Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

У березні 2016 року до суду надійшов позо Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 22 травня 2013 року [PERSON], рухаючись по бул. Л.Українки, керуючи транспортним засобом Ренж Ровер, д.н.з. [NUMBER], не врахував дорожню обстановку, не переконався, що це буде безпечно для інших учасників дорожнього руху, у результаті чого здійснив зіткнення з Хьюндай, д.н.з. [NUMBER]. У результаті даного зіткнення автомобіль Хьюндай, д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] отримав механічні пошкодження. Вартість відновлювального ремонту пошкодженого транспортного засобу складає 9327,68 грн. Власник вказаного автомобіля з метою отримання відшкодування звернулася до позивача. 04 вересня 2014 року МТСБУ виплатив [PERSON] відшкодування за пошкоджений автомобіль у розмірі 7773,07 грн. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Як зазначає позивач, вина відповідача у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди підтверджується постановою Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2013 р., а тому останній має сплатити позивачу у порядку регресу суму виплаченого відшкодування за пошкоджений транспортний засіб у розмірі 7773,07 грн. Крім того, при подачі даного позову до суду, позивачем додатково понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1500 грн., витрати на аварійного комісара у розмірі 693 грн. та судовий збір у розмірі 1378 грн., тому позивач також просить стягнути вказані суми із відповідача на свою користь. У судове засідання представник позивача не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог із наступних підстав. За змістом ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі . Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Із постанови Печерського районного суду міста Києва від 14 листопада 2013 року вбачається, що 22 травня 2013 року о 16 год. 45 хв. [PERSON], керуючи автомобілем «Ренж Ровер», д.н. [NUMBER], перед початком руху на перехресті бул. Л.Українки - вул. Госпітальна у м. Києві, не переконався, що це буде безпечним та не створить перешкоди та небезпеки іншим учасникам руху, внаслідок чого здійснив з автомобілем «Хюндай ІХ35», д.н. [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], чим порушив п. 10.1 ПДР України (а.с. 7). Також, вищевказаною постановою Печерського районного суду м. Києва від 14.11.2013 р. визнано [PERSON] винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КупАП. Із даної постанови вбачається, що винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнано [PERSON], а позовні вимоги пред'явлені до [PERSON]. Будь-яких інших доказів на підтвердження того, що відповідач [PERSON] винний у вчиненні дорожньо-транспортній пригоді, яка сталася 22 травня 2013 року, до суду не надано. Представник позивача у судове засідання не з'являлася. У матеріалах справи міститься заява представника позивача, в якій остання просила слухати справу без її присутності на підставі вже доданих документів. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом ст. 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. З огляду на викладене, враховуючи ті обставини, що у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, якими підтверджена вина [PERSON] у вчиненні 22 травня 2013 року дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed