Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У вересні 2018 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту, мотивуючи свої вимоги тим, що 11.10.2011 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №50023227, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості в розмірі 49999,00 грн. зі сплатою 17,00 % річних та кінцевим строком погашення до 13.10.2014 р. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь позивача право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №50023227 від 11.10.2011 р., укладеним з [PERSON] , у якого станом на 23.12.2013 р. перед банком виникла заборгованість в розмірі 83839,53 грн. Оскільки відповідач в добровільному порядку погашення заборгованості не здійснив, позивач вимушений був звернутись до суду з даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, не заперечував щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи у його відсутність до суду не звертався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як встановлено судом, 11.10.2011 р. між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] укладено договір про надання кредиту №50023227, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит на принципах поворотності, платності, строковості в розмірі 49999,00 грн. зі сплатою 17,00 % річних та кінцевим строком погашення до 13.10.2014 р. 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь позивача право вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором №50023227 від 11.10.2011 р., укладеним з [PERSON] , у якого станом на 23.12.2013 р. перед банком виникла заборгованість в розмірі 83839,53 грн., яка складається з простроченої заборгованості по тілу кредиту в розмірі 74139,53 грн. та прострочені відсотків за користування кредитом 9700,00 грн. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно положень ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» свої зобов`язання за Договором виконав належним чином. Однак, після отримання кредитних коштів [PERSON] не виконав зобов`язань, визначених Договором, порушив умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч.1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. 29.05.2018 року позивачем направлено відповідачу вимогу про погашення простроченої заборгованості по кредиту, однак вимогу позивача щодо погашення заборгованості відповідач не виконав. За таких обставин, враховуючи, що відповідач взяті на себе зобов`язання за договором не виконує, доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, тому суд вважає, що позов ТОВ «Росвен Інвест Україна» підлягає задоволенню, а тому з відповідача підлягає до стягнення на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором у розмірі 83839,53 грн. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 762,00 грн. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 514, 516, 525, 526, 625, 629, 1050, 1054 ЦК України та

Outcome: approved