Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. У позові вказано, що позивач є власником 4/25 частин домоволодіння [ADDRESS]. У домоволодінні зареєстровані він, його син [PERSON], та його колишня невістка [PERSON] Зважаючи на те, що відповідач не проживає в його квартирі з серпня 2013 року, просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користуватись його будинком. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, хоча про час і місце розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на боці відповідача, Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлявся про день і час розгляду справи. Заважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку про можливість розглянути справу за відсутності відповідача та представника третьої особи з ухваленням по справі заочного рішення. Суд, вислухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що позивач є власником 4/25 частин будинку [ADDRESS], що підтверджується договором дарування від 25 березня 1997 року. Як вбачається з домової книги, відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] Згідно акту від 17 березня 2015 року, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS], з серпня 2013 року, її особисті речі в квартирі відсутні. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Зважаючи на викладені обставини, суд приходить до висновку, що відповідач по справі [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] без поважних причин понад один рік, тому вона втратила право користування вказаним приміщенням, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відповідно до копії паспорта позивача та довідки відділу адресно-довідкової роботи УДМС України в Полтавській області, місцем реєстрації сторін по справі є [ADDRESS]. Згідно довідки Управління з питань містобудування та архітектури виконавчого комітету Полтавської міської ради № 01-02-01-22/504 від 07 квітня 2015 року, інформація про наявність житлового будинку з адресацією [ADDRESS] або перейменування адреси [ADDRESS] на [ADDRESS], в технічному архіві управління відсутня. На підставі викладеного,

Outcome: approved