Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування. В обґрунтування позову вказує, що [INFO] померла [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить земельна ділянка площею 2,56 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER], розташована на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району, яка належала їй на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] року. Він є єдиним спадкоємцем за заповітом, однак приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказану земельну ділянку в зв'язку з відсутністю в нього правовстановлюючого документа. За таких обставин він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити. Представник відповідача - Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району в судове засідання не з'явився, направив заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] в с. Іршики Старокостянтинівського району Хмельницької області, про що складено відповідний актовий запис № 6, згідно даних свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району 14 березня 2016 року. У відповідності до даних довідки, виданої виконавчим комітетом Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району за № 706 від 22 вересня 2016 року, [PERSON], яка померла [INFO] на день смерті була зареєстрована та проживала по [ADDRESS]. Після її смерті в управління і розпорядження спадковим майном вступив спадкоємець за заповітом та за законом [PERSON], який її доглядав і проводив похорони. Інших спадкоємців немає. 07 вересня 2016 року секретарем Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району видано дублікат, який має силу оригіналу, втраченого заповіту [PERSON], посвідченого секретарем Іршиківської сільською радою Старокостянтинівського району 20 січня 2000 року за р№ 3, яким вона заповіла все своє майно, права позивачу. Даний дублікат заповіту згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) за № 45971492, виданої Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою 29 листопада 2016 року є чинним. Згідно матеріалів спадкової справи № 54/2016, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON], єдиним спадкоємцем є позивач [PERSON] Постановою приватного нотаріуса Старокостянтинівського районного нотаріального округу від 22 вересня 2016 року за № 960/02-31 позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 2,56 га для товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району, яка належала [PERSON], через відсутність в нього оригіналу Державного акту на право власності на вказану земельну ділянку. Відповідно до роз'яснень в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно положень ст. ст. 1216-1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання права. Положеннями ст. ст. 316, 321 ЦК України передбачено, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Оскільки Державний акт на право власності на земельну ділянку, виданий на ім'я спадкодавиці [PERSON], був втрачений, тому, враховуючи, що позивач позбавлений можливості відновити правовстановлюючий документ, без якого неможливо оформити спадкові права, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved