Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до ФОП [PERSON] про стягнення пені в якій вказував, що 15 серпня 2016 року між ним та відповідачем було укладено договір на виготовлення та встановлення надмогильного комплексу з граніту за №30. Відповідно до договору ФОП [PERSON], як підрядник (із залученням [PERSON], як безпосереднього виконувача робіт), зобов'язався виготовити пам'ятник з «Букинського» і «Лезніківського» родовищ згідно погоджених ескізу, деталювання та кошторису, транспортувати його до місця захоронення в м. Вознесенську Миколаївської області і встановити його на місці захоронення. Відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт не пізніше п'яти днів з моменту отримання авансового платежу та завершити їх повне виконання не пізніше, ніж в чотиримісячний строк. Зі свого боку [PERSON], як замовник, зобов'язався частинами сплатити узгоджену сторонами вартість робіт в загальному розмірі 40 000 грн., а саме 13 000 грн. - в якості авансу протягом одного дня від дати підписання договору, та решту суми (27 000 грн.) - протягом трьох днів з моменту фактичного встановлення надмогильної споруди на місці поховання і підписання акту здачі-приймання виконаних робіт. Сторонами також узгоджено, що замовник має право контролювати перебіг та якість робіт. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору та вимагати повернення сплачених коштів в повному обсязі. В цьому разі грошові кошти повертаються замовнику впродовж трьох днів з дня розірвання договору. За кожен день затримки повернення грошових коштів нараховується пеня на суму повернення в розмірі 3% за кожен день прострочення платежу. На виконання умов договору 16 серпня 2016 року позивач сплатив на користь відповідача аванс в розмірі 13 000 грн. Проте відповідач в узгоджені сторонами строки до виготовлення пам'ятника не приступив, жодної інформації про хід та стадію виконання робіт замовнику не надавав. У зв'язку з цим 24 листопада 2016 року позивач звернувся до ФОП [PERSON] з вимогою про необхідність завершення робіт в строк до 30 листопада 2016 року. В іншому разі [PERSON] просив вважати договір розірваним з 01 грудня 2016 року з поверненням йому сплаченого авансу. Підрядник обумовлені договором роботи в передбачений строк не виконав, в зв'язку з чим 01 грудня 2016 року договір на виготовлення та встановлення надмогильного комплексу з граніту на підставі заяви замовника було розірвано. В той же час, сплачений замовником аванс в розмірі 13 000 грн. підрядник повернув лише 03 жовтня 2017 року, а тому [PERSON] просив стягнути з ФОП [PERSON] на свою користь пеню за весь час прострочення повернення коштів в загальному розмірі 118 560 грн. Ухвалою суду від 11 березня 2019 року відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні з викликом сторін. Цією ж ухвалою до участі в розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог щодо предмета спору залучено [PERSON] В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач ФОП [PERSON]та третя особа - [PERSON] в судове засідання не з'явилися, судом належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач проти цього не заперечував. Заслухавши пояснення позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що 15 серпня 2016 року між сторонами було укладено договір на виготовлення та встановлення надмогильного комплексу з граніту за №30, що за своєю суттю належить до договорів підряду. Відповідно до договору ФОП [PERSON], як підрядник (із залученням [PERSON], як субпідрядника) зобов'язався виготовити пам'ятник з «Букинського» і «Лезніківського» родовищ згідно погоджених ескізу, деталювання та кошторису, транспортувати його до місця захоронення в м. Вознесенську Миколаївської області і встановити його на місці захоронення (п. 2.1 договору). Відповідач зобов'язався розпочати виконання робіт не пізніше п'яти днів з моменту отримання авансового платежу та завершити їх повне виконання не пізніше, ніж в чотиримісячний строк (п.п. 5.1, 5.2 договору). Зі свого боку [PERSON], як замовник, зобов'язався частинами сплатити узгоджену сторонами вартість робіт в загальному розмірі 40 000 грн., а саме 13 000 грн. в якості авансу протягом одного дня (двох днів) від дати підписання договору (п.п. 6.6, 7.1 договору), та решту суми (27 000 грн.) - протягом трьох днів з моменту фактичного встановлення надмогильної споруди на місці поховання і підписання акту здачі-приймання виконаних робіт (п. 7.2 договору). Сторонами також узгоджено, що замовник має право контролювати перебіг та якість робіт (п. 5.4 договору). Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору та вимагати повернення сплачених коштів в повному обсязі. В цьому разі грошові кошти повертаються замовнику впродовж трьох днів з дня розірвання договору. За кожен день затримки повернення грошових коштів нараховується пеня на суму повернення в розмірі 3% за кожен день прострочення платежу (п.п. 9.4.1, 9.4.2 договору). На виконання умов договору 16 серпня 2016 року позивач сплатив на користь відповідача аванс в розмірі 13 000 грн. (а.с. 6). Проте матеріали справи не містять жодних доказів, що відповідач в узгоджені сторонами строки приступив до виготовлення пам'ятника та надавав замовнику інформацію про хід та стадію виконання робіт. Судом також встановлено, що 24 листопада 2016 року позивач (у зв'язку з порушенням відповідачем умов договору) звернувся до ФОП [PERSON] з вимогою про необхідність завершення робіт в строк до 30 листопада 2016 року. В іншому разі [PERSON] просив вважати договір розірваним з 01 грудня 2016 року з поверненням йому сплаченого авансу (а.с. 7, 8). Проте підрядник обумовлені договором роботи в передбачений строк не виконав, в зв'язку з чим 01 грудня 2016 року договір на виготовлення та встановлення надмогильного комплексу з граніту на підставі заяви замовника було розірвано. В той же час, сплачений замовником аванс в розмірі 13 000 грн. підрядник повернув лише 03 жовтня 2017 року (а.с. 9). Відповідно до ст.ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Виконання зобов'язань, реалізація, зміна та припинення певних прав у договірному зобов'язанні можуть бути зумовлені вчиненням або утриманням від вчинення однією із сторін у зобов'язанні певних дій чи настанням інших обставин, передбачених договором, у тому числі обставин, які повністю залежать від волі однієї із сторін. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). У разі порушення зобов'язання однією стороною друга сторона має право частково або в повному обсязі відмовитися від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 615 ЦК України). Зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим (ч.ч. 1, 3 ст. 651 ЦК України). Одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання (ч. 2 ст. 615 ЦК України). Згідно ч.ч. 1-2 ст. 849 ЦК України, замовник має право у будь-який час перевірити хід і якість роботи, не втручаючись у діяльність підрядника. Якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. Водночас, позивач, відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів», є споживачем послуг, а тому на нього поширюється дія цього закону. Аналогічно, згідно ч.ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов'язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. Відповідно до п. 9.4.1 договору, в разі відмови замовника від договору (якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим) грошові кошти повертаються підрядником замовнику впродовж трьох днів з дня розірвання договору. За кожен день затримки повернення грошових коштів нараховується пеня на суму повернення в розмірі 3% за кожен день прострочення платежу. Відповідач не повернув позивачу сплачений аванс в передбачений договором триденний строк з моменту розірвання договору (яке відбулося 01 грудня 2016 року), а тому за весь період прострочення платежу (з 04 грудня 2016 року по 03 жовтня 2017 року) нараховується пеня. Розмір пені становить 118 170 грн. (13 000 грн. (сума авансу) х 3 % х 303 дні (кількість днів прострочення)). Проте, відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Зокрема, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1994 року №5 «Про практику розгляду цивільних справ за позовами про захист прав споживачів», суд за клопотанням відповідача вправі зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. Також Верховний Суд України в узагальненні судової практики з розгляду цивільних справ про захист прав споживачів (2009 - 2012 рр.) зазначив, що суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), що підлягає стягненню, враховуючи при цьому, зокрема, занадто високий її розмір, порівняно зі збитками споживача, ступінь виконання зобов'язання, майновий стан сторін, їх майнові та інші інтереси, що заслуговують на увагу. Зменшення розміру неустойки - це право суду. Суд може прийняти рішення про зменшення розміру неустойки як за власною ініціативою, так і за клопотанням відповідача (ч. 3 ст. 551 ЦК). Водночас, в постанові від 16 січня 2019 року у справі № 369/7002/17 (спір про захист прав споживачів) Верховний Суд зазначив наступне (цитата): «Частинами другою, третьою статті 551 ЦК України передбачено, що якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. При зменшенні розміру неустойки суд не обмежений тільки розміром основної заборгованості, оскільки законодавчої заборони такого зменшення не встановлено. Таким чином, за наявності обставин, встановлених частиною третьою статті 551 ЦК України, суд за власним переконанням може зменшити розмір неустойки в розумних межах. Отже, зменшуючи розмір неустойки з 195 321,73 грн до 5 тис. грн (при вартості тканини, яка повернута продавцю - 69 018,28 грн) суди правильно застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини». Судом встановлено, що нарахована позивачем неустойка значно перевищує розмір боргу та, на думку суду, є надто завищеною, що суперечить самій компенсаційній суті неустойки (розумна компенсація за порушення зобов'язання), а також засадам цивільного законодавства, а саме справедливості, добросовісності та розумності. За встановлених обставин, враховуючи розмір боргу та період прострочення повернення грошових коштів, суд вважає необхідним зменшити розмір пені до обґрунтованого, а саме до 10 000 грн. В силу вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача (пропорційно до розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню на користь бюджету 99,95 грн. судового збору (1 185,60 грн. (встановлений законом розмір судового збору) х 8,43 % (процент задоволених позовних вимог)).

Outcome: partial