Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-23 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] , треті особи: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації, [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування вимог позивач зазначив, що відповідно до договорів дарування від 24.09.1997 року та від 05.08.2003 року, він є одноосібним власником квартири [ADDRESS] . [PERSON] стверджує, що у квартирі [ADDRESS] , окрім нього зареєстровані: його дружина [PERSON] , їхня спільна неповнолітня донька [PERSON] , донька дружини [PERSON] , та донька позивача від першого шлюбу [PERSON] . Також позивач вказує, що відповідач з донькою [PERSON] після розірвання їхнього шлюбу від 13.11.2009 року, проживає окремо від нього, а саме за адресою: [ADDRESS] . На даний час реєстрація дочки позивача [PERSON] у квартирі [ADDRESS] , створює йому перешкоди у розпорядженні квартирою. У зв`язку із цим він звернувся до суду. Позивач та його представник у судовому засіданні підтримували позовні вимоги та просили суд їх задовольнити, проти винесення заочного рішення суду не заперечували. Відповідач [PERSON] , яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. Треті особи: Служба у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації та [PERSON] у содовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечували. Заслухавши пояснення позивача та третіх осіб, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до договорів дарування від 24.09.1997 року та від 05.08.2003 року, [PERSON] є одноосібним власником квартири [ADDRESS] (а.с.13-14). З довідки Форми №3 №85/5859/1055 від 12.07.2017 року вбачається, що у квартирі [ADDRESS] , зареєстровані: позивач [PERSON] , його дружина [PERSON] , їхня неповнолітня донька [PERSON] , донька [PERSON] - [PERSON] , та донька позивача від першого шлюбу [PERSON] . Відповідно до ст. 41 Конституції України, «Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним». Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Стаття 321 ЦК України зазначає, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 383 ЦК України, власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Статтею 386 ЦК України визначено засади захисту права власності: Держава забезпечує рівний захист усіх суб`єктів права власності. Із відповіді від 08.04.2019 року №10413-816 Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації на запит представника позивача [PERSON]. , вбачається, що заяв, скарг, повідомлень та листів щодо неможливості проживання [PERSON] та неповнолітньої [PERSON] у квартирі [ADDRESS] до Служби у справах дітей Оболонської районної у м. Києві державної адміністрації не надходило. Із відповіді від 09.04.2019 року № 1839125/51/02-2019 Оболонського управління поліції Головного управління національної поліції в м. Києві Національної поліції України, вбачається, що звернень від [PERSON] та [PERSON] з приводу вселення чи усунення перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] не надходило. Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла, або законом. У матеріалах справи міститься рішення Оболонського районного суду м. Києва від 17 листопада 2006 року, з якого вбачається, що неповнолітня [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] , а саме за адресою: [ADDRESS] (а.с.39). Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З огляду на вищевказане, у суду є всі підстави вважати, що у квартирі [ADDRESS] громадянка [PERSON] та неповнолітня [PERSON] , не проживають більше одного року. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивач, як власник квартири позбавлений можливості вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, оскільки у квартирі зареєстрована неповнолітня [PERSON] . З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про необхідність визнати неповнолітню [PERSON] такою, що втратила право на користування квартирою [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати покладаються на відповідача. Враховуючи зазначене, відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 316, 319, 321, 383, 386, 391, 405 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved