Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-22 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що 01.04.2015 року була переведена на посаду офіціанта 5 розряду до Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна». У червні 2016 року діяльність Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» було припинено шляхом приєднання до Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек». Наказом від 29.04.2016 року позивач була звільнена з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. Зазначаючи, що в день звільнення із [PERSON] не було проведено належного розрахунку, просила стягнути з відповідача 7 281 грн. 56 коп. заборгованості по заробітній платі та 5000 грн. заподіяної моральної шкоди. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала з підстав викладених в позовній заяві, при цьому пояснила, що відповідачем у справі зазначає саме Державне підприємство «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» з огляду на те, що хоча Державне підприємство України «Міжнародний дитячий центр «Артек» є правонаступником прав та обов'язків Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна», однак на час розгляду справи передавального акту на майнові права та обов'язки ліквідаційною комісією підприємства не передавалось на затвердження Державного управління справами та в подальшому на баланс Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек». Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки не повідомив. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає неявку відповідача без поважних причин та зі згоди позивача вважає можливим розглянути справу за його відсутності по наявним у справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, 01.04.2015 року [PERSON] була переведена на посаду офіціанта 5 розряду до Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна». У червні 2016 року діяльність Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» було припинено шляхом приєднання до Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек». Наказом №53 від 22.04.2016 року позивач була звільнена з роботи 29.04.2016 року за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. У відповідності до ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено та підтверджується наявними у справі доказами і не заперечується сторонами, що із [PERSON] в день звільнення не було проведено розрахунку по всіх сумах, що належать їй від підприємства. Згідно розрахункового листа за квітень 2016 року заборгованість по заробітній платі перед [PERSON] складає 7 281 грн. 56 коп. В судовому засіданні з'ясовано та не заперечувалося позивачем, що після звернення до суду з даним позовом їй частково було сплачено суму заборгованості по заробітній платі у розмірі 3 368 грн. 77 коп. Таким чином, існуюча заборгованість на час розгляду спору складає 3 912 грн. 72 коп., що є різницею між сумою заборгованості при звільненні із реально виплаченою сумою по заробітній платі. Відповідно до роз'яснень, даних Пленумом Верховного Суду України в п. 20 постанови від 24 грудня 1999 року №13, сама пособі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності за затримку розрахунку при звільненні. Згідно листа №166 від 02.04.2018 року Державне підприємство України «Міжнародний дитячий центр «Артек» Державного управління справами Державне підприємство України «Міжнародний дитячий центр «Артек» є правонаступником прав та обов'язків Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна», однак передавального акту на майнові права та обов'язки ліквідаційною комісією підприємства не передавалось на затвердження Державного управління справами та в подальшому на баланс Державного підприємства України «Міжнародний дитячий центр «Артек». Таким чином, вимога [PERSON] про стягнення саме із Державного підприємства «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» заборгованості по заробітній платі підлягає до часткового задоволення у розмірі 3 912 грн. 72 коп., як законна та обґрунтована. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Як вказує позивач, діями відповідача їй завдано душевних страждань, систематична несплата Державним підприємством «Санаторний комплекс «Пуща-Озерна» заробітної плати призвело до жалюгідного існування, доводилося відмовляти собі у деяких продуктах харчування, елементах одягу та побуту. Позивач загальну суму завданої моральної шкоди оцінює в 5 000 грн. При цьому, суд вважає, що позивач не в повній мірі обґрунтувала зазначену оцінку моральної шкоди у вказаному розмірі та вважає можливим і достатнім її компенсацію за рахунок відповідача у дещо меншому розмірі, а саме 3000 грн. Судовий збір з відповідача за розгляд позовної вимоги щодо стягнення заробітної плати та моральної шкоди підлягає стягненню в порядку ст. 141 ЦПК України в розмірі 640,00 грн. на користь держави. На підставі ст. 38, 116, 117, 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial