Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-15 00:00:00

У вересні 2012 року позивач звернувся до суду з позовом в якому просив стягнути із [PERSON] заборгованість за надані комунальні послуги у розмірі 14013,56 грн., інфляційні нарахування-432,48 грн.,3% річних-391грн.36 копійок, а всього 14 837,40 грн. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], за утримання житла та користування комунальними послугами оплату не проводить, внаслідок чого утворилась заборгованість за період з 01 червня 2010 року по 01 червня 2012 рік. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 22 березня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 22 травня 2013 року, позов задоволено частково. Стягнуто із [PERSON] на користь Комунального підприємства « Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації заборгованість за надані послуги у розмірі 14 837,40 грн. та вирішено питання про розподіл судових витрат. Відповідно до Ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.09.2013 року за наслідками перегляду касаційної скарги [PERSON] рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 22.03.2013 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 22.05.2013 року скасовано та справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді справи в судовому засіданні представник позивача змінила підстави позову та просила стягнути відповідно до часток у квартирі [ADDRESS] , що належать на праві власності [PERSON] та [PERSON] заборгованість по оплаті житла та платі за користування комунальними послугами за період з 01.06.2010 року по 01.06.2012 року у сумі 14013,56 грн., інфляційні нарахування у розмірі 432,48 грн.; 3% річних 391,36 грн., а всього 14837,40 грн. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позовні вимоги про стягнення заборгованості по оплаті житла та житлово-комунальних послуг визнав, заперечуючи проти вимоги про стягнення санкцій за порушення строків внесення квартирної плати та плати за житлово-комунальні послуги . Також заперечив вимоги про стягнення судового збору. Відповідач [PERSON], будучи повідомленою належним чином про місце, день та час судового розгляду, в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, у зв`язку із чим судом ухвалено про розгляд справи у ії відсутність. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Встановлено, що 07 березня 1995 року квартира [ADDRESS] була придбана подружжям [PERSON] та [PERSON] за час шлюбу. Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 14 січня 2008 року шлюб між [PERSON] та [PERSON]розірвано. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 04 жовтня 2011 року про поділ спільного майна подружжя було визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності на ? частину спірної квартири за кожним. 10 вересня 2012 року за [PERSON] була здійснена державна реєстрація права власності у Бюро технічної інвентаризації м. Києва на ? частину вказаної квартири. Згідно зі ст.360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна , у сплаті податків,зборів ( обов`язкових платежів) , а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Скасовуючи рішення першої та апеляційної інстанції Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ вказав на те, що судами не було враховано , що рішенням апеляційного суду м. Києва від 04.10.2011 року було визначено частки [PERSON] та [PERSON] у спірній квартирі, не перевірив належним чином доводи [PERSON] про те, що кожен із співвласників квартири має нести витрати на ії утримання. Відповідно до ст.338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення є обов`язковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Згідно із законом України « Про житлово-комунальні послуги » споживачі зобов`язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення , постачання холодної води та гарячої води і водовідведення», які затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 року № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів ( норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа, що настає за розрахунковим. Згідно з довідкою про нарахування та сплату по особовому рахунку № [NUMBER] по [ADDRESS], що належить відповідачам на праві спільної часткової власності за період з 01.06.2010 року по 01.06.2012 року утворилась заборгованість по оплаті за утримання житла та комунальних послуг у розмірі 14013,56 грн. Отже,у відповідно до часток відповідачів у вказаній вище квартирі, що належать їм на праві спільної часткової власності та є рівними, відповідно до ст.360 ЦК України на відповідачів підлягає покладенню обов`язок по сплаті заборгованості ,що утворилась у розмірі 14013,56 грн. Крім того, відповідно до ст.20 Закону України « Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно з ст.11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Таким чином у зв`язку із порушенням відповідачами строків внесення квартирної плати та плати за житлово-комунальні послуги, та порушення ними свого зобов`язання підлягає застосуванню ст.625 ЦК України згідно з якою боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання зобов`язання , на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. (Правові висновки Верховного Суду України Справа № 6-59цс 13). Тому, до загальної суми заборгованості слід віднести суму інфляційних нарахувань 432,48 грн., 3% річних 391,36грн, а відтак в рівних частинах з відповідачів підлягає стягненню 14837,40 грн. по 7418,7 грн. з кожного. З урахуванням наведеного, не підлягають врахуванню твердження відповідача про відсутність свого обов`язку по оплаті штрафних санкцій. Також не заслуговують на увагу заперечення відповідача щодо відсутності обов`язку по оплаті судового збору, оскільки такі вимоги не відносяться до позовних вимог, а процесуальний порядок розподілу судових витрат прямо передбачений ст.88 ЦПК України, згідно з якою визначено , що стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, виходячи з вимог ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню в рівних частинах судовий збір у сумі 214,60 по 107,30 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved