Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-26 00:00:00

У вересні 2014 року ТОВ «Кредит Колекшн Груп» звернулося до Заводського районного суду м.Миколаєва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач вказує на те, що 25.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1406/0908/50-14435 відповідно до умов якого Банк надав відповідачці кредит у сумі 10600 грн. 23.03.2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступило позивачу право вимоги за кредитним договором до [PERSON]. Відповідачка зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим станом на 29.07.2014 року існує заборгованість перед позивачем в сумі 8873 грн. 50 коп. Посилаючись на викладене, а також на положення ст.ст. 526, 1049, 1050, 1054 ЦК України, позивач просив стягнути на свою користь з відповідачки суму заборгованості за кредитним договором у розмірі 8873 грн. 50 коп., а також сплачені позивачем судові витрати. Ухвалою суду від 14.11.2014 року цивільну справу прийнято до провадження Ленінського районного суду м.Миколаєва. В судове засідання представник позивача не з'явився. Про час і місце розгляду справи позивач повідомлений судом належним чином. Відповідачка в судовому засіданні проти позову заперечувала. Посилалася на те, що позивачем невірно розраховано заборгованість за кредитним договором. Подала до суду письмову заяву про застосування строку позовної давності. Посилалася також на те, що вона не має майнової можливості сплачувати заборгованість, оскільки працює вчителем та отримує невелику заробітну плату, має на утриманні неповнолітню дитину, опікуном якої вона є, а також хвору матір. Заслухавши пояснення відповідачки, вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З матеріалів справи вбачається, що 25.09.2008 року між ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1406/0908/50-14435 відповідно до умов якого Банк надав відповідачці кредит у сумі 10600 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік з кінцевим терміном повернення до 25.09.2010 року. 23.03.2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «Кредит Колекшн Груп» укладено договір факторингу, відповідно до якого ПАТ «Сведбанк» відступило позивачу право вимоги за кредитним договором до [PERSON]. Відповідно п.2.1 договору факторингу ПАТ «Сведбанк» відступило ТОВ «Кредит Колекшн Груп» права вимоги до боржників, зазначених в реєстрі заборгованостей, доданому до договору факторингу, а саме до [PERSON] за кредитним договором № 1406/0908/50-14435 від 25.09.2008 року в сумі заборгованості 17888 грн. 50 коп. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України внаслідок цивільного правонаступництва кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги - цесія). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ст. 514 ЦК України). Статтями 1077 - 1084 ЦК України встановлено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачка зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконала, у зв'язку з чим виникла заборгованість перед кредитором в сумі 8873 грн. 50 коп.. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідачки станом на дату укладення договору факторингу становила 17888 грн. 50 коп. та складалася з : заборгованості по основній сумі кредиту розмірі 7878 грн. 31 коп., заборгованості по відсоткам у розмірі 454 грн. 48 коп., заборгованості по комісії - 442 грн. 29 коп., пені у розмірі 9113,42 грн. В період з 19.04.2011 року по 03.02.2014 року відповідачкою на користь позивача були здійснені платежі для погашення кредитної заборгованості в сумі 9015 грн. У відповідності до пункту 2.1.2 Кредитного договору погашення кредиту у випадку наявності простроченої заборгованості за платежами здійснюється у наступній черговості: для сплати прострочених процентів, для сплати простроченої комісії, для погашення простроченої заборгованості за кредитом, для сплати штрафів і пені. Таким чином, станом на 29 липня 2014 року сума заборгованості за кредитним договором у розмірі 8873 грн. 50 коп., яку просить стягнути позивач з відповідачки, становить нараховану відповідачці пеню. Як зазначено Верховним Судом України в правовому висновку, висловленому в постанові від 03 вересня 2014 р. по справі № 6-100цс14, ч. 3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. За таких обставин, враховуючи викладене, ті обставини, що відповідачкою повному обсязі було погашено заборгованість по нарахованим відсоткам, по основній сумі кредиту та комісії, і частково погашено пеню, суд вважає, що нараховану відповідачці заборгованість у вигляді пені слід зменшити до 500 грн. Враховуючи викладене, позов ТОВ «Кредит Колекшн Груп» на підставі ст.ст.526, 536, 549, 610, 611 ЦК України підлягає частковому задоволенню. Що ж стосується доводів відповідачки щодо пропуску позивачем строку позовної давності, то вони є необґрунтованими. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку заборгованості [PERSON] за договором, остання оплата заборгованості за договором була здійснена відповідачкою 03.02.2014 року в сумі 500 грн. В силу положень ч.1, 3 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Таким чином, у зв'язку із здійсненням оплати в рахунок погашення заборгованості, що свідчить про визнання [PERSON] свого обов'язку з повернення Банку боргу, відбулося переривання перебігу позовної давності і після 03.02.2014 року перебіг позовної давності з виконання даного договору почався знову. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: partial