Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON]М звернувся до суду з названим позовом, посилаючись на те, що згідно державного акта на право приватної власності на землю він є власником земельної ділянки площею 4,2400 га, кадастровий номер 3222983400:02:205:0005, яка розташована на території Коритищанської сільської ради Миронівського району Київської області, цільове призначення якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказана земельна ділянка знаходилась в оренді ПП Коритищанське на підставі договору оренди. При його неодноразовому зверненні до посадових осіб ПП Коритищанське з вимогою не продовжувати існуючий договір оренди в усному порядку він дізнався, що строк дії договору оренди закінчиться у 2022 році. Оскільки він ніяких договорів терміном дії до 2022 року з ПП Коритищанське не підписував, був змушений звернутися до Миронівського РВ ГУ МВС України в Київській області із заявою про проведення перевірки по даному факту, в ході якої було отримано договір оренди землі №134 від 17 грудня 2012 року згідно якого він передав в оренду ПП Коритищанське вищевказану земельну ділянку строком на 10 років. Заперечує укладення вказаного договору з відповідачем, посилаючись на те, що підпис у договорі не його. Вказана обставина підтверджується висновком судової почеркознавчої експертизи №1396-ВКЕ від 22 жовтня 2014 року, проведеної в рамках кримінального провадження, згідно якої підпис у графі Орендодавець у договорі оренди землі №134 від 17 грудня 2012 року виконаний не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням дійсних підписів [PERSON] У процесі розгляду справи позивач збільшив позовні вимоги і остаточно просить визнати недійсним договір оренди земельної ділянки за №134 від 17 грудня 2012 року, укладений між ним, [PERSON]М та ПП Коритищанське про оренду земельної ділянки площею 4,2400 га, цільове призначення якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка належить [PERSON]М на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії ІІ-КВ №051000, скасувати державну реєстрацію договору земельної ділянки за №322290004003197 від 17 грудня 2012 року та зобовязати ПП Коритищанське передати йому земельну ділянку. У квітні 2015 року відповідач ПП Коритищанське звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON], Фермерського господарства Припіяла Андрія Васильовича, реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації. Свої вимоги позивач обгрунтував тим, що згідно договору оренди землі № 134 від 17 грудня 2012 року, укладеного між ПП Коритищанське та [PERSON]М, в оренду ПП Коритищанське передано земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка знаходиться в межах Коритищанської сільської ради Миронівського району і згідно Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІ-КВ № 051000 кадастровий номер 322983400:02:205:0005 належить [PERSON] Вказаний договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у Миронівському районі за № 322290004003197 від 17 грудня 2012 року. Договір оренди №134 від 17 грудня 2012 року укладено строком на десять років. Згідно пункту 42 договору він набирає чинності після підписання сторонами та його державної реєстрації. ПП Коритищанське належним чином виконує свої зобовязання за договором, станом на дату подання даної зустрічної позовної заяви ПП Коритищанське понесло затрати по підготовці площі під посів земельної ділянки площею 4,24 га в сумі 8330грн., окрім того, на вказаній земельній ділянці станом на 28 квітня 2015 року посіяно сою. З 2004 року по 2014 рік жодних претензій з боку [PERSON]М до орендаря не надходило. Твердження [PERSON]М про те, що він не знав про існування договору оренди спростовується тією обставиною, що з 2012 року по 2014 рік [PERSON]М щорічно отримував від ПП Коритищанське орендну плату за предмет оренди. 17 квітня 2015 року ПП Коритищанське було отримано [PERSON] з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з якого вбачається, що згідно договору оренди №04-К від 20 травня 2013 року [PERSON]М у період дії договору з ПП Коритищанське передав спірну земельну ділянку в оренду ФГ Припіяла Андрія Васильовича строком до 20 травня 2016 року. Припіяла Андрія Васильовича, оскільки перебуває у користуванні ПП Коритищанське згідно договору оренди землі №134 від 17 грудня 2012 року. Фермерським господарством Припіяла Андрія Васильовича було порушено вимоги ст.141, 142 ЗК України, оскільки він зареєстрував оспорюваний договір оренди, не припинивши при цьому право користування земельною ділянкою орендаря ПП Коритищанське. У звязку з цим акт прийому-передачі, який є невідємною частиною договору оренди земельної ділянки, від [PERSON]М до Фермерського господарства має лише формальний характер і фактично передача земельної ділянки в оренду та визначення меж земельної ділянки та передача на зберігання межових знаків в межах Коритищанської сільської ради між ФГ та [PERSON]М проведена не була. Просить визнати недійсним договір оренди №04-К від 20 травня 2013 року, укладений між ФГ Припіяла Андрія Васильовича та [PERSON], скасувати його державну реєстрацію. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали та просять їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, зустрічний позов не визнали. Представник відповідача ПП Коритищанське основний позов не визнала, зустрічний позов підтримала та просить його задовольнити з підстав, викладених у зустрічній позовній заяві. Представник відділу Держземагентства у Миронівському районі [PERSON]В основний позов визнав, зустрічний позов визнав частково, пояснив, що оригінал договору оренди землі залишається у відділі Держземагентства, копії договорів надаються сторонам. При цьому вони не звіряють правильність підписів у договорі. Якщо договір не підписаний, реєстратор його не приймає. Договір між [PERSON]М та ПП Коритищанське був зареєстрований. Представник ФГ Припіяла Андрій Васильович основний позов визнала, зустрічний позов не визнала та просить у його задоволенні відмовити з тих підстав, що при укладенні договору №04 -К від 20 травня 2013 року між ФГ та [PERSON]М сторони досягли всіх істотних умов оренди, волевиявлення сторін було вільним. Ніякого договору [PERSON]М з ПП Коритищанське 17 грудня 2012 року не укладав, а тому підстав для визнання недійсним договору оренди земельної ділянки між ФГ та [PERSON]М немає. Представник Реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції у судове засідання не зявився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Суд вважає за можливе розглянути справу за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін, свідків, вивчивши письмові матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов [PERSON] до ПП Коритищанське, відділу Держемагентства у Миронівському районі про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації задоволенню не підлягає; зустрічний позов Приватного підприємства Коритищанське до [PERSON], Фермерського господарства Припіяла Андрія Васильовича, реєстраційної служби Миронівського районного управління юстиції про визнання недійсним договору оренди земельної ділянки та скасування його державної реєстрації підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.1 Закону України Про оренду землі оренда землі - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Судом установлено, що позивач [PERSON]М має на праві приватної власності земельну ділянку площею 4,2400 га, кадастровий номер 3222983400:02:205:0005, розташовану в межах Коритищанської сільської ради Миронівського району Київської області ДП 15 пай 65, цільовим призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується копією державного акта серії ІІ-КВ № 051000 (а.с.8-9). 15 жовтня 2004 року між [PERSON]М та ПП Коритищанське був укладений договір оренди землі, за яким [PERSON]М передав, а ПП Коритищанське прийняло в оренду земельну ділянку площею 4,24 га строком на 4 роки 11 місяців(а.с.89). Згідно ст.31 Закону України Про оренду землі договір оренди землі припиняється, в т.ч. у разі закінчення строку, на який його було укладено. Згідно ст.33 цього Закону у разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Після закінчення строку дії вказаного договору оренди сторони продовжили договірні відносини на тих же умовах, що передбачені договором оренди від 2004 року. Встановлено, що з часу укладання вказаного договору будь-яких претензій у жодної із сторін щодо виконання його умов не виникало. 17 грудня 2012 року між [PERSON]М та відповідачем ПП Коритищанське був укладений договір оренди земельної ділянки за умовами якого позивач передав, а відповідач прийняв у строкове платне користування земельну ділянку площею 4,2400 га, кадастровий номер 3222983400:02:205:0005, розташовану в межах Коритищанської сільської ради Миронівського району Київської області ДП 15 пай 65, призначенням якої є ведення товарного сільськогосподарського виробництва строком на 10 років. Договір зареєстрований в управлінні Держкомзему у Миронівському районі за №322290004003197 від 17 грудня 2012р. (а.с. 4-5 ). Факт передачі земельної ділянки позивачем для обробітку її відповідачем - орендарем підтверджується актом приймання-передачі земельної ділянки (а.с.5 на звороті). Згідно ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї з сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.15 Закону України Про оренду землі істотними умовами договору оренди землі є : обєкт оренди (кадастровий номер, місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану обєкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення обєкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Відсутність у договорі оренди хоча б однієї з істотних умов, передбачених ч.11 ст.15 Закону України Про оренду землі є підставою для визнання недійсним такого договору оренди відповідно до ч.2 ст.15 Закону України Про оренду землі. Згідно з ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до вимог статті 204 та ч.1 ст.215 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Згідно ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч.1-3,5,6 ст.203 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі;\~ правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.\~\~\~\~ Згідно статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами 1-3,5,6 статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом вказаних норм, об'єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, і саме вони є підставою для звернення особи за захистом із застосуванням відповідного способу захисту. Відповідно до ст.ст. 11,60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч.1 ст.57 ЦПК України). Свої вимоги щодо визнання договору оренди недійсним представник позивача обгрунтував тим, що позивач оспорюваний договір не підписував, отже не було вільного волевиявлення власника землі на укладення оспорюваного правочину. За клопотанням представника відповідача судом було призначено судово-почеркознавчу експертизу, згідно висновку якої підписи від імені [PERSON]М у графі орендодавець у договорі оренди землі №134 від 17 грудня 2012року та у акті приймання-передачі земельної ділянки від 17 грудня 2012 року, який є додатком до договору оренди землі №134, виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням підпису [PERSON]М (а.с.180-185). Відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта не є обовязковим для суду і оцінюється судом за правилами, встановленими у статті 212 цього Кодексу. Заперечуючи проти позову представник відповідача надала суду копії документів, які свідчать про те, що позивач після укладення і державної реєстрації оспорюваного договору отримував орендну плату на виконання умов цього договору, вказані обставини підтвердили у судовому засіданні свідки [PERSON]О та [PERSON]І, які працюють трактористами в ПП Коритищанське та неодноразово привозили продукцію [PERSON]М в рахунок орендної плати - пшеницю, кукурудзу, яку він отримував особисто. У позовній заяві позивач зазначає, що належна йому земельна ділянка перебувала в оренді у ПП Коритищанське, проте, як установлено судом вона перебуває у користуванні відповідача до даного часу. Позивач не надав суду доказів, що орендар недобросовісно виконував свої обов'язки щодо виплати орендної плати. Також позивачем суду не надано належних і допустимих доказів того, що до або після закінчення строку дії попереднього договору оренди він у встановленому законом порядку повідомляв орендаря про свою незгоду на поновлення договору оренди землі. Отримуючи грошові кошти і продукцію у рахунок орендної плати від орендаря за 2012-2014 роки, позивач фактично погодився на поновлення строку дії договору оренди, тобто своїми діями підтвердив волевиявлення на реалізацію укладеного правочину. Як вбачається з матеріалів справи, договір між [PERSON]М та ПП Коритищанське укладений відповідно до вимог чинного законодавства України, зміст договору не суперечить Цивільному Кодексу та іншим актам цивільного законодавства та не порушує права його сторін. Крім того, з часу укладення вказаного договору будь-яких претензій у жодної із його сторін щодо виконання його умов не виникало. Та обставина, що замість додаткової угоди до попереднього договору оренди був укладений новий договір, який зареєстрований у встановленому порядку не може бути підставою для визнання його недійсним.\~\~\~\~\~\~ При розгляді справи позивач та його представник не надали суду доказів, що відсутність його підпису в договорі призвела до істотного порушення його прав, а тому підстави для захисту прав шляхом визнання недійсними договорів оренди з цих підстав відсутні. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постанові від 25 грудня 2013 року у справі № 6-78 цс13 та постанові від 4 лютого 2015 року у справі № 6-233цс 14. При розгляді цих справ Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що відповідно до статті 3 ЦПК України та статті 15 ЦК України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, а відтак однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку із його укладенням прав та охоронюваних законом інтересів позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається лише на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову і визнання правочину недійсним. У зв'язку з цим, доводи позивача та його представника про недійсність правочину за первісним позовом суд вважає необґрунтованими та безпідставними. Що стосується зустрічного позову, то суд приходить до наступного. Відповідно до статті 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані із позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється в тому числі шляхом визнання угоди недійсною. Враховуючи положення зазначених вище норм та дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що договір оренди земельної ділянки №04-К від 20 травня 2013 року, укладений між [PERSON]М та Фермерським господарством Припіяла Андрія Васильовича порушує права ПП Коритищанське, оскільки на час укладення вказаного договору був чинним договір оренди, укладений між [PERSON]М та ПП Кортищанське щодо тієї ж земельної ділянки. Вказаний договір не припинений, не розірваний, не визнаний недійсним, а тому він є правомірним та таким, що відповідає вимогам чинного законодавства України. Оскільки договір, укладений [PERSON]М та відповідачем ПП Коритищанське 17 грудня 2012 року, діє до 17 грудня 2022 року, укладання та державна реєстрація оспорюваного договору оренди №04-К від 20 травня 2013 року мала місце в період дії вказаного договору. Згідно ч. 5 ст.116 ЗК України неможлива передача в користування земельної ділянки без припинення права попереднього користувача (в т. ч. орендаря). Встановлені судом обставини свідчать про те, що оспорюваний договір оренди укладений та зареєстрований в період дії договору оренди, за яким орендарем є позивач, та з порушенням прав позивача, а тому є недійсним. На підставі ст.ст. 116, 124, 125 ЗК України, ст.ст.15, 203, 204, 215, 638, 640 ЦК України, ст.ст.1, 15, 31,3 3 Закону України Про оренду землі;

Outcome: approved