Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (далі - позивач)звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON], [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, про встановлення факту прийняття спадщини та визнання права власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 30 жовтня 2008 року помер його батько [PERSON].Після смерті батька відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки, площею 4.18 гектарів, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої в межах території [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, належної спадкодавцю [PERSON], на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії III МК № 029085. У позовній заяві позивач [PERSON] зазначає, що вони з відповідачем [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті батька [PERSON]. Також позивач вказує на те, що за життя батько не склав заповіту, однак позивач фактично прийняв спадщину, яка відкрилася після смерті батька, а також вступив в управління та володіння спадковим майном, а саме - земельною ділянкою, оскільки, на час відкриття спадщини, проживав за однією адресою з спадкодавцем [PERSON], і тому не звертався до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини в шестимісячний строк. Водночас, позивач посилався на те, що після звернення 28 квітня 2017 року до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з питанням оформлення свого спадкового права, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті батька [PERSON], у зв'язку з пропуском ним шестимісячного строку, для подання заяви про прийняття спадщини. Оскільки у позивача відсутня можливість вирішення спору у позасудовому порядку, він просить: встановити факт прийняття ним спадщини після смерті батька [PERSON]; визнати за ним право власності на земельну ділянку, в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON]. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, при цьому 07.11.2017 подав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав і просив задовольнити їх у повному обсязі, також просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, при цьому 31.10.2017 подав на адресу суду заяву, в якій визнав позовні вимоги та просив задовольнити їх у повному обсязі, також просив розглядати справу без його участі. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської областіу судове засідання не з'явився, при цьому 31.10.2017 відповідач також подав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та просив розглядати справу без участі його представника. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії III - ФП № 456653 (а.с. 10). 30 жовтня 2008 року [PERSON] помер у віці 78 років у с. Петрово - Солониха, Миколаївського району Миколаївської області (а.с. 8). Як вбачається з повідомлення Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 02.11.2017, за даними нотаріальної контори спадкова справа після смерті 30 жовтня 2008 року [PERSON] не відкривалась. За життя [PERSON], на підставі рішення № 2, 6 сесії, 23 скликання [PERSON] сільської ради народних депутатів від 28 квітня 1999 року було передано у приватну власність земельну ділянку, площею 4.18 гектарів, з цільовим призначенням: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану в межах території [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, що підтверджується копією акта на право приватної власності на землю, серії III МК № 029085 (а.с. 11). Після смерті [PERSON], позивач [PERSON] 28 квітня 2017 року звернувся до Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області з питанням оформлення свого спадкового права, при цьому 28 квітня 2017 року державний нотаріус Четвертої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області [PERSON] винесла постанову про відмову [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті 30 жовтня 2008 року батька [PERSON], у зв'язку з пропуском позивачем шестимісячного строку, передбаченого Цивільним кодексом України, для подання заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Як вбачається з довідки Виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 06 липня 2017 року позивач [PERSON] з травня 2008 року проживав разом із своїм батьком [PERSON] за адресою: вул. Центральна, буд. 18, с. Петрово - Солониха, Миколаївського району Миколаївської області (а.с. 14). Отже, позивач [PERSON] є таким, що фактично прийняв спадщину після смерті батька [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав із спадкодавцем. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з положеннями ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, згідно з положеннями ст. 1218 ЦК України позивач успадкував усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті останнього. До таких успадкованих позивачем прав відноситься і право на земельну ділянку, яка фактично була набута спадкодавцем [PERSON] на законних підставах та у незаборонений спосіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1223 ЦК України право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно з положеннями ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця. У тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який пережив, та батьки. У пунктах 3.1, 3.5 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/04-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України Про судову практику у справах про спадкування № 7 від 30 травня 2008 року також роз'яснено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Отже, належним способом захисту прав спадкоємця у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину є звернення спадкоємця до суду з вимогами про визнання права власності, в порядку спадкування. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1, п. 1) ч. 2 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, позивач не може захистити своє спадкове майнове право, тому воно підлягає захисту шляхом встановлення факту прийняття спадщини та визнання за позивачем права на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Крім цього, згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заяви відповідачів про визнання позову не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved