Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-21 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу в сумі 100000,00 грн. за укладеним між ними договором позики від 01.05.2017 р., посилаючись на невиконання відповідачем своїх грошових зобовязань за цим договором щодо повернення позики у встановлений цим договором строк. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16 лютого 2018 року розгляд даної справи призначено в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. В подальшому до суду не надходило заяв сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Судом установлено і матеріалами справи підтверджено, що 01 травня 2017 року [PERSON] передала у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 100000,00 грн., а [PERSON] зобовязалася повернути [PERSON] таку ж суму грошових коштів в строк до 01 вересня 2017 року. На підтвердження факту укладення цього договору позики та його умов, [PERSON] видала [PERSON] письмову розписку від 01.05.2017 року, яка посвідчує факт отримання [PERSON] грошових коштів в сумі 100000,00 грн. від [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані його позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з положеннями статей 530, 612, 625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За приписами ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Проте відповідач до теперішнього часу не виконала свої зобовязання за згаданим договором щодо повернення грошових коштів (позики). Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати у розмірі 1000,00 грн., повязані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved