Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У вересні 2015 року представник позивача звернувся до суду з названим позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10 серпня 2007 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № К2М1GА00260052, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кредит у сумі 28110 дол.США строком до 10 серпня 2017 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов»язувався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за його використання в порядку і в строки, передбачені договором. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, видав відповідачу кредит в сумі 28110 дол.США. Відповідач належним чином свої зобовязання не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті платежів. Станом на 14 серпня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача становить 20188,94 дол. США, що еквівалентно 431841 грн. 41 коп., за курсом 21.39 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 серпня 2015 року, з яких 13316,22 дол. США - заборгованість за кредитом; 3234,75 дол. США - заборгованість за відсотками; 1155,00 дол. США -заборгованість по комісії за користування кредитом; 1510,46 дол.США - пеня, а також 11,69 дол.США - штраф (фіксована частина), 960,82 дол.США - штраф (процентна складова). Поручителями за зобовязаннями [PERSON] відповідно до договорів поруки є відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], відповідальність поручителів та боржника є солідарною. Відповідно до п.5 умов договору поруки позивачем було направлено на адресу відповідачів письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобовязань за кредитним договором № К2М1GА00260052, проте вказана вимога залишена без задоволення. Просить стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просить їх задовольнити в повному обсязі та стягнути судові витрати. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, про час і місце судового розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомили. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів на підставі наявних у справі доказів. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON], який також представляє інтереси відповідача [PERSON] позов не визнали з підстав, викладених у письмових запереченнях (а.с.211-213). Зокрема, відповідач зазначила, що договір поруки від 10 серпня 2007 року вона не підписувала, він підписаний від її імені іншою особою. Представник відповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON], пояснив, що позивач без повідомлення відповідачів та укладення додаткових угод збільшив обсяг відповідальності відповідачів, збільшивши процентну ставку за основним кредитним договором з 12% річних до 14,4%, а тому договори поруки є припиненими із моменту збільшення обсягу відповідальності поручителів перед кредитором з 20 листопада 2008 року. Заслухавши сторони, вивчивши письмові матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Згідно зі ст.55 Закону України Про банки та банківську діяльність відносини банка з клієнтом регулюються законодавством України, нормативно - правовими актами Нацбанку України і договорами між клієнтом та банком. За кредитним договором банк зобов»язується видати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (ст.1054 ЦК України). Відповідно до ст.638 ЦК України договір вважається укладеним з моменту досягнення сторонами у потрібній в належних випадках формі згоди з усіх істотних умов договору. Згідно ст.525, 526, 530 ЦК України зобов»язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, у встановлений у зобов»язанні строк, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається. Статтями 610, 611, 625 ЦК України визначено, що порушенням зобов»язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов»язання. У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобовязань. Стаття 615 ЦК України передбачає односторонню часткову або в повному обсязі відмову від зобов»язання у разі порушення зобов»язання однією стороною, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 524 ЦК України передбачено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Згідно ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок боржника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась та сплати процентів. Судом установлено, що 10 серпня 2007 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № К2М1GА00260052, відповідно до якого відповідач отримав від позивача кредит у сумі 28110 дол.США строком до 10 серпня 2017 року. Відповідно до умов кредитного договору відповідач [PERSON] зобов»язувався здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за його використання в порядку і в строки, передбачені договором. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, видав відповідачу кредит в сумі 28110 дол.США. Відповідач [PERSON] належним чином свої зобовязання не виконує, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті платежів. Станом на 14 серпня 2015 року загальна сума заборгованості відповідача [PERSON] становить 20188,94 дол.США, що еквівалентно 431841 грн. 41 коп., за курсом 21.39 відповідно до службового розпорядження НБУ від 14 серпня 2015 року, з яких 13316,22 дол.США - заборгованість за кредитом; 3234,75 дол.США - заборгованість за відсотками; 1155,00 дол.США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 1510,46 дол.США - пеня, а також 11,69 дол.США - штраф (фіксована частина), 960,82 дол.США - штраф (процентна складова). У порядку забезпечення своєчасного виконання кредитного договору № К2М1GА00260052 від 10 сепня 2007 року між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] були укладені договори поруки б/н від 10 серпня 2007 року, відповідно до яких вони взяли на себе зобов»язання відповідати перед позивачем за зобов»язаннями відповідача [PERSON] у солідарному порядку. За договором поруки (ст.553 ЦК України) поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку і відповідає перед кредитором за порушення зобов»язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч.4 ст.559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого у договорі поруки. Закінченням строку виконання зобов»язання за кредитним договором № К2М1GА00260052 від 10 серпня 2007 року, укладеним між позивачем та відповідачем [PERSON] є 10 серпня 2017 року. Разом з тим, якщо у кредитний договір були внесені зміни, що спричинили збільшення обсягу відповідальності основного боржника, без згоди поручителя - договір поруки вважається припиненим. Згідно ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Верховний Суд України у своїй правовій позиції (справа № 6-73цс12) розяснив, що збільшенням обсягу відповідальності вважається: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. У зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови у договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Як убачається з кредитного договору та розрахунку заборгованості за ним, під час укладення договору розмір річної ставки становив 12% річних, а з 20 листопада 2008 року процентну ставку змінено до 14,4% річних, тобто обсяг відповідальності поручителів збільшився (а.с.5). Представник позивача своїм листом від 03 жовтня 2008 року повідомив основного боржника [PERSON] про збільшення процентної ставки за кредитним договором від 10 серпня 2007 року, починаючи з 20 листопада 2008 року з 12% річних до 14,4% на рік та що відсоткова ставка/пеня у разі невиконання грошових зобовязань за кредитним договором змінюється відповідно до зміни відсоткової ставки по кредиту (а.с.239). При цьому жодних повідомлень на адресу поручителів про зміну умов кредитного договору та відповідно збільшення обсягу їх відповідальності представник позивача не надсилав, ніяких додаткових угод з ними не укладав, що підтвердив у судовому засіданні і представник позивача. За таких обставин договори поруки від 10 серпня 2007 року між позивачем та відповідачами [PERSON], [PERSON], [PERSON] є припиненими із моменту збільшення обсягу відповідальності поручителів перед кредитором, тобто з 20 листопада 2008 року. Що стосується доводів відповідача [PERSON] про те, що вона не підписувала договір поруки від 10 серпня 2007 року, то суд виходить із наявності тих доказів, які є в матеріалах справи. Відповідно до ст.143 ЦПК України для зясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Будь-яких клопотань про призначення судової почеркознавчої експертизи для встановлення підробки її підпису ні відповідач, ні представник відповідача не заявляли. Іншим способом встановити підробку підпису не є можливими, оскільки для цього потрібні знання спеціаліста в цій галузі, що передбачає призначення та проведення експертизи. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги представника позивача щодо стягнення заборгованості за кредитним договором К2М1GА00260052 від 10 серпня 2007 року з [PERSON] підлягають задоволенню в повному обсязі, у задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача слід стягнути судові витрати, повязані зі сплатою судового збору в розмірі 3747 грн. 02 коп. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 533, 610, 612, 629, 631, 1050, 1054, ЦК України, Закону України Про банки та банківську діяльність,

Outcome: partial