Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 21 листопада 2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №DNZ0RK99460023, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в розмірі 9955,00 грн., зв сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим станом на 14 серпня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 56440,02 грн., яку позивач, а також судові витрати просив стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача Далія С.О. надав заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, на задоволенні позову наполягав. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення); за ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 21 листопада 2005 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №DNZ0RK99460023, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в розмірі 9955,00 грн., зв сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України - за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст.ст.526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання виконує не належним чином, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 14 серпня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 56440 грн. 02 коп., яка складається з наступного: 6864,01 грн. - заборгованість за кредитом, 21922,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 27654,00 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Нарахована позивачем пеня становить 27654 грн. 00 коп., що значно перевищує збитки, які завдані ПАТ КБ «ПриватБанк». Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що суму пені слід зменшити до суми в розмірі 6864,01 грн. Частиною першою ст. 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із ч. 1 ст. 653 ЦК України в разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Отже, якщо сторонами кредитного договору досягнуто домовленості з усіх його умов, у тому числі щодо штрафів, то такі умови повинні виконуватися сторонами з моменту досягнення домовленості, тобто з моменту підписання договору. Таким чином, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 35 650,03 грн., яка складається з наступного: 6864,01 грн. - заборгованість за кредитом, 21922,01 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 6864,01 грн. - заборгованість з пені та комісії за користування кредитом. В іншій частині позову слід відмовити. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 356,50 грн.

Outcome: partial