Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-23 00:00:00

Тростянецька РДА Сумської області в інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON], треті особи Служба у справах дітей Тростянецької районної державної адміністрації, Прокуратура Тростянецького району, [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дітей. Позов мотивований тим, що відповідач є батьком неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Мати дітей [PERSON] рішенням Тростянецького районного суду від 07.10.2013 року була позбавлена батьківських прав, а діти влаштовані під опіку, де на даний час перебувають. Відповідач 10.02.2014 року повернувся з місць позбавлення волі та з того моменту і по цей час стосовно повернення до себе дітей на виховання до служби у справах дітей не звертався та не цікавився їх долею. [PERSON] разом з [PERSON] мешкають у частині будинку, яка складається з маленької кімнати, кухні та коридору. Санітарно-побутові умови не відповідають нормам. Обоє зловживають спиртними напоями, відвідують сумнівні компанії. Відповідачем у будинку не створено належні умови для проживання та розвитку дітей. Тому позивач звернувся до суду з позовом та просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON], а також стягнути з нього аліменти на їх утримання у твердій грошовій сумі у розмірі по 300 грн. щомісячно на кожну дитину і до їх повноліття. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] проти позову заперечував, вказуючи на те, що після звільнення з місць обмеження волі він повернувшись бо будинку, виявив, що за час його відсутності з оселі зникли речі домашнього вжитку, будинок приведений у непридатний для проживання стан, тому він на даний час налагоджує побут, придбаває необхідні речі. Оскільки після його звільнення пройшло небагато часу - через те на даний момент він ще не повністю упорядкував житло - відсутнє енергопостачання, тощо. Прокурор позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник ССД Тростянецької РДА в судовому засіданні позов підтримала, при тому пояснила, що після звільнення відповідача з місць відбування покарання він не звернувся до Служби із заявою про те, що має намір забрати дітей, більш того, він не звертався з приводу надання йому допомоги (матеріальної чи інформаційної), у разі, якщо він мав у тому потребу. Під час обстеження його умов проживання як перед подачею цього позову до суду так і під час судового розгляду, було встановлено, що умови не змінились, оскільки електропостачання до будинку не відновлене, будинок не улаштований необхідними меблями для проживання дітей, санітарно-гігієнічні умови незадовільні, відсутні продукти харчування. Крім того, за місцем проживання відповідача також мешкає [PERSON], яка позбавлена батьківських прав від повно цих дітей, але не зважаючи на це, відповідач не здійснює будь-яких заходів щодо її виселення. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні показала, що із листопада 2013 р. у неї під опікою знаходяться неповнолітні [PERSON] та [PERSON], які звикли до її родини, відвідують навчальні заклади, їх освіті та розвитку приділяється належна увага, [PERSON] через вади здоров'я постійно потребує лікування та відповідного догляду. Дітям комфортно у її родині, вони не виявляють інтересу до біологічних батьків. [PERSON], під час його перебування у кризовому центрі, ще мав надію на повернення до батька, який перебував на той час у місцях обмеження волі, однак після їх зустрічі, під час якої батько прийшов із матір'ю у нетверезому стані - хлопчик отримав психологічний стрес, після чого зневірився та категорично відмовляється від зустрічі. За час перебування у її родині дітей батьки жодного разу не поцікавились здоров'ям, умовами життя чи матеріальним забезпеченням синів. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], вбачається, що їх батьком є [PERSON] та матір'ю [PERSON] (а.с.5,6) яка заочним рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 07.10.2013 року відносно них була позбавлена батьківських прав (а.с.7-8). Розпорядженням голови Тростянецької РДА від 30.10.2013 року опікуном над [PERSON], 2001 р.н. та [PERSON], 2009 р.н. призначено [PERSON] (а.с.9). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання родини опікуна [PERSON] від 04.12.2013 року родина проживає у будинку площею 44,3 кв.м., який складається з 4-х кімнат, в будинку пічне опалення, санітарно-побутові умови на належному рівні, в будинку охайно, родина забезпечена всіма необхідними меблями та побутовою технікою. Хлопцям виділено окремо кімнату, в якій є стіл для навчання, два ліжка, телевізор, приставка ДВД, шафа для речей. Діти повністю забезпечені необхідним одягом та взуттям, а також всім необхідним для навчання. У родині великий запас продуктів харчування, діти отримують повноцінне харчування. Між дітьми, опікуном та її донькою Ганною склалися теплі родинні стосунки(а.с.10). Як вбачається, [PERSON] був засуджений 17.07.2012 року вироком Тростянецького районного суду Сумської області за ч.1 ст.122, ст.ст.75,76 КК України до 2 років обмеження волі, відбував покарання у Конотопському виправному центрі з 21.12.2012 року по 10.02.2014 року, звільнений від відбування покарання за ухвалою Конотопського міськрайонного суду від 31.01.2014 року (а.с.4). Згідно акту обстеження житлово-побутових умов проживання відповідача від 10.04.2014 року його родина проживає у частині будинку, яка складається з маленької кімнати, кухні з коридором. Санітарно-побутові умови не відповідають нормам. У будинку відключено електропостачання, із меблів є старий стіл та старе ліжко. Кімнати брудні, стіни та стеля закопчені, вікна брудні, помешкання взагалі не має умов щодо проживання у ньому дітей, постільна білизна відсутня, холодильник та інша побутова техніка відсутні, продукти харчування відсутні (а.с.11). Повторно обстеживши житлово-побутові умови проживання сім'ї [PERSON] 16.06.2014 р. комісія не встановила будь-яких покращень та підтвердила відсутність належних умов для проживання дітей у вказаному будинку (а.с.53). Рішенням №2 комісії з питань захисту прав дитини від 28.04.2014 року було рекомендовано органу опіки та піклування Тростянецької РДА надати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітніх [PERSON], 2001 р.н. та [PERSON], 2009 р.н. (а.с.12) та 05.05.2014 року було надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав, оскільки він не цікавиться долею своїх дітей, не створив умови для їх повноцінного розвитку, не працює, зловживає спиртними напоями (а.с.13). Судом був опитаний малолітній [PERSON], який у присутності педагога та опікуна надав пояснення суду з приводу того, що він не бажає проживати із батьком, бо не вірить у те, що він змінив свою поведінку - перестав вживати алкогольні напої та буде дбати про нього та його брата [PERSON]. Під час відбування батьком покарання він мав неодноразово телефонні розмови з ним, і тоді батько запевняв, що після звільнення забере його із братом із кризового центру. Згодом постало питання про розлучення його із братом, через що він дуже переживав, однак коли їх забрала родина [PERSON] під опіки, все налагодилось, він ходить до школи, покращив навчання, до нього добре ставляться, дочку [PERSON] - [PERSON] вони із братом називають мамою, а [PERSON] - бабусею, брат [PERSON] отримує належний догляд. На даний час він категорично відмовляється повертатись до батька, так як після останньої їх зустрічі батько був напідпитку, а у матері були тілесні ушкодження, і він зробив висновок, що батьки не змінили свого життя - продовжують пиячити і битися, і він із братом не бажають страждати в таких умовах. Як передбачено ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно роз'яснення Пленум Верховного Суду України у Постанові від 30.03.2007 N3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1980 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчим органами, першочергова увага приділяються якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до абз.3 п.27 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов'язаної із захистом прав дитини, затвердженого Постанови КМУ від 24.09.2008 р. №866 «Питання діяльності органів опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини» передбачено, що за результатами розгляду питання про можливість передачі дитини матері, батькові, які повернулися з місць позбавлення волі, районна, районна у мм. Києві та Севастополі держадміністрація, виконавчий орган міської, районної у місті ради зробить висновок про неможливість передачі дитини для подальшого виховання матері, батькові служба у справах дітей за місцем походження дитини, позбавленої батьківського піклування, протягом двох місяців збирає документи, необхідні для порушення питання про позбавлення батьків їх батьківських прав. Такі документи можуть бути підготовлені також у разі, коли після повернення з місць позбавлення волі або звільнення з-під варти, батьки не звернулися із заявою про повернення дитини. Отже, приймаючи до уваги всі наведені вище обставини, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей, після звільнення з місць обмеження волі не цікавиться життям та здоров'ям дітей, матеріальної допомоги не надавав, із заявою про повернення йому дітей - до служб не звертався, не забезпечив належних побутових та безпечних умов для проживання, розвитку, навчання дітей, не здійснив заходів щодо виселення із будинку особи, яка позбавлення відносно цих дітей батьківських прав. Посилання відповідача на його незадовільний матеріальний стан, що є перешкодою для виконання ним батьківських обов'язків суд не приймає до уваги, оскільки, на думку суду, із лютого 2014 року (звільнення з виправного центру) він мав можливість привести будинок у належний санітарно-гігієнічний стан, що не потребує значних затрат, та вирішити питання про поновлення електропостачання чи звернутися до відповідних органів чи служб за матеріальною допомогою у вирішенні цих питань. Однак жодного доказу у підтвердження того, що відповідач прагнув створити належні умови для дітей чи намагався повернути їх у родину - [PERSON] до суду подано не було. Крім того, суду не зрозуміла поведінка батька, який припинив спілкування із дітьми, не намагається налагодити стосунки із синами, таким чином зовсім ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей. За таких обставин позов про позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо синів [PERSON], 2001 року народження, та [PERSON], 2009 року народження, підлягає задоволенню. Оскільки особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини, суд вважає за необхідне стягнути із відповідача аліменти у заявленому в позові обсязі. Так, в судовому засіданні встановлено, що батько дітей ухиляється від матеріального утримання дітей, не працевлаштований, відомостей про його незадовільний стан здоров'я у суду не має, що не є перешкодою йому сплачувати кошти на утримання дітей. За таких обставин, відповідно до ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України, суд визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі, враховуючи обставини відносно стану здоров'я та матеріального становища дитини, платників аліментів, та інших обставин. Аліменти необхідно стягнути на користь опікуна дітей [PERSON], на утриманні яких у даний час вони перебувають. Із відповідача підлягають стягненню судові витрати на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved