Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У вересні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON], померлої 19.07.2007 року, та після смерті батька [PERSON], померлого, 27.08.2014 року право власності на 2/3 частини квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комерційна(попередня назва Леніна),133 кв.32, свої вимоги мотивує тим, що вищевказане майно належало її матері [PERSON], 19.07.2007 року [PERSON] померла, після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: 1/3 частини квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комерційна(попередня назва Леніна),133 кв.32, яка належала [PERSON], на підставі свідоцтва про право приватної власності на житло №1309 від 21.11.1997 року. 27.08.2014 року помер чоловік [PERSON]- [PERSON]. Заповіту спадкодавець не залишив. При зверненні до нотаріуса для отримання свідоцтва про право власності на спадщину, позивачу було відмовлено, у звязку з тим, що відсутні правостановлювальні документи на житловий будинок. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги визнав та просив справу розглянути ц його відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст.ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів),що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи,та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими,речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на спадкове майно, яке складається з: 1/3 частини квартири розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комерційна(попередня назва Леніна),133 кв.32, яка належала [PERSON]Й,, на підстав свідоцтва про право приватної власності на житло №1309 від 21.11.1997 року. Згідно до ст. 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ЖД № 094273, виданого 20.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного по м.Ізмаїл Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції Одеської області, [PERSON], померла 19.07.2007 року.(а.с.9) Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частина квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комерційна(попередня назва Леніна),133 кв.32. Згідно ст. 1233 ЦК - заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч.1 ст.1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 09.01.2001 року приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу [PERSON],зареєстрованого в реєстрі за №206, [PERSON] заповіла усе її майно де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй належатиме на день смерті, і на що вона матиме право за законом, у тому числі і всю частку квартири, яка знаходиться в [ADDRESS] [PERSON].( а.с.10). Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 09.01.2001 року, зареєстрований за №206 не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1 ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов'язкова частка). Осіб, які відповідно до вимог ч. 1 ст. 1241 ЦК України мають право на обов'язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, немає. Особою, яка має право на обовязкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту після смерті [PERSON], є її чоловік [PERSON], що підтверджується витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу №00020583317 від 18.07.2018 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України - для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до Ізмаїльської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і таким чином прийняв спадщину. 27.08.2014 року помер батько позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖД №388148, виданим 28.08.2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, актова запис №1251 (а.с.12) Після смерті [PERSON]Й, згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, яке складається з 5/12 частин квартири, розташованої за адресою: Одеська область, м. Ізмаїл, вул. Комерційна (попередня назва Леніна),133 кв.32, яка належала [PERSON], на підставі свідоцтва про право приватної власності на житло №1309 від 21.11.1997 року (1/3 частина) та 1/12 часина квартири, яку він фактично прийняв, але юридично не встиг оформити. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Згідно ч. 2 ст. 1223 ЦК України - у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори), наданого Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON], померлого, 27.08.2014 року - відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України - спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Спадкоємцем за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] являється донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-АГ №649927, виданим 01.07.1970 року Ізмаїльським відділом РАЦС та свідоцтвом про шлюб серії ІІІ-ЖД №368928, виданим 07.08.1993 року Ізмаїльським міськвиконкомом, згідно якого [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на «Назаренко». Згідно відповіді КП «Ізмаїльське МБТІ» №1897 від 26.12.2018 року, що відповідно до матеріалів інвентаризаційної справи КП «Ізмаїльське МБТІ» на обєкт нерухомості по вул.. Комерційна,133 в м. Ізмаїлі Одеської області станом на 31.12.2012 року власниками квартири [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] (рос. мовою), [PERSON] (рос. мовою) та [PERSON](рос. мовою) на підставі свідоцтва про право власності №1309 від 21.11.1997 р., видане Ізмаїльським МБТІ, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №60р/63 від 21.11.1997 р. Дослідивши матеріали справи, та приймаючи до уваги, що у звязку з тим що, право власності на спадкове майно в нотаріальному порядку неможливе, іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту на підставі ст. 16 ЦК України, в зв'язку з чим задовольняє позов. На підставі викладеного,

Outcome: approved