Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість у розмірі 17482 грн. 24 коп. за кредитним договором №б/н від 02.09.2010 року та судовий збір. В обґрунтування позову, позивач вказав на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 02.09.2010 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 15000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 30.01.2014 року позичальник [PERSON] помер. 31.05.2014 року позивачем була направлена претензія кредитора до П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори. 25.11.2014 року позивачем було отримало листа П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якому зазначалось, що після смерті [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям [PERSON] та [PERSON]. 29.01.2016 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред'явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Посилався на те, що станом на дату смерті, заборгованість позичальника перед Банком за кредитним договором №б/н від 02.09.2010 року становить 17482 грн. 24 коп., з яких: 14325 грн. 75 коп. - заборгованість за кредитом, 3156 грн. 49 коп. - заборгованість за відсотками, у звязку з чим, позивач вимушений звернутись до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Представник відповідачів у судове засідання не зявилася, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги не визнає в повному обсязі та заперечує проти їх задоволення. Представник третьої особи Пятої Дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не зявився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у звязку з наступним. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно до закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобовязана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Встановлено, що 02.09.2010 року між Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №б/н. Відповідно до якого, останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та Тарифами Банку складає між ним та банком Договір, про що свідчить його підпис у заяві (арк.с.9). Як вбачається з розрахунку заборгованості за договором №б/н від 02.09.2010 року, станом на 30.04.2016 року заборгованість перед Банком становить 17482 грн. 24 коп., з яких: 14325 грн. 75 коп. - заборгованість за кредитом, 3156 грн. 49 коп. - заборгованість за відсотками. Встановлено, що 30 січня 2014 року помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-КИ №561761 від 03.03.2014 року (арк.с.14). Згідно з нормою статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обовязків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Як вбачається з матеріалів спадкової справи №175/2014, після померлого 30 січня 2014 року [PERSON], спадщину прийняли його мати [PERSON] та донька [PERSON]. Оскільки зі смертю боржника зобовязання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Відповідно до\~ст.1281 ЦК України\~спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно ст.1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Встановлено, що 04 червня 2014 року Пятою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою був отриманий та зареєстрований лист-претензія Публічного акціонерного товариства «Акцент-Банк» за вихідним №SAMAB00000000070452 від 14.05.2014 року щодо заборгованості померлого 30 січня 2014 року [PERSON] за кредитним договором №б/н від 03.09.2010 року (арк.с.78, на звороті) у розмірі 17354 грн. 28 коп., проте, позовні вимоги стосуються стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.09.2010 року у розмірі 17482 грн. 24 коп. Так, 29 січня 2016 року Публічне акціонерне товариство «Акцент-Банк» пред'явив свої вимоги до спадкоємця [PERSON], що підтверджується реєстром поштових відправлень рекомендованих листів (арк.с.24). Проте, згідно вказаного листа-претензії за вихідним №SAMAB00000000070452/1 від 27.01.2016 року, останній містить вимогу щодо сплати [PERSON] заборгованості за кредитним договором №б/н від 03.09.2010 року у розмірі 15844 грн. 12 коп. (арк.с.21), тоді як позовні вимоги стосуються стягнення заборгованості за кредитним договором №б/н від 02.09.2010 року у розмірі 17482 грн. 24 коп. (арк.с.3). Вимоги до спадкоємця [PERSON] Публічним акціонерним товариством «Акцент-Банк», предявлені не були. Так, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право. 13.06.2014 року ПАТ «Акцент-Банк» було отримано відповідь П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що після померлого [PERSON] була заведена спадкова справа №175/2014. Крім того, 25.11.2014 року позивачем було отримало листа П'ятої дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якому зазначалось, що після смерті [PERSON] були видані свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям [PERSON] та [PERSON]. Згідно ч.3 ст.10, ст.ст. 57-60 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними і допустимими. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Отже, позивач, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст.ст.57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини, таких доказів ПАТ «Акцент-Банк» не надав суду. Оскільки про смерть боржника [PERSON] позивач дізнався 14 травня 2014 року, суд приходить до висновку, що кредитор предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємців. Також, суд зауважує, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю, без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю; спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно (ст. 355 ч. 4, ст. 356 ч. 1, ст. 368 ч. 1 ЦК України). Спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині; вимоги кредитора спадкоємці зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено; у разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі (ст. 1282 ЦК України). За приписами ЦК України, боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту (ст.527 ч.1 ЦК України); солідарний обовязок виникає у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання (ст.541 ЦК України); у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо, кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників, солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ч.ч. 1, 2 ЦК України). У результаті спадкування кількома спадкоємцями виникає право спільної часткової власності на спадкове майно і кожен із спадкоємців відповідає за боргами спадкодавця лише у розмірі його частки у спадщині і в межах вартості успадкованого майна. За цих умов, у спадкоємців не виникає солідарного обовязку перед кредитором спадкодавця щодо сплати боргу, протилежне суперечить правилам щодо спільної власності, зобовязань, а також суті спадкових правовідносин. Відтак, вимога про солідарне стягнення боргу зі спадкоємців позичальника не ґрунтується на нормах матеріального права та задоволенню не підлягає. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст.88 ЦПК України, вимоги позивача щодо відшкодування судових витрат задоволенню не підлягають, оскільки останньому в позові відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed