Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-14 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що на підставі нотаріально посвідченого 06 лютого 2008 року договору дарування, укладеного між ним та його батьком [PERSON], він є власником 7/10 частини житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS]. Зазначена частина будинку розташована на земельній ділянці площею 0,0757 га, яка належала [PERSON] на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого 22 травня 2002 року на підставі рішення Броварської міської ради Київської області від 15 січня 2002 року № 22. Цільове призначення земельної ділянки - для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Власником 3/10 частини вказаного житлового будинку та суміжної земельної ділянки площею 0,0757 га є його сестра - відповідач по справі. Зазначає, що [INFO] помер його батько - [PERSON], після смерті якого відповідач подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини та претендує на 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0757 га, на якій розташована належна йому частина будинку. Позивач вважає, що вказана земельна ділянка не може бути спадковим майном, оскільки після набуття ним права власності на 7/10 частини будинку на підставі договору дарування, до нього відповідно до ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України перейшла у власність і земельна ділянка площею 0,0757 га, на якій розташована належна йому частина будинку та яка є необхідною для його обслуговування, тому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 0,0757 га. У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, надавши пояснення аналогічні змісту позовної заяви та важають, що саме земельна ділянка площею 0,0757 га є необхідною для обслуговування належних позивачу 7/10 частин будинку. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, вважає його безпідставним та необгрунтованим, посилаючись на те, що згідно вимог ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, що діяли на час дарування частини будинку, до позивача може перейти право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком і господарськими спорудами та на частину земельної ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали спарви, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що рішенням Броварської міської ради Київської області від 15 січня 2002 року № 22 [PERSON], проживаючому [ADDRESS] передано у приватну власність земельну ділянку площею 757 кв.м. для обслуговування жилого будинку. На підставі вказаного рішення [PERSON] отримав 22 травня 2002 року державний акт на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0757 га по [ADDRESS], цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарських споруд. Згідно нотаріально посвідченого 06 лютого 2008 року договору дарування частини будинку, [PERSON] подарував, а [PERSON] (син) прийняв в дар приміщення: 1-1 (веранда) площею 1,1 кв.м., приміщення 1-1 (веранда) площею 10,5 кв.м., приміщення 1-2 (кухня) площею 8,5 кв.м., приміщення 1-3 (санвузол) площею 4.5 кв.м., житлові кімнати 1-4, 1-5, 1-6 житловою площею 36,9 кв.м., а також сарай «Б», 1/2 частину сарая-гаража «В», погріб «Г», вбиральня «Д», колодязь «К», тротуар «Т», огорожа «N», що становить 7/10 частини житлового будинку [ADDRESS]. Власником 3/10 частини вказаного жилого будинку та земельної ділянки площею 0,0757 га, на якій розташована ця частина будинку є [PERSON] - сестра позивача. [INFO] помер [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на земельну ділянку площею 0,0757 га, що належала йому на підставі державного акту на право приватної власності, виданого 22.05.2002 року. 27.11.2012 року позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, а 16.04.2013 року така ж заява була подана і відповідачем. Наведене не заперечується сторонами та підтверджується копією архівного витягу рішення Броварської міської ради від 15.01.2002 року № 22, копіями державних актів на право приватної власності, виданих 22.05.2002 року на ім'я [PERSON] та [PERSON], копією договору дарування частини будинку, копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] Відповідно до ч. 1 та 2 ст. 5 ЦК України, акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Акт цивільного законодавства не має зворотної дії у часі, крім випадків, коли він пом'якшує або скасовує цивільну відповідальність особи. З огляду на наведене суд вважає безпідставним посилання позивача на ст. 120 ЗК України в діючій редакції для обгрунтування своїх позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 120 ЗК України та ч. 1 ст. 377 ЦК України (в редакції, що діяла на момент укладення договору дарування частини будинку 06.02.2008р.), до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором. Якщо договором про відчуження житлового будинку, будівлі або споруди розмір земельної ділянки не визначено, до набувача переходить право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка є необхідною для їх обслуговування. Статтями 10, 11, 60 ЦПК України визначено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. З огляду на наведене та враховуючи, що договором дарування частини будинку не визначено порядок та умови набуття позивачем права власності на земельну ділянку та її розмір, а позивачем не надано належних доказів на підтвердження тих обставин, що для обслуговування належної йому частини будинку необхідна земельна ділянка саме площею 0,0757 га, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed