Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Фінансова Компанія «ФОРТІС ФІНАНС», треті особи: [PERSON], ПАТ Банк «Траст», ТОВ «Траст Фінанс», [PERSON] про визнання поруки припиненою. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 23 вересня 2008 року в порядку забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором №255 та додатками до нього, укладеним між ВАТ Банк «Траст» та [PERSON], був укладений договір поруки №S011/0002540/255-G-1 від 23 вересня 2008 року між позивачем та ВАТ Банк «Траст». В подальшому ВАТ Банк «Траст» переуступило право вимоги по кредитному договору №255 та додатками до нього ТОВ «Траст Фінанс», а останній переуступив право вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «ФОРТІС ФІНАНС». Позивач зазначає, що оскільки відповідач направив вимогу №2468/04 від 17.11.2009 року про повне та дострокове повернення всієї суми кредиту, тобто змінив строк виконання основного зобов'язання та на протязі 6 місяців від 17.11.2009 року не звернувся до суду з позовом до поручителя, як того вимагає ч.4 ст.559 ЦК України, тому договір поруки припинився на підставі ч.4 ст.559 ЦК України. Тому позивач, з урахуванням уточнень, просить суду визнати поруку, яка була укладена 23 вересня 2008 року між ним та ВАТ Банк «Траст» за договором поруки №S011/0002540/255-G-1 такою, що припинена. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, з підстав зазначених у позові, просила задовольнити позов. Представник відповідача та одночасно представник третьої особи ПАТ Банк «Траст» позовні вимоги не визнав, надав суду письмові заперечення, просив відмовити в задоволенні позову. Треті особи [PERSON], Товариство з обмеженою відповідальністю «Траст Фінанс», [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи повідомлялися належним чином. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. Під час судового розгляду встановлено, що 23 вересня 2008 року між [PERSON] та ВАТ Банк «Траст» укладено кредитний договір № 255, відповідно до якого [PERSON] надано кредитні кошти у межах строку, що становлять 240 (двісті сорок) місяців з дати укладення цієї угоди, та в загальному розмірі, що визначений п.1.2. цієї угоди, та на умовах, передбачених статтею 2 цієї угоди. З метою забезпечення виконання зобов'язань між [PERSON] та ВАТ Банк «Траст», 23 вересня 2008 року укладено договір поруки №S011/0002540/255-G-1, відповідно до якого позивач зобов'язався відповідати за виконання позичальником [PERSON] усіх її зобов'язань за кредитним договором (а. с. 5). В подальшому, ВАТ Банк «Траст» переуступило право вимоги по кредитному договору №255 та додатками до нього ТОВ «Траст Фінанс», а останній переуступив право вимоги ТОВ «Фінансова Компанія «ФОРТІС ФІНАНС». Відповідно до п. 1.1. Договору поруки визначено, що договір поруки №S011/0002540/255-G-1 від 23 вересня 2008 року є забезпеченням Кредитної угоди №255 від 23.09.2008 р. та додатків до неї, які є невід'ємними частинами. Згідно із п.4.1 Договору поруки сторони цього договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та проставлення відбитку печатки Кредитора та припиняє свою дію з моменту припиненого забезпеченого ним зобов'язання. При цьому, сторони констатують, що строк закінчення цього договору не вказується ними конкретно, так як він визначається моментом повного погашення заборгованості позичальника по кредитному договору. Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно з роз'ясненнями, які містяться в п. 24 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року N 5, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. При цьому сама по собі умова договору про дію поруки до повного виконання позичальником зобов'язання перед кредитодавцем або до повного виконання поручителем взятих на себе зобов'язань не може розглядатися як установлення строку дії поруки, оскільки це не відповідає вимогам статті 252 ЦК України, згідно з якою строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати. Згідно із правовою позицією Верховного Суду України у справі за № 6-106цс14, за змістом частини четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. У разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за основним договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. За умови пред'явлення банком боржнику й поручителю вимог про дострокове виконання зобов'язання з повернення кредиту, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов'язання й порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя протягом шести місяців від зміненої дати виконання основного зобов'язання. Також згідно із правовою позицією, висловленою у справі 6-170цс13, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Із матеріалів справи вбачається, що 18.11.2009 року Банком було надіслано вимогу про дострокове повернення всієї суми кредиту та процентів за користування кредитом станом на 17.11.2009 року, яку позивач [PERSON] отримав особисто 18.11.2009р. (а .с. 74). Відповідно до Правової позиції у справі № 6-190 цс14, пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. Таким чином, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. Враховуючи викладене, оскільки договором поруки було встановлено його дію до повного виконання сторонами всіх зобов'язань за цим договором, а із вимогою про дострокове виконання зобов'язань за договором відповідач звернувся 18.11.2009 року та в подальшому протягом шести місяців пред'явив позов до боржника та поручителя (провадження відкрито 22.01.2010 року) в межах строку дії договору поруки, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог та відмову у задоволенні позову. Оскільки при пред'явленні позову позивач був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України він компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed