Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-19 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 10.04.2007 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №ZRZ0GA00003718, згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 11 700,00 дол. США на термін до 09.04.2017 року. В забезпечення виконання зобов`язання за договором 10.04.2007 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір поруки. У порушення умов договору відповідач зобов`язання за договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим станом на 19.12.2019 року за ним рахується заборгованість на загальну суму 44 221,59 дол. США, з них: 6 608,69 дол. США - заборгованість за кредитом; 8 741,18 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 868,36 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28 003,36 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. Позивач зазначає, що законодавством не передбачено вимагати від боржника повернення лише повної суми заборгованості, кредитодавець на свій розсуд може вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, а тому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в сумі 15 349,87 дол. США, яка складається з заборгованості за кредитом (тілом кредиту) в сумі 6 608,69 дол. США та заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 8 741,18 дол. США, що за курсом НБУ від 19.12.2019 року становить 359 340,46 грн., а також судові витрати у розмірі 5 390,11 грн. Ухвалою судді Богунського районного суду м. Житомира Кузнєцова Д.В. від 15.04.2020 року позовну заяву у даній справі прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у порядку спрощеного позовного провадження. У судове засідання представник АТ КБ «ПриватБанк» не з`явився, у матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву до суду не направляли. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе за згодою представника позивача провести заочний розгляд справи. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 10 квітня 2007 року між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №ZRZ0GA00003718, за умовами якого банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 10.04.2007 року по 09.04.2017 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 10 000 дол. США, а також у розмірі 1 700 дол. США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. На забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором, 10 квітня 2007 року між банком та [PERSON] був укладений договір поруки №ZRZ0GA00003718. 29.09.2011 року між банком та позичальником була укладена додаткова угода, відповідно до якої суму заборгованості, що виникла за період з дати надання позичальнику кредиту до дати підписання цієї угоди, зменшено на 698,43 дол. США. Викладено п. 7.1 Договору в наступні редакції: банк зобов`язався надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу на строк з 10.04.2007 року по 09.04.2017 року включно у вигляді непоновлюваної лінії у розмірі 10 000 дол. США, а також у розмірі 5 920,54 дол. США на сплату страхових платежів зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,09% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованість відповідача перед АТ КБ «Приватбанк» станом на 19.12.2019 року становить 44 221,59 дол. США, з них: 6 608,69 дол. США - заборгованість за кредитом; 8 741,18 дол. США - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 868,36 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 28 003,36 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором. АТ КБ «ПриватБанк» направило на адресу [PERSON] , [PERSON] повідомлення-вимогу від 23 січня 2020 року про повернення кредиту у повному обсязі, а також нарахованих процентів та штрафних санкцій. Вказане підтверджується реєстром поштових відправлень від 04 лютого 2020 року та копією квитанції з поштового відділення про його направлення від 04 лютого 2020 року. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» у квітні 2010 року зверталося до суду з позовом про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника [PERSON] та поручителя [PERSON] . Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 28.02.2011 року, яке набрало законної сили 14.04.2011 року (справа № 2-546/11), стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в розмірі 10 622,11 дол. США, а у випадку відсутності коштів в іноземній валюті - в еквіваленті за курсом НБУ на день внесення коштів. Зі змісту рішення вбачається, що указана заборгованість складалася з заборгованості за кредитом в сумі 9 154,90 дол. США, заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 1 280,77 дол. США, заборгованості по комісії в сумі 100,00 дол. США та 86,44 дол. США пені за несвоєчасне виконання зобов`язань за договором. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 23.07.2015 у справі №295/10530/15-ц задоволено заяву ПАТ КБ «Приватбанк» про видачу дубліката виконавчого листа та поновлення строку на пред`явлення його до виконання: - видано дублікат виконавчого листа №2-546/11, виданого Богунським районним судом м.Житомира від 27.05.2011 року, про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь ПАТ КБ «Приватбанк» (м. Дніпропетровськ, вул.. Набережна Перемоги, 50, ід.код 14360570) 10 622,11 доларів США, а у випадку відсутності коштів в іноземній валюті - в еквіваленті за курсом Національного Банку України на день внесення коштів, заборгованості за кредитним договором №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007 року, а також 850,35 грн. на відшкодування витрат по сплаті державного мита та 120,00 грн. на відшкодування витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду. - поновлено Публічному акціонерному товариству комерційний банк «Приватбанк» строк для пред`явлення виконавчого листа №2-546/11, виданого Богунським районним судом м. Житомира від 27.05.2011 року, про стягнення з [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» (м. Дніпропетровськ, вул. Набережна Перемоги, 50, ід.код 14360570) 10 622,11 доларів США, а у випадку відсутності коштів в іноземній валюті - в еквіваленті за курсом Національного Банку України на день внесення коштів, заборгованості за кредитним договором №ZRZ0GA00003718 від 10.04.2007 року, а також 850,35 грн. на відшкодування витрат по сплаті державного мита та 120,00 грн. на відшкодування витрат за інформаційно-технічне забезпечення судового розгляду до виконання. Зазначена ухвала суду від 23.07.2015 у справі №295/10530/15-ц не оскаржувалась та набрала законної сили. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до пункту 1.1 кредитного договору №ZRZ0GA00003718 банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти шляхом видачі готівки через касу чи/або перерахування на рахунок, зазначений в пункті 7.1 цього договору. Строк, вид кредиту, цілі, розмір кредиту, відсотків, винагород, розмір щомісячного платежу, період сплати, порядок погашення заборгованості за цим договором зазначені у розділі 7 договору. Положеннями пункту 7.1 кредитного договору визначено, що банк зобов`язується надати позичальникові кредитні кошти на строк з 10 квітня 2007 року по 09 квітня 2017 року включно у вигляді непоновлюваної кредитної лінії у розмірі 10 000,00 доларів США на споживчі потреби, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. ПАТ КБ «ПриватБанк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 ЦК України, комісії та пені за порушення умов договору, звернувшись у квітні 2010 року до суду із позовом про примусове солідарне стягнення цих коштів у судовому порядку із боржника [PERSON] та поручителя [PERSON] . Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк». Отже, зверненням у квітні 2010 року ПАТ КБ «ПриватБанк» із позовом про дострокове стягнення усієї суми заборгованості банк змінив строк дії кредитного договору з 09 квітня 2017 року на квітень 2010 року. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. За змістом частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Саме такі висновки містяться у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року (провадження № 14-154цс18). Відповідний правовий висновок був викладений і у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі №502/825/15-ц (провадження № 61-20161св18). Виконання зобов`язання може забезпечуватися порукою (частина перша статті 546 ЦК України). Частинами першою, другою статті 553 ЦК України визначено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Відповідно до частини першої, другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №202/4494/16-ц (провадження №14-318цс18) зробила висновок, що враховуючи встановлену законодавцем правову природу поруки, як додаткового (акцесорного) зобов`язання до основного договору, та пряму залежність від його умов, наявність рішення про дострокове стягнення кредитної заборгованості з боржника та поручителя свідчить про закінчення строку дії договору, а тому на правовідносини, які виникають після ухвалення рішення суду про стягнення заборгованості, порука не поширюється, якщо інше не встановлене договором поруки. З огляду на викладене, зокрема наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо суми заборгованості (дострокове стягнення) та відсутність вимог про стягнення боргу згідно з положенням частини другої статті 625 ЦК України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги АТ КБ «ПриватБанк» про солідарне стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. З огляду на викладене та

Outcome: dismissed