Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-05 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулась до Харківського районного суду Харківської області із позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому позивач просить з урахуванням уточнених позовних вимог стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] у розмірі 2 395, 00 грн та [PERSON] , [INFO] у розмірі у розмірі 2 395, 00 грн, починаючи з дати звернення до суду і до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 03 жовтня 2008 року зареєструвала шлюб з відповідачем , який рішенням Сахновщинського районного суду Харківської області від 12.11.2020 року було розірвано. Рішення суду 15 грудня 2020 року набрало законної сили. Під час спільного проживання у сторін народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На час звернення з даним позовом до суду діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач не надає жодної матеріальної допомоги, вихованням дітей не займається. Діти навчаються у школі, потребують додаткових індивідуальних занять з викладачами, відвідування спортивних секцій, мають бути забезпечені літнім відпочином та мати можливість отримувати дитячі розваги. Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 12 квітня 2021 року позовна заява прийнята до розгляду та призначена в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання учасники справи не з`явились, про день, час та місце якого повідомлялись належним чином. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала до суду заяву, в якій просить суд розгляд справи проводити у її відсутність, позовні вимоги підтримує та у разі відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся своєчасно і належним чином, причини не явки суду не повідомив. Відзив не надав, а також будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому відповідно до частини четвертої названої статті Кодексу у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, наданою нею у письмовій заяві про розгляд справи без її участі, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. В зв`язку з неявкою в судове засідання учасників справи, відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, розглянувши матеріали справи і оцінивши наявні в справі письмові докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, вирішуючи справу, виходить з такого. З матеріалів справи вбачається, що сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 08 жовтня 2009 року Солоницівською селищною радою Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 148). [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане 03 січня 2012 року виконавчим комітетом Солоницівської селищної ради Дергачівського району Харківської області, актовий запис № 2). Факт проживання дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з позивачем підтверджується актом про фактичне проживання особи, складеного 22 березня 2021 року депутатом Пісочинської селищної ради Харківської області Харківського району Савельєвим О.В. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним зі способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у СК України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно частини першої, другої статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до частини 1 статті 184 СК Украйни суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідач є працездатною особою молодого віку, не позбавлений можливості працювати, даних про наявність на його утриманні інших неповнолітніх (малолітніх) дітей та непрацездатних членів сім`ї, а також доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення від обов`язку утримувати дитину суду не надано, а тому суд приходить до висновку що відповідач може сплачувати аліменти на утримання дитини. Щодо визначення розміру аліментів . Загальний розмір аліментів , який позивач просить стягнути з відповідача на її користь н утримання двох малолітніх дітей становить 4 790, 00 грн на місяць. Відповідно до статей 8, 12 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік» установлено прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років в розрахунку на місяць: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. Згідно статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Позовна заява про стягнення аліментів на утримання дітей подана до суду 17 березня 2021 року. Отже, враховуючи обов`язок утримувати дітей, який покладено на обох батьків, розмір прожиткового мінімуму на дітей віком від 6 до 18 років з розрахунку на місяць, мінімальний розмір аліментів на одну дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також ту обставину, що аліменти мають бути необхідними та достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини, а також той факт, що більший тягар по утриманню дітей лежить на матері, оскільки діти проживають з нею, суд вважає за можливе відступити від рівності часток і встановити розмір аліменти в твердій грошовій сумі по 1 500 (одна тисяча п`ятсот) гривень 00 копійок на кожну дитину щомісячно, починаючи з 17 березня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. В іншій частині позовні вимоги задоволенню не підлягають. Задовольняючи частково позовну заяву, суд враховує той факт, що позивачем не доведено та не підтверджено матеріалами справи платоспроможність відповідача щодо сплачувати аліменти в розмірі заявленому позивачем. Статтею 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог статті 141 ЦПК України. З урахуванням вищевикладеного, з відповідача слід стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 копійок.

Outcome: partial