Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-13 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просила ухвалити рішення, яким розірвати шлюб між нею, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1057 від 14 листопада 2015 року. В обґрунтування позовних вимог позивачка вказала на те, що у 2015 році між нею та відповідачем укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , 2017 року народження. Спільне життя у сторін не склалося в наслідок чого тривалий час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. У судове засідання сторони у справі не з`явилися. Від позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглядати справу без її участі, проти заочного розгляду справи вона не заперечує. Свої позовні вимоги позивач підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, з невідомих суду причин. Враховуючи думку позивача, який просить розглядати справу за її відсутності та не заперечує проти винесення заочного рішення, належним чином повідомленого відповідача про дату та час слухання справи, суд відповідно до частини першої статті 280 ЦПК України ухвалив провести розгляд справи у заочному порядку. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. Між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який було зареєстровано Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 1057 від 14 листопада 2015 року. Підтвердженням зазначеного є оригінал свідоцтва про шлюб, яке наявне у матеріалах справи. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] (4 роки). Вирішуючи питання про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу суд зазначає таке. Відповідно до частини першої статті 51 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейним союзом жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 Сімейного кодексу України). Одним із способів припинення шлюбу є його розірвання (частина друга статті 104 Сімейного кодексу України). Відповідно до частини третьої статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина третя статті 110 Сімейного кодексу України). За змістом статті 111 Сімейного кодексу України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Вирішуючи питання про можливість розірвання шлюбу, суд відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України має з`ясувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Рішення про розірвання шлюбу поставляється судом, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (частина друга статті 112 Сімейного кодексу України). Як зазначає позивач, сторони протягом тривалого часу проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Позивачка примиритися не бажає, просить шлюб розірвати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved