Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, в якому просить позбавити відповідачів батьківських прав відносно себе та стягнути з них аліменти на її утримання в розмірі по 1/4 частині усіх видів їхніх доходів, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на користь особи та установи, яка у подальшому буде здійснювати догляд за нею. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що відповідачі свідомо ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків, вони проживають окремо від неї, забули про її існування, не проявляють батьківської турботи та не забезпечують її матеріально, а вона проживає разом зі своїми дідусем [PERSON] та бабусею [PERSON], які утримують її, виховують та забезпечуючи її всім необхідним. Сторони у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Позивач надала заяву про розгляд справи в її відсутності, позов підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі причини неявки суду не повідомили та заяв про розгляд справи без їхньої участі до суду не направили. Представник третьої особи, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, звернувся до суду із заявою з проханням проводити розгляд справи у його відсутності та вважає, що позов підлягає задоволенню Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини, тому зі згоди позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно ст. ст. 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.\- Підстави позбавлення батьківських прав визначені статтею 164 СК України, до яких віднесено, зокрема, ухилення батьками від виконання своїх обов'язків від виховання дитини. Тобто, таке ухилення має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. У пункті 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері. Судом встановлено, що відповідачі є батьками позивача [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом її про народження (а.с. 8). Згідно характеристики учениці 10-А класу Житомирської міської гімназії № 3 [PERSON] від 15.05.2015 року вона характеризується позитивно, її мама проживає і працює в м. Києві, в гімназію з'явилася лише один раз, на прохання класного керівника та адміністрації навчального закладу більше жодного разу не з'являлася, а вихованням дитини займається її дідусь [PERSON] (а.с. 18). У повідомленні КУ «Центральна дитяча міська лікарня» від 14.05.2015 року № 643 зазначено про те, що позивач наглядається спеціалістами установи за адресою: [ADDRESS] та зі слів дільничного лікаря і медичної сестри останні роки на прийом в дитячу поліклініку дівчинка приходила з дідусем, бабусею, або сама (а.с. 15). Позивач має зареєстроване місце проживання за адресою: [ADDRESS], де проживає зі своїми дідусем [PERSON], бабусею [PERSON] та сестрою [PERSON], [INFO], що підтверджується копією її паспорта та актом обстеження умов проживання від 13.11.2015 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Житомирської міської ради (а.с. 11, 38). Як вказано в акті, у квартирі створені всі необхідні умови для нормального проживання і розвитку дитини. Працівниками СКМСД Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області було виявлено факт неналежного виконання батьківських обов'язків відповідачем [PERSON] відносно своєї дочки [PERSON], яка 07.06.2014 року пішла з дому та не повернулася (а.с. 19). Місце перебування дитини було встановлено працівниками СКМСД Житомирського МВ УМВС України в Житомирській області, а на матір було складено протокол про адміністративне правопорушення за ч. 2 ст. 184 КУпАП, оскільки в родині склалися складні стосунки між матір'ю та дочкою, мати періодично вживає спиртні напої та провокує конфлікти. Так сталося і 06.06.2014 року, та після чергового конфлікту дитина не повернулася додому. Згідно висновку виконавчого комітету Житомирської міської ради як органу опіки та піклування, затвердженого рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради № 845 від 16.12.2015 року, відповідачі ухиляються від виконання обов'язків з виховання та утримання своєї неповнолітньої дочки [PERSON], а саме тривалий час участі в її вихованні та догляді не беруть, фізичним розвитком, станом її здоров'я не цікавляться, матеріально дитину не забезпечують, не надають будь-якої іншої допомоги на її утримання, не беруть участі в підготовці дочки до дорослого життя. Через що визнано доцільним позбавлення батьківських прав відповідачів відносно їхньої дитини [PERSON] Відповідач [PERSON] у нотаріально посвідченій заяві від 27.08.2015 року надала згоду на позбавлення її батьківських прав відносно позивача (а.с. 7). Таким чином, судом встановлено, що відповідачі свідомо самоусунулися від виконання батьківських обов'язків по вихованню дочки, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, матеріально її не забезпечують. Тому, враховуючи інтереси дитини, суд дійшов про наявність підстав відповідно до ст. 164 СК України для позбавлення батьківських прав відповідачів. Статтею 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини і суд, одночасно з позбавленням батьківських прав може вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Позбавлення батьківських прав не звільняє батьків від обов'язку по утриманню дітей, а тому суд стягує з відповідачів аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі по 1/4 частини всіх видів їхнього заробітку (доходу) щомісячно з кожного до досягнення дитиною повноліття на користь особи чи установи, яка у подальшому здійснюватиме за нею догляд. Зважаючи на викладене, виходячи винятково з інтересів дитини, та, враховуючи наявність факту ухилення відповідачами від свого обов'язку виховувати та утримувати дитину, суд вважає, що позов ґрунтується на вимогах закону і підлягає задоволенню.

Outcome: approved