Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-31 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про визнання права власності на майно в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. Як підставу позову зазначила, що 26 жовтня 2010 року померла її мати, [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 10 по вул. Степова в с. Нижній Бурлук Шевченківського району Харківської області. Спадкодавець залишила заповіт, за яким все своє майно заповідала їй у спадок. Вона є єдиним спадкоємцем за заповітом. Після смерті спадкодавця завернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовили через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок. У червні 2016 року КП «Шевченківське БТІ» повідомило, що за адресою: вул. Степова-10, с. Нижній Бурлук, Шевченківського району, Харківської області, майно станом на 31.12.2012 року за [PERSON] не зареєстроване. Вказує, що у липні 2016 року КП «Шевченківське БТІ» на її замовлення виготовило технічний паспорт на житловий будинок від 22.07.2016 року без відомостей про власника. Нижньобурлуцька сільська рада повідомила, що [PERSON] постійно проживала за адресою: вул. Степова-10, с. Нижній Бурлук, Шевченківського району, Харківської області, володіла та користувалася ним. Позивач просить визнати за нею право власності на житловий будинок в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON], померлої 26 жовтня 2010 року. Представником позивача подано заяву про уточнення позову, згідно якій просить визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок № 10 по вул. Степова в с. Нижній Бурлук Шевченківського району Харківської області в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача підтримав уточнений позов та наполягав на його задоволенні. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнений позов визнає в повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст.ст. 1216, 1218 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. 26 жовтня 2010 року померла [PERSON] (а.с. 8). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок № 10 по вул. Степова в с. Нижній Бурлук Шевченківського району Харківської області (а.с. 11-14). Згідно заповіту від 22.05.1997 року,посвідченому секретарем виконавчого комітету Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської області, реєстраційний № 8, [PERSON] все своє майно заповідала у спадок доньці [PERSON] (а.с. 9). Позивач завернулася до Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області із заявою про прийняття спадщини, де було заведено спадкову справу, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину відмовили через відсутність правовстановлюючого документу на житловий будинок (а.с. 15). За інформацією КП «Шевченківське БТІ» нерухоме майно за адресою: вул. Степова-10, с. Нижній Бурлук, Шевченківського району, Харківської області, станом на 31.12.2012 року за [PERSON] не зареєстроване (а.с. 10). За інформацією виконавчого комітету Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської області згідно погосподарській книзі № 1 [PERSON] постійно проживала у житловому будинку за адресою: вул. Степова-10, с. Нижній Бурлук, Шевченківського району, Харківської області, який побудований у 1968 році загальною площею 45 кв.м., володіла та користувалася ним, користувалася земельною ділянкою ОСГ площею 0,35 га (а.с. 13, 14). Згідно повідомленню Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської області та інформаційним довідкам зі спадкового реєстру спадкових справ, заповітів, спадкових договорів, після смерті [PERSON], [INFO], яка померла 26.10.2010 року, Шевченківською державною нотаріальною конторою 14.01.2011 року заведено спадкову справу за № 4, спадкові договори відсутні, наявний заповіт, посвідчений 22.05.1997 року Нижньобурлуцькою сільською радою Шевченківського району Харківської області, реєстраційний № 8, який є чинним, єдиною спадкоємицею, яка звернулася із заявою про прийняття спадщини та на імя якої 08.07.2011 року за реєстраційними №№ 523, 526 видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом, є [PERSON] (а.с. 35-37). Згідно відповіді Шевченківської державної нотаріальної контори Харківської після смерті [PERSON], померлої 26 жовтня 2010 року, 08.07.2011 року Шевченківською держнотконторою Харківської області за № 523 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя спадкодавця [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,6217 га кадастровий номер: 6325785000:02:000:0184 та на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 6,5848 га кадастровий номер: 6325785000:02:000:0185, які розташовані на території Нижньобурлуцької сільської ради Шевченківського району Харківської області, 08.07.2011 року Шевченківською держнотконторою Харківської області за № 526 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на імя [PERSON] на грошові внески в Купянському відділенні «Ощадбанку» (а.с. 51). У судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] показали, що з 1960 х років добре знали мешканку с. Нижній Бурлук - [PERSON], яка померла у 2010 році, та за життя нікуди не виїжджала, працювала на фермі, проживала без чоловіка. Мала одну доньку [PERSON], яка її доглядала, поховала. Підтвердили факт належності [PERSON] житлового будинку, в якому вона постійно проживала, володіла та користувалася ним. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. У відповідності до ст.ст. 316-319, 328 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до вимог ст.ст. 1233, 1235 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивач є донькою [PERSON] (а.с. 6, 7) та єдиним спадкоємцем за законом після смерті спадкодавця. Після смерті спадкодавця позивач прийняла спадщину звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок відмовлено в звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадкове майно (а.с. 15). З огляду на викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved