Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-18 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» м. Київ звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] , мотивуючи дані вимоги тим, 26.01.2007 між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» (правонаступником якого за всіма правами та обов`язками є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк») (надалі - Банк) та [PERSON] укладено Кредитний договір № CM-SME900/004/2007, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит в розмірі 230 000 доларів США. Для забезпечення виконання зобов`язань за Кредитним договором, 26.01.2007 між Банком та відповідачем укладено Договір іпотеки № PM-SME900/004/2007. Відповідно до п. 3.1 Договору іпотеки, предметом Іпотеки є будівля автомийки легкового транспорту та закусочної з мансардою, загальною площею 368,7 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (надалі - Предмет іпотеки). 08.03.2011 між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» - (надалі - ТОВ «ОТП Факторинг Україна») укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «ОТП Факторинг Україна». Крім того, 18.03.2011 між Банком та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» укладено Договір про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна» набуло статусу іпотекодержателя відносно Предмета іпотеки. 05.02.2013 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області ухвалено рішення по справі № 2-133/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] , ТОВ «Сєвєродонецьке підприємство «Хімпоставка» про стягнення заборгованості на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CM-SME900/004/2007 від 26.01.2007 року у розмірі 1720823,28 грн. 08.09.2017 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») укладено Договір факторингу, відповідно до якого право вимоги за Кредитним договором перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ». Також, 26.12.2017 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав за договорами іпотеки, відповідно до умов якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло статусу іпотекодержателя предмета іпотеки. 01.07.2019 Сєвєродонецьким міським судом Луганської області було замінено стягувана ТОВ «ОТП Факторинг Україна» його правонаступником - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», згідно виданих виконавчих листів по справі № 2-133/11. У зв`язку з тим, що після ухвалення рішення суду від 05.02.2013 по справі № 2-133/11 зобов`язання за кредитом не виконано, заборгованість не погашена та станом на дату подачі даного позову складає 1720823,28грн., ТОВ «ФК «Довіра та гарантія», як кредитор та іпотекодержатель звернувся до суду з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. 18.07.2019 ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» стало відомо з телефонної розмови, що іпотекодавець [PERSON] помер. Згідно інформаційної довідки від 22.07.2019, власником предмета іпотеки є відповідач [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 29.10.2014 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О. Відповідно до п.6.4.1 Договору іпотеки сторони дійшли згоди, що іпотекодержателю належить право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України. У зв`язку з цим позивач звернувся до суду з позовом і просить в рахунок погашення заборгованості за кредитном договором № CM-SME900/004/2007 від 26.01.2007 в розмірі 1720823,28грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - будівлю автомийки легкового транспорту та закусочної з мансардою, загальною площею 368,7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 29.10.2014 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О., шляхом надання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» права продажу предмета іпотеки від свого імені буд-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 ЗУ «Про іпотеку», за ціною, встановленою на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. 17.02.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» подало до суду заяву про зміну предмету позову, в якій просило в рахунок погашення заборгованості за кредитном договором № CM-SME900/004/2007 від 26.01.2007 в розмірі 1720823,28грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - будівлю автомийки легкового транспорту та закусочної з мансардою, загальною площею 368,7 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 29.10.2014 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О., шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно ЗУ «Про виконавче провадження». Представником відповідача [PERSON] було подану відзив на позовну заяву, в якому він зазначив наступне. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов`язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців. Положення ст.1281 ЦК України застосовуються у випадку дотримання кредитором норм ст.1281 ЦК України, щодо строків пред`явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб`єктивне право, а не є строком позовної давності. Дана правова позиція узгоджується з висновками Верховного Суду України у рішенні від ь08.04.2015 по справі № 6-33цс15. Відповідач набув права власності на підставі свідоцтва про право на спадщину, виданого 29 жовтня 2014 року приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О. Крім того, рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.05.2013 по справі №1227/5989/2012, позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно задоволені частково. Було звернуто стягнення на нерухоме майно - будівлю авто мийки легкового транспорту та закусочної з мансардою загальною площею 368,7 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , та є предметом іпотеки за договором іпотеки №CM-SME-900/004/2007 від 26.01.2007 в розмірі 2470832,28грн. на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № CM-SME-900/004/2007 від 26.01.2007 в розмірі 2470832,28грн. шляхом її продажу на прилюдних торгах з початковою ціною предмету іпотеки не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, встановленої на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. Апеляційним судом Луганської області від 18.06.2013 рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.05.2013 по справі № 1227/5989/2012 скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно відмовлено. Із системного аналізу пункту 6.4.2 Договору іпотеки №CM-SME-900/004/2007 від 26.01.2007 чітко вбачається, що у разі несплати заборгованості за кредитним договором у строк, передбачений в іпотечному повідомленні, іпотекодержатель повинен негайно після спливу цього строку здійснити всі необхідні дії, направлені на визнання та реєстрацію його права власності на предмет іпотеки та не пізніше одного року зобов`язаний реалізувати предмет іпотеки, а суму, отриману від реалізації, направити на погашення боргових зобов`язань. Тобто, Договором іпотеки встановлені певні часові межі для можливості реалізації права іпотекодавця на задоволення вимог по погашенню кредитної заборгованості із вартості предмета Іпотеки - один рік з моменту спливу строку, передбаченого в іпотечному повідомленні. У відповідності до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Крім цього, матеріалах справи не міститься жодного доказу на підтвердження наявної на момент подачі позову заборгованості за кредитним договором. Тому представник відповідача просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». 25.05.2020 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було подано до суду заяву про доповнення підстав позову, в якій зазначило, що у разі порушення іпотекодавцем будь-яких із його зобов`язань за статтею 5 Договору іпотеки, іпотекодержатель має право на негайне виконання боржником боргових зобов`язань за рахунок звернення стягнення на предмет іпотеки. Відтак, після прийняття спадщини, відповідач, який набув статус іпотекодавця, має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки, в порушення п. 5.2 Договору іпотеки не повідомив іпотекодержателя про зміну документів, які підтверджують право власності на предмет іпотеки. Також ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» надало відповідь на відзив відповідача, в якій зазначило, що не погоджується з висновком представника відповідача щодо спливу визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців. В даному випадку підлягають застосуванню норми ст.12, 23, 33 ЗУ «Про іпотеку», відповідно до норм якого підставами звернення стягнення на предмет іпотеки є порушення іпотекодавцем умов іпотечного договору, невиконання або неналежне виконання боржником основного зобов`язання. Отже, правила статті 1281 ЦК України регулюють порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог спадкоємців щодо виконання зобов`язань спадкодавця перед своїм кредитором, а не порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Крім того, підставами в даному позові, окрім невиконання зобов`язань [PERSON] по поверненню кредитних коштів, також є невиконання зобов`язань відповідача за договором іпотеки, а саме порушення умов п.5.2 договору іпотеки (неповідомлення іпотекодержателя про зміну документів, які підтверджують право власності на предмета іпотеки). Строк, погоджений сторонами в п.6.4.2 договору іпотеки, стосується виключно позасудового порядку звернення стягнення на предмет іпотеки. Представником відповідача [PERSON] 03.07.2020 було подану до суду заяву про застосування строку позовної давності. Представник позивача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутністю, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, від його представника [PERSON] надійшла до суду заява про розгляд справи за його відсутністю та відсутністю відповідча, в якій позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки до суду не повідомив. У зв`язку з неявкою у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 26.01.2007 між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договор майнової поруки (іпотеки) № PM-SME900/004/2007, відповідно до умов якого відповідач несе перед ЗАТ «ОТП Банк» відповідальність за неналежне виконання [PERSON] умов зазначеного кредитного договору. При цьому предметом іпотеки є будівля автомийки легкового транспорту та закусочної з мансардою, загальною площею 368,7 м2, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] . У відповідності до договору про відступлення права вимоги, укладеного 26.12.2017 між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ТОВ «Фінансова Компанія «Довіра та гарантія» набуло право вимоги за кредитним договором № СМ-SME900/004/2007 від 26.01.2007. Рішенням Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.05.2013 позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно задоволені частково. Зазначеним рішенням було звернуто стягнення на нерухоме майно - будівлю авто мийки легкового транспорту та закусочної з мансардою загальною площею 368,7 м2, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] , та є предметом іпотеки за договором іпотеки №СМ-SME-900/004/2007 від 26.01.2007, на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № СМ-SME-900/004/2007 від 26.01.2007 в розмірі 2470832грн. 28 коп., шляхом її продажу на прилюдних торгах з початковою ціною предмету іпотеки не нижчою за звичайні ціни на цей вид майна, встановленої на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності - незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій. 18.06.2013 Апеляційний суд Луганської області скасував рішення Сєвєродонецького міського суду Луганської області від 16.05.2013 та ухвалив нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] про звернення стягнення на нерухоме майно було відмовлено. Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.04.2014 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сєвєродонецького міського управління юстиції у Луганській області, [PERSON] помер [INFO] у м. Сєвєродонецьку Луганської області. 29.10.2014 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О. було видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] на будівлі автомийки легкового транспорту та закусочної з мансардою, розташованої за адресою: [ADDRESS] , спадкова справа № 47/2014, зареєстровано в реєстрі за № 2127. Згідно з копією інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №174584013 від 22.07.2019, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 29.10.2014 приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малаховим С.О., належить право власності на будівлю автомийки легкового транспорту та закусочної з мансардою за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії листа вих. № 29/27 від 19.07.2019 ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» просить приватного нотаріуса Сєвєродонецького міського нотаріального округу Малахова С.О. повідомити про коло спадкоємців [PERSON] . Відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із приписами статей 12,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, згідно зі ст.525,526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з вимогами ч.1 ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ст.3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Взаємні права і обов`язки іпотекодавця та іпотекодержателя виникають з моменту державної реєстрації іпотеки відповідно до закону. Іпотечний договір, предметом іпотеки за яким є майнові права на об`єкт незавершеного будівництва, посвідчується нотаріусом на підставі документів, що підтверджують майнові права на цей об`єкт. Іпотекою може бути забезпечене виконання дійсного зобов`язання або задоволення вимоги, яка може виникнути в майбутньому на підставі договору, що набрав чинності. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Також, Закон України «Про іпотеку» чітко визначає наслідки переходу права власності на предмет іпотеки до третьої особи. Відповідно до ст.23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Пунктом 6.2 Статті 6 Договору іпотеки № CM-SME900/004/2007 від 26.01.2007, передбачено, що Іпотекодержатель має право задовольнити із вартості Предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: несплати боржником Іпотекодержателю будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в Кредитному договорі; за порушення Іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань за ст.5 цього договору; інших обставин, передбачених чинним законодавством України. Статтею 6 Договору іпотеки № CM-SME900/004/2007 від 26.01.2007 визначено обрання порядку звернення стягнення на предмет іпотеки та передбачено, що дане положення цього договору не може тлумачитися як таке, що обмежує: право Іпотекодержателя звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку, встановленому чинним законодавством України; права сторін встановити договірний порядок звернення стягнення на предмет іпотеки. Також, Договором іпотеки № CM-SME900/004/2007 від 26.01.2007 визначено порядок позасудового врегулювання (ст. 6.4 Договору), а саме Іпотекодержателю належить право від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України. Цим договором сторони дійшли згоди щодо порядку визначення ціни продажу предмета іпотеки. Пунктом 6.4.2 зазначеного Договору іпотеки визначено, що при виникненні Іпотечного випадку Іпотекодержатель надсилає Іпотекодавцю іпотечне повідомлення із зазначенням загальної суми боргових зобов`язань та граничного строку погашення боргових зобов`язань. У випадку непогашення боржником боргових зобов`язань у строк, передбачений у Іпотечному повідомленні, право власності на предмет іпотеки переходить від Іпотекодавця до Іпотекодержателя в день, наступний за останнім днем строку погашення боргових зобов`язань, вказаному в іпотечному повідомленні. При цьому Іпотекодержатель зобов`язаний реалізувати предмет іпотеки протягом 1 (одного) року, а суму, отриману від реалізації, направити на погашення боргових зобов`язань та інших фактичних вимог. Тобто, договір іпотеки № CM-SME900/004/2007 від 26.01.2007 визначає позасудовий порядок реалізації предмета іпотеки, а саме наділяє Іпотекодержателя правом від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі - продажу у порядку, встановленому чинним законодавством України, та не обмежує право Іпотекодержателя звернутись до уповноважених органів за захистом своїх прав в порядку, встановленому чинним законодавством України. Спір виник між сторонами з приводу погашення заборгованості за кредитним договором, в рахунок якої позивач просив звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу предмета іпотеки на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій згідно ЗУ «Про виконавче провадження». Позивач вважає, що 10 жовтня 2019 року звернувся до суду з позовом до спадкоємця у межах загальної позовної давності, а тому не прострочив звернення до боржника із вимогою про повернення кредиту. Аргументує свою позицію висновком Верховного Суду України, викладеним у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-31цс16. Приписи статей 1281 і 1282 ЦК України та статті 23 Закону України «Про іпотеку» регламентують особливості правового регулювання відносин між кредитором і спадкоємцями боржника, зокрема і в зобов`язаннях, забезпечених іпотекою. За змістом цих приписів: 1) у разі переходу права власності на предмет іпотеки у порядку спадкування право іпотеки є чинним для спадкоємця; 2) спадкоємець, до якого перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця; 3) спадкоємець (фізична особа) не несе відповідальність перед іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов`язання, але в разі його порушення боржником такий спадкоємець відповідає за задоволення вимоги іпотекодержателя в межах вартості предмета іпотеки; 4) спадкоємець зобов`язаний повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо йому відомо про борги останнього; 5) кредитор має пред`явити свою вимогу до спадкоємців протягом 6 місяців з дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, незалежно від настання строку вимоги, а якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, то не пізніше одного року від настання строку вимоги; 6) наслідком пропуску кредитором вказаних строків звернення з вимогою до спадкоємців є позбавлення кредитора права вимоги. Стаття 17 Закону України «Про іпотеку» визначає підстави для припинення іпотеки, серед яких немає такої як смерть іпотекодавця, оскільки за змістом частини першої статті 1282 ЦК України та частини першої статті 23 Закону України «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки в порядку спадкування іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, який як спадкоємець набуває статус іпотекодавця. Відтак, іпотека у зв`язку з фактом набуття її предмета у власність спадкоємцями боржника-іпотекодавця не припиняється. Оскільки зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Щодо заяви представника відповідача [PERSON] щодо застосування строку позовної давності, суд зазначає наступне. Поняття «строк пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців» не тотожне поняттю «позовна давність». Так, частина четверта статті 1281 ЦК України визначає наслідком пропуску кредитором спадкодавця строків пред`явлення вимог до спадкоємців позбавлення права вимоги такого кредитора, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті. Тоді як згідно з частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відтак, визначені статтею 1281 ЦК України строки пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців і позовна давність є різними строками. Сплив перших має наслідком позбавлення кредитора права вимоги (припинення його цивільного права), а отже, і неможливість вимагати у суді захисту відповідного права. Натомість, сплив позовної давності не виключає наявність у кредитора права вимоги та є підставою для відмови у позові за умови, якщо про застосування позовної давності у суді заявила одна зі сторін. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За змістом пункту 1 частини першої статті 593 ЦК України та частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку» право застави (зокрема, іпотека) припиняється у разі припинення зобов`язання, забезпеченого заставою. Сплив визначених статтею 1281 ЦК України строків пред`явлення кредитором вимоги до спадкоємців має наслідком позбавлення кредитора права вимоги за основним і додатковим зобов`язаннями, а також припинення таких зобов`язань. З огляду на вказане, а також враховуючи невідповідність між висновком Верховного Суду України щодо застосування статті 1281 ЦК України у подібних правовідносинах, викладеним у постанові від 8 квітня 2015 року в справі № 6-33цс15, і висновком Верховного Суду України щодо застосування вказаної статті, викладеним у постанові від 17 лютого 2016 року у справі № 6-31цс16, Велика Палата Верховного Суду відступає у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53 цс 18) від останнього. Оскільки зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, суд вважає, що строки пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. Тобто, стаття 1281 ЦК України, яка визначає преклюзивні строки пред`явлення таких вимог, застосовується і до кредитних зобов`язань, забезпечених іпотекою. Водночас Договором іпотеки № CM-SME900/004/2007 від 26.01.2007 встановлені певні часові межі для можливості реалізації права Іпотекодавця на задоволення вимог по погашенню кредитної заборгованості із вартості Предмета Іпотеки - один рік з моменту спливу строку, передбаченого в Іпотечному Повідомленні. Як вбачається з матеріалів справи позивач ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» після того, як 18.07.2019 дізналося про смерть іпотекодавця [PERSON] і набуття спадкоємцем [PERSON] предмета іпотеки повинно було надіслати новому іпотекодавцю - відповідачу [PERSON] перш за все Іпотечне повідомлення із зазначенням загальної суми боргових зобов`язань за кредитним договором № СМ-SME-900/004/2007 від 26.01.2007 року та граничного строку погашення боргових зобов`язань - 30 днів з моменту направлення даного повідомлення, а також попередити, що у разі непогашення заборгованості перед Банком у встановлений строк будуть вжиті заходи щодо звернення стягнення на предмет іпотеки за Договором іпотеки № СМ-SME-900/004/2007 від 26.01.2007 року. Проте позивач не довів факту пред`явлення вимоги кредитодавцем до спадкоємця та в матеріалах справи відсутня інформація щодо направлення позивачем вимоги про погашення боргу та звільнення предмета іпотеки відповідачу [PERSON] . Вказане позбавляє позивача права відповідної вимоги до спадкоємця. У зв`язку з вищевикладеним, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові на позивача. Враховуючи те, що у задоволенні позовної заяви відмовлено, то у зазначеному випадку відсутній розподіл судових витрат між сторонами.

Outcome: dismissed