, що між [PERSON] та [PERSON] існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження шлюбу, який не базується на паритетних засадах, порушує принцип його добровільності і суперечить інтересам позивача, що є підставою для його розірвання. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-24 00:00:00

У вересні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким просив визнати дійсним договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON], продав, а його мати [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. Також просив визнати за ним право власності на дану квартиру в порядку спадкування за законом після смерті матері. Позовні вимоги обґрунтував тим, що усі умови цього договору виконані, а він сам є спадкоємцем першої черги після смерті матері. Ухвалою суду до справі в якості співвідповідача залучено Миколаївську міську раду. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав. Відповідач [PERSON], та представники Миколаївської міської ради і біржі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися. Суд заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до копії договору від 30 червня 1998 р. за №1274, оформленого універсальною товарною біржею «Віконт - Т», [PERSON] продав [PERSON] квартиру [ADDRESS] (а.с. 10). Договір нотаріально не посвідчувався, але сторонами фактично виконаний і право власності [PERSON] на дану квартиру зареєстровано БТІ 21 липня 1998 р. згідно реєстраційного посвідчення до договору купівлі-продажу /а.с. 10/. Відповідно до ст. 47, 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу нерухомості, що не посвідчений нотаріально, може бути визнаний судом дійсним, якщо однією стороною він виконаний повністю або частково, а друга сторона ухиляється від його нотаріального оформлення. З наведених обставин вбачається, що договір виконано повністю, претензій одна до одної з приводу його виконання сторони не мають, а тому в цій частині позов можливо задовольнити. [PERSON] померла [INFO] року (а.с. 7). З копії спадкової справи № 7/2014 вбачається, що з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернувся її син - [PERSON] (а.с. 25). На його звернення стосовно видачі Свідоцтва про право на спадщину на зазначену квартиру, отримано роз'яснення нотаріуса щодо необхідності нотаріального посвідчення і державної реєстрації договору купівлі-продажу квартири (а.с. 32). Оскільки, позивач відноситься до першої черги спадкоємців за законом у відповідності до статті 1261 ЦК України, а з відмови нотаріуса не вбачається ніяких перешкод для оформлення спадщини, окрім неналежної форми договору, то решта позовних вимог є необґрунтованими і задоволенню не підлягають. Таким чином позов слід задовольнити частково.

Outcome: partial