Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 16 лютого 2008 року виконкомом Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 01. В обґрунтування позову зазначала, що з 16 лютого 2008 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем у них не склалося, через відсутність взаєморозуміння, різні психологічно несумісні характери, погляди на сімейні відносини, права та обов'язки чоловіка і жінки у шлюбі, внаслідок чого між ними часто виникали сварки. Крім того, відповідач проявляв подружню невірність, що теж було причиною сварок між ними. Вона неодноразово просила відповідача змінити своє ставлення до сім'ї, проте бажаних наслідків це не дало. На даний час подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарство не ведуть, проживають окремо. Їхній шлюб існує формально, примирення між ними неможливе. Подальше збереження шлюбу суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу їхній син буде проживати з нею. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов вона підтримує, просила суд розглянути справу за її відсутності, строк для примирення подружжя сторонам не надавати, оскільки з 18 серпня 2012 року подружніх відносин вони не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не з'явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає повністю, проти його задоволення не заперечує, просив суд розглянути справу за його відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 16 лютого 2008 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Семиполківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 01. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з серпня 2012 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Їхній малолітній син [PERSON] проживає з матір'ю. Примиритися подружжя не бажає. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved