Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулося до Дзержинського міського суду Донецької області з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 20 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір № R52150372008В від 20.12.2012р. (далі - Кредитний договір) у відповідності до якого останній отримав кредит в розмірі 144 415 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 20.12.2019 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 19,99% річних (п. 3.3.1. Кредитного договору). В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів (п. 3.8. Кредитного договору) Відповідачем було укладено договір застави згідно з якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки -Ford, модель - Моndео Ambiente, тип - легковий седан, 2012 р.в., колір - білий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , що належить Відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР № 2 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 19.12.2012 р., та відповідно до Договору застави транспортного засобу № R52150372008B-Z1 від 20.12.2012р. посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Донецької області Цукуровою С.С., зареєстрованого в реєстрі за №10285. Так, відповідно до п. 5.4. Договору застави, Заставодержатель реєструє обтяження Предмету застави в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, на підставі чого до Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено реєстраційний запис про обтяження автомобіля марки - Ford, модель - Моndео Ambiente, тип - легковий сєдан, 2012 р.в., колір - білий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , за яким Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» виступало обтяжувачем, а [PERSON] - боржником. «22» червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв (далі - Договір відступлення), відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором № R52150372008В від 20.12.2012 року. «22» червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави № 220615 за, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до Відповідача за договором застави №R52150372008В- Z1 від 20.12.2012 року на предмет застави. На підставі вищезазначених договорів, до реєстраційного запису 13419779, контрольна сума 457Е8ББ2ВА Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни, згідно з яких вилучено обтяжувача Публічне акціонерне товариство «ВТБ Банк» і додано обтяжувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». У подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі - ТОВ «ФК «Прайм Альянс») було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором №R52150372008В від 20.12.2012. Пізніше, 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до Договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до Відповідача за договором застави № R52150372008В- Z1 від 20.12.2012 року на предмет застави, а саме: автомобіль марки - Ford, модель - Моndео Ambiente, тип - легковий седан, 2012 р.в., колір - білий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] . На підставі вищезазначених договорів між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс», 18 березня 2019 року до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 17263419, контрольна сума Г5ДГ623Г9Е було внесено зміни, згідно з яких вилучено обтяжувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і додано обтяжувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс». У зв`язку з невиконанням зобов`язань [PERSON] по поверненню кредитних коштів за Кредитним договором налічується заборгованість у розмірі 188 334,80 гривень, а саме: загальна заборгованість за кредитом, яка складає 147 830,85 гривень, а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 12.11.2020 р. становить 40 503, 95 гривень. У позові ставиться питання про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості [PERSON] шляхом надання дозволу ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на укладення договору купівлі-продажу Предмету застави з вчиненням подальших дій, пов`язаних з переоформленням даного транспортного засобу в Регіональному сервісному центрі МВС в м. Києві, наділивши ТОВ «ФК «Прайм Альянс» правом зняття з обліку та постановленням на облік транспортного засобу, правом отримувати дублікати правовстановлюючих документів, зокрема Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу. Ухвалою суду від 13.01.2021 провадження у справі було відкрите та призначено підготовче засідання. Згідно з ухвалою суду від 11.02.2021 пвдготовче провадження було закрите та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином та від нього не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Відзив, заперечення до позовної заяви суду не надано. Відповідно до ч. 1ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ст. 281 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, дослідивши докази, суд встановив, що 20 грудня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Кредитний договір № R52150372008В (далі - Кредитний договір) у відповідності до якого [PERSON] отримав кредит в розмірі 144 415 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 20.12.2019 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 19,99% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів (п. 3.8. Кредитного договору) Відповідачем було укладено договір застави, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки -Ford, модель - Моndео Ambiente, тип - легковий седан, 2012 р.в., колір - білий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] . «22» червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» (далі - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія») було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами №220615нв (далі - Договір відступлення), відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором № R52150372008В від 20.12.2012 року. «22» червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави № 220615 зн, за яким ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до Відповідача за договором застави № R52150372008В- Z1 від 20.12.2012 року на предмет застави. До реєстраційного запису 13419779, контрольна сума 457Е8ББ2ВА Державного реєстру обтяжень рухомого майна було внесено зміни, згідно з якими додано обтяжувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». У подальшому, 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс» (далі - ТОВ «ФК «Прайм Альянс») було укладено Договір факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором № R52150372008В від 20.12.2012 р. 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» було укладено Договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до Договору факторингу №29/01/19-1 від 29.01.2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права вимоги до Відповідача за договором застави №R52150372008В- Z1 від 20.12.2012 року на предмет застави, а саме: автомобіль марки - Ford, модель - Моndео Ambiente, тип - легковий седан, 2012 р.в., колір - білий, номер державної реєстрації [NUMBER] . Між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс», 18 березня 2019 року до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна 17263419, контрольна сума Г5ДГ623Г9Е було внесено зміни, згідно з якими вилучено обтяжувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» і додано обтяжувача Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Прайм Альянс». Таким чином, на даний час усі права Кредитора за Кредитним договором № R52150372008В від 20.12.2012 р. та Договором застави №R52150372008В- Z1 від 20.12.2012 року належать ТОВ «ФК «Прайм Альянс». Відповідно дост. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 1ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1ст. 1048 ЦК України). Частиною 1 статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно достатті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно достатті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. (ст. 611 ЦК України). В порушення умов кредитного договору відповідач кредитні зобов`язання належним чином не виконав, у зв`язку з чим у нього утворилась заборгованість у розмірі 188 334,80 гривень, а саме: загальна заборгованість за кредитом, яка складає 147 830,85 гривень, а також урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 12.11.2020 р. становить 40 503, 95 гривень. Згідно ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). В разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави (ч.1ст. 589 ЦК України). Відповідно дост. 1 Закону України від 02 жовтня 1992 року № 2654-XII «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава може мати місце щодо вимог, які можуть виникнути у майбутньому, за умови, якщо є угода сторін про розмір забезпечення заставою таких вимог. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання (ст. 3 Закону № 2654-XII). За рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ст. 19 Закону № 2654-XII) Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором (ч.ч. 1, 2ст. 20 Закону № 2654-XII). Наведені правові норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Згідно ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, положеннями якої встановлено позасудові способи звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. Відповідно до ч. 1ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувача в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах; 3) відступлення обтяжувачу права задоволення забезпеченої обтяженням вимоги у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є право грошової вимоги; 4) переказ обтяжувачу відповідної грошової суми, у тому числі в порядку договірного списання, у разі, якщо предметом забезпечувального обтяження є гроші, майнові права на грошові кошти, що знаходяться на банківському рахунку, або цінні папери; 5) реалізація заставленого майна на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до п. 5.3 Договору застави №R52150372008В- Z1 від 20.12.2012 року, заставодержатель має право згідно з Кредитним договором за рахунок Предмету застави задовольнити свої вимоги в повному обсязі, на момент, фактичного задоволення (максимальний розмір вимоги), включаючи кредит, проценти за користування кредитом, пеню, комісію та будь які інші платежі, передбачені Кредитним договором, збитки, завдані у зв`язку з неналежним виконанням Позичальником своїх зобов`язань, а також витрати на здійснення забезпечення заставою вимоги. Відповідно до п. 5.8 Договору застави, заставодержатель має право у разі невиконання зобов`язань за Кредитним договором та/або за цим договором застави звернути стягнення на Предмет застави (у т.ч. вилучити Предмет застави). Згідно із п. 5.10 Договору застави, звернення стягнення та реалізація Предмету застави відбувається у порядку, визначеному заставодержателем, в т.ч. але не виключно на підставі виконавчого напису нотаріуса, рішення суду або в позасудовому порядку згідно чинного законодавства України. З аналізу вищенаведеного вбачається, що звернення стягнення на предмет застави, а саме легковий автомобіль марки Ford, модель - Моndео Ambiente, тип - легковий седан, 2012 р.в., колір - білий, номер шасі (кузова, рами) VIN- [NUMBER] , номер державної реєстрації [NUMBER] , що належить Відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР № 2 м. Донецька УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 19.12.2012 р., шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання є позасудовим способом звернення стягнення на заставне майно, який здійснюється без звернення до суду. Наведене узгоджується з правовими висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 19 червня 2019 року в справі № 643/17966/14-ц (провадження № 14-203цс19), у постановах Верховного Суду від 19 червня 2019 року у справі № 758/11743/15-ц (касаційне провадження № 61-14673св18), від 02 жовтня 2019 року у справі №233/1455/15-ц (провадження 61-13436св18). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК Українипри виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З урахуванням того, що застереження в договорі про задоволення вимог шляхом продажу заставодержателем предмета застави третій особі - це позасудовий спосіб урегулювання спору, який сторони встановлюють у договорі, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. При цьому, позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави в інший спосіб, ніж шляхом продажу обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження з укладенням договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову у повному обсязі, суд доходить висновку, що судовий збір сплачений позивачем не підлягає стягненню з відповідача. Окрім того, місце проживання відповідача по справі зареєстровано в м. Донецьку, тобто в населеному пункті, на території якого відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 року № 1085-р органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і поштовий зв`язок з якими відповідно відсутній. Відповідно до ч. 2 ст. 1-1 Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у зв`язку з проведенням антитерористичної операції» від 12 серпня 2014 року №1632-VII (в редакції Закону України від 03.10.2017 р. № 2147-VIII) учасники справи, остання відома адреса місця проживання (перебування) чи місцезнаходження яких знаходиться в районі проведення антитерористичної операції і які не мають офіційної електронної адреси, повідомляються про ухвалення відповідного судового рішення шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному державному реєстрі судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала судове рішення. Оскільки місце проживання відповідача у справі зареєстровано на тимчасово окупованій території, він не має офіційної електронної адреси, то про ухвалення цього рішення суд вважає необхідним повідомити його шляхом розміщення інформації на офіційному веб-порталі судової влади з посиланням на веб-адресу такого судового рішення в Єдиному реєстрі судових рішень. З моменту розміщення такої інформації вважається, що особа отримала рішення суду.

Outcome: dismissed