overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 07.03.2008 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №72. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені більше двох років назад, спільне господарство не ведеться. Позивачка після розірвання шлюбу бажає мати шлюбне прізвище - [PERSON]. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду заяву в якій, просить суд розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи, бажає лишити шлюбне прізвище. Відповідач в судове засідання не з'явився, з не відомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, за згодою позивачки, вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 07.03.2008 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №72, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] від 07.03.2008 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 25.06.2008 року. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У зв'язку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сім'ї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у зв'язку із продовженням навчання, у розмірі ? частини усіх видів його заробітку до досягнення донькою 23 років. Свою вимогу обґрунтовує навчанням доньки на комерційній основі в Інституті філології Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Позов просить задовольнити на підставі ст.ст. 198 -201 СК України. [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки не повідомив, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавала. Суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з указаною заявою, зазначаючи, що [INFO] року помер її брат [PERSON], після звернення до нотаріуса стало відомо, що в свідоцтві про народження заявника вказано її прізвище як [PERSON], а в свідоцтві про народження брата прізвище вказано [PERSON]. Від встановлення факту, що має юридичне значення, залежить виникнення та здійснення заявником особистих майнових та немайнових прав, а саме прийняття спадщіни. Посилаючись на викладене, [PERSON], просить встановити факт що [PERSON] [INFO], що помер [INFO] року, був її рідним братом. У судовому засіданні заявник свою заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник заінтересованої особи не заперечував проти задоволення заяви. Допитані у судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON], суду надали пояснення на підтвердження заяви. Заслухавши пояснення заявника та показання свідків, дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть, серія [NUMBER], виданим 01 грудня 2012 року Центрально - Міським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області. Відповідно до свідоцтва про народження, серія [NUMBER], виданим 20 лютого 2013 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, дошлюбне прізвище заявниці - [PERSON] . Протиріччя щодо прізвища заявника та її померлого брата виникли у наслідок не вірного написання прізвища. Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] були рідними братом та сестрою. Встановлення факту родинних відносин потрібно [PERSON] для здійснення особистих майнових та немайнових прав, а саме прийняття спадщини після смерті брата. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Оскільки встановлення факту родинних відносин між заявником та померлою сестрою має значення для оформлення права на спадщину після померлого, цей факт підлягає встановленню судовим рішенням. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2012 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що вона з чоловіком перестали розуміти один одного, шлюбні відносини не підтримують, ведуть окремі бюджети, однією сім'єю не проживають, у добровільному порядку відповідач шлюб розірвати не бажає, просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею, [PERSON], та [PERSON] 04 вересня 2012 року у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2131. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила справу розглядати у її відсутність. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив, у зв'язку із чим розгляд справи проводиться у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 04 вересня 2012 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, ведуть самостійні бюджети, шлюб має формальний характер, відповідач у добровільному порядку розірвати шлюб не бажає. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2012 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Посилаючись на те, що вона з чоловіком перестали розуміти один одного, понад рік шлюбні відносини не підтримують, ведуть окремі бюджети, просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею, [PERSON], та [PERSON] 08 травня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 41. У судове засідання [PERSON] не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, разом із тим, подала до суду заяву, у якій просила справу слухати у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила розірвати шлюб без надання строку на примирення. [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, разом із тим, подав до суду заяву, у якій просив справу слухати у його відсутність, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08 травня 2012 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, ведуть самостійні бюджети, шлюб має формальний характер. У добровільному порядку відповідач шлюб розірвати не бажає. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити. Крім того, згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 28 жовтня 1995 року уклала шлюб з відповідачем в Маріупольському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Донецької області, актовий запис № 1471. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З 2012 року сторони разом не проживають, сімейні відносини не підтримують через несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати, на примирення не згодна. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти винесення рішення на стадії попереднього розгляду справи. Суд, враховуючи, що між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, сім'я розпалась остаточно та підстав для її збереження немає, подальше сумісне проживання та збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб - розірванню без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявленого позову вказує, що 04 серпня 2013 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницькій області (актовий запис №64.) Від шлюбу у сторін дітей немає. Вказує, що вони не можуть проживати разом однією сім'єю, оскільки в них різні характери та різні погляди на життя, внаслідок чого між ними втрачено взаєморозуміння. На даний час вони проживають окремо, подружні стосунки не підтримують. Оскільки відповідач не бажає розірвати шлюб через органи РАЦС, тому вона вимушена звернутися з позовом про розірвання шлюбу до суду. Позивачка [PERSON], яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання подала заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить не надавати строк на примирення та не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON], який у встановленому порядку оповіщений про час і місце судового засідання, до суду не з'явився. У відповідності до ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів - в порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 04 серпня 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб, виданим виконавчим комітетом Самчиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницькій області (актовий запис №64.) Від шлюбу у сторін дітей немає. На час розгляду справи сторони проживають окремо, подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивачки, й розірвання шлюбу не призведе до порушення особистих та майнових прав сторін, суд дійшов висновку, що даний шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про розірвання шлюбу, зареєстрованого між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]; стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 08.06.1991 року з відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу дітей не має. Сімейне життя не склалося, через несумісність характерів. Припинили шлюбні відносини з травня 1999 року, з цього часу проживають окремо. Розірвати шлюб в органах ДРАЦС відповідач відмовляється, тому вона змушена звертатися до суду. Сторони в судове засідання не з'явились. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності сторін, що відповідає положенню ст. 224 та ч. 2 ст. 158 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 08.06.1991 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] було зареєстровано шлюб Великолугівською сільською радою Червоноармійського району Житомирської області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 08.06.1991 року (а.с.5). Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, миритися вона не бажає, відповідач в судове засідання не з'явився та не заперечував проти розірвання шлюбу, сторони не підтримують сімейно-шлюбні відносини, тому суд прийшов до висновку, що дана сім'я розпалась. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON]про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не меншому ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також на її утримання в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що від шлюбу з відповідачем у них є син [PERSON], [INFO], а відповідач належним чином не утримує його. Крім того, позивачка знаходиться у відпустці по догляду за сином до досягнення ним трирічного віку, а тому не працює та потребує матеріального забезпечення від батька дитини. Позивачка направила до суду заяву про розгляд справи за її відсутності та просить позов задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач позов визнав частково та вказав, що не має змоги сплачувати на утримання дружини в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення сином, трьох років та згоден сплачувати 1/10 частини із всіх видів заробітку (доходу) на її утримання. Крім того, відповідач зазначив, що купує сину все необхідне, що просить позивачка. Позовні вимоги в частині сплати ? частини заробітку (доходу) на утримання сина визнав повністю. Заслухавши учасника процесу, дослідивши усі надані докази суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом обєктивно встановлено, що від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає із позивачкою та знаходяться на її утриманні. Вказані обставини підтверджуються: паспортними даними позивачки, копією свідоцтва про народження дітей; копією свідоцтва про шлюб. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Також згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] не надає належної матеріальної допомоги [PERSON] на утримання сина, а тому на підставі ст.ст.180-184 СК України з нього підлягають стягненню аліменти на користь позивачки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) щомісячно, а також аліменти в розмірі 1/6 частини із всіх видів заробітку (доходу) щомісячно на утримання [PERSON] до досягнення сином [PERSON], [INFO], трьох років. При визначенні цього розміру суд враховує матеріальне становище дитини, позивачки, відповідача, а також те, що відповідач працює та інших утриманців не має. Крім того, згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову, а тому необхідно стягувати з часу подачі позову, а саме з 18 березня 2015 року.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-09 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до Апеляційного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 30 березня 2015 року, підсудність вказаного позову у порядку ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено Печерському районному суду м. Києва. У своєму позові позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 06 серпня 2010 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї, актовий запис № 1841 (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER]). Посилаючись на те, що між нею та відповідачем погіршились відносини, вони не підтримують шлюбних стосунків, вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження його неможливе. У судове засідання позивачка та відповідач не зявилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. В матеріалах справи наявна заява представника позивачки, в якій представник просить суд проводити судове засідання за її відсутності та відсутності позиваки, позов підтримує у повному обсязі проти ухвалення заочного рішення не заперечує. За вказаних обставин суд визнав можливим проводити судове засідання за відсутності сторін у заочному порядку, оскільки представник позивачки не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2010 року. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сімя носить формальний характер, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивачка в позовній заяві просить відновити їй дошлюбне прізвище, що є правом позивача, то суд не вбачає правових підстав для відмови у задоволенні позову в цій частині. На підставі викладеного та

Outcome: approved