Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-16 00:00:00

У березні 2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Займер» про визнання кредитного договору недійсним. Позивач посилається на наступні обставини. Невідома особа шахрайським шляхом, здійснила оформлення кредиту на Позивача, уклавши договір № 99099 від 16.12.2019 року з ТОВ «Займер» на суму близько 3000 грн. Позивач даний договір не оформляв, не підписував та кредит не брав. Про існування даного договору дізнався у січні 2020 року, телефоном від представника ТОВ «Займер» та шляхом отримання повідомлень від Відповідача. За даним фактом було повідомлено правоохоронні органи та було відкрито кримінальне провадження №12020100050000433 та повідомлено Відповідача про всі обставини. Ухвалою суду від 01 квітня 2021 року відкрите спрощене позовне провадження без виклику сторін. Відповідно до ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідач не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти позову. Позивач в судове засідання не викликався, про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку. Відповідач в судове засідання не викликався, про день, час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, відзиву на позов не надав. Зважаючи на це та враховуючи ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, суд 17.12.2021 року постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з позовною заявою, 16.12.2019 року, невідома особа шахрайським шляхом, здійснила оформлення кредиту на Позивача, а саме: 16.12.2019 року, невідома особа уклала договір № 99099 від 16.12.2019 року з ТОВ «Займер» на суму близько 3000 грн. Позивач даний договір не оформлював, не підписував та кредит не брав. Про існування даного договору дізнався у січні 2020 року, телефоном від представника ТОВ «Займер» та шляхом отримання повідомлень від Відповідача. За даним фактом було повідомлено правоохоронні органи та було відкрито кримінальне провадження №12020100050000433 та повідомлено Відповідача про всі обставини. У зв`язку з цим позивач вважає, що кредитний договір, укладений між позивачем та відповідачем, шахрайським шляхом невідомими особами, є недійсним. Позивач також повідомив, що оспорюваний договір був укладений без його участі, без його волі. Про існування такого договору йому не було відомо. Відсутні будь-які докази, що із його боку була вчинена якась дія, направлена на укладення цього договору та на отримання коштів на умовах позики. Позивач не отримував ніяких кредитних грошових коштів від Відповідача на свої особові рахунки (банківські картки). Позивач впевнений, що в невідомому йому кредитному договорі № 99099 від 16.12.2019 року, не вказано його карткового (банківського) рахунку та в Відповідача відсутні належні докази отримання коштів Позивачем. Крім того, Позивач не надавав жодних своїх документів Відповідачу для оформлення даного договору. Тобто, немає жодного доказу отримання ним коштів. Також, у своїх повідомленнях та дзвінках ТОВ «Займер» посилається на те, що нібито ним було надіслано в смс-повідомленні код, ввівши який, Позивач надав згоду на отримання позики і в подальшому було оформлено позику. Ці обставини Позивач заперечує, стверджує, що взагалі не реєструвався на сайті ТОВ «Займер» (cly.com.ua), не заповнювала ніякої анкети, не отримувала ніяких кодів та не робила жодних дій, які б підтверджували її наміри щодо отримання позики від даної фінансової установи. Більше того, Позивач не вела жодної офіційної переписки щодо отримання позики. Із представником ТОВ «Займер» вона ніколи і ні за яких обставин не досягали домовленості про можливість укладення договору у електронній формі чи шляхом обміну електронними листами. У неї взагалі немає електронної пошти. З текстом договору позики (кредиту) Позивач також не знайомий та про них йому не відомо. Умови кредитування чи надання позики ТОВ «Займер» їй невідомі і з ними її ніхто не знайомив. Позивач стверджує, що у даному випадку мають місце відносини із фінансовими шахраями, які використали копії її паспорту та ідентифікаційного номеру, ймовірно використали дублікат її номеру телефону, які вона надсилала декілька років назад для оформлення документів для виїзду за кордон або при влаштуванні на роботу, для підробки договору позики. Також, під час укладення договору № 99099 від 16.12.2019 року про надання позики, було порушено вимоги частини 3 статті 203 ЦК України - на момент укладення договору було відсутнє волевиявлення та внутрішня воля позивача на його укладення. Поміж іншого, Позивач стверджує, що не отримував та не застосовував будь-яким способом ідентифікатор (CMC повідомлення із кодом) для укладення кредитного договору з Відповідачем, зокрема, відсутні докази отримання Позивачем будь-яким чином одноразового ідентифікатора, а також відсутні докази реєстрації позивача у інформаційно-телекомунікаційній системі відповідача. У зв`язку із цим, 19.02.2020, Позивач подав відповідне повідомлення до Оболонського управління поліції, у якому вказала, що невідомі особи шахрайським шляхом оформили на Позивача кредит. Ця інформація була внесена до Єдиного реєстру досудових розслідувань, номер кримінального провадження №12020100050000433 за ч.1 ст.190 Кримінального кодексу України . Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має права на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з частинами 1 та 2 статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється у порядку іншого судочинства. Згідно зі ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно з ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. За положеннями ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, в ст. 3 ЗУ «Про електронну комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним ст. 12 ЗУ «Про електронну комерцію», є оригіналом такого документа. Електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах. В матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази того, що із боку Позивача була вчинена будь-яка дія, направлена на укладення договору № 99099 від 16.12.2019 року та на отримання коштів на умовах позики. Суд звертає увагу, що ухвалою від 01 квітня 2021 року у Товариства з обмеженою відповідальністю «Займер» витребовувався кредитний договір, який був укладений в електронній формі між [PERSON] та ТОВ «Займер» від 16.12.2019 року № 99099. В матеріалах справи містяться докази отримання відповідачем зазначеної ухвали суду. Зазначений договір до суду наданий не був, відзив на позов також не наданий. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частин 5, 6 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, відсутність спростування з боку відповідача підстав позовних вимог, суд вважає докази, які містяться в матеріалах справи достатніми та приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, абз. 2 п. 31, абз. 3 п. 35 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 908,00 грн.

Outcome: approved