Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

У березні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором № б/н від 05.01.2006 року у сумі 17272,01 грн., що складається із: 9895,66 грн. - заборгованість за кредитом; 1827,68 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4250,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 798,67 грн. - штраф (процентна складова). В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 05.01.2006 року відповідач отримав кредит у розмірі 12800,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 30,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. При цьому сторони передбачили право банку у будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Умов укладеного договору відповідач належним чином не виконав, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 13.01.2016 року становить 17272,01 грн. 22.04.2016 року відповідачем подано заперечення на позовну заяву, у якому він просить відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що з поданої позивачем заяви про надання послуг від 05.01.2006 року важко встановити зміст та істотні умови такої заяви, така містить ознаки підроблення шляхом копіювання двох різних документів та неможливо встановити, з якими саме умовами погодився відповідач. Особу, яка здійснювала видачу картки та укладення договору, засуджено вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 30.06.2010 року за ст. 366 ч.2, ст.364 ч.2 КК України. 23.03.2007 року позивач звертався до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості за тим же ніби укладеним договором з [PERSON] від 05.01.2006 року за аналогічною карткою, у якому позивач зазначив, що строк виконання зобов'язання - 05.01.2007 року. Зазначений позов залишено без розгляду. 22.04.2016 року відповідачем подано заяву, у якій він просить відмовити у задоволенні позову у зв'язку із пропуском строку позовної давності. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, пояснив, що договір між банком та відповідачем укладено 05.01.2006 року. Строк дії кредитної картки становить два роки й такий закінчився 31.01.2008 року. Останній платіж по картці повинен був бути здійснений до 25.01.2008 року. Відповідач частково виконував зобов'язання, до 26.05.2006 року. Нова картка відповідачу не видавалась. Просив позов задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив застосувати строк позовної давності. Зазначив, що відповідач з банком кредитного договору не укладав, кредиту не отримував, на заяві від 05.01.2006 року проставлений підпис відповідача, проте останній вказав, що підписав чистий бланк. Крім того, у 2007 році банк звертався до суду з позовом до відповідача з таким самим предметом й зазначений позов було залишено без розгляду за заявою представника позивача. З'ясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Як видно з копії заяви [PERSON] від 05.01.2006 року, останній ознайомився та погодився із Умовами надання банківських послуг і Правилами користування платіжною карткою, а також Тарифами банку. Він виразив свою згоду, що ця заява разом з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою і тарифами складає між ним і банком договір про надання банківських послуг. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № б/н від 05.01.2006 року за відповідачем станом на 13.01.2016 року рахується заборгованість у сумі 17272,01 грн., що складається із: 9895,66 грн. - заборгованість за кредитом; 1827,68 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4250,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 798, 67 грн. - штраф (процентна складова). Згідно копії ухвали Червоноградського міського суду Львівської області від 17.10.2011 року позовну заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05.01.2006 року залишено без розгляду за заявою представника позивача. Вирішуючи спір, судом ураховано наступне. Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг відповідач зобов'язаний погашати заборгованість по кредиту, процентам за його користування, оплачувати комісії на умовах, передбачених даним договором. Згідно з пунктом 9.12 Правил надання банком послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не заявить про припинення його дії, договір вважається пролонгованим на такий самий строк. Строк дії кредитного договору відповідає строку дії картки. Згідно з пунктом 3.1.1 Правил користування платіжною карткою строк дії картки вказаний на її лицевій стороні (місяць і рік); вона діє до останнього календарного дня зазначеного місяця. У пункті 5.4 Правил користування платіжною карткою зазначено, що строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі - останнім днем місяця, указаного на картці. Пунктом 3.1.3 Правил користування платіжною карткою передбачено, що після закінчення строку дії відповідна картка продовжується банком на новий строк (шляхом надання клієнту картки з новим строком дії), якщо раніше (до початку місяця закінчення строку дії) не поступила письмова заява держателя про закриття рахунку. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язання за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно із ст. 60, ч. 1 ст. 61 ЦПК України особи, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Як зазначено представником позивача у судовому засіданні та визнано представником відповідача, строк дії кредитної картки, згідно договору від 05.01.2006 року, закінчився 31.01.2008 року, тому зазначена обставина не підлягає доказуванню згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України. Оскільки останній платіж відповідачем вчинено 29.05.2006 року, дія картки закінчилась 31.01.2008 року, а з позовом до суду банк звернувся у березні 2016 року, ураховуючи заяву представника відповідача про застосування позовної давності, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог у зв'язку з пропуском строку позовної давності. Судом ураховано й те, що раніше позивач звертався до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором від 05.01.2006 року й зазначений позов залишено без розгляду за заявою представника позивача, що відповідно до ч. 1 ст. 265 ЦК України не зупиняє перебігу позовної давності. Необхідно зазначити, що пролонгація договору передбачає продовження строку дії договору після виконання сторонами його умов і переукладання договору на тих самих умовах, на яких він був укладений. Після закінчення строку дії договору банк не видавав боржнику нової платіжної картки, а боржник своїх зобов'язань за договором від 05.01.2006 року не виконав, тому висновок позивача про наявність підстав для пролонгації договору є помилковим. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, висловленою ВСУ 12.11.2014 року під час розгляду справи № 6-167цс14. Суд не бере до уваги посилання відповідача на те, що він не підписував заяву від 05.01.2006 року, оскільки стороною відповідача не подано суду доказів на підтвердження зазначеної обставини й не вжито процесуальних заходів, спрямованих на її доведення перед судом. Решта доводів сторони відповідача спростовуються вищевстановленими обставинами справи, а тому на увагу не заслуговують.

Outcome: dismissed