Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-21 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулась до Димитровського міського суду Донецької області з зазначеним позовом, в обґрунтування якого послалась на те, що 21 червня 2012 р., близько об 23.00 годині, в темний час доби, відповідач по справі, керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER] здійснюючи рух по проїжджій частині вул. Ватутіна м. Димитров зі сторони вул. Артема у напрямку вул. Пугачева в районі будинку № 34 по вул. Ватутіна здійснив на неї наїзд при переході пішохідного переходу. В наслідок чого їй були заподіяні тяжкі тілесні ушкоджень, як небезпечні для життя. Вважає відповідача винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди та з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд стягнути з відповідача на її користь завдану матеріальну шкоду в розмірі 21 423 грн. 93 коп., моральну шкоду, судові витрати . Рішення Димитрівського міського суду Донецької області від 07 травня 2015 року в задоволені позовних вимог [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди відмовлено. З зазначеним рішенням не погодилась позивачка, принесла апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про задоволення її позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на порушення судом матеріального та процесуального права, невірне встановлення обставин, що мають значення для справи. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в рішення суду відсутні будь-які посилання на норму закону згідно якої їй було відмовлено у задоволені позову. В порушення вимог ч.5 ст.1187 ЦК України суд не зясував та ні відобразив в рішенні обставини яки б звільняли відповідача від відшкодування матеріальної шкоди в наслідок завдання шкоди непереборною сили або умислу потерпілого. Судом не надано оцінки та не враховано, що дорожньо-транспортна пригода сталась в наслідок порушення відповідачем п.19.3 Правил дорожнього руху України . Також не враховано розяснення п.2 постанови Пленуму Верховного суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зі змінами та доповненнями та розяснення зазначені у п.4.6. постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Також судом порушено вимоги ч.2 ст.1167 ЦК України та безпідставно відмовлено у відшкодуванні моральної шкоди. Позивачка та її представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності ( а.с.189-191). Заслухавши суддю-доповідача, позивачку та її представника, дослідивши матеріали цивільної справи, колегія суддів апеляційного суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції. Перевіряючи справу в межах доводів апеляційних скарг та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного. Згідно зі ст.ст. 213, 214 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає. Судом першої інстанції встановлено та вбачається із матеріалів справи, що 21 червня 2012 року, близько 23.00 години, в темний час доби, відповідач по справі, керуючи технічно справним автомобілем [NUMBER] здійснюючи рух по проїжджій частині вул. Ватутіна м. Димитров зі сторони вул. Артема у напрямку вул. Пугачева в районі будинку № 34 по вул. Ватутіна здійснив наїзд на пішохода [PERSON], в наслідок чого остання отримала наступні тілесні ушкодження: важку поєднану травму тіла: гостру черепно-мозкову травму з множинними переломами кісток черепа (перелом правої клиноподібної кістки, розбіжність скронево-потиличного шва, перелом верхньої стінки правої орбіти зi зміщенням кісткового фрагмента в порожнину очниці), субарахноїдальний крововилив правої півкулі головного мозку, забої головного мозку, рани, садна, гематоми м'яких тканин голови; відкритий осколковий перелом шийки правої плечової кістки, закритий уламковий перелом ліктьового відростка правої ліктьової кістки, закритий перелом правої ключиці, закрити переломи обох кісток правої гомілки, садну м'яких тканин тулуба, верхніх i нижніх кінцівок, що супроводжувалися явищами травматичного шоку 2-3 ступеня, які по ступеню тяжкості тілесних ушкоджень відносяться до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя. За результатами розслідування кримінальної справи провадження по кримінальній справі № 41-1-12-03-1292 порушене по ч. 2 ст. 286 КК України по факту ДТП за участю водія [PERSON] закрито, за відсутністю в діях водія [PERSON] складу злочину. Згідно наданих товарних чеків позивачка внаслідок ДТП тривалий час лікувалася на що витратила 21 423 ,93 грн. (а. с. 5-46, 78-155). Відмовляючи в задоволені позовних вимог суд першої інстанції виходив з того, наявні підстави для звільнення від водія [PERSON] від відповідальності оскільки доведено неможливість попередити настання події за даних умов та причинний звязок між даною обставиною і завданою шкодою. Проте погодитись з таким висновком суду не можливо з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 , 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа , яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати також додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (зі змінами та доповненнями), шкода особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний звязок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. При заподіяні шкоди джерелом підвищеної небезпеки на його володільця не може бути покладено обовязок по її відшкодуванню, якщо вона виникла внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого, а у випадках передбачених спеціальним законом,- тільки умислу потерпілого. Якщо груба необережність потерпілого сприяла виникненню або збільшенню шкоди, то залежно від ступеня вини потерпілого, коли іншого не встановлено законом, розмір належного з володільця підвищеної небезпеки відшкодування має бути зменшено або у відшкодуванні шкоди має бути відмовлено. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ у пунктах 4 своєї постанови № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» Розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166 ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із цим у разі прийняття судом постанови про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення, наприклад, через закінчення строків накладення адміністративного стягнення (стаття 38 Кодексу України про адміністративні правопорушення), суд повинен звернути увагу на те, чи містить така постанова суду відповіді на питання про те, чи мала місце дорожньо-транспортна пригода та чи сталася вона з вини відповідача. Відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами Кримінально-процесуального кодексу України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами Кримінального процесуального кодексу України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися та оцінюватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК. Суд першої інстанції на зазначені вимоги закону уваги не звернув та прийшов помилкового висновку про відмову у в задоволені позовних вимог. На підтвердження своїх позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди позивачкою надано суду товарні чеки на суму 21 423 ,93 грн. (а. с. 5-46, 78-155), про те ні всі товарні чеки підтверджують витрати позивачки на лікування травм, отриманих в наслідок зазначеної дорожньо-транспортної пригоди. Згідно епікризу № 55667/669 від 29.12.2014 року [PERSON] були призначені наступні ліки : дексаметазон на фізрастворі, рефортан в каплях, кетанов, аминокапроновая кислота, єль-лизин єсцинат на физростворі, актовегін, церібрализин, зиноцеф на фізрастворі, метрогіл, линкоміцин, гордокс на фізрастворі, омез на фізрастворі, фуцис, лінекс, серміон, церабралізін, цитофловін, глюкоза, кортексін, тіоцетам, цераксон, контрікап на фізрастворі, пірацетам, гліцин, цинарізін, вітаміни групи Б, солкосеріл, персен, валеріана, блицеф, натрія хлорід, линкомицин, єтамзилшат натрія, линекс, фуцис, кеторал ( а.с.5-6). Відповідно до епікризу №5889/738 від 29.12.2014 року [PERSON] були призначені наступні ліки: єтамзилат натрія, линекс, фуцис. Також призначені перевязки у лікарні за місцем проживання.( а.с.198). Згідно з витягом із історії хвороби стаціонарного хворого [PERSON] № 527265 в лікарні проведено післяопераційна реабілітація лікування6 ЛФК, рана активна та пасивна розробка рухів у ліктьовому суглобі, перевязки, знеболення, антибітикотерапія.( а.с.71). Придбання зазначених ліків, перевязочних матеріалів та матеріалів, що були використані при проведенні операції та у період реабілітації підтверджено наступними фіскальними чеками : №335 від 18.03.2015 року на суму 750 грн. ( а.с.72) товарний чек від 27.06.2012 року на суму 342,65 грн. (а.с.75), товарний чек від 27.06.2012 року на суму 364,65 грн. ( а.с.75) , фіскальний чек від 26.06.2012 на суму 67,25 грн. (а.с.76) , фіскальний чек на суму 26.06.2012 на суму 33,25 грн. (а.с.76), фіскальний чек від 25.06.2012 року на суму 18,90 грн. (а.с. 77), фіскальний чек від 25.06.2012 року на суму 53,10 грн. (а.с. 77), фіскальний чек від 25.06.2012 року на суму 60,70 грн. (а.с. 77), фіскальний чек від 25.06.2012 року на суму 166,50 грн. (а.с. 77), фіскальний чек від 24.06.2012 року на суму18,05 грн. (а.с. 78), фіскальний чек від 24.06.2012 року на суму 71,55 грн. (а.с. 78), фіскальний чек від 23.06.2012 року на суму 354,72 грн. (а.с. 79), фіскальний чек від 23.06.2012 року на суму 166,35 грн. (а.с. 79), фіскальний чек від 23.06.2012 року на суму 23,60 грн. (а.с. 79), фіскальний чек від 23.06.2012 року на суму 125,60 грн. (а.с. 79), фіскальний чек від 22.06.2012 року на суму 151,95 грн. (а.с. 80), фіскальний чек від 22.06.2012 року на суму 11,00 грн. (а.с. 80), фіскальний чек від 22.06.2012 року на суму 70,00 грн. (а.с. 80), фіскальний чек від 22.06.2012 року на суму 7,40 грн. (а.с. 80), довідка на придбання ренгеновскої плівки на суму 130,00 грн.( а.с.80), фіскальний чек від 21.06.2012 року на суму 8,90 грн. (а.с. 81), товарним чеком №А0000085399 від 22.06.2012 року на загальну суму 330,80 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.83), товарним чеком від 22.06.2012 року на суми 110,40 грн. (а.с.84), товарним чеком №А0000084942 від 22.06.2012 року на загальну суму 338,41 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.85), товарним чеком від 22.06.2012 року на суми 11,00 грн.(за винятком гематогену, якого немає в призначеннях лікаря) (а.с.86), товарним чеком №А0000085861 від 23.06.2012 року на загальну суму 75,20 грн. (а.с.87), фіскальний чек від 23.06.2012 року на суму 75,20 грн. (а.с. 87), товарним чеком №А0000085508 від 23.06.2012 року на загальну суму114,50 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.88), товарним чеком №А0000085709 від 23.06.2012 року на загальну суму 507,67 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.89-90), товарним чеком №А0000086024 від 24.06.2012 року на загальну суму 24,50 грн (а.с.91), товарним чеком №А00000856022 від 24.06.2012 року на загальну суму 322,91 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.92), товарним чеком №А0000086472 від 54.06.2012 року на загальну суму 154,37 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.93), товарним чеком №А0000086842 від 26.06.2012 року на загальну суму 128,25 грн.( за винятком пакету маленького вартістю 0,5 грн.) (а.с.94), №А0000087213 від 27.06.2012 року на загальну суму 11,27 грн.( за винятком пакету маленького вартістю 0,5 грн.) (а.с.95), товарним чеком №А0000087172 від 26.06.2012 року на загальну суму 47,77 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.96), товарним чеком №А0000087708 від 27.06.2012 року на загальну суму 604,09 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.97-98), товарним чеком №А0000087778 від 28.06.2012 року на загальну суму 585,39 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.99-100), товарним чеком №А0000087746 від 28.06.2012 року на загальну суму 61,50 грн. (а.с.101-102 ), товарним чеком від 29.06.2012 року на загальну суму 99,40 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.103), товарним чеком від 29.06.2012 року на загальну суму 588,49 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.104-105), товарним чеком від 30.06.2012 року на загальну суму 59,00 грн. (а.с.106), товарним чеком №А0000088800 від 30.06.2012 року на загальну суму 20,00 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.107), товарним чеком від 30.06.2012 року на загальну суму 605,04 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.108-109), товарним чеком від 30.06.2012 року на загальну суму 46,09 грн. (а.с.111), товарний чек від 03.08.12 на суму 71,60 грн. (а.с.115), товарні чеки № 184 та 185 від 03 липня 2013 року на загальну суму 900 грн. ( а.с.116), товарним чеком №А0000051596 від 16.05.2013 року на загальну суму 385,04 грн. (а.с.117), товарним чеком №А00000103862 від 02.08. 2012 року на загальну суму 8,17 грн. (а.с.118), товарний чек від 01.07.2012 р. на суму 87,65 грн. ( а.119), товарним чеком №А0000089052 від 01.07.2012 року на загальну суму 552,99 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.120), товарним чеком №А0000089516 від 02.07.2012 року на загальну суму 78,00 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.121), товарним чеком від 03.07.2012 року на загальну суму 16,98 грн. (а.с.123), товарним чеком №А0000090107 від 03.07.2012 року на загальну суму 161,65 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн. та гематогену вартістю 16,75 якого немає в призначеннях лікаря ) (а.с.124), товарним чеком №А0000091155 від 05.07.2012 року на загальну суму 6,27 грн. (а.с.125), товарний чек від 06.07.2012 року на суму 60,00 грн. ( а.с127).,фіскальний чек від 04.07.12. на суму 436,25 грн. (а.с.128)., товарні чеки № 141 та 142 від 9.07.2014 року на загальну суму 900 грн.( а.с.128), товарним чеком №А0000092932 від 09.07.2012 року на загальну суму189,49 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с.129), товарний чек від 09.07.2012 року на суму 40,00 грн. ( а.с. 130), товарним чеком №А0000093970 від 11.07.2012 року на загальну суму 97,70 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с. 131), товарним чеком №А0000094709 від 11.07.2012 року на загальну суму 154,40 грн.( за винятком пакетів вартістю 0,20 грн.) (а.с. 132), товарним чеком №А0000093906 від 11.07.2012 року на загальну суму 40,10 грн. (а.с. 133), товарним чеком №А0000094164 від 12.07.2012 року на загальну суму 27,00 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с. 134). Товарний чек від 12.07.2012 року на суму 20,00 грн. ( а.с.135), товарний чек від 12.07.2012 року на суму 14,50 грн. (за винятком гематогену, якого немає в призначеннях лікаря та вологих дитячих салфеток )( а.с.135) , товарним чеком №А0000095097 від 13.07.2012 року на загальну суму 179,61 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с. 136), товарним чеком №А0000095984 від 15.07.2012 року на загальну суму 106,91 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с. 137), фіскальний чек від 17.07.2012 року на суму 27,50 грн. (а.с139) ., товарний чек на суму 19,00 грн. (за винятком гематогену вартістю 16,25грн., якого немає в призначеннях лікаря) (а.с140) , товарні чеки № 145, 146 від 20 .07.2012 року на загальну суму 3500 грн. (а.с. 142), товарним чеком №А0000098409 від 20.07.2012 року на загальну суму 446,92 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с. 143), товарним чеком №А0000098862 від 21.07.2012 року на загальну суму 19,10 грн. ( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с. 146), товарним чеком №А0000099813 від 23.07.2012 року на загальну суму 66,10 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с. 147),фіскальний чек від24.07.2012 року на суму147,45 грн. (а.с.148),товарний чек від 24.07.2012 року на суму 12,75 грн. (а.с.149) , товарний чек від 24.07.2012 року на суму 4,05 грн. (без урахування гематогенту, якого немає в призначеннях лікаря та вологих салфеток, дитячих) (а.с.149), товарним чеком №А00000100596 від 25.07.2012 року на загальну суму 28,09 грн. (а.с. 150),товарний чек від 25.07.2012 року на суму 26,50 грн. (без урахування гематогену, якого немає в призначеннях лікаря)(а.с.151), товарним чеком №А00000101073 від 26.07.2012 року на загальну суму 26,00 грн.( а.с.152) ,товарний чек від 30.07.2012 року на суму 24,50 грн. (а.с.153), товарний чек від 30.07.2012 р. на суму 16,13 грн.( а.с.153), товарним чеком №А00000102464 від 30.07.2012 року на загальну суму 49,90 грн.( за винятком пакету великого вартістю 0,15 грн.) (а.с. 154), товарний чек від 31.07.2012 року на суму 40,00 грн.(а.с155) на загальну суму 16 905,67 грн., які апеляційний суд вважає належними та допустимими доказами. Виходячи із вищенаведеного, апеляційний суд вважає, що стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування матеріальної шкоди підлягає 16 905,67 грн. При цьому суд не приймає до надані на підтвердження своїх позовних вимог наступні чеки: товарний чек від 30.06.2012 року на придбання гематогену на суму 39,90 грн. (а.с.74), фіскальний чек на придбання препаратів гори на суму 4,00 грн.( а.с122), фіскальний чек на придбання збуджуючих препаратів на суму 23,00 грн. ( а.с. 126), препаратів гори на суму 4,00 грн.( а.с122), товарний чек б/н від 09.07.2012 року на придбання мотузки на суму 10,00 грн. (а.с.128), фіскальний чек від 16.07.2012 року на придбання засобів-п, склов Пр,ПК, знезаражувального розчину, препаратів саніта, чоловічих та жіночих статевих гармонів на загальну суму 197,39 грн. (а.с.138), товарного чеку від 21.07.2012 року на придбання розчину цигамента на суму 17,25 грн. (а.с.145), оскільки позивачкою не доведено, що саме ці препарати призначались їй в звязку з лікуванням травми отриманої при дорожньо-транспортній пригоді 21 червня 2012 року. Також судом не приймаються до уваги фіскальний чеки від 27.06.2012 року на суму 11,00 грн. (а.с.75), фіскальний чек від 17.07.2012 року на суму 115,50 грн.(а.с.141), фіскальний чек від 21.07.2012 року на суму 119,90 грн. (а.с.144), які є такими, що не можливо прочитати і зробити висновок, що вони є належними та допустимими доказами неможливо. Крім того в обґрунтування своїх позовних вимог позивачкою надано копії проїзних документів до міста Київ на суму 237,96 грн., проте позивачкою не надано суду доказів на підтвердження того, що її поїздка до міста Київа було повязана саме з лікуванням наслідків травм отриманих при дорожньо-транспортній пригоді 21 червня 2012 року тому апеляційний суд вважає, що ці витрати не підлягають відшкодуванню. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, у тому числі і у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням та пошкодженням її майна. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, підлягає відшкодуванню моральна (немайнова) шкода, завдана позивачу неправомірними діями відповідача, яка виразилася в тому, що під час заподіяння тілесних ушкоджень та тривалого лікування малолітній [PERSON] переніс і продовжує переносити фізичний біль, довго лікувався, переніс операційне втручання та втрату стійкої працездатності на 5%, був порушений нормальний розпорядок життя, все це призвело до погіршення здоров'я та необхідності подальшого лікування. Як розяснив Пленум Верховного Суду України у п.5, 9 своєї постанови №4 від 31.03.95 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. З урахуванням суті позовних вимог, характеру та ступеню моральних страждань, їх тривалості, інших негативних наслідків для позивачки, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки, за рахунок відшкодування моральної шкоди, необхідно стягнути 5000 грн. Відповідно до частини 5 ст. 88 ЦПК України, якщо суд апеляційної інстанції, не передаючи справу на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При звернені до суду з позовом позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 243,60 грн. та 150 грн., що підтверджено квитанціями від 16.03.2015 року та при звернені до апеляційного суду з апеляційною скаргою сплачено 182,13 грн., що підтверджено квитанцією від 18 травня 2015 року, тому ці суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Як розяснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справа у пункті 12 своєї постанови № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» у випадку обєднання в одній заяві вимог майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону України № 3674 VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад ,знаття арешту з майна та визнання права власності на це майно. При цьому судовий збір зможе бути сплачений окремо за кожною вимогами або загальною сумою за всіма позовними вимогами. Виходячи із змісту позовної заяви позивачем були заявлені вимоги як майнового так і не майнового характеру, тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути додатково ще 93,60 грн. судового збору, який не був доплачений позивачкою при звернені до суду.

Outcome: partial