Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 144 500 грн. за борговою розпискою, відшкодувати моральну шкоду та стягнути судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 23 жовтня 2014 року [PERSON] взяв у нього 80 000 грн. у борг до 07.02.2015 року, про що написав розписку. Проте [PERSON] 07.02.2015 року борг [PERSON] не повернув, пояснив це тим, що у нього немає грошей, просив трохи почекати. В подальшому з 07.02.2015 року [PERSON] змушений постійно нагадувати [PERSON] про необхідність повернення боргу, який [PERSON] лише обіцяє повернути. Станом на дату подання позову до суду заборгованість [PERSON] перед [PERSON] становить - 144 500 грн., яка складається із: заборгованості за розпискою - 80 000 грн.; заборгованість з урахуванням індексу інфляції - 57 760 грн.; 3% річних - 6 739,72 грн. Крім того, з урахуванням завданих моральних душевних страждань, які порушили нормальний ритм життя позивача, [PERSON] просить зобов'язати [PERSON] відшкодувати йому завдану моральну шкоду в розмірі 8 000 грн. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задоволити. Відповідач у судовому засіданні пояснив, що насправді позивач надавав йому своє авто в оренду. Після ДТП за участі цього автомобіля, яке настало не з його вини, він склав боргову розписку відповідачу, оскільки не мав коштів на ремонт пошкодженого автомобіля. На сьогодні він не має коштів, місця роботи та офіційного місця проживання, тому борг повернути не може. Вислухавши учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів, або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно із ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Судом установлено, що [PERSON] 23 жовтня 2014 року склав письмову розписку, відповідно до якої взяв у борг у [PERSON] гроші у розмірі 80 000 грн., які зобов'язався повернути до 07.02.2015 року (а.с. 7). Частиною 1 ст.1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Оригінал розписки перебуває в позивача, що свідчить про невиконання договірних зобов'язань. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею ст. 625 ЦК України передбачено, що Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданої 11.10.2017 року Головним управлінням статистики у м. Києві відповіді на лист [PERSON], індекс інфляції за період з лютого 2015 року по вересень 2017 року включно склав 172,2%, в тому числі в листі надано індекс інфляції по місяцях (а.с. 9). За змістом ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Станом на дату подання позову (27.12.2017 року) позивачем розраховано, що заборгованість за богом становить - 144 499,72 грн., яка складається із: заборгованості за розпискою - 80 000 грн.; заборгованості з урахуванням індексу інфляції - 57 760 грн.; 3% річних - 6 739,72 грн. (а.с. 10). Оскільки [PERSON] не виконав взяте на себе зобов'язання за укладеним із [PERSON] договором позики та не повернув взяті у борг грошові кошти, суд робить висновок про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з нього заборгованості за договором позики. Разом з тим позивачем неправильно розраховано розмір інфляційних втрат, а саме зазначено 57 760 грн., замість 57 737 грн. 66 коп. (80 000*1,39-1,124*1,102=137 737,66; 137 737,66-80 000=57 737,66). Таким чином, з відповідача підлягає стягненню 80 000 грн боргу за розпискою та 64 477 грн 38 коп. санкцій за невиконання грошового зобов'язання відповідно до ст. 625 ЦПК України. Згідно із ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом п.п. 5, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Оскільки позивачем не доведено належними та допустимими доказами завдання йому моральної шкоди , то в задоволенні позову в цій частині необхідно відмовити. З огляду на часткове задоволення позову з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути понесені ним витрати у виді судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог - 1 445 грн.

Outcome: dismissed