Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-16 00:00:00

У березні 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] , [PERSON] , за участі третьої особи Одеська нова біржа про визнання договору купівлі-продажу дійсним. В обґрунтування своєї заяви, позивач зазначає, що 19.05.1997 року між [PERSON] та [PERSON] з одного боку та [PERSON] , від імені якого діяв його син [PERSON] на підставі довіреності серії ААІ № 332287 реєст. № 1-114, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Одеської державної нотаріальної контори Сєверовою Н.В. 15.05.1997 року було укладено договір №276/97 купівлі-продажу нерухомого майна. Договір був укладений на Одеській Новій Біржі. За договором відповідач продав, а [PERSON] та [PERSON] , купили квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . До підписання договору позивачка передала відповідачу оговорену заздалегідь суму грошей - 5100,00 грн. в рахунок вартості придбаної квартири. Відповідач передав позивачці документи н квартиру, ключі, розрахункові книжки на оплату житлово-комунальних послуг та інш. Договір було зареєстровано Одеським міжміським бюро технічної інвентаризації 18.07.1997 року, про що зроблено відповідний запис № 1644, стор. 189, кн. 156 пр. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2019 р., і після нього відкрилась спадщина у вигляді частини квартири, що перебувала у їх спільній частковій власності. За оформлення спадщини позивачка звернулась до приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу, однак оформити право власності за позивачкою приватний нотаріус відмовилась, оскільки правовстановлюючий документ на квартиру не відповідає вимогам закону, та є недійсним. Зважаючи на це, позивачка змушена звернутись із відповідним позовом до суду. Позивачка в судове засідання не з`явились, подала до суду заяву, в якій просила суд слухати справу за її відсутності, вказавши що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Третя особа - представник Одеської Нової Біржі в судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. За відсутності заперечень представника позивачів суд ухвалює рішення у відсутності відповідача, при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.05.1997 року між [PERSON] , [PERSON] з одного боку та [PERSON] , від імені якого діяв його син [PERSON] на підставі довіреності серії ААІ № 332287 реєст. № 1-114, посвідчений державним нотаріусом П`ятої Одеської державної нотаріальної контори Сєверовою Н.В. 15.05.1997 року було укладено договір №276/97 купівлі-продажу нерухомого майна на Одеській новій біржі. (а.с.6-8) На підставі зазначеного договору купівлі-продажу нерухомого майна №276/97 від 19.05.1997 року [PERSON] , [PERSON] придбала квартиру, яка має загальну площу 31,2 кв.м., корисну площу 20,4 кв.м., яка складається з однієї кімнати, за адресою: [ADDRESS] (а.с.7) 18.06.1997 року Одеське міжміське бюро технічної інвентаризації зареєструвало Договір купівлі-продажу нерухомого майна № 276/97, право приватної власності на квартиру зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] , запис № 1644, стор. 189, кн. 156 пр. (а.с.9) Отже, суд приходить до висновку, що сторони повністю виконали угоду відповідно до умов договору: продавці отримали кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до нього перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було ним зареєстровано. Відповідно до відомостей №П1-27056-ю/л про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні/ будинку виданої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Іллічовою Н.А. вбачається, що з 23.09.2002 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] ( [INFO] ), [PERSON] ( [INFO] ) (а.с.15) [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 18.04.2019 р. (а.с.14) Суд вважає, що оскільки спірні правовідносини між сторонами виникли у 1997 році, то враховуючи положення п. 4 Прикінцевих та Перехідних положень ЦК України, до них належить застосувати положення ЦК УРСР 1963 року, чинного на час їх виникнення. Відповідно до ст. 153 ЦК УРСР 1963 року договір вважається укладеним, коли між сторонами в потрібній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. За положеннями ст. 227 ЦК УРСР 1963 року договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією із сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (ст. 47 цього Кодексу). Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК УРСР 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального посвідчення угоди, суд вправі за вимогою виконавчої сторони визнати угоду дійсною. В цьому разі подальше нотаріальне посвідчення угоди не потребується. З урахуванням наведених правових норм та фактичних обставин справи суд приходить до висновку про те, що при укладанні договору між сторонами було досягнуто згоди по всім істотним його умовам, виконання договору відбулося: продавці отримали кошти, а покупцю було передано нерухоме майно і до нього перейшло право власності на спірну квартиру, яке в установленому порядку було ним зареєстровано. Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. У відповідності із ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. При таких обставинах суд вважає, що даний договір підлягає визнанню дійсним.

Outcome: approved