Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати за нею право власності на майнові права автора, які належали [PERSON], на твори: «[INFO]» та «[INFO]». В обґрунтування вимог зазначає про те, що [INFO] р. помер її чоловік [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. До складу спадщини входять, серед іншого, авторські права на твори (книги): «[INFO]» та «[INFO]». [PERSON] у встановлений законом строк звернулась до Другої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину. 19.03.2013 р. нотаріус Другої Київської державної нотаріальної контори видав свідоцтво про право на спадщину за заповітом зареєстроване в реєстрі за № 1-114, проте 28.03.2013 р. нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на майнові авторські права на твори, посилаючись на те, що державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твори, що належать [PERSON], не проводились. Оскільки через відсутність державної реєстрації авторського права і договорів, які стосуються права автора на твори, Позивач позбавлений можливості оформити право власності на спадкове майно у нотаріуса, [PERSON] просить визнати за нею право власності на майнові права автора, які належали [PERSON], на твори (книги): «[INFO]» та «[INFO]» в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] р. Позивач та представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Представник відповідача - Друга Київська державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки не повідомив. Представник третьої особи - Державної служби інтелектуальної власності України надав у судовому засідання пояснення, в яких підтвердив, що авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Заслухавши пояснення позивача та третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] р., що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Відділом реєстрації смерті у місті Києві 09 лютого 2012 р., номер актового запису 2610(а.с. 6). 30 березня 2002 році укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] виданим Відділом реєстрації актів громадського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві 30 березня 2002 року (а.с. 18). Листом Державної служби інтелектуальної власності від 19.03.2013 р. № 3-8/2200 підтверджується те, що державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твори, що належать [PERSON], не проводилась (а.с. 8). Відповідно до ст. 11 Закону України «Про авторське право і суміжні права» та ст. 435 ЦК України, первинним суб'єктом авторського права є автор твору. За відсутності доказів іншого, автором твору вважається фізична особа, зазначена звичайним способом як автор на оригіналі або примірнику твору (презумпція авторства). Авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення. Для виникнення і здійснення авторського права не вимагається реєстрація твору чи будь-яке інше спеціальне його оформлення, а також виконання будь-яких інших формальностей. Враховуючи вимоги Закону України «Про авторське право і суміжні права» та докази наявні в матеріалах справи, [PERSON] є автором творів «[INFO]» та «[INFO]», що підтверджується зазначенням його імені на цих творах. Згідно ст.ст. 1216, 1222, 1223 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] є єдиною спадкоємицею померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом від 19.03.2013 р. зареєстрованим в реєстрі за № 1-114. Відповідно до п. 4.12 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, свідоцтво про право на спадщину видається за наявності у спадковій справі всіх необхідних документів. Відповідно до п.4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна. Довідкою державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контори від 28.03.2013 р. позивачу повідомили про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на майнові авторські права на твори, посилаючись на те, що державна реєстрація авторського права і договорів, які стосуються права автора на твір, що належать [PERSON] не проводилась (а.с. 7). Як вбачається з пояснень позивача та підтверджується матеріалами справи, [PERSON] за життя не зареєстрував майнові права автора творів. Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 статті 28 Закону України «Про авторське право та суміжні права», авторське право на твір виникає внаслідок факту його створення і починає діяти від дня створення твору. Стаття 446 ЦК України та ст. 28 Закону України «Про авторське право та суміжні права» передбачаю, що строк чинності майнових прав інтелектуальної власності на твір спливає через 70 років, що підліковуються з 1 січня року, наступного за роком смерті автора. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про авторське право і суміжні права», майнові права авторів та інших осіб, які мають виключне авторське право, переходять у спадщину. Не переходять у спадщину особисті немайнові права автора. Книга «[INFO]» видана у 2008 році, а книга «[INFO]» у 2011 році. Отже, права на твори діяли на момент відкриття спадщини. Згідно зі ст. 177 ЦК України об'єктами цивільних прав є, окрім іншого, майнові права та результати інтелектуальної, творчої діяльності, а також інші матеріальні і нематеріальні блага. Відповідно до ст. ст. 420, 433 ЦК України, ст. 8 Закону України «Про авторське право та суміжні права» до об'єктів права інтелектуальної власності (авторського права) належать, зокрема, твори у галузі науки, літератури і мистецтва, а саме, літературні письмові твори белетристичного, публіцистичного, наукового, технічного або іншого характеру (книги, брошури, статті тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 435 ЦК України, ст. 7 Закону України «Про авторське право та суміжні права», суб'єктами авторського права є автори творів та, зокрема, їх спадкоємці. Згідно зі ст. 29 Закону України «Про авторське право та суміжні права» майнові права авторів переходять у спадщину. Як підтверджується матеріалами справи [PERSON], є автором творів «[INFO]» та «[INFO]». Позивач, [PERSON], є єдиною спадкоємицею після смерті свого чоловіка і належним чином прийняла спадщину після його смерті, а тому є єдиною спадкоємицею майнових авторських прав на твори «[INFO]» та «[INFO]». На підставі викладеного судом встановлено відсутність умов для отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] у нотаріуса, тому вимоги про визнання за [PERSON] в судовому порядку права власності на майнові права автора на твори «[INFO]» та «[INFO]» в порядку спадкування після смерті [PERSON], який помер [INFO] р., підлягають задоволенню.

Outcome: approved