Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-14 00:00:00

у березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просив стягнути на його користь страхову виплату в розмірі 63 128,25 грн., 7 569,07 грн. - інфляційних втрат, 22 141,58 грн. - пені та 3 045,72 грн. - 3% річних. Свої позовні вимоги обґрунтував тим, що 18.12.2016 року сталася дорожньо-транспортна пригода за участю належного йому автомобіля «Nissan Qashqai» реєстраційний номер [NUMBER] та автомобіля марки «Chery Kimo» реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди належний йому транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.01.2017 року у справі № 359/81/17 за матеріалами адміністративної справи, що надійшла від Управління патрульної поліції в м. Борисполі Департаменту патрульної поліції про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , залишеною в силі без змін постановою Апеляційного суду Київської області від 10.042017 року, останнього було визнано винним в скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Звернувшись до страхової компанії з відповідними заявами, яких вимагає закон, та подавши всі необхідні документи, 24.05.2017 року ПрАТ «СК «Юнівес» перерахувало йому 37 016,34 грн. Рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2018 року у цивільній справі № 359/4335/207 за його позовом до [PERSON] , третя особа: ПрАТ «СК «Юнівес», залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17.12.2018 року ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволені частково та стягнуто на його користь з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 5 465,49 грн. В обґрунтування часткового задоволення позовних вимог судом першої інстанції встановлено, що з копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ №9873380 від 17.06.2016 року вбачається, що станом на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, спричинену третім особам під час експлуатації автомобіля «Chery» державний номерний знак: [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК Юнівес» з лімітом відповідальності 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн., що свідчать про те, що саме у ПрАТ «СК «Юнівес» виник обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду. В основу вказаного судового рішення судом був покладений звіт про визначення вартості матеріального збитку від 19.05.2017 року, складений ТОВ «Експертна компанія «Контакт», та додатком до нього від 29.09.2017 року, відповідно до змісту яких вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження транспортного засобу «Nissan Qashqai» реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 18.02.2017 року склала 105 465,49 грн. Тому, вважав, що страховою компанією йому проведено виплату страхового відшкодування не в повному обсязі, а тому вимушений звернутись до суду з вказаним позовом. У квітні 2019 року позивач уточнив позовні вимоги, та просив суд стягнути з ПрАТ «СК «Юнівес» на його користь страхове відшкодування (виплату) в розмірі 63 12825 грн., пеню в розмірі 22 407,93 грн., 3% річних в розмірі 3 377,79 грн. та інфляційні витрати (збитки) в розмірі 12 657,21 грн. (а.с. 95-102). Ухвалою від 14.03.2019 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін на 23.04.2019 року (а.с. 89-90). Ухвалою від 23.04.2019 року призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого судового засідання 27.08.2019 року (а.с. 114-115). 27.08.2019 року розгляд справи не проводився, розгляд призначено на 20.11.2019 року (а.с. 121). 20.11.2019 року розгляд справи не проводився, розгляд призначено на 25.02.2020 року (а.с. 161). Ухвалою від 25.02.2020 року підготовче провадження у справі закрито та призначено судовий розгляд на 15.06.2020 року (а.с. 167). Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, посилаючись на його безпідставність та недоведеність (а.с. 127-130). На обґрунтування своєї позиції вказав на звіт № 26 від 15.05.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля «Nissan Qashqai» реєстраційний номер [NUMBER] , складеного СОД [PERSON] , вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу складає 37 016,34 грн. В той же час, вказав на те, що поданий позивачем звіт про визначення вартості матеріального збитку від 19.05.2017 року та додаток до нього є неналежним доказом у справі, оскільки не відповідає вимогам законодавства. Щодо безпідставності стягнення інфляційних втрат та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України та пені в силу ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посилався на те, що позивачем заява про виплату страхового відшкодування була подана лише 19.07.2019 року, а тому проведення виплати страхового відшкодування будо здійснено страховою компанією в межах законодавчо визначних 90 днів, через що стягнення сум, котрих вимагає позивач, є безпідставним, крім того, страхова виплата не є грошовим зобов`язанням в розумінні ст. 625 ЦК України. Відповідь на відзив до суду не надходила. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив суд відмовити у його задоволенні. Третя особа, будучи в установленому законом порядку повідомленою про час, дату та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, пояснення на позов не надала. Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 18.12.2016 року приблизно о 19 год. 07 хв. в м. Борисполі по вул. Київський шлях, 33 сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої автомобілю позивача були спричинені механічні пошкодження. Ця обставина підтверджується копіями протоколів огляду колісного транспортного засобу № 667/17 від 16.03.2017 року та № 17/05/17/1 від 06.09.2017 року. Постановою судді Бориспільського міськрайонного суду від 17.01.2017 року залишеною без змін постановою судді Апеляційного суду Київської області від 10.04.2017 року вбачається, що [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Chery Kimo» реєстраційний номер [NUMBER] , в порушення вимог п.10.2 ПДР України при виїзді з прилеглої території не надав перевагу у русі автомобілю марки «Nissan Qashqai», номерний знак реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням позивача, що рухався по головній дорозі (а.с. 19-24). Постановою Апеляційного суду Київської області від 05.05.2017 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 25-30). Отже, дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] на підставі ч. 6 ст. 82 ЦПК України ця обставина не підлягає доказуванню. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ №9873380 від 17.06.2016 року на час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, спричинену третім особам під час експлуатації автомобіля марки «Chery Kimo» була застрахована в ПрАТ «СК «Юнівес». Крім того, судом встановлено, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2018 року у цивільній справі № 359/4335/207 за його позовом до [PERSON] , третя особа: ПрАТ «СК «Юнівес», залишеним без змін постановою Київського апеляційного суду від 17.12.2018 року ухвалено рішення, яким позовні вимоги задоволені частково та стягнуто на його користь з [PERSON] матеріальну шкоду в розмірі 5 465,49 грн. В обґрунтування часткового задоволення позовних вимог судом першої інстанції встановлено, що з копії полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ №9873380 від 17.06.2016 року вбачається, що станом на день вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, спричинену третім особам під час експлуатації автомобіля «Chery» державний номерний знак: [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК Юнівес» з лімітом відповідальності 100 000,00 грн., франшиза - 0,00 грн., що свідчать про те, що саме у ПрАТ «СК «Юнівес» виник обов`язок відшкодувати позивачу матеріальну шкоду. В основу вказаного судового рішення судом був покладений звіт про визначення вартості матеріального збитку від 19.05.2017 року, складений ТОВ «Експертна компанія «Контакт», та додатком до нього від 29.09.2017 року, відповідно до змісту яких вартість матеріального збитку, заподіяного власнику після аварійного пошкодження транспортного засобу «Nissan Qashqai» реєстраційний номер [NUMBER] , станом на 18.02.2017 року склала 105 465,49 грн. Вказане на підставі ч. 6 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. В ході даного розгляду справи сторонами, зокрема, стороною відповідача не спростовано доказами в розумінні положень ст. ст. 76-81 ЦПК України. Крім того, з рішення Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.09.2018 року вбачається, що в ході розгляду справи був допитаний свідок [PERSON] , котрий показав про те, що саме він двічі оглядав автомобіль марки «Nissan Qashqai» реєстраційний номер [NUMBER] . Під час проведення першого огляду транспортного засобу він здійснив опис лише видимих механічних пошкоджень. Позивач звернувся вдруге до нього та повідомив про те, що в його автомобілі відчувається стук у ходовій частині. Після здійснення більш ретельного додаткового огляду автомобіля були виявлені пошкодження рульової рейки. Це механічне пошкодження було прихованим. Воно розташовувалось в зоні пошкоджень, що виникли внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки пошкодження рульової рейки перебувало у причинно-наслідковому зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, тому він склав додатковий протокол огляду транспортного засобу та додаток до звіту про визначення вартості матеріального збитку. Відповідно до звіту та додатку до звіту про визначення вартості матеріального збитку вартість матеріального збитку, заподіяного позивачу у зв`язку з пошкодженням його автомобіля, становить 105 465, 49 грн. (а.с.48-79). 13.04.2017 року до страхової компанії позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування та 24.05.2017 року йому було перераховано страхове відшкодування у розмірі 37 016,34 грн. (а.с. 47, 155). В ході судового розгляду справи встановлено, що не заперечувалось стороною відповідача, що після виявлення додаткових пошкоджень позивач повторно звертався до ПрАТ «СК «Юнівес» з метою повного відшкодування матеріального збитку. Проте, виплати йому проведені не були, так само як і не було повідомлено про відмову у їх проведенні. Матеріали справи доказів з даного приводу не містять. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. До способів захисту цивільних прав та інтересів згідно п. п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України відноситься, зокрема, відшкодування збитків, відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (ст. 1 Закону України «Про страхування»). Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них згідно з п. 9 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про страхування» належить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Згідно зі ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктами 2, 3 ч.1 ст. 988 ЦК України передбачено, що страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові; у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком. (ст. 990 ЦК України). Порядок та умови здійснення страхового відшкодування за договорами (полісами) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів регламентується Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Так, у ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Розмір шкоди, пов`язаної з пошкодженням чи фізичним знищенням дороги, дорожніх споруд та інших матеріальних цінностей, визначається на підставі аварійного сертифіката, рапорту, звіту, акта чи висновку про оцінку, виконаного аварійним комісаром, оцінювачем або експертом відповідно до законодавства (ст. 31 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна. Так, встановивши, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Юнівес», отже, остання взяла на себе обов`язок у межах страхової суми відповідати за шкоду, завдану страхувальником іншій особі внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу, за мінусом франшизи, яка згідно договору становить 1 000,00 грн. і покладається на страхувальника. Судом встановлено та не заперечно сторонами, що автомобіль позивача отримав механічні пошкодження при ДТП. Позивач у відповідності до вимог Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з дотримання строків повідомив ПрАТ «СК «Юнівес» про дорожньо-транспортну пригоду, 13.04.2017 року - подав заяву про виплату страхового відшкодування та необхідні документи. ПрАТ «СК «Юнівес» 24.05.2017 року перерахувало позивачу страхове відшкодування у розмірі 37 016,34 грн., обґрунтовуючи суму даними звіту № 26 від 15.05.2017 року про оцінку вартості матеріального збитку автомобіля «Nissan Qashqai» реєстраційний номер [NUMBER] , складеного СОД [PERSON] , згідно якого матеріальний збиток, завданий власнику автомобіля «Nissan Qashqai» реєстраційний номер [NUMBER] складає 37 016,34 грн. Разом з тим, суд вважає за можливе прийняти до уваги поданий позивачем в обґрунтування своєї позиції звіт про визначення вартості матеріального збитку від 19.05.2017 року, складений ТОВ «Експертна компанія «Контакт», та додатком до нього від 29.09.2017 року, як такий, що відповідає в повній мірі Методиці товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Фонду Державного майна України № 142/5/2092 від 24.11.2003 року та Національному стандарту № 1 «Загальні засади оцінки майна і майнових прав», затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1440 від 10.09.2003 року, є повним, послідовним й об`єктивним та відповідає фактичним обставинам ДТП та її наслідкам. Крім того, суд виходить з того, що вказаний висновок не спростований відповідачем в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, а також не заперечувався під час розгляду справи № 359/4335/207 Бориспільським міськрайонним судом Київської області за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: ПрАТ «СК «Юнівес». Даний звіт суд оцінює, як належні та допустимі докази, які слугують підтвердженням обставин, викладених в позовній заяві, оскільки останні не викликають сумнівів в їх правильності, що вони є неповними або неясними, суд не визнає їх необґрунтованими або такими, що суперечить іншим матеріалам справи. На спростування останніх стороною відповідача не надано жодного належного доказу. Згідно ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст. 263 ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Так, враховуючи положення ст. ст. 22, 29, 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 133 ЦПК України, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача ПрАТ «СК «Юнівес» на його користь суми недоплаченого страхового відшкодування підлягають задоволенню, проте, частково, а саме: у розмірі 62 983,66 грн. (100 000,00 грн. - 37 016,34 грн. сплачених відповідачем). Крім того, встановивши, що ПрАТ «СК «Юнівес» належним чином не виконало зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування потерпілій особі, тому наявні підстави для задоволення вимог позивача про стягнення пені, трьох процентів річних та інфляційних втрат, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, за якою страховик бере на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначенні строки та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 3 ст. 530 ЦК України визначено, що якщо кожна зі сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати зобов`язання, що складається, зокрема, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити кошти на користь кредитора. Саме до таких грошових зобов`язань належить укладений договір про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, оскільки він установлює ціну договору - страхову суму. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. У зв`язку з чим доводи сторони позивача в цій частині підставні. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 07.06.2017 року № 6-282цс17 та підтверджена висновком Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11.04.2018 року у справі № 758/1303/15-ц (провадження № 14-68цс18). При цьому Велика Палата Верховного Суду у постанові від 10.04.2018 року у справі № 910/10156/17 (провадження № 12-14гс18) вказала, що приписи ст. 625 ЦК України поширюються на всі види грошових зобов`язань, та погодилася з висновками Верховного Суду України, викладеними у постанові від 01.06.2016 року у справі № 3-295гс16, за змістом яких грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки з договірних відносин, але й з інших підстав, передбачених цивільним законодавством, зокрема, і з факту завдання шкоди особі. У пункті 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ» від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» судам дано роз`яснення про те, що при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу страхувальника зобов`язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК України). Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Крім того, у п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Таким чином, у межах задоволених позовних вимог з урахуванням того, що заява про виплату страхового відшкодування була подана позивачем 13.04.2017 року, з відповідача ПрАТ «СК «Юнівес» на користь позивача за період з 13.07.2017 року по 22.04.2019 року підлягають стягненню: три проценти річних у розмірі 3 355,00 грн, інфляційні втрати у розмірі 12 328,61 грн та пеня згідно з п. 36.5 ст. 36 Закону за період з 22.04.2018 року по 22.04.2019 року в розмірі 22 294,49 грн. Тому, в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 020,89 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial