Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-08 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернулась до суду з позовом до Головного управління національної поліції у Дніпропетровській області, третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - Державна казначейська служба України, про відшкодування моральної шкоді, завданої незаконними діями службових осіб. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 26.08.2014 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про кримінальне правопорушення під № 12014040370002584 з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 115 КК України за фактом виявлення після пожежі в будинку за адресою: [ADDRESS] , трупа власника будинку [PERSON] , 1971 року народження. Загиблий був сином позивача [PERSON] . Досудове розслідування по кримінальному провадженню здійснювалось СВ Павлоградського ВП в Дніпропетровській області, слідчим Фандій А.М. Проте досудове розслідування у цьому кримінальному провадженні проводилось неефективно та з істотними порушеннями вимог КПК України. Так, слідчим під час огляду місця події не було проведено першочергових слідчих та розшукових дій, не вилучено з місця пожежі відповідні зразки пожежного сміття, зокрема, зразки матрацу, дивану, ковдри, постільної білизни. Слідчим на момент огляду не встановлювались і не виявлялись сліди застосування горючих речовин в осередку пожежі. Згідно висновку комплексної експертизи від 25.01.2018 року, неможливо встановити технічну причину пожежі внаслідок відсутності первинного огляду місця пожежі, неякісного складання протоколу огляду місця пожежі, здійснення фото не в тому ракурсі, що не відображає повноту місця пожежі. Внаслідок незаконних та протиправних дій слідчого, порушення ним вимог ст. ст. 9, 25, 28, 40, 91 - 93 КПК України, настали несприятливі наслідки щодо об`єктивного встановлення обставин кримінального правопорушення. Крім того, слідчий не виніс постанову про визнання вилученого сміття з місця пожежі речовим доказом, не вжив заходів щодо збереження даного речового доказу, не звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на цей доказ, внаслідок чого цей доказ було втрачено, хоча це єдине підтвердження того, що на місці пожежі були виявлені сліди горючої легкозаймистої речовини (дизельного палива, гасу, керосину). Так, висновком судової хімічної експертизи матеріалів, речовин та виробів від 05.02.2016 року встановлено, що на поверхні наданого на дослідження 31.08.2015 р. пожежного сміття, яке складається з обгорілої деревини, обгорілих фрагментів тканини та речовини чорного кольору, що вилучено з кухонного приміщення будинку за адресою: [ADDRESS] , виявлено сліди зміненого світлого дистилятного нафтопродукту. В подальшому слідчий Фандій А.М. був відсторонений від досудового розслідування, вирішувалось питання про притягнення його до дисциплінарної відповідальності. Досудове розслідування було доручено іншим слідчим, а саме Чернявській С.А., Степановій О.П., створена слідча група. Невдовзі слідчий Чернявська С.А. винесла постанову про закриття кримінального провадження, яка була скасована, досудове розслідування відновлено. За весь час досудового розслідування кримінальне провадження неодноразово закривалось, хоча вичерпного комплексу слідчих дій не було проведено, клопотання сторони захисту про проведення слідчих дій залишались без задоволення. Відбулась підміна доказів, оскільки пожежне сміття, яке було вилучено під час первинного огляду місця події, було втрачено, а замість нього слідчий вилучив сміття через кілька років, тобто сліди дизельного палива були знищені. Протягом досудового розслідування було змінено більше ніж 8 слідчих, провадження неодноразово було предметом перевірок та оперативних нарад, процесуальним керівником надавались вказівки слідчим. Однак незважаючи на це, слідство проводилось формально, не були допитані свідки та очевидці, не проведені необхідні слідчі дії, тому кримінальне правопорушення, яке вчинено в умовах очевидності і є реальні підозрювані, на яких вказує позивач, а саме колишня дружина померлого та [PERSON] , залишається нерозкритим. На цей час кримінальне провадження триває. Досудове розслідування здійснюється протягом вже більше 7 років, проте злочин не розкритий, а винні особи до відповідальності не притягнуті. За таких обставин позивач, яка є потерпілою у даному кримінальному провадженні, вважає, що тривалим досудовим розслідуванням їй спричинено моральну шкоду, яку оцінює у 50 000, 00 грн. Просить суд стягнути з Державного бюджету України на її користь моральну шкоду у розмірі 50 000, 00 грн. Відповідачем - Головним управлінням Національної поліції України у Дніпропетровській області поданий відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає повністю. Вказує, що тіло [PERSON] було виявлено без ознак насильницької смерті, а пожежа в будинку виникла внаслідок необережного поводження [PERSON] з вогнем. Колишня дружина вказує, що розлучилася з [PERSON] у зв`язку із зловживанням останнім алкогольними напоями. Згідно висновку судово-медичної експертизи, смерть [PERSON] настала від отруєння оксидом вуглецю (чадним газом) в стані алкогольного сп`яніння. Слідством неодноразово було допитано позивача, [PERSON] , [PERSON] 20.08.2015 року була призначена судова експертиза матеріалів, речовин та виробів (дослідження нафтопродуктів і пально-мастильних матеріалів) по вилученому повторно пожежному сміттю. Згідно висновку судової експертизи № 70/19-2207 від 05.02.2016 року на поверхні наданого для дослідження пожежного сміття виявлено сліди зміненого світлого дистилятного нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного палива). Було допитано в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , дільничного інспектора Павлоградського ВП Кобанець Д.О. та інших свідків. 26.04.2016 року винесено постанову про проведення додаткової судово - медичної експертизи з метою встановлення точного часу смерті [PERSON] . Згідно висновку експерта № 452 дод. від 27.04.2016 смерть [PERSON] настала в межах 16-24 годин до моменту дослідження трупу. 04.05.2016 року винесено постанову про проведення комплексної судової медичної та пожежно-технічної експертизи. Згідно висновку експерта № 28-10.8-169 від 23.09.2016 року за результатами пожежно - технічної експертизи встановити причину виникнення пожежі у будинку [ADDRESS] , не є можливим. 06.03.2017 прокурором Павлоградської місцевої прокуратури Комаровим М.Д. змінено правову кваліфікацію правопорушення з ч. 1 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 270 КК України. Оперативним підрозділам неодноразово надавалися доручення з метою встановлення свідків та очевидців події, але на час проведення перевірки осіб, які б вказували на підпал будинку за місцем виявлення трупу [PERSON] не встановлено. Як вказує представник відповідача, досудове розслідування по даному кримінальному провадженню не закінчене та триває, органами досудового розслідування вживаються заходи, направлені на встановлення обставин кримінального провадження. Моральна шкода відшкодовується залежно від характеру та обсягів страждань, зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість та тривалість істотних змін у житті, необхідність докладати зусиль для відновлення попереднього стану. Однак позивачем не доведено розміру моральної шкоди, в чому вона полягає та з яких міркувань позивач виходила при визначенні її розміру, тому підстави для її відшкодування відсутні. Просить в задоволенні позовних вимог відмовити повністю. Позивач подала відповідь на відзив, в якій вказує, що у відзиві на позов відповідачем фактично відтворена хронологія подій та ряд проведених слідчих (процесуальних) дій, проте досудове розслідування триває з 2014 року, що свідчить в цілому про тривалість досудового розслідування. Слідчим не були проведене саме першочергові слідчі дії на місці пожежі, зокрема, не встановлені та не допитані свідки, очевидці, не зібрано пожежне сміття, а збиралась інформація лише про особу загиблого. Це призвело до зміни слідової картини та втрати важливих доказів, що мало наслідком ускладнення проведення досудового розслідування та не встановлення події злочину. Стосовно слідчого Чернявського С.А. було проведено службове розслідування, за результатами якого встановлено грубе порушення слідчим вимог КПК України. Слідством безпідставно та без будь-яких мотивувань не задовольнялись клопотання сторони захисту про проведення слідчих дій, ігнорувались ухвали слідчого судді, чим було порушено вимоги ст. 220 КПК України. Слідчим була здійснена підміна доказів, а саме сміття, яке було вилучено одразу після пожежі, та містило сліди дизельного палива, було замінено на сміття, яке вилучено в будинку після тривалого часу, коли вже сліди горючої речовини випарувались. Вказує, що їй завдано глибоких моральних страждань з приводу передчасної смерті сина, і вона протягом тривалого часу домагається належного розслідування, змушена неодноразово звертатись до різних інстанцій з приводу реалізації своїх законних вимог, витрачати на це час, що призвело до суттєвої зміни звичного укладу її життя, необхідності докладати додаткових зусиль для організації свого життя, тому просить позов задовольнити. Відповідач - Державна казначейська служба України правом на подання відзиву не скористались. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 21 вересня 2018 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін. Рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 11 грудня 2019 року суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] було відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку із притягненням до дисциплінарної відповідальності у вигляді подання про звільнення з посади. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 13.03.2020 року справа передана судді [PERSON] Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2020 року справа прийнята в провадження судді [PERSON] Рішенням Третьої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 29 липня 2020 року за № 2299/3дп/15-20, суддю Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська [PERSON] відсторонено від здійснення правосуддя у зв`язку із внесенням подання про звільнення судді з посади. Протоколом повторного автоматизованого розподілу від 24.12.2020 року справа передана судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30 грудня 2020 року справа прийнята в провадження судді Кондрашова І.А. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовільнити. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила відмовити в задоволенні позову повністю. Представник Державної казначейської служби України проти задоволення позову заперечував. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд приходить до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. В силу положень ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що 25.08.2014 року до чергової частини Павлоградського МВ надійшло повідомлення з МНС м. Павлоград про те, що за адресою: [ADDRESS] трапилась пожежа та в кухонному приміщенні виявлено труп власника - [PERSON] , 1971 року народження. Загиблий є сином позивача - [PERSON] . За даним фактом були внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 12014040370002584 від 26.08.2014 року та розпочате досудове розслідування за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України. У відповідності до положень ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура. Статтею 28 КПК України визначено, що під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження - суд. Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: 1) складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; 2) поведінка учасників кримінального провадження; 3) спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень. Кримінальне провадження щодо особи, яка тримається під вартою, неповнолітньої особи або щодо кримінального правопорушення, вчиненого стосовно малолітньої або неповнолітньої особи, має бути здійснено невідкладно і розглянуто в суді першочергово. Кожен має право, щоб обвинувачення щодо нього в найкоротший строк або стало предметом судового розгляду, або щоб відповідне кримінальне провадження щодо нього було закрите. Підозрюваний, обвинувачений, потерпілий, інші особи, права чи інтереси яких обмежуються під час досудового розслідування, мають право на звернення до прокурора, слідчого судді або суду з клопотанням, в якому викладаються обставини, що обумовлюють необхідність здійснення кримінального провадження (або окремих процесуальних дій) у більш короткі строки, ніж ті, що передбачені цим Кодексом. Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів (ч. 6 ст. 12 КК України). Відповідно до ч. 1 - 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження. Строк досудового розслідування з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань до дня повідомлення особі про підозру становить: 1) 12 місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину; 2) 18 місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжкого або особливо тяжкого злочину. В судовому засіданні встановлено, що вищевказане кримінальне провадження з самого початку розслідувалось неефективно та повільно. Так, позивач неодноразово вказувала на те, що до вбивства її сина можуть бути причетні його колишня дружина та її новий співмешканець. Крім того, на первинному етапі досудового розслідування слідчий вилучив пожежне сміття, яке було направлено на експертизу. За результатами судової експертизи № 70/19-2207 від 05.02.2016 року експертом зроблено висновок, що на поверхні наданого на дослідження пожежного сміття, вилученого з будинку [PERSON] , виявлено сліди зміненого світлого дистилятного нафтопродукту (бензину, гасу, дизельного палива). Також встановлено, що речі загиблого, а саме документи на нерухоме майно, його телефон тощо, не згоріли разом з потерпілим, а були в різний період часу виявлені матір`ю у його колишньої дружини, а телефон загиблого був проданий. Наведені факти повинні були взяті до уваги, і слідство мало б відпрацьовувати саме версію умисного вбивства. Натомість, як видно з матеріалів цивільної справи, версія позивача належним чином не перевірялась, а органом досудового розслідування була взята за основу версія щодо необережного поводження з вогнем [PERSON] , зловживання ним алкогольними напоями та відсутності ознак насильницької смерті, що не дозволило протягом тривалого часу встановити як подію даного кримінального правопорушення, так і осіб, що можуть бути причетними до цього злочину. Наведене не узгоджується із завданнями кримінального провадження та ставить під сумнів взагалі спроможність відповідних компетентних органів, а отже й держави домогтись ефективного та справедливого кримінального розслідування, з дотриманням розумних строків. Так, на момент звернення позивача до суду у 2018 - му році, досудове розслідування вже тривало більше ніж 4 роки, проте не було завершено. На момент розгляду справи по суті досудове розслідування триває більше 8 років. Суд вважає, що проведення досудового розслідування протягом 8 років не можна вважати розумним строком досудового розслідування. Такі строки є надмірними та становлять втручання в конвенційні права позивача. Згідно із ст. 3 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ст. 56 Конституції України, кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно із ч. 1 ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до ст. 1174 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 3 вересня 2019 року у справі №916/1423/17 зазначено, що відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод позивач може претендувати на компенсацію за шкоду, спричинену надмірною тривалістю кримінального провадження, якщо доведе факт надмірної тривалості досудового розслідування і те, що тим самим йому було завдано матеріальної чи моральної шкоди, та обґрунтує її розмір. Надмірна тривалість кримінального провадження здатна призвести до моральних страждань особи, зумовлених тривалою невизначеністю спірних правовідносин, необхідністю відвідування органів досудового розслідування, неможливістю здійснювати звичайну щоденну діяльність, підривом репутації тощо. Стосовно права, гарантованого статтею 1 Першого протоколу до Конвенції, такі позитивні обов`язки згідно з практикою ЄСПЛ можуть передбачати певні заходи, необхідні для захисту права власності, а саме: у матеріальному аспекті держава має забезпечити у своїй правовій системі юридичні гарантії реалізації права власності (превентивні обов`язки) та засоби правового захисту, за допомогою яких потерпілий від втручання у це право може його захистити, зокрема, вимагаючи відшкодування збитків за будь-яку втрату (компенсаційні обов`язки) (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ від 03 квітня 2012 року у справі «Котов проти Росії» (Kotov v. Russia), заява № 54522/00, § 113); у процесуальному аспекті, хоча стаття 1 Першого протоколу до Конвенції не встановлює чітких процедурних вимог, існування позитивних обов`язків процесуального характеру відповідно до цього положення визнані ЄСПЛ як у справах, що стосуються державних органів, так і у спорах між приватними особами (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справі «Котов проти Росії», § 114). Суд вважає, що надмірна тривалість досудового розслідування у якому слідчі та розшукові дії здійснювались формально, а мала місце лише імітація розслідування, є формою протиправної поведінки відносно позивача, яка є потерпілою у даному кримінальному провадженні, тобто особи, правам та інтересам якої заподіяно шкоди кримінальним правопорушенням. Слід відмітити, що тривалість досудового розслідування є наслідком бездіяльності службових осіб, невиконанні ними вичерпного комплексу слідчих (розшукових) дій, які є необхідними для встановлення осіб, що причетні до цього злочину та власне його розкриття. Не вдаючись до детальної оцінки кожного процесуального порушення, яке є передумовою допущеної бездіяльності та тривалості досудового розслідування, суд виділяє найбільш змістовні порушення, які були встановлені в судовому засіданні та впливають в цілому на стан досудового розслідування, його тривалість. Так, органом досудового розслідування було неналежно організовано огляд місця події, некоректно складені схеми, зроблені нечітко, неякісно фотознімки місця події, не з тих ракурсів. Тому при проведенні експертизи експерт не зміг встановити технічну причину пожежі. Слідчим хоча й було відібрано зразки пожежного сміття, але в подальшому ці речові докази були втрачені, а в подальшому повторне відібрання зразків через великий проміжок часу, призвело до втрати слідів нафтопродуктів. З огляду на скороминущу слідову картину, більшість важливих доказів було втрачено ще на первинному етапі досудового розслідування. Поряд з цим, органом досудового розслідування неодноразово закривалось кримінальне провадження, однак ці постанови скасовувались як прокурором, так і слідчим суддею. Проте надалі досудове розслідування фактично не проводилось, надавались формальні вказівки, розслідування бралось на контроль, була висловлена необхідність активізації розслідування з боку службових осіб, однак ефективного розслідування не було. В матеріалах справи містяться постанови слідчого про відмову в задоволенні клопотань потерпілої та її захисника про проведення слідчих дій. Всі клопотання складені формально та без будь-якого належного мотивування. У період з 07.05.2018 року по 08.06.2018 року слідчим Пахомовою Ю.П. протиправно не розглядала клопотання сторони захисту про проведення слідчих дій, ігноруючи при цьому ухвалу слідчого судді Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області, якою слідчого було зобов`язано розглянути дані клопотання. У рішенні Європейського суду з прав людини по справі «Ігнаткіна проти України» (Заява № 70758/12) від 21 травня 2015 року, Суд вказує, що «розумність» тривалості провадження має оцінюватися з огляду на обставини справи та з урахуванням таких критеріїв: складність справи, поведінка заявника та відповідних органів влади, а також важливість предмета спору для заявника (рішення у справі «Фрідлендер проти Франції» (Frydlender v. France) [ВП], заява № 30979/96, п. 43, ECHR 2000-VII). У справах, що стосуються відповідальності за дії, які завдали серйозної шкоди здоров`ю, органи влади зобов`язані діяти зі зразковою ретельністю та здійснювати провадження з особливою швидкістю (див., mutatis mutandis, рішення у справах «Сілва Понтеш проти Португалії» (Silva Pontes v. Portugal), від 23 березня 1994 року, п. 39, Series А № 286-А, та «Додов проти Болгарії» (Dodov v. Bulgaria), заява № 59548/00, п. 109, від 17 січня 2008 року). Таким чином, важливість предмета спору для заявниці вимагала особливої швидкості прийняття рішення за її провадженням. В даному випадку кримінальне провадження має особливе значення для позивача, тому що загинув її син, і це завдало позивачу особливих моральних страждань. Водночас дане кримінальне правопорушення є особливо тяжким злочином, що вимагало від державних органів більш ретельного та прискіпливого ставлення до цієї події, створення на початку розслідування слідчих груп, у склад яких необхідно було включити слідчих з інших підрозділів, криміналістів, перевірити всі версії події тощо. Формальний підхід до розслідування таких злочинів є неприпустимим, оскільки держава створює умови для утвердження верховенства права, дотримання прав та свобод людини і громадянина, а життя людини - є найвищою соціальною цінністю, тому тривале й неефективне розслідування цих злочинів є неприпустимим. У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2018 року у справі № 522/22008/15-ц (провадження № 61-3462св18) зроблено висновок, що «як свідчить тлумачення статей 23, 1174 ЦК моральна шкода, завдана фізичній особі незаконною бездіяльністю посадової особи при здійсненні нею своїх повноважень відшкодовується державою і при визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості». Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У частинах першій-третій статті 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Приймаючи до уваги, що досудове розслідування кримінального провадження № 12014040370002584 від 26.08.2014 року здійснюється вже більше 8 років, і при цьому позивач та її захисник постійно супроводжують вказане кримінальне провадження, обстоюють свої процесуальні права, подають клопотання про вчинення слідчих дій, однак ефективність розслідування залишається низькою, суд вважає, що існують підстави для відшкодування моральної шкоди, яка полягає у моральних стражданнях, завданих надмірною тривалістю цього досудового розслідування. Так, моральна шкода полягає в тому, що позивач втратила сина, однак тривале досудове розслідування та не встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні завдає позивачу моральних страждань, зумовлює докладати додаткових зусиль для постійного контролю ходу та результатів розслідування, оскарження дій, рішень чи бездіяльності органу досудового розслідування, відвідувати оперативні наради, подавати скарги до слідчого судді. Також позивач постійно повертається до цієї проблеми, переносить постійний нервовий стрес, є людиною похилого віку, страждає з приводу тривалості досудового розслідування, тому суд приходить до переконання, що позивачу заподіяна моральна шкода. Ураховуючи глибину і тривалість моральних страждань, а також виходячи з вимог розумності та добросовісності, суд визначає розмір моральної шкоди у 30 000, 00 грн. При визначенні саме такого розміру відшкодування суд враховує невизначеність у спірних відносинах, що зумовлює продовження розслідування та його тривалість у строк більше ніж 8 років, що є надмірним, і таким, що порушує право потерпілої на справедливе, всебічне та швидке розслідування з дотриманням розумних строків. Суд враховує відношення службових осіб та в цілому органу досудового розслідування до цього злочину, неодноразове затягування, формалізм та втрату важливих доказів, неналежний огляд місця події та імітацію розслідування, при цьому в судовому засіданні були виявлені кричущі факти порушення вимог процесуального закону та не перевірки очевидних обставин даного кримінального правопорушення, які можуть свідчити про вчинення цього злочину конкретними особами, які не притягнуті до відповідальності. За цих обставин суд вважає розмір відшкодування у 30 000, 00 грн. таким, що не призведе до безпідставного збагачення та зможе повністю задовольнити розумні вимоги позивача, яка є потерпілою від даного кримінального правопорушення. Доводи відповідача зводяться лише до викладення переліку проведених слідчих (процесуальних) дій, однак не надано жодних пояснень, чому дане кримінальне провадження не було передано для забезпечення ефективного розслідування до обласного апарату, а також не наведено пояснень щодо допущення тривалого досудового розслідування, тому суд не оцінює ці позиції. Разом з тим, заперечення проти задоволення вимог щодо відшкодування моральної шкоди не є слушними, оскільки розмір моральної шкоди, підстави її заподіяння та відповідні докази надані позивачем та належним чином обґрунтовані, тому суд відхиляє ці пояснення представника відповідача. В цей же час з боку відповідача - Державної казначейської служби України, порушень прав позивача не встановлено, оскільки спір виник з протиправних дій іншого державного органу, тому в цій частині позов є безпідставним. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, оскільки позивач за законом був звільнений від сплати судового збору, судові витрати не компенсуються, бо немає такої норми, яка б надавала суду право віднести ці витрати на рахунок Держави. Нема сенсу стягувати судові витрати з Держави на користь Державного бюджету, тому судовий збір відшкодуванню не підлягає. Підсумовуючи викладене, суд вважає, що необхідно стягнути з Державного бюджету України на користь позивача моральну шкоду у розмірі 30 000, 00 грн. завдану тривалим досудовим розслідуванням кримінального провадження, тому позов належить задовольнити частково. На підставі такого та

Outcome: partial