Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-25 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому (з врахуванням подальших уточнень) вказував, що 08 лютого 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) та відповідачкою був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останній кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 2 000 грн. з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідачка зобов'язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 48 % річних від суми залишку заборгованості (в разі невчасного повернення кредиту - 96 % річних від простроченої суми). Наслідками порушення позичальником строків платежів по будь-якому з передбачених договором грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів є обов'язок останньої сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Крім цього, в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Однак відповідачка умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним належним чином не виконувала в зв'язку з чим рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 02 липня 2007 року з неї на користь банку стягнуто борг, що виник станом на 07 травня 2007 року в розмірі 2 341,09 грн., в тому числі 1 609,09 грн. заборгованості за кредитом, 732 грн. заборгованості по процентам. Проте [PERSON] судове рішення не виконала, продовжує порушувати виконання умов договору в зв'язку з чим станом на 13 серпня 2014 року залишок заборгованості складає 11 629,90 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту - 24,24 грн.; - заборгованість по процентам - 10 813,76 грн.; - нараховані штрафи в загальному розмірі 791,90 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом відповідно до ч. 9 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи шляхом розміщення оголошення в пресі, причину неявки суду не повідомила. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 08 лютого 2006 року ЗАТ КБ «ПриватБанк» (правонаступником якого є позивач) уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір б/н в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з заяви позичальника, Умов і Правил надання банківських послуг, Правил користування платіжною картою, банківських тарифів, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Відповідно до договору банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту в розмірі 2 000 грн. з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, а відповідачка зобов'язалася щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 4 % на місяць (48 % річних) від суми залишку заборгованості (в разі невчасного повернення кредиту - 8 % на місяць (96 % річних) від простроченої суми). Наслідками порушення позичальником строків платежів по будь-якому з передбачених договором грошових зобов'язань більше ніж на 30 днів є обов'язок останньої сплатити банку штраф в розмірі 250 грн. + 5% від суми позову. Крім цього, в разі порушення позичальником взятих на себе зобов'язань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним належним чином не виконувала в зв'язку з чим рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 02 липня 2007 року з неї на користь банку стягнуто борг, що виник станом на 07 травня 2007 року в розмірі 2 341,09 грн., в тому числі 1 609,09 грн. заборгованості за кредитом, 732 грн. заборгованості по процентам. Проте, відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або в повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобов'язання передбачені ст.ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Зокрема, відповідно до ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Аналогічні умови містить й кредитний договір. Тому наявність рішення суду про стягнення боргу за грошовим зобов'язанням, що не було виконане вчасно, не може свідчити про припинення між сторонами зобов'язання до дня його фактичного виконання. В матеріалах справи відсутні докази щодо виконання боржником судового рішення. Таким чином ПАТ КБ «ПриватБанк» правомірно продовжував нараховувати [PERSON] проценти за користування кредитом в період з 07 травня 2007 року по 13 серпня 2014 року. Станом на 13 серпня 2014 року заборгованість по кредитному договору становить: - заборгованість по кредиту - 24,24 грн.; - заборгованість по процентам - 10 813,76 грн.; - нараховані штрафи в загальному розмірі 791,90 грн., що повністю підтверджується наданим розрахунком боргу та випискою з рахунку позичальника. Водночас в матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачкою вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. В зв'язку з встановленим та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України вказана заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved