Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-18 00:00:00

У вересні 2013 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що Відділом Державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області стягнуто з ПрАТ «УДП» на його користь заробітна плата в сумі 66 111,57 грн., на підставі чого було оформлене платіжне доручення № 20651 від 04.12.2012 р. на суму 66 111,57 грн. для подальшого зарахування на його рахунок. Проте, зарахування стягнутих на його користь коштів Управлінням Державної Казначейської служби України в Ізмаїльському районі Одеської області затримувалося з невідомих йому причин. Кошти були зараховані із запізненням, через півтора місяці, а саме - 15.01.2013 р. Враховуючи викладене, просив стягнути з відповідача пеню та штраф за незаконне використання його грошових коштів в загальному розмірі 7 404,49 грн. на підставі Закону України «Про захист прав споживачів» та ст. 231 ГК України. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні обставини справи визнав частково, у задоволенні позовних вимог просив відмовити, надав письмові заперечення згідно яким зазначив, що вказані норми матеріального права не можуть застосовуватись до Управління Державної казначейської служби, оскільки відносини у позивача з відповідачем не є договірними, між ними немає зобов'язань щодо товарів (робіт та послуг) тощо. Крім того, того ж дня Управлінням Державної казначейської служби України в Ізмаїльському районі Одеської області гроші було перераховано на єдиний казначейський рахунок та направлено заявку до Головного Управління Державної казначейської служби України в Одеській області (а.с. 21-22, 57-58). Заслухавши позивача та представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі наданих доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Судом встановлено, що згідно платіжному дорученню №20651 від 04.12.2012 р. Відділом Державної виконавчої служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області було оформлено платіжне доручення про перерахування з боржника - ПрАТ «УДП» на його користь у погашення заборгованості по заробітній платі в сумі 66 111,57 грн. (а.с.40). Проте, як не заперечував у судовому засіданні представник відповідача, грошові кошти у вказаній сумі було перераховано [PERSON] лише 15.01.2013 р. Відповідно до п.1 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13.04.2011р. № 460/2011, Державна казначейська служба України є центральним органом виконавчої влади, утвореним для реалізації державної політики у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, та є учасником системи електронних платежів Національного банку України. Положення про єдиний казначейський рахунок, затверджене Наказом Державного казначейства України від 26.06.2002 р. № 122, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 18.07.2002р. за № 594/6882, регламентує функціонування єдиного казначейського рахунку - основного рахунку держави для проведення фінансових операцій та ефективного управління коштами державного та місцевих бюджетів через систему електронних платежів Національного банку України. Єдиний казначейський рахунок - це консолідований рахунок, відкритий Державному казначейству України в Національному банку України для обліку коштів та здійснення розрахунків у системі електронних платежів Національного банку У країни. Пунктами 2.5., 2.7. та 2.8. Положення про єдиний казначейський рахунок передбачено, що тільки Державне казначейство України управляє коштами, що обліковуються на рахунках відкритих в органах ДКСУ, операції за рахунками, здійснюються із застосуванням засобів програмного забезпечення ДКСУ та схема виконання бухгалтерських проведень за рахунками визначається технологією обробки платіжних документів у платіжній системі Державного казначейства України. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 230 ГК України штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання; суб'єктами права застосування штрафних санкцій є учасники відносин у сфері господарювання, зазначені у ст.2 цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 2. учасниками відносин у сфері господарювання є суб'єкти господарювання, споживачі, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, наділені господарською компетенцією, а також громадяни, громадські та інші організації, які виступають засновниками суб'єктів господарювання чи здійснюють щодо них організаційно-господарські повноваження на основі відносин власності. Відповідно до положень п. 22 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов'язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов'язків найманого працівника. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку щодо неможливості застосування вказаних норм до виниклих правовідносин між сторонами, на підставі чого у задоволенні позовних вимог відмовляє.

Outcome: dismissed