Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Уксоцбанк», яке є правонаступником акціонерного-комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк», звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що згідно укладеного кредитного договору № 284/24-81 від 29.02.2008 року відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 454 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14 % на рік, але зобов'язання в частині повернення кредитних коштів та сплати відсотків за користування кредитними коштами не виконує. Станом на 04.03.2014 року сума загальної заборгованості становить 827 111,11 грн. з яких: 439 217,14 грн. - заборгованість по кредиту, 327377,00 грн. - заборгованість по відсотках, 20 546,48 грн. - штрафні санкції за порушення терміну погашення кредиту, 39 970,49 грн. - штрафні санкції за порушення терміну сплати відсотків. У забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 284/24-81 від 29.02.2008 року між банком та відповідачами [PERSON] і [PERSON] 29.02.2008 року укладено договір іпотеки, за умовами якого останні передали в іпотеку належну їм на праві власності квартиру [ADDRESS]. Тому просить стягнути з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у сумі 827 111,11 грн. та в рахунок погашення заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», за початковою ціною предмету іпотеки для його подальшої реалізації, встановленому на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, до суду подав письмову заяву, в якій просить проводити розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідачі повторно не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, причини неявки до суду не повідомили, заяви про розгляд справи у їх відсутність до суду не направляли. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою представника позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплати проценти. За змістом ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, ненею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Судом встановлено, що 29.02.2008 року між відповідачем [PERSON] та акціонерним-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», який в подальшому змінив назву та тип акціонерного товариства на ПАТ «Укрсоцбанк», укладено договір про надання невідновлюваної кредитної лінії № 284/24-81. Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] отримала у банку кредит в сумі 454 500,00 грн. строком користування - до 28.02.2023 року зі сплатою 14 % річних за користування кредитом. Цільове призначення кредиту - на споживчі цілі (а.с. 6-8). Відповідно до п. 4.6 кредитного договору у разі невиконання позичальником зобов'язань, визначених п.п. 3.3.2-3.3.15 договору протягом більше 5 днів, термін погашення всіх траншів кредиту вважається таким, що настав, та відповідно позичальник зобов'язаний погасити всі транші кредиту та сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (а.с. 7). Станом на 04.03.2014 року сума загальної заборгованості становить 827 111,11 грн. з яких: 439 217,14 грн. - заборгованість по кредиту, 327377,00 грн. - заборгованість по відсотках, 20 546,48 грн. - штрафні санкції за порушення терміну погашення кредиту, 39 970,49 грн. - штрафні санкції за порушення терміну сплати відсотків, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 14 - 21). Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю (ч. 1 ст. 258 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується в один рік. Позивач, заявляючи вимоги до відповідача про стягнення штрафних санкції за порушення терміну погашення кредиту та сплати відсотків у виді пені в сумах 20 546,48 грн. та 39 970,49 грн. відповідно, нарахованих за період з 04.03.2013 року по 11.02.2014 року, звернувся до суду з позовом 12.03.2014 року, таким чином пропустивши річний строк позовної давності, визначений ч. 2 ст. 258 ЦК України щодо стягнення неустойки за період з 04.03.2013 року по 11.03.2013 року. Тому суд відмовляє у задоволенні позову в частині вимог щодо стягнення пені за вказаний період та стягує пеню, нараховану в межах річного строку, тобто з 12.03.2013 року по 11.02.2014 року, що становить 20 104,03 грн. - штрафні санкції за порушення терміну погашення кредиту, 39 112,34 грн. - штрафні санкції за порушення терміну сплати відсотків. Таким чином, оскільки відповідачем не виконано грошових зобов'язань, передбачених умовами кредитного договору, тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 439 217,14 грн. - заборгованість по кредиту, 327377,00 грн. - заборгованість по відсотках, 20 104,03 грн. - штрафні санкції за порушення терміну погашення кредиту, 39 112,34 грн. - штрафні санкції за порушення терміну сплати відсотків, а всього 825 810,51 грн. Відповідно до ст. 590 ЦК України та ч. 3 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється, окрім іншого, на підставі рішення суду. Частиною 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» визначено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Стаття 41 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження», з дотриманням вимог цього Закону. Суд встановив, що у забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № 284/24-81 між банком та відповідачами [PERSON] і [PERSON] 29.02.2008 року укладено іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 3849. Предметом договору іпотеки є квартира [ADDRESS], яка належить іпотекодавцям на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] 29.02.2008 року, який зареєстрований в Державному реєстрі правочинів за № 15821138. (а.с. 12-13). Загальна вартість предмету іпотеки за погодженням сторін визначена у п. 1.2 договору та становить 568 125,00 грн. Як убачається з витягу про реєстрацію у Державному реєстрі іпотек від 29.02.2008 року, 29.02.2008 року було внесено реєстраційний запис щодо вказаного договору іпотеки. Згідно з п. 2.4.3 іпотечного договору іпотекодавці зобов'язані у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання, а у разі його невиконання - задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с. 13). Позивач неодноразово звертався до позичальника та його майнових поручителів з вимогою про погашення суми заборгованості на підставі вище згадуваних доворів іпотеки та кредитного договору та зазначав, що в разі непогашення суми заборгованості банк буде змушений звернути стягнення на предмети іпотеки, що підтверджується листами № 301.6-12/96-1259 від 03.06.2011 року, № 301.6-12/96-1266 від 03.06.2011 року, № 301.6-16/96-1264 від 03.06.2011 року, № 08.303-186/96-2689 від 28.02.2014 року та № 08.303-186/96-2688 від 28.02.2014 року. Оскільки судом встановлено на підставі зібраних у справі доказів те, що відповідач [PERSON] взяті на себе зобов'язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, позивач має право на дострокове повернення заборгованості у разі порушення умов договору, а також виконання умов кредитного договору забезпечується іпотекою нерухомого майна, на яке банк має право звернути стягнення у разі невиконання позичальником взятих на себе зобов'язань. Тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову, стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки у спосіб, передбачений законом у рахунок погашення заборгованості. Згідно зі ст. 88 ЦПК України звідповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 3654,00 грн.

Outcome: partial