Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У вересні 2014 року Овідіопольська районна державна адміністрація як орган опіки та піклування звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що [PERSON] є матір'ю дітей [PERSON], яка народилась [INFO] року, і [PERSON], який народився [INFO] року. Батько дітей [PERSON] помер [INFO] р. Відповідачка тривалий час ухиляється від виховання дитини, покинула їх, спочатку на утримання батька, а після його смерті, на утримання бабусі дітей [PERSON] Тривалий час відповідач не відвідує дітей, не приймає ніякої участі в їх утриманні та вихованні. З наведених підстав позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно обої дітей, а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання дітей. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав. Відповідачка належним чином сповіщена про час та місце розгляду справи в судове засідання повторно не з'явилась, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15,16 постанови від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом з пояснень представника органу опіки та піклування, висновку органу опіки та піклування, встановлено, що відповідачка тривалий час не піклується про фізичний та духовний розвиток дітей, фактично відповідачка покинула дітей. Рішенням Овідіопольського районного від 09.09.2013 р. діти були залишені на виховання батькові. (а.с. 60 Рішенням Овідіопольського районного суду від 21.03.2013 р. з відповідачки на користь батька дітей, на утримання дітей були стягнені аліменти. З довідки відділу ДВС Овідіопольського РУЮ слідує, що аліменти на утримання дітей відповідач не сплачувала. (а.с. 8 ) Батько дітей помер [INFO] р., що підтверджено свідоцтвом про смерть. (а.с. 5) Згідно довідки дошкільного навчального закладу дитина [PERSON] відвідував цей заклад з 2009 року, але мати дитини в дитячий садок не приходила і дитиною не цікавилась. (а.с. 9) Довідкою Овідіопольського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді підтверджено, що діти перебувають на утриманні їх бабусі [PERSON], а мати дітей [PERSON] покинула дітей і ніякої участі в їх утриманні та вихованні не приймає. (а.с. 10) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а згідно до ст. 166 ч.2 цього ж Кодексу особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, одночасно з позбавленям батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved