Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-03 00:00:00

У вересні 2017 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, третя особа - орган опіки та піклування Арбузинської районної державної адміністрації Миколаївської області, в якому позивач просила позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав по відношенню до неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що останній ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини та не спілкується з ним з 2003 року. У судовому засіданні позивач підтримала заявлені позовні вимоги та пояснила, що [PERSON], [INFO] являється її онуком та проживає разом з нею з 22.08.2015 року. З відповідачем дитина не проживає з 2003 року. Після розлучення в 2003 році її донька - [PERSON] разом з сином проживали біля неї. Відповідач ніяким чином не підтримував стосунки з сином на протязі тривалого часу, не цікавився життям, не відвідував його, не телефонував, не вітав з днем народження. Відповідач зустрівся з сином лише одного разу - під час отримання паспорту 09.09.2017 року. Відповідач у судовому засіданні проти позбавлення батьківських прав заперечував та пояснив, що після розлучення в 2003 році його колишня дружина - [PERSON] проживала разом з дитиною в м.Южноукраїнськ окремо від нього. Ніяких стосунків між собою вони не підтримували, спільних знайомих немає. В 2004 році він давав дозвіл на право виїзду дитини до Росії. За рішенням суду сплачував регулярно аліменти на сина, але зустрітися не намагався, так як вважав, що колишня дружина виїхала до Росії разом з сином, ніяких дій щодо визначення місцяпроживання дитини він не вживав. [PERSON], має ще двох малолітніх дітей. Після зустрічі з сином в вересні 2017 року не намагався далі зустрічатися з сином, не цікавився чи потрібна йому якась допомога. Вважає, що не може бути позбавлений батьківських прав так як постійно сплачує аліменти, позитивно характеризується за місцем проживання. Представник органу опіки та піклування в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову, пояснивши, що відповідач характеризується позитивно, але самоусунувся від виховання дитини, тому доцільно позбавити його батьківських прав. Вивчивши матеріали справи, вислухавши сторони, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що відповідач з [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з 14.09.2001 року по 14.01.2004 року. Відповідач є батьком неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO] відповідно до свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] від 18.09.2002 року, виданим виконавчим комітетом Костянтинівської селищної ради Арбузинського району Миколаївської області. [INFO] року мати дитини [PERSON] померла, про що свідчить свідоцтво про смерть серії [NUMBER], видане органом ЗАГС м. Москва № 101. Відповідно до характеристики, яка надана навчальним закладом за місцем навчання дитини від 18 серпня 2017 року, за період навчання дитини у школі його батько [PERSON] не відвідував батьківські збори, не спілкувався з класним керівником та вчителями. Також зазначено, що він ні особисто, ні в телефонному режимі не цікавився проблемами навчання свого сина, його успіхами. Вихованням дитини займалися мама та бабуся - [PERSON] Відповідно до рішення Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 29.11.2010 року відповідач сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/5 частини всіх видів заробітку. Згідно висновку орган опіки та піклування Арбузинської райдержадміністрації Миколаївської області від 3 жовтня 2017 року доцільно позбавити батьківських прав відповідача стосовно сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не бере участі у вихованні сина, не підтримує з ним ніяких стосунків тривалий час. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як випливає з п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3 ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Суд вважає, що позитивна характеристика батька за місцем проживання та сплата ним аліментів на утримання неповнолітньої дитини самі по собі не можуть слугувати підставою для не позбавлення батька дитини батьківських прав. Враховуючи те, що відповідач не забезпечує протягом тривалого терміну (з 2003 року по 2017 рік) будь-якої батьківської уваги та участі у вихованні дитини за умови можливості такої участі, оскільки батько та дитина проживають в одному населеному пункті, його поведінка на час розгляду справи у суді не свідчить про наявність бажання змінити своє ставлення до виховання дитини, суд приходить до висновку про те, що у суді найшли своє підтвердження вимоги позивача про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, тому приходить до висновку про задоволення позову. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача згідно ч.3 ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved