Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 09.08.2012 року, від якого спільних дітей не мають. Подружнє життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, відмінності в поглядах на права та обовязки подружжя, ведення спільного господарства, несумісність характерів, у зв'язку з чим між ними виникають сварки та що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного. Збереження шлюбу вважає неможливим, тому просить його розірвати, відновити їй дошлюбне прізвище «Нестерчук» та стягнути з відповідача на її користь судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених в позовній заяві. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що між ними існують непорозуміння, через які шлюбні відносини припинені, але шлюб можливо зберегти. Суд, заслухавши сторони, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, що передбачено ч. 1 ст. 24 СК України. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до припинення шлюбних відносин чи до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу (ч. 3, ч. 4 ст. 56 СК України). Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 09.08.2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Спільних дітей сторони не мають. У звязку з відсутністю між сторонами взаєморозуміння шлюбні відносини між сторонами припинені, спільного господарства не ведуть, необхідних мір для примирення не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, і згідно 56 СК України примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини чи чоловіка на особисту свободу, тому суд вважає, що за даних обставин подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, що є підставою для розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу за проханням позивача суд вважає можливим відновити їй дошлюбне прізвище «Нестерчук». За подання до суду позовної заяви позивачем сплачено судовий збір у розмірі 551,20 грн., що підтверджено документально і тому підлягає стягненню з відповідача на її користь. Враховуючи викладене та

Outcome: approved