Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 08 листопада 2000 року в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області померла його матір [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої входить житловий будинок, розташований по вул. Жовтнева, 44 в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Спадкоємцями першої черги за законом є позивач та його рідна сестра [PERSON], яка відмовляється від своєї частки у спадщині на користь позивача. Однак, коли він звернувся з заявою до нотаріальної контори про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, то нотаріусом йому було відмовлено у цьому у звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа, а тому з даним позовом він вимушений звернутися до суду, який просить ухвалити рішення про визнання за ним права власності на вищевказане спадкове майно. В судове засідання [PERSON] не зявився, однак надав до суду заяву в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Представник позивача за довіреністю адвокат [PERSON] в судовому засіданні позовну заяву підтримав, посилаючись на обставини зазначені в ній. Представник відповідача [PERSON] селищної ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не зявився, однак голова селищної ради [PERSON] надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнає в повному обсязі, просить справу розглянути за відсутності їх представника. Суд, заслухавши пояснення представника позивача адвоката [PERSON], дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. До відносин спадкування необхідно застосовувати чинний на час відкриття спадщини ЦК УРСР (1963 року). Відповідно до ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Момент відкриття спадщини міститься в правилі ст. 525 цього Кодексу, а саме моментом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 549 ЦК УРСР (1963 р.) визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини це акт, який поширюється на всі обєкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Судом встановлено, що 08 листопада 2000 року в смт Вапнярка Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І-АМ № 259646, повторно виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області (а.с. 5). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якого входить житловий будинок № 44 що знаходиться по вул. Жовтнева в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Крім того в довідці зазначено, що після смерті [PERSON] спадкоємцями майна за законом залишилися дочка [PERSON] та син [PERSON], який фактично спадщину прийняв (а.с. 8). Разом з тим, Томашпільською районною державною нотаріальною конторою було відмовлено у прийнятті заяви [PERSON] про прийняття спадщини після смерті [PERSON], в звязку з відсутністю оригінала правовстановлюючі документа на імя спадкодавця (а.с. 16). Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 04 серпня 1997 року державним нотаріусом Томашпільської нотаріальної контори [PERSON] [PERSON] належав житловий будинок, розташований по вул. Жовтнева, 38 в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області (а.с.15). Як вбачається з довідки [PERSON] селищної ради Томашпільського району Вінницької області № 313 від 11 квітня 2016 року житловий будинок, який знаходився за адресою: вул. Жовтнева, 38 в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області і належав [PERSON] на даний час знаходиться за адресою: вул. Жовтнева, 44 в смт. Вапнярка Томашпільського району Вінницької області. Згідно копії нотаріально засвідченої заяви [PERSON] від 17 травня 2013 року, остання відмовилася від своєї частки у спадщині на користь позивача (а.с. 13). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-АМ №253700, повторно виданого 16 травня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томашпільського районного управління юстиції у Вінницькій області [PERSON] дійсно є сином [PERSON] та відноситься до спадкоємців за законом першої черги (а.с. 6). Як вбачається з повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 96/0116 від 09 березня 2016 року спадкова справа після померлої 08 листопада 2000 року [PERSON] не заведена (а.с.20). Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. Згідно абзацу 3 пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п. 24 ч. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясовування і дослідження інших обставин справи. За таких обставин суд приходить до висновку, про задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved