Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

ТОВ «ФК «Преміум Актив» звернулося до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості у розмірі 5363,70 грн. , витрати по сплаті судового збору у розмірі 1762 грн. та витрати за юридичні послуги у розмірі 1500 грн. В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між ТОВ «ФК компанія є гроші» та відповідачем укладено договір №2885111380-008884 від 12.06.2018 про надання позики , у тому числі і на умовах фінансового кредиту. Договір укладено в електронному вигляді шляхом реєстрації відповідача на інтернет сайті і виконанням ним певних дій , які свідчать про укладання договору. Відповідно до розділу 1 договору , заява - анкета в особистому кабінеті клієнта на веб сайті позивача , встановленої форми , яка виражає намір клієнта отримати грошові кошти у позику та є невід,ємною частиною цього договору та узгоджений сторонами в додатку 1 до цього договору. Договір відповідає формі передбаченої ст.ст. 207,208,1047,1055 ЦК України , оскільки він вчинений у письмовій формі , підписаний уповноваженими особами , що підтверджується досягнення всіх істотних умов договору. Згідно п. 2.1. договору позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику кошти у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики , та відповідно до умов цього договору . а позичальник зобов,язується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і в строк визначений договором. Позивач свої зобов'язання виконав . Платіжним дорученням №2338 позивачем перераховано на картковий рахунок відповідача позику у розмірі 1000 грн., дана сума перерахована на підставі договору про організацію взаємодії при переказі коштів фізичним особам №92.15.000104/2 від 19.02.2018 року . 01 жовтня 2018 року між позикодавцем та позивачем укладено договір про надання фінансових послуг №0110/1 , відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах , укладених з боржником , у зв,язку з чим гарантії , надані боржником щодо заборгованості стали дійсними для фактора . Станом на 01 жовтня 2018 року у відповідача виникла заборгованість ,яка складається з : заборгованість за кредитом -1000 грн.; заборгованість по відсотках за користування кредитом - 1983,70 грн.; заборгованість за пенею- 2380 грн.. Представник позивача в судове засідання не з»явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, але про причини неявки в судове засідання не повідомила. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню . Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 12 червня 2018 року між ТОВ «Фінансова компанія є гроші» та відповідачем через Інтернет сайті http://e-groshi.com був укладений договір № 2885111380-008884 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту . Згідно ст. 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостої цієї статті. Відповідь особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз»яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз»яснення логічно пов»язані з нею. Статтею 12 цього закону регламентуються вимоги до підпису сторін договору. Так, згідно ч. 1 цієї статті, якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання, зокрема: електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом. Згідно п.п. 2.1. п. 2 вищевказаного договору позикодавець на умовах цього договору надає позичальнику коштів у позику на умовах фінансового кредиту, що виражена у грошових коштах у національній валюті України, відповідно до заявки на отримання позики, та відповідно до умов цього договору, а позичальник зобов»язується отримати (прийняти) та повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою в порядку і в строк визначений цим договором. За вказаним договором відповідачу була надана позика в розмірі 1 000 грн 00 коп. Строк, на який була надана позика був встановлений 31 день. Дата надання позики 12 червня 2018 року. Дата повернення позики не пізніше 23:00 12 липня 2018 року включно (п.п. 3.1. п. 3, п.п. 5.2.,5.3,5.4 п. 5 договору). Відповідно до п.п. 3.2., 3.2.1. п. 3 договору № 2885111380-008884 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 12 червня 2018 року, сума процентів за користування позикою становить 363 грн 70 коп. за 31 день. Проценти за користування позикою становить 2 % за кожен день користування позикою, що становить 730 процентів річних. Тип процентної ставки фіксована. Фіксована процента ставка за вказаним договором становить 2 % (20 грн 00 коп процентів) за кожен день, починаючи з дати видачі позики і закінчуючи датою фактичного повернення позики включно протягом строку користування позикою . Підпуктом 4.1. п. 4 договору від 12 червня 2018 року визначено, що позика вважається наданою в момент отримання позичальником коштів в касі позикодавця, що підтверджується відповідним касовим ордером та (або) зарахування коштів на поточний (картковий) рахунок позичальника . Свої зобов»язання за договором № 2885111380-008884 про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 12 червня 2018 року ТОВ «Фінансова компанія є гроші» виконало в повному обсязі. Відповідно до умов п.п. 10.1.3. п. 10.1 п. 10 вищевказаного договору, позичальник зобов»язується вчасно повернути позику та сплатити суму процентів за користування позикою . Згідно п.п. 4.4 п. 4 договору від 12 червня 2018 року повернення позики та сплата суми процентів за користування позикою здійснюється щодо графіку платежів, який є додатком № 1 до договору . Також п.п. 7.1. п. 7 договору про надання позики, в тому числі і на умовах фінансового кредиту від 12 червня 2018 року передбачено, що у випадку порушення (прострочення) позичальником строку повернення кредиту та (або) оплати суми процентів за користування позикою, позикодавець має право, крім процентів за користування позикою за кожен день прострочення, стягнути з позичальника пеню у розмірі 3,0% від залишку суми позики за кожен день прострочення, починаючи з першого дня прострочення. Загальний розмір пені, що підлягає сплаті за договором, не може перевищувати розмір встановлений законом України . Однак взяті на себе за кредитним договором від 12 червня 2018 року зобов»язання відповідач не виконувала належним чином, у зв»язку з чим станом на 01 жовтня 2018 року за відповідачем утворилася заборгованість за кредитом в розмірі 1 000 грн 00 коп, заборгованість по процентам за користування кредитними коштами в розмірі 1983 грн 70 коп, нарахована пеня в розмірі 2380 грн 00 коп . 01 жовтня 2018 року між позикодавцем та позивачем укладено договір про надання фінансових послуг №0110/1 , відповідно до якого клієнт відступив фактору свої права вимоги заборгованості по кредитних договорах , укладених з боржником , у зв,язку з чим гарантії , надані боржником щодо заборгованості стали дійсними для фактора та вважаються наданими фактору , а також до фактору перейшли всі пов,язані з ними права , зокрема право грошової вимоги щодо сум основного боргу , нарахованих та несплачених боржниками відсотків , неустойок в повному обсязі. Таким чином , внаслідок укладання вищевказаного договору відбулася заміна кредитора , а ТОВ «ФК «Преміум актив» набуло статусу нового кредитора - стягувача за договором №2885000380-008884 від 12.06.2018 року. Згідно ст. 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з частиною першою статті 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як встановлено відповідач умови укладеного договору належним чином не виконує, кредит та відсотки за користування кредитом не сплачує, а тому суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині вимог стягнення боргу підлягають задоволенню і з відповідача підлягає стягненню заборгованість за Договором в розмірі 5363,70 грн. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору в сумі 1 762,00 грн. Що стосується стягнення витрат позивача на правничу допомогу, то слід зазначити наступне. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Як вбачається з матеріалів справи, 15.10.2018 року позивач уклав договір про надання юридичних послуг № 15/10-1 з ФОП [PERSON] , яка діє на підставі Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань № 2 224 000 0000 110744. Разом з тим, відсутнє підтвердження того, що [PERSON] має право на зайняття адвокатською діяльністю. У зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що юридичні витрати стягненню не підлягають, а тому в цій частині позов задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: partial