Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-17 00:00:00

У вересні 2018 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» з позовом до [PERSON] про виселення без надання іншого житлового приміщення та стягнення заборгованості за договором найму житлового приміщення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником житлової будівлі за адресою [ADDRESS] , яка має статус гуртожитку, і надає фізичним особам житлові приміщення у строкове платне користування на підставі договорів найму житлового приміщення. З відповідачем був укладений договір найму житлового приміщення № 668 від 01.07.2017 року, відповідно до умов якого відповідачу надана у строкове платне користування кімн. [ADDRESS] , строком на 11 місяців. У зв`язку із зміною умов договору між позивачем та відповідачем було укладено новий договір найму № 774 від 01.04.2018 року житлової кімнати [ADDRESS] строком на 11 місяців за умовою вчасно та в повному обсязі сплачувати плату за найм приміщення та додатково оплачувати комунальні послуги: електропостачання, опалення, водовідведення, гаряче та холодне водопостачання. У зв`язку з неналежним виконання покладених на відповідача обов`язків щодо оплати комунальних послуг та плати за наймане приміщення у період з липня 2017 року по березень 2019 року утворилася заборгованість у розмірі 31 624 гривні 01 копійка Відповідачу було вручено повідомлення про обов`язок погашення заборгованості, в зв`язку з непогашенням. Проте до теперішнього часу відповідач вимоги позивача у добровільному порядку не виконав - заборгованість не погашена, кімната не звільнена. У зв`язку із вищевикладеним, позивач просить суд: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» заборгованість у розмірі 31 624,01 грн. та судовий збір у розмірі 3 842,00 грн.; виселити [PERSON] без надання іншого приміщення з кімнати [ADDRESS] . У судове засідання представник позивача не з`явилася, але до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності, доводи наведені в обґрунтування позовних вимог підтримала, просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач - [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час та місце розгляду був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив. Заяв з проханням розглядати справи без його участі або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи до суду не надходило. Заперечень стосовно позовних вимог позивача суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст. ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач повідомлений про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явився у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву представника позивача, суд ухвалою від 18.11.2019 року постановив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 15.07.2019 року справа прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, ухвалено розглядати справу в порядку загального позовного провадження (а.с. 23-24). Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2019 року підготовче провадження по даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Ознайомившись з поясненнями сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно зі ст. 13 ч.1 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ч.1 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» є власником будівлі за адресою: [ADDRESS]. 01.07.2017 року позивачем (наймодавцем) укладений з [PERSON] (наймач) договір найму житлового приміщення № 668, відповідно до якого наймодавець передає, а наймач приймає у тимчасове платне користування жиле приміщення для мешкання, а саме: кімнату [ADDRESS] . 01.04.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» та [PERSON] був укладений новий договір найму кімнати [ADDRESS] за № 774, строком на 11 місяців за умовою вчасно та в повному обсязі сплачувати плату за найм приміщення та додатково оплачувати комунальні послуги: електропостачання, опалення, водовідведення, гаряче та холодне водопостачання. Пунктом 7.2. договору найму передбачено, що наймач зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі здійснювати платежі за наймане приміщення, сплачувати плату за наймане приміщення на період робіт по відношенню найманого житлового приміщення та будинку в цілому. Пунктом 10.1 Договору передбачені підстави його розірвання в односторонньому порядку, серед яких несплата наймачем платежів за наймане приміщення протягом трьох чергових строків. Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за період з липня 2017 року - березень 2019 року заборгованість наймача за найм приміщення і отримані комунальні послуги складає 31 624,01 грн. 13.07.2018 року наймачу - [PERSON] вручено лист від 11.07.2018 року з вимогою погасити заборгованість в сумі 15 322,62 грн. (а.с. 13). 30.07.2018 року наймачу - [PERSON] вручено вимогу про виселення від 25.07.2018 р. № 376, в якій вказана заборгованість [PERSON] за договором найму станом 25.07.2018 року у сумі 15 322,62 грн. (а.с. 14). 13.07.2018 року наймачу - [PERSON] вручена вимога про звільнення житлового приміщення, а у разі невиконання подання позову до суду відносно неї у зв`язку із порушенням умов договору найму (а.с. 16). В матеріалах справи відсутні дані, які б вказували на те, що відповідач знаходиться або знаходився в трудових відносинах з позивачем і вселився в кімнату гуртожитку на підставі відповідного ордеру. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Статтею 109 ЖК УРСР передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, встановлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Відповідно до ст. 116 ЖК Української РСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання іншого жилого приміщення. У відповідності зі ст. 127 ЖК Української РСР гуртожитки використовуються для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання. Згідно зі ст. 128, 129 ЖК Української РСР жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації чи органу кооперативної або іншої громадської організації та відповідного профспілкового комітету і комітету комсомолу. На підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Відповідно до п.1 р.1. Положення про гуртожитки, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 27.04.2015 року № 84, зареєстрованого в МЮ 03.07.2015 року за № 778/27223 дія цього Положення поширюється на гуртожитки для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, інших громадян у період роботи або навчання. Згідно з п. 1 р. 2 Положення вселення до гуртожитків проводиться власником гуртожитку або уповноваженою ним особою на підставі ордера, форма якого наведена в додатку до цього Положення, виданого відповідно до статті 129 Житлового кодексу Української РСР, з одночасним укладенням договору найму жилого приміщення в гуртожитку. Відповідно до п. 18 Примірного положення про гуртожитки № 208 від 03.06.1986 року, громадяни, які проживають у гуртожитку, зобов`язані своєчасно вносити плату за користування жилою площею і за комунальні послуги відповідно до пункту 38 цього Примірного положення. Згідно з п. 38 ч.1 «Примірного положення про гуртожитки» №208 від 03.06.1986 року, встановлено, що громадяни, які проживають в приміщеннях, які перебувають в окремому користуванні, вносять плату за користування житловою площею та за комунальні послуги згідно ставок квартирної плати (тарифів), встановлених для будинків державного та громадського житлового фонду. Відповідно до ст. 67 ЖК Української РСР плата за комунальні послуги ( водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом. Так, відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно зі ст. 321 Цивільного кодексу України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. На підставі ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За ст. 785 ЦК України у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, у якому вона була одержана, із урахуванням нормального зносу, або в стані, який обумовлено в договорі. Згідно ч.1 ст. 810 ЦК України, за договором найма (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Оскільки позивач, як власник гуртожитку, не приймав в установленому житловим законодавством порядку рішення про вселення відповідача у кімнату гуртожитку, не видавав відповідного ордеру, відповідач не працює і не працював в ТОВ «Соцсфера», договір найму припинив свою дію, правові підстави для їх проживання у гуртожитку відсутні. Проживання відповідача в приміщенні, яке належить позивачу, без правових підстав, перешкоджає позивачу здійснювати право власності, при цьому, виселення відповідає загальним правомочностям власника майна і відповідає його праву вимагати усунення будь-яких порушень цього права. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 629 цього Кодексу договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 3 ст. 815 ЦК України та п.7.2 Договору, укладеного між сторонами, передбачено обов`язок наймача своєчасно вносити плату за житло і комунальні послуги. В порушення вимог закону, [PERSON] в односторонньому порядку відмовилася від виконання договірних зобов`язань, в установленні строки заборговані суми не сплатив, чим спричинив товариству збитки. Як встановлено судом, плата за найм житла і комунальні послуги сплачена не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість в сумі 31 624,01 грн. . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача, у разі задоволення позову. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі - Товариство з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» сплатило судові витрати при розгляді справи: а саме: судовий збір на загальну суму 3 842 гривні 00 копійок (а.с. 1), а тому зазначені витрати згідно вимог ст.. 142 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача по справі. У зв`язку з вищевикладеним, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, доведеними та вказують на наявність підстав для задоволення позовної заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Соцсфера» до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором найму житлового приміщення та виселення без надання іншого житлового приміщення. На підставі викладеного,

Outcome: approved