Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-10 00:00:00

У березні 2021 році позивач звернулася до суду з позовом, в якому зазначила, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 23 грудня 2011 року. Мають дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16.06.2016 року шлюб між нею та відповідачем був розірваний. На даний час дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач не має постійного місця роботи та стабільного заробітку, не піклується про дочку, має заборгованість зі сплати аліментів, притягувався до кримінальної відповідальності за злочини, пов`язані з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин. У свою чергу, нею створені належні умови для розвитку та виховання дочки. За цих підстав позивач просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із нею. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 05 квітня 2021 року у справі було відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 02 вересня 2021 року до участі у справі було залучено як третю особу, яка не заявляє самостійний вимог щодо предмета спору, орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради та справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач свій позов підтримала та наполягала на визначенні місця проживання дитини разом із нею. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомив, відзив на позов не надав, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних даних та доказів. Представник третьої особи - органу опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в судове засідання не з`явився, повідомлявся про час і місце розгляду справи. Враховуючи, що в матеріалах справи наявний висновок органу опіки та піклування по суті спору, справу розглянуто у відсутність його представника. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню: Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 23 грудня 2011 року. Мають малолітню дочку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 16 червня 2016 року шлюб між сторонами розірваний. Після припинення сторонами шлюбних відносин та розірвання шлюбу дитина проживає разом із матір`ю у належній їй квартирі за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 12 травня 2016 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи позов [PERSON] , суд враховує, що відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтею 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною восьмою статті 7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до частини 2 статті 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до частини першої статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може бути вирішено органом опіки та піклування або судом. Так, під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини мають братися до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Дитина, яка не досягла 14 років, повинна проживати у встановленому місці проживання, яке не може бути змінене самочинно як волею сторонніх осіб, так і волею якогось одного з її батьків. Отже, питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись, насамперед, з урахуванням прав та законних інтересів дитини. Відповідно до пункту 1 статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно із судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17 жовтня 2018 року по справі № 402/428/16-ц. У принципі 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Вирішуючи питання про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , суд бере до уваги, що сторони після припинення шлюбних відносин проживають окремо. З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає з матір`ю, якою створені належні умови для розвитку та виховання дитини, що підтверджується актом обстеження умов проживання. Позивач працює та позитивно характеризується. В свою чергу, відповідач аліменти на утримання дочки не сплачує. Згідно з довідкою державного виконавця заборгованість станом на 31.01.2021 року складає 127505 грн. Будь-яких заперечень проти позову відповідач не надав. Орган опіки та піклування адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради в своєму висновку вважав за доцільне визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Суд погоджуються з таким висновком органу опіки та піклування, оскільки він відповідає фактичним обставинам справи. На переконання суду, в даному випадку визначення місця проживання дитини з матір`ю відповідає найкращим інтересам дитини з огляду на її вік, взаємовідносини з батьками, тривале проживання та емоційний зв`язок з матір`ю, належне виконання останньою своїх батьківських обов`язків. Таким чином, позов [PERSON] необхідно задовольнити, визначивши з місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] . Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що при зверненні до суду з даною вимогою позивачем були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов задоволено, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved