Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-13 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом, в якому поставлено питання про відшкодування відповідачем [PERSON] моральної шкоди, завданої позивачеві внаслідок скоєння відповідачем кримінального правопорушення, кваліфікованого ч.2 ст.190 КК України. В обґрунтування позову зазначає, що в жовтні 2014 року відповідач зателефлнував позивачеві, та, представившись співробітником правоохоронного органу, повідомив про те, що його онук знаходиться у відділенні одного з районів м.Києва, де вирішується питання про притягнення його до кримінальної відповідальності. Одночасно, відповідач повідомив позивачеві, що зможе допомогти залагодити зазначене питання за певну грошову винагороду. Позивач зрозумів, що має справу з шахраєм, та звернувся за допомогою до міліції, яка затримала [PERSON] після одержання грошей від позивача. За таких обставин, посилаючись на те, що внаслідок злочинних дій відповідача позивачу було заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у нервових хвилюваннях особою похилого віку за долю близького родича, погіршенням стану здоров'я, що спричинено злочинними шахрайськими діями відповідача, позивач просив у відшкодування зазначеної моральної шкоди стягнути з відповідача 3000,00 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала з підстав, викладених в ньому. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та/або ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обовязки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В провадженні СВ 2-го ВМ Шевченківського РУ ГУМВС України в м.Києві перебувало кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014100100011333 від 16.10.2014, в якому було повідомлено про підозру гр.[PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України. А саме, розслідувалися обставини щодо заволодіння підозрюваним чужим майном шляхом обману. [PERSON] був визнаний у вказаному криінальному провадженні одним з потерпілих, грошовими коштами якого, шляхом шахрайських дій, заволодів [PERSON] В ході судового розгляду вишевказаного кримінальтного провадження підтверджено, що дії відповідача, спрямовані на заволодіння грошовими коштами позивача, є неправомірними і цими діями останньому було завдано матеріальної та моральної шкоди. Допитаний у судовому засіданні в якості обвинуваченого [PERSON] свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому правопорушення визнав повністю та щиро розкаявся. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 23 ЦК України встановлено, що моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів тощо. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (абзац 2 частини 3 статті 23 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у постанові від 27.03.1992 №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» у пункті 2 роз'яснив, що при розгляді таких справ, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі або майну громадянина відшкодовується у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Аналізуючи докази, досліджені у ході судового розгляду справи, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачем [PERSON] під час судового розгляду кримінального провадження повністю визнано свою винуватість у шахрайських дій відносно позивача, при цьому останньому об'єктивно завдано моральних страждань у зв'язку з переживаннями та негативними емоціями, між незаконними діями відповідача та завданням моральної шкоди є причинно-наслідковий зв'язок. Таким чином, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог для відшкодування завданої позивачу протиправними діями відповідача моральної шкоди в заявленому розмірі у 3000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом.

Outcome: approved