Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

У березні 2019 року Моторне (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) звернулося до суду із зазначеним позовом до [PERSON] , посилаючись на те, що 29 жовтня 2016 року з вини відповідача, який керував автомобілем «ВАЗ 2107», державний номер [NUMBER] , сталася дорожньо-транспортна пригода,в результаті якої був пошкоджений автомобіль «Mitsubishi», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] Вина відповідача підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2017 року. На дату скоєння ДТП відповідач не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, заподіяна ним шкода, спричинена внаслідок ДТП, не була відшкодована потерпілій особі, у зв`язку із чим власник пошкодженого автомобіля, з метою отримання відшкодування, звернувся до МТСБУ з відповідною заявою про виплату відшкодування. Згідно звіту №11-036 від 09 грудня 2016 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , сума відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi», державний номер [NUMBER] складає 5484,15 грн. У зв`язку із настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ 02 серпня 2017 року здійснило виплату відшкодування потерпілому розмірі 5174,86 грн. Оскільки МТСБУ здійснило відшкодування шкоди за водія транспортного засобу, який спричинив шкоду, позивач просив суд винести рішення, яким стягнути з відповідача на користь МТСБУ суму сплаченого страхового відшкодування в розмірі 5174,86 грн., витрати на встановлення розміру збитку та збір документів по справі у розмірі 1300,00 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1921,00 грн. Представник позивача, діючий за довіреністю від 01 лютого 2019 року, в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, згідно якої підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити у повному обсязі, просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі (а.с. 4, 28). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 26). Ухвалою суду від 20 березня 2019 року було ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 19-20). У зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Відповідно до ст. 275 ЦПК України суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, пов`язаних з регламентною виплатою підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги п`ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються. Моторно (транспортне) страхове бюро України (далі - МТСБУ) є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки в установах банків, круглу печатку та діє на підставі статуту. МТСБУ є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Судом встановлено, що 29 жовтня 2016 року о 10 годині 00 хвилин водій [PERSON] , керуючи автомобілем «ВАЗ 2107», державний номер [NUMBER] , в м. Одесі, по вул. Ангарська, не впорався з керуванням, не слідкував за дорожньою обстановкою та перетнувши д.р. 1.3., здійснив виїзд на смугу зустрічного руху, допустивши зіткнення з автомобілем «Mitsubishi», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Mitsubishi», державний номер [NUMBER] , належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 8 звор.). Вина [PERSON] у скоєнні ДТП підтверджується постановою Малиновського районного суду м. Одеси від 23 січня 2017 року, на підставі якої відповідач був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6). Відповідно до ч.ч. 4,6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд при винесенні рішення не з`ясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю «Mitsubishi», державний номер [NUMBER] . Судом встановлено, що у листопаді 2016 року [PERSON] звернувся до МТСБУ із повідомленням про ДТП, та 15 листопада 2016 року представник [PERSON] , діюча на підставі довіреності від 22 січня 2015 року [PERSON] , звернулась із заявою про виплату страхового відшкодування, додавши до неї усі необхідні документи (а.с. 6 звор., 7 звор., 9). Згідно звіту №11-036 від 09 грудня 2016 року, складеного суб`єктом оціночної діяльності ФОП [PERSON] , сума відновлювального ремонту автомобіля «Mitsubishi», державний номер [NUMBER] складає 5484,15 грн. (а.с. 11-15). Вказаний звіт сторонами не оскаржувався. Встановлено, що МТСБУ понесло витрати у розмірі 1300,00 грн. на встановлення розміру збитку та збір документів по справі, що підтверджується платіжним дорученням №000109рв від 21 липня 2017 року (а.с. 10 звор.). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність відповідача на момент ДТП застрахована не була і останній добровільно не відшкодував власнику пошкодженого автомобіля [PERSON] матеріальну шкоду, яка була спричинена останньому в результаті ДТП (а.с. 6 звор). Відповідно до п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Встановлено, що 31 липня 2017 року МТСБУ було винесено наказ №7130 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] (а.с. 10). 02 серпня 2017 року МТСБУ сплатило [PERSON] суму коштів в розмірі 5174,86 грн., що підтверджується платіжним дорученням №1236000 від 02 серпня 2017 року (а.с. 10 звор). Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 38.2 та п.п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. За п. 40.3. Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ має право залучати аварійних комісарів, експертів або юридичних осіб, у штаті яких є аварійні комісари чи експерти, у порядку, встановленому Уповноваженим органом для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків у випадках, передбачених у статті 41 Закону. Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №6-112цс13 від 25 грудня 2013 року у разі настання страхового випадку за договором добровільного страхування наземного транспортного засобу у потерпілої особи виникає право або вимагати відшкодування шкоди від особи, винуватої в її заподіянні, або вимагати виплати страхового відшкодування від страхової компанії, з якою нею укладено договір добровільного страхування автомобіля. У разі виплати страховою компанією страхового відшкодування до неї у межах фактичних витрат від потерпілої особи переходить право вимоги до особи, винуватої у заподіянні шкоди (ст. 993 ЦК України). Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Враховуючи припис ст. 993 ЦК України, позивач набув право вимоги у деліктних правовідносинах, що первісно виникли між [PERSON] та відповідачем [PERSON] Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь суми сплаченого страхового відшкодування у розмірі 5174,86 грн. та витрат на встановлення розміру збитків у розмірі 1300,00 підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у справі складає 1921,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягнення з відповідача (а.с. 1).

Outcome: approved