Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Запорізького державного підприємства „Радіоприлад про стягнення компенсації за несвоєчасно виплачену заробітну плату, стягнення вихідної допомоги, в якому просила суд стягнути з Запорізького державного підприємства „Радіоприлад на її користь заборгованість по компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 534 грн., вихідної допомоги в сумі 7079 грн. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що вона працювала на Запорізькому державному підприємстві „Радіоприлад та звільнена 01.11.2012 року згідно до ст. 38 КЗпП України. При звільненні підприємством з нею не було здійснено остаточного розрахунку, внаслідок чого залишилась невиплаченою компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 534 грн., вихідна допомога в сумі 7079 грн. Тому позивач просила суд стягнути з відповідача, зазначені суми в судовому порядку. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила суд стягнути з відповідача компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 534 грн., вихідну допомогу в сумі 7079 грн. згідно довідки відповідача (а.с. 3-4). Представник відповідача в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлявся у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що на\~підставі наказу № 265к від 30.10.2012 року [PERSON] звільнена з Запорізького державного підприємства „Радіоприлад 01.11.2012 року згідно до ст. 38 КЗпП України, про що в її трудовій книжці зроблено відповідний запис (а.с. 5-7). Приписами ст. 94 КЗпП України встановлено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці», працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За змістом частини другої\~статті 2 цього Закону\~у структурі заробітної плати передбачена додаткова заробітна плата, яка є винагородою за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язані з виконанням виробничих завдань і функцій. У структуру заробітної плати входять інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми (частина третя\~статті 2 цього Закону). Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; в разі невиконання такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена\~статтею 117 КЗпП України\~відповідальність. Згідно зі\~статтею 34 Закону України „Про оплату праці\~компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку із порушенням строків її виплати провадиться відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги у порядку, встановленому чинним законодавством. Відповідно до\~статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII „Про індексацію грошових доходів населення\~індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. Згідно зі ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести із ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. При звільненні працівника, виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення (ч. 1 ст. 116 КЗпП України). Відповідно до ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Відповідно до ч.1\~статті 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Заробітна плата підлягає індексації у встановленому законодавством порядку (ч.6\~ст.95 КЗпП України). Відповідно до\~ст. 33 Закону України „Про оплату праці, у період між переглядом розміру мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна плата підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг (стаття 1 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення). Об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення), як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру (ч.1\~ст. 2 Закону України „Про індексацію грошових доходів населення та пункт 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого\~постановою Кабінету міністрів України від 17.07.2003 року №1078). Структуру заробітної плати визначено у\~ст.2 Закону України „Про оплату праці, якою передбачено існування основної заробітної плати, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Компенсація втрати частини заробітної плати провадиться згідно зі статтею 34\~Закону України „Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати\~і Положенням про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від\~\~\~\~\~\~20 грудня\~\~1997 року № 1427\~(зі змінами, внесеними постановою від 23 квітня\~\~\~\~1999 року № 692), підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності й господарювання своїм працівникам\~у будь-якому разі затримки виплати нарахованої заробітної плати (проіндексованої за наявності необхідних для цього умов)\~на один і більше календарних місяців, незалежно від того, чи була в цьому вина роботодавця, якщо в цей час індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги зріс більше ніж на один відсоток. Згідно зі\~ст. 4 КЗпП України законодавство\~про працю складається із цього\~Кодексу\~та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до ч. 1\~ст. 9 ЦК України положення\~цього Кодексу застосовуються до врегулювання, зокрема, трудових відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. \~Оскільки трудовим законодавством не врегульовані відносини з приводу відшкодування майнової та моральної шкоди, положення цивільного законодавства можуть поширюватися на такі відносини. Враховуючи позовні вимоги у даній справі, зокрема, вимоги щодо виплати компенсації у зв'язку з несвоєчасною виплатою належних працівникові сум, та виплати вихідної допомоги, тобто свого роду відшкодування завданої майнової шкоди, що регулюються\~главою 82 ЦК України, застосуванню підлягають положення цивільного законодавства. Статтею 617 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов'язання, звільняється від відповідальності за порушення зобов'язання, якщо вона доведе, що це порушення сталося внаслідок випадку або непереборної сили. У пункті 1 частини першої\~статті 263 ЦК України наведено\~ознаки непереборної сили та визначено, що непереборна сила це надзвичайна або невідворотна за даних умов подія. Отже,непереборноюсилоюєнадзвичайнаіневідворотназовнішняподія,щоповністю звільняє від відповідальності особу, яка порушила зобов'язання, за умови що остання не могла її передбачити або передбачила але не могла її відвернути, та ця подія завдала збитків. Відповідно до\~статті 14-1 Закону України „Про торгово-промислові палати в Україні, торгово-промислова палата України та уповноважені нею регіональні торгово-промислові палати засвідчують форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) та видають сертифікат про такі обставини протягом семи днів з дня звернення суб'єкта господарської діяльності за собівартістю. Сертифікат про форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) для суб'єктів малого підприємництва видається безкоштовно. Форс-мажорними обставинами (обставинами непереборної сили) є надзвичайні та невідворотні обставини, що об'єктивно унеможливлюють виконання зобов'язань, передбачених умовами договору (контракту, угоди тощо), обов'язків згідно із законодавчими та іншими нормативними актами, а саме загроза війни, збройний конфлікт або серйозна погроза такого конфлікту, включаючи але не обмежуючись ворожими атаками, блокадами, військовим ембарго, дії іноземного ворога, загальна військова мобілізація, військові дії, оголошена та неоголошена війна, дії суспільного ворога, збурення, акти тероризму, диверсії, піратства, безлади тощо. Доказів, які б підтверджували відсутність вини відповідача у затримці виплати позивачці належних при звільнені сум суду не надано. Суд за наявними матеріалами справи, оскільки відповідач жодного разу протягом розгляду справи у судові засідання не зявився, не надавши як роботодавець у трудовому спорі жодного документа про розрахунки з працівником [PERSON], встановив, згідно наявної в матеріалах справи довідки, станом на 01.10.2014 року [PERSON] не виплачені компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати в сумі 534 грн., та не виплачена вихідна допомога в сумі 7079 грн. (а.с. 3-4). Отже, сума несвоєчасно виплаченої позивачу компенсацій за несвоєчасну виплату заробітної плати та сума вихідної допомоги, визначена судом з урахуванням наданих відповідачем розрахунків. Відтак, суд вважає, що в такому разі відповідач не довів, що виплатив [PERSON] належних їй при звільненні сум, а розмір заборгованості є підтвердженим довідкою відповідача (а.с. 3-4). Інших доказів про розмір невиплачених ЗДП „Радіоприлад компенсацій за несвоєчасну виплату заробітної плати та суми вихідної допомоги суду не було надано. Тому, встановивши за наявними в матеріалах справи документами факт нездійснення роботодавцем повного розрахунку з працівником при звільненні, а також встановивши розмір належних невиплачених коштів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму компенсації за несвоєчасну виплату заробітної плати, а також суму вихідної допомоги. У зв'язку з задоволенням позову, на підставі\~ст.88 ЦПК України\~з відповідача в дохід Держави підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 640,00 грн.

Outcome: approved