overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-06 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 27 серпня 2010 року Виконкомом Богуславської сільської ради Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 19 розірвати. В обґрунтування позову вона зазначив, що 27 серпня 2010 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають двох спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявилась, будучи належним чином повідомленою про день, час та місце розгляду справи. Про причини своєї неявки суд не повідомила. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом\~встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 27 серпня 2010 року уклали шлюб (арк.с.8). Від зазначеного шлюбу мають двох спільних дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. (а.с.4,5). Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-10 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог посилався на те, що позивач [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], відповідно до ордера № 017016 на жиле приміщення від 03.11.2009 року, виданого на підставі Розпорядження Дарницької РДА від 27.10.2009 року № 623. На разі у вказаній квартирі зареєстровано три особи: позивач, його дружина та син. Понад 11 років, а саме: з 2007 року, відповідач не проживає у спірній квартирі, його речі у квартирі відсутні, комунальних чи іншиж платежів пов'язаних з утриманням та обслуговування квартири не сплачує. Крім того, 10.07.2007 року [PERSON] прийняв громадянство Російської Федерації, де він на сьогодні зареєстрований та проживає. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 20.09.2018 року провадження у справі відкрито. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.10.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання з'явився, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив, заяв про розгляд справи у його відсутність не надходило, відзив не надав. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є наймачем квартири [ADDRESS], відповідно до ордера № 017016 на жиле приміщення від 03.11.2009 року, виданого на підставі Розпорядження Дарницької РДА від 27.10.2009 року № 623. З вказаного ордеру вбачається, що його було видано позивачу з сім''єю з трьох осіб, а саме: [PERSON] (наймач), [PERSON] (дружина наймача) та [PERSON] (син наймача). Відповідно до паспортних данних відповідач [PERSON] є громадянином Російської Федерації та з 24.07.2018 року має постійне місце реєстрації за адресою: [ADDRESS]. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Враховуючи те, що позивач є наймачем спірної квартири, а відповідачем до суду не надано жодних доказів проживання у вказаній квартирі, наявності його речей у ній, суд приходить до висновку, що вимоги позивача обгрунтовані та доведені матеріалами справи. На підставі викладеногоо, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову зазначивши, що 03 лютого 1990 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Будинку одруження м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 403. Від шлюбу народилась дитина - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що однією сім'єю з відповідачкою вони не проживають з травня 2012 року, у зв'язку з тим, що між ними втрачені почуття любові та поваги. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому позивач просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач у судове засідання не з'явився, в матеріалах справи міститься вимога про розгляд справи за його відсутності в підготовчому судовому засіданні, позовні вимоги підтримує. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, в підготовчому судовому засіданні, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просила залишити прізвище - «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 03 лютого 1990 року між позивачем та [PERSON] у Будинку одруження м. Маріуполя Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №403, свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER]. [INFO] року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім'ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання договору купівлі-продажу дійсним. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом через оголошення на офіційному сайті суду. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності сторін в порядку заочного розгляду, оскільки у відповідності до вимог ч.1 ст. 280 ЦПК України відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання (зворотні повідомлення наявні в матеріалах справи), відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а також у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Як вбачається із матеріалів справи, 26 вересня 2001 року [PERSON] продала, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] , яка належала відповідачу на підставі Договору купівлі-продажу, зареєстрованого Товарною біржею «Едвайс-Ріелті» 30.08.2000 р., реєстр. №115 і зареєстрованого в ММБТІ 27.09.2000 р. під №16448. Договір купівлі-продажу був зареєстрований на Товарній біржі «Едвайс-Ріелті», реєстр. №210 від 26.09.2001 р., зареєстрованого в ММБТІ 11.10.2001 року. У відповідності до ч.2 ст.47 ЦК УРСР, який діяв на час укладення договору, постанови №9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуюче вище викладене,на підставі ст. ст. 224, 228, ч.2 ст. 57, ст. 220, 328, 334, 655 ЦК України, суд вважає позов підлягаючим задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір сплачений позивачем при подачі позовної заяви до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-18 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] року померла його матір [PERSON]. Оскільки, після смерті матері він тривалий час лікувався, то пропустив строк для прийняття спадщини, а тому просив суд надати йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, направивши на адресу суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу в його відсутності. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що мати позивача [PERSON] померла [INFO] року. Спадщину після її смерті ніхто не прийняв. Позивач протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини після смерті його матері проходив тривале амбулаторне лікування, що підтверджується довідкою Чернівецького облтубдиспансеру від 10 вересня 2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» вбачається, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Враховуючи, що позивач протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини після смерті його матері проходив тривале амбулаторне лікування та тим самим не мав можливості звернутися із заявою до нотаріуса, суд вважає, що він з поважних причин не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, тим самим пропустивши строк для її прийняття. За таких обставин, приймаючи до уваги, що відповідач позов визнав, суд вважає можливим надати позивачу додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. На підставі ст.ст. 1268-1272 ЦК України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-05 00:00:00

у вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 07.06.2008, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], спільне життя не склалось та шлюбні відносини між ними припинені. Сторони у підготовче судове засідання не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Відповідно до ч. 3 ст.\~200, ч. 4 ст.\~206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 07.06.2008, від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-07 00:00:00

у вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 18.02.1995, від шлюбу мають повнолітню доньку. Сімейне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Сторони у підготовче судове засідання не зявились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Відповідно до ч. 3 ст.\~200, ч. 4 ст.\~206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову на підготовчому судовому засіданні, та у відповідності до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як вбачається\~з матеріалів\~справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18.02.1995, від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 3 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-18 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та з березня 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явилася без поважних для суду причин. Суд зі згоди представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2010 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох малолітніх дітей. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сім'ї та наполягає на розірвання шлюбу, примиритися із відповідачем не бажає. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-01 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім`я розпалася та з березня 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з`явилася та не повідомила суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду справи. В той же час, у заяві на адресу суду від 15 січня 2019 року за № 288/19, відповідач зазначила, що вона заперечує проти розірвання шлюбу з позивачем, оскільки виховують двох малолітніх дітей. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 травня 2010 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сім`ї та наполягає на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. В той же час, доводи відповідача про неможливість розірвання шлюбу між сторонами, оскільки вона сподівається на примирення з позивачем, суд вважає безпідставними, так як позивач не бажає примиритися та наполягає на розірвання даного шлюбу, сторони фактично не підтримують подружніх відносин на даний час та ними протягом наданого терміну примирення не досягнуто. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved