Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-25 00:00:00

У березні 2018 р. позивач Управління праці та соціального захисту населення Печерської районної в місті Києві державної адміністрації звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], в якому просив стягнути з відповідача безпідставно набуті кошти щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, у розмірі 9 703,02 грн. та судовий збір 1 762 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач послався на те, що відповідач [PERSON], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS], з 23 жовтня 2014 р. перебуває на обліку у Позивача як внутрішньо переміщена особа, за адресою її фактичного місця перебування/проживання: [ADDRESS]. На підставі заяв відповідача від 26 жовтня 2015 р., 16 травня 2016 р. позивачем призначено щомісячну допомогу на двох осіб, в розмірі 1 326 грн. на період з 26 жовтня 2015 р. по 25 квітня 2016 р. та в розмірі 884 грн. на період з 16 травня 2016 р. по 22 жовтня 2016 р., що була виплачена третьою особою Київським міським центром по нарахуванню та здійсненню соціальних виплат у повному обсязі. Разом з тим, у результаті перевірки достовірності відомостей заявників на отримання вказаної соціальної допомоги позивачем за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно було виявлено, що 26 листопада 2015 р. за відповідачем здійснено реєстрацію права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS], про наявність якої відповідач у своїх заявах про надання йому соціальної допомоги не вказав. З урахуванням того, що відповідач не повідомила про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання вказаним обставин, а саме, наявність у неї нерухомого майна, в добровільну порядку надміру виплачені кошти не повернула, позивач просив ухвалити рішення про стягнення з відповідача безпідставно виплачених коштів у загальній сумі 9 703,02 грн. Ухвалою від 26 березня 2018 р. у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, частиною 8 статті 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідач про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подав. 04 травня 2018 р. до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких останній позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 22-23). За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами спрощеного позовного провадження та в порядку заочного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач, належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з'явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подала. При цьому, позивач не заперечує щодо такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Механізм надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, регламентований Порядком надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 505 від 01.10.2014 року, надалі - Порядок. 26 жовтня 2015 року та 16 травня 2016 року відповідач [PERSON] відповідно до вказаного Порядку, вперше звернулась до позивача із заявою про надання щомісячної адресної допомоги особам, які переміщуються з тимчасово окупованої території та районів проведення антитерористичної операції для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг (а.с. 12, 13). На підставі вказаних заяв рішенням позивача від 26 жовтня 2015 р. № 2833 відповідачу на двох осіб призначено допомогу на період з 26 жовтня 2015 р. по 25 квітня 2016 р. в розмірі 1 326 грн.; рішенням від 16 травня 2016 р. № 1261 на період з 16 травня 2016 р. по 22 жовтня 2016 р. призначено допомогу в розмірі 884 грн. Відповідно до п. 6 Порядку в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин, грошова допомога не призначається у разі, коли: будь-хто з членів сім'ї має у власності житлове приміщення, розташоване в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України, райони проведення антитерористичної операції та населені пункти, що розташовані на лінії зіткнення; будь-хто з членів сім'ї має на депозитному банківському рахунку кошти у сумі, що перевищує 10-кратний розмір прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб. Згідно з п. 11 Порядку уповноважений представник сім'ї, якому призначено грошову допомогу, зобов'язаний повідомляти уповноваженому органу про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. У вказаних заявах відповідач власноручно зробив відмітки про відсутність у будь-кого з членів його сім'ї у володінні житлового приміщення, розташованого в регіонах, інших ніж тимчасово окупована територія України та райони проведення антитерористичної операції. Крім того, відповідно до змісту зазначених вище заяв, відповідач взяв на себе зобов'язання повідомити позивача про зміну обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, протягом трьох днів з дня настання таких обставин. У подальшому, в результаті перевірки достовірності відомостей заявників на отримання даної соціальної допомоги позивачем згідно даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що 26 листопада 2015 р. на підставі договору купівлі-продажу на ім'я відповідача здійснено реєстрацію права власності на об'єкт житлової нерухомості, а саме, на квартиру за адресою: [ADDRESS], про наявність якої відповідач у своїх заявах про надання йому соціальної допомоги, не вказав; в триденний строк з дня настання обставин, які впливають на призначення грошової допомоги, позивача не повідомив. На виконання п. 12 Порядку розпорядженням позивача від 30 вересня 2016 р. № 11 відповідачу припинено виплату допомогу. З підстав неповідомлення відповідачем про зазначені обставини, останній було надмірно виплачено 9 703,02 грн. грошової допомоги за період з 01 грудня 2015 р. по 25 квітня 2016 р., з 16 травня 2016 р. по 30 вересня 2016 р. Відповідно до п. 11 Порядку у разі відмови добровільного повернення надміру перерахованих сум грошової допомоги кошти стягуються в судовому порядку. Листом від 05 вересня 2016 р. № 105/74/0/22-9388 позивачем повідомлено відповідача про виникнення переплати та необхідності повернення надмірно сплачених коштів. На дату розгляду справи надмірно виплачені кошти відповідачем добровільно не повернуто. Згідно зі ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстав, на якій воно було набуте, згодом відпала. При цьому ст. 1215 ЦК України встановлює, що не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Враховуючи викладене, а також зважаючи на те, що кошти щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг, були виплачені відповідачу безпідставно, в результаті надання останнім неправдивих даних, зазначених в заявах про виплату соціальної допомоги, та зважаючи на те, що такі кошти відповідачем в добровільному порядку позивачу не повернуто, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача надмірно сплачених коштів, підлягають задоволенню. Такі грошові кошти підлягають стягненню з відповідача на рахунок третьої особи, якою за розпорядженням позивача проводилися виплати щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі, на оплату житлово-комунальних послуг. У зв'язку із задоволенням позову в повному обсязі, судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 1 762 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України покладаються на відповідача.

Outcome: approved