Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Відділення №20 Філії «Запорізьке РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення коштів за договором депозиту, який в ході розгляду справи був уточнений. В обґрунтування позову зазначав, що 20.01.2014 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення №20 було укладено Договір-заяву №313731/798/370-14 про банківський строковий вклад (Депозит), відповідно до умов якого вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 21000 доларів США, на строк з 20.01.2014 року по 25.01.2015 року, зі сплатою відсотків за використання грошових коштів із розрахунку 11% річних. Станом на 25.01.2015 року, тобто на момент закінчення строку дії договору грошові кошти та проценти, в порушення умов договору, відповідачем не повернуті. Позивач неодноразово звертався до Банку з вимогою про повернення вкладу. Проте, його звернення були залишені без розгляду. Згідно Довідки №2255 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», відповідачем було частково виконано зобов'язання та станом на 24.02.2015 року залишок коштів на рахунку позивача складає 19500,38 доларів США. У зв'язку з тим, що відповідач після закінчення строку дії договору грошові кошти та проценти повернув частково, тобто не у повному обсязі виконав взяті на себе зобов'язання за укладеним договором, станом на 19.05.2015 року (згідно останньої заяви про збільшення розміру позовних вимог), заборгованість Банку перед позивачем складає 20 170,34 доларів США, з яких 19 500,38 доларів США - сума внеску, 669,96 доларів США - сума заборгованості по процентам за користування кредитом за період з 26.01.2015 року по 19.05.2015 року. Посилаючись на те, що по Банком по закінченню строку дії договору банківського вкладу, сума вкладу та нараховані проценти не повернуто, просив суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь заборгованість у розмірі 20 170,34 доларів США. В судове засідання представник позивача не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, двічі в судові засіданні не з'явився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутність, суду не надав. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за заявою фізичних або юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, наданих сторонами й іншими особами, що беруть участь у справі. Судом встановлено, що 20.01.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Запорізького відділення № 20 Філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] укладено Договір-заяву про банківський строковий вклад (Депозит) №313731/798/370-14. Відповідно до умов даного договору вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок [NUMBER] у сумі 21 000 доларів США, на строк з 20.01.2014 року по 25.01.2015 року, зі сплатою за користування грошовими коштами процентів у розмірі 11% річних. Відповідно до п. 9 Договору, вкладник підписанням цього Договору-заяви усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невід'ємними частинами. Згідно п. 6 Договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п. 5.1. Основних умов. Відповідно до п. 7 Договору, строк розміщення вкладу, визначений п. 1 цього Договору-заяви, не може бути продовжений сторонами. Згідно п. 5.1 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, кошти з строкового вкладного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахуванням на його власний рахунок , а дія Договору припиняється. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов'язання за договором виконав у повному обсязі та вніс на депозитний рахунок, вказаний у договорі, грошові кошти в іноземній валюті у сумі 21000 доларів США. На даний час строк дії Договору-заяви про банківський строковий вклад (Депозит) №313731/798/370-14 від 20.01.2014 року сплив, проте відповідачем свої зобов'язання щодо повернення позивачу суми вкладу та нарахованих відсотків не виконані. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини першої 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною другою статті 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Враховуючи викладені обставини, суд вважає доведеною обставиною, що дії відповідача щодо не повернення позивачу суми вкладу та нарахованих відсотків за користування грошовими коштами, є неправомірними. Згідно Довідки №2255 ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» від 24.02.2015 року, відповідачем було частково виконано зобов'язання та станом на 24.02.2015 року залишок коштів на рахунку позивача складає 19 500,38 доларів США. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові. За умовами договору, укладеного між сторонами, строк дії договору про банківський строковий вклад сплив 25.01.2015 року. По закінченню строку дії договору, умовами якого не передбачено його продовження, банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти в останній день дії договору. Проте, на час звернення до суду з позовом та на час розгляду справи ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кошти позивачу не повернув, чим порушив свої грошові зобов'язання. За таких обставин суд приходить до висновку, що з банку на користь позивача на підставі ч. 5 ст. 1061 ЦК України необхідно стягнути проценти по банківському вкладу за прострочений строк заявлений у позові з 26.01.2015 року по 19.05.2015 року, сума яких згідно розрахунку позивача, який не спростовано відповідачем, становить 669,96 доларів США. Вказаний висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 28.01.2015 року справа № 6-247цс14. Зважаючи на вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення коштів за договором банківського вкладу у розмірі 19 500 доларів США 38 центів та процентів за користування грошовими коштами за період з 26.01.2015 року по 19.05.2015 року у сумі 669 доларів США 96 центів є законними та обґрунтованими, у зв'язку з чим задовольняє позовні вимоги у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вимоги ст. 80 ЦПК України, відповідно до якої ціна позову у позовах про стягнення коштів визначається сумою, яка стягується, суд визнає, що ціна позову у вказаній справі становить 20 170 доларів США 34 центи, що на час розгляду справи еквівалентно 423 577 грн. 14 коп. (виходячи із курсу НБУ 1 долар США = 21 грн.), у зв'язку з чим судовий збір у цій справі повинен складати 3654 грн.

Outcome: approved