Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-22 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся із позовом до Органу опіки та піклування Нововодолазької ДРА Харківської області, із залученням до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на боці відповідача: Нововодолазького РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області,- «Про визнання батьківства», на обґрунтування якого зазначив, що з жовтня 2010 року він мешкав однією сім'єю з [PERSON] у приміщенні своєї сестри [PERSON] [INFO] року у них народився син - [PERSON], а у 2013 році він придбав будинок № [ADDRESS],- задля поліпшення їх житлових умов. В новий будинок вони переїхали всі разом, вели спільне господарство, обробляли земельну ділянку, доглядали за худобою. [INFO] року в них народилась дочка - [PERSON]. Під час реєстрації народження дітей він заяву про визнання батьківства не подавав і запис про батька в свідоцтві про народження дітей зроблений зі слів матері, оскільки [PERSON] як одинока матір бажала отримувати державну грошову допомогу на дітей, та хоча він і працював та підробляв в селі, грошей все одно не вистачало. На теперішній час він бажає юридично оформити батьківство та бути офіційно визнаним батьком своїх дітей, піклуватись про них, виховувати. Просив визнати його батьком дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]; зобов'язати Нововодолазький РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області внести відомості до актового запису № 6 від 29.01.2013 року про народження [PERSON], та до актового запису № 03 від 01.03.2016 року про народження [PERSON], зазначивши їх батьком - громадянина України [PERSON], [INFO], а також видати нові свідоцтва про народження (а. с. 3 - 7). Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. В подальшому у судове засідання не з'явився, однак звернувся до суду із заявою, зареєстрованою під вхідним № 3703/18-вх від 23.07.2018 року, в якій просив закінчити розгляду справи за його відсутності (а. с. 53). Представник відповідача Органу опіки та піклування Нововодолазької державної районної адміністрації Харківської області- Несміян В. В., що діяла на підставі довіреності, виданої 14.06.2018 року головою районної державної адміністрації Мерзлікіним Р. В., у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, вказала, що їй достеменно відомо про те, що позивач після смерті співмешканки опікується своїми дітьми, відноситься до них як до рідних, надає їм батьківську турботу та любов, а тому просила позов задовольнити. В подальшому до суду не з'явилась та надала заяву, зареєстровану за вхідним № 3702/18-вх від 23.07.2018 року, в якій теж просила закінчити розгляд справи у їх відсутність (а. с. 52). Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на боці відповідача - Нововодолазького РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області,у судове засідання не з'явився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином відповідно до приписів Цивільного процесуального кодексу України, про причини своєї неявки не повідомив, однак начальник відділу надіслав судові листа, що зареєстрований за вхідним № 2953/18-вх від 13.06.2018 року, із проханням справу розглянути за їх відсутності, зазначивши, що вони не заперечують проти задоволення позову (а. с. 30). Відповідно до змісту частини 1 статті 58 Цивільного процесуального кодексу України сторона може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника, а згідно частини 1 статті 223 цього ж кодексу неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Крім того, на підставі частини 3 статті 211 цього ж кодексу особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін свідчать їх відповідні заяви, долучені до матеріалів справи. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання представником третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на боці відповідача, особистих пояснень не має, а також факт надання судові пояснень сторонами, суд вважає за можливе закінчити розгляд справи за їх відсутності. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що спілкується із позивачем з 2004 року. Після того, як той познайомився із померлою [PERSON], вони мешкали однією сім'єю як чоловік і дружина, народили собі сина та доньку, й проживали у придбаному за час сумісного мешкання будинку. Вказав, що позивач завжди відносився до дітей як до рідних й ніколи не оспорював своє батьківство. Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що померлу [PERSON] знає як однокласницю її брата, з якою почала тісно спілкуватися після їх із позивачем переїзду до села Старовірівка Нововодолазького району Харківської області у зв'язку із придбанням там житла. Знає, що вони мешкали з позивачем як родина, виховували двох діточок. Ані позивач, ані померла ніколи не зазначали, що ці діти не від [PERSON] Допитана у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що є рідною сестрою позивача і саме в неї до придбання будинку мешкали позивач та померла. Вказала, що брат та [PERSON] жили у так званому цивільному шлюбі, народили двох діточок. Вона є хрещеною матір'ю дівчинки. Однак у 2017 році [PERSON] захворіла та у лютому 2018 року померла. У зв'язку із цим її брат й порушив питання про визнання батьківства, так як дійсно є рідним батьком [PERSON] та [PERSON]. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснив, що є сусідом позивача у селі Старовірівка Нововодолазького району Харківської області. У будинку, який він придбав, вони мешкали з померлою [PERSON] як сім'я, мали двох діточок, вели сумісне господарство, він заробляв гроші, а померла - займалась хатніми роботами. Зазначив, що дітки називають позивача батьком, а він до них ставиться як до рідних. Здійснюючи правосуддя на засадах змагальності й рівності учасників судового процесу перед законом і судом, всебічно, повно, об'єктивно, справедливо, неупереджено та своєчасно з'ясувавши всі обставини справи і всі фактичні данні в межах заявлених вимог, що мають значення для вирішення справи за суттю й на які сторони та їх представники посилались як на підставу своїх вимог та заперечень, перевіривши їх доказами, отриманими відповідно до правил цивільного процесуального кодифікованого закону й безпосередньо дослідженими у судовому засіданні, що відповідають вимогам закону про їх належність, допустимість, достовірність та достатність, а саме: вислухавши пояснення сторін, показання свідків та дослідивши письмові докази у справі,- суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Так, пунктом 160 частини 1 Указу Президента України «Про реорганізацію місцевих загальних судів» № 451/2017 від 29.12.2017 року шляхом реорганізації (злиття) Валківського районного суду, Коломацького районного суду та Нововодолазького районного суду Харківської області утворено Валківський окружний суд - у Валківському, Коломацькому та Нововодолазькому районах Харківської області із місцезнаходженням у містах Валках, селищі міського типу Новій Водолазі та селі Різуненковому Коломацького району Харківської області. За змістом пункту 3 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій і статус суддів» № 1402-VІІІ від 02.06.2016 року районні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. Оскільки на цей час Валківський окружний суд свою діяльність не розпочав, справа перебувала на розгляді належного суду. Вирішуючи спірні правовідносини суд виходить з того, що завданням цивільного судочинства, визначеним у частині 1 статті 2 Цивільного процесуального кодексу України, є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Тому згідно частини 1 статті 4 цього ж нормативно-правового акту, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу приписів частини 1 статті 13 цивільного процесуального кодифікованого закону України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. При цьому частиною 1 статті 77 вказаного нормативно-правового документа визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно частини 3 статті 12 та частини 1 статті 81 цивільного процесуального кодифікованого закону України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього кодексу. Одночасно із цим, відповідно до частини 2 статті 77 та частини 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Так, в ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Згідно Свідоцтва про народження (серії [NUMBER]), виданого 29.01.2013 року Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] народився [INFO] року, про що 29.01.2013 року складено відповідний актовий запис № 6, та у графі «Батьки» зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а. с. 10). Як убачається зі Свідоцтва про народження (серії [NUMBER]), виданого 01.03.2016 року Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, [PERSON] народилась [INFO] року, про що 01.03.2016 року складено відповідний актовий запис № 03, та у графі «Батьки» зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] (а. с. 11). Відповідно до Свідоцтва про смерть (серії [NUMBER], виданого виконавчим комітетом Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області 23.02.2018 року, [PERSON] померла [INFO] року у віці 25 років у селищі міського типу Нова Водолага Нововодолазького району Харківської області, про що 23.02.2018 року складено відповідний актовий запис № 17 (а. с. 12). Згідно акту депутата Старовірівської сільської ради Нововодолазького району Харківської області Тверитнікової Г. І., складеного 15.03.2018 року, проведено обстеження житлово-побутових умов [PERSON] за адресом: будинок № [ADDRESS],- де він проживав з 2013 року разом із [PERSON] та сином [PERSON] В 2016 році у них народилась дочка [PERSON] Коли [PERSON] захворіла та перебувала у лікарні, [PERSON] виховував дітей, готував їм їжу та доглядав їх (а. с. 13). Відповідно до довідки Старовірівської сільської ради № 527 від 19.03.2018 року, [PERSON] фактично мешкав з 2013 року разом з [PERSON], [INFO], яка померла [INFO] року, та [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], за адресом: будинок № [ADDRESS]. Разом із співмешканкою вони вели спільне господарство, займались утриманням та вихованням дітей. Після смерті [PERSON] [PERSON] її поховав (а. с. 14). Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України № 2947-ІІІ від 10.01.2002 року (із змінами та доповненнями). Відповідно до положень частини 1 статті 121 зазначеного кодифікованого нормативно-правового акту права та обов'язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього кодексу. Норми права, що містяться у положеннях частини 1 статті 122 Сімейного кодексу України визначають, що дитина, яка зачата і /або/ народжена у шлюбі, походить від подружжя. Зі змісту статті 125 вказаного вище кодексу вбачається, що, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, а також за рішенням суду. У свою чергу приписи частини 1 статті 126 Сімейного кодексу України передбачають, що визначення походження дитини від батька, у разі, якщо жінка та чоловік не перебувають у шлюбі між собою здійснюється за заявою жінки та чоловіка, яка може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. За відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 вказаного вище кодифікованого закону України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду, за позовом особи, яка вважає себе батьком дитини (частина 1 і 3 статті 128 Сімейного кодексу України). При цьому суд враховує також й положення частини 4 вище наведеної норми права, відповідно до яких позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, тобто: при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Аналізуючи зміст свідоцтва про народження (серії [NUMBER]), виданого 29.01.2013 року Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, щодо народження [PERSON], та свідоцтва про народження (серії [NUMBER]), виданого 01.03.2016 року Старовірівською сільською радою Нововодолазького району Харківської області, щодо народження [PERSON], суд вбачає факт застосування положень частини 1 статті 135 Сімейного кодексу України, оскільки в обох випадках в графі «Батьки» зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Крім того, вирішуючи спірні правовідносини, суд враховує також й приписи частини 2 статті 128 Сімейного кодексу України, з огляду на які, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, у тому числі й визнання обставин справи сторонами та іншими особами, які беруть участь у неї. Тотожні наведеним роз'яснення також надані й у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, відповідно до яких рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім'я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). Таким чином, проаналізував всі наявні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та можливість задоволення його позову шляхом визнання позивача батьком дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Одночасно із цим, вирішуючи позовні вимоги [PERSON] щодо зобов'язання залученого до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на боці відповідача - Нововодолазького РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області - внести відомості до актових записів про народження дітей та видати нові свідоцтва про народження, суд вважає їх передчасними, а тому такими, що не підлягають задоволенню з огляду на таке. Абзац 8 пункту 20 глави І розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року (із змінами та доповненнями) визначає, що при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Такий порядок встановлений Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 96/5 від 12.01.2011 року (із змінами та доповненнями). Так, відповідно до підпункту 2.13.1 пункту 2.13 розділу ІІ вказаних вище Правил, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. При цьому, як визначено у підпунктах 2.16.4 та 2.16.5 пункту 2.16 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов'язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. Відомості про усиновлення, скасування усиновлення, визнання усиновлення недійсним, позбавлення та поновлення батьківських прав вносяться до паперового носія актового запису цивільного стану та Державного реєстру актів цивільного стану в день надходження копії відповідного рішення суду до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або в день її пред'явлення особою, зазначеною в рішенні суду, або уповноваженою нею особою. Зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації за місцем зберігання відповідного актового запису цивільного стану й після внесення змін до актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається для вручення до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану (пункти 2.18 та 2.22 розділу ІІ Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання). Аналогічне за своїм змістом правило визначене й кодифікованим нормативно-правовим актом України - статтею 134 Сімейного кодексу України, відповідно до якого на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Таким чином, рішення суду про визнання батьківства, яке набрало законної сили, є підставою для здійснення відповідних реєстраційних дій. Також за змістом частини 1 статті 2 та частини 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України захисту судом підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб. Оскільки підставою для внесення зміни до актового запису цивільного стану про народження є саме рішення суду, зокрема, про встановлення батьківства, яке набрало законної сили, й відомостей про його невиконання або незаконну відмову у проведенні відповідних реєстраційних дій на його підставі не має, позовні вимоги [PERSON] в цій частині є передчасними та не можуть бути задоволенні, в тому числі і внаслідок того, що цивільним процесуальним законом не передбачено можливості покладення судом обов'язку виконати певних дій на особу, яка не є відповідачем у справі. Таким чином, у задоволенні вимог [PERSON] щодо зобов'язання третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на боці відповідача - Нововодолазького РВ ДРАЦС ГТУЮ у Харківській області - внести відомості до актових записів про народження дітей та видати нові свідоцтва про народження, слід відмовити. Ухвалюючи рішення, суд приймає до уваги, що позивач, звертаючись до суду із цим позовом, не вимагає відшкодування понесених ним і документально підтверджених судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: partial