Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У березні 2017 року позивач ПАТ «Український Професійний Банк» звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа Деснянський районний ВДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві про захист права власності, шляхом звільнення майна з під арешту. Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі іпотечного договору, укладеного сторонами від 17.01.2008 р., позивач ПАТ «Український Професійний Банк» набуло право власності на нерухоме майно, а саме: нежиле приміщення [NUMBER] (в літері А), загальною площею 220,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 22.12.2016 року на підставі Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 76696425, сформованої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Доценко І.П., позивачу стало відомо, що 04.11.2011 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеної ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва 29.04.2010 року (ВП №18964487), зареєстровано арешт нерухомого майна - нежилого приміщення [NUMBER], загальною площею 220,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS], власником якого вказаний відповідач. Наявність зазначеного арешту на майно ПАТ «Український Професійний Банк» порушує його право на розпорядження своїм майном. Тому, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив зняти арешт з майна ПАТ «Український Професійний Банк», а саме: нежилого приміщення [NUMBER] (в літері А), загальною площею 220,3 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який накладено 04.11.2011 року на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеної ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва 29.04.2010 року (ВП №18964487) (реєстраційний номер обтяження: 11808606). У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач позовні вимоги визнав, а згодом до судового засідання не з'явився з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у його відсутність. Представник третьої особи у судовому засіданні позовні вимоги визнав, вказав, що виконавче провадження у якому накладено арешт на даний час завершене. Підстав для подальшого накладення арешту на нерухоме майно немає. Заслухавши пояснення сторін, представника третьої особи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Під час судового розгляду справи встановлено, що на підставі іпотечного договору, укладеного між позивачем ПАТ «Український Професійний Банк» та відповідачем [PERSON], посвідченого 17.01.2008 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бойко Л. Л., за реєстровим № 404, зареєстрованого 22.09.2011 р. Комунальним підприємством Київське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна в електронному реєстрі прав власності за реєстраційним номером 34698553, № запису 7129-п в книзі 110п-281, ПАТ «Український Професійний Банк» набуло право власності на нерухоме майно - нежиле приміщення [NUMBER] (в літері А), загальною площею 220,3 кв. м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8-13). Право власності на нерухоме майно було набуте банком згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі. Право власності позивачем зареєстровано у Реєстрі прав власності на нерухоме майно 22.09.2011 року, номер запису: 7129-П в книзі:110п-281, що підтверджується Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна № 64486928 від 27.07.2016 р. (а.с. 14-15). З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 76696425 від 22.12.2016 року вбачається, що 04.11.2011 року, на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження винесеної ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва 29.04.2010 року (ВП №18964487), зареєстровано арешт нерухомого майна - нежилого приміщення [NUMBER], загальною площею 220,3 кв.м., за адресою: [ADDRESS], власником якого вказаний відповідач (а.с. 16-17). Наявність зазначеного арешту доводить, що відповідач, виступаючи іпотекодавцем на момент винесення ВДВС Деснянського РУЮ м. Києва постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 29.04.2010 року, не виконав взятих на себе зобов'язань щодо вжиття всіх необхідних заходів для належного збереження предмета іпотеки від вимог інших осіб. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03.06.2016р. позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником. Відповідачем в справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби. Відповідно до ст. 572 Цивільного кодексу України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно зі ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. За змістом частини шостої ст. 3 вказаного Закону у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Відповідно до ч. 7 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» пріоритет права іпотекодержателя на задоволення забезпечених іпотекою вимог за рахунок предмета іпотеки відносно зареєстрованих у встановленому законом порядку прав чи вимог інших осіб на передане в іпотеку нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації іпотеки. Зареєстровані права та вимоги на нерухоме майно підлягають задоволенню згідно з їх пріоритетом - у черговості їх державної реєстрації. Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання. Виходячи з положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у випадках не передбачених вказаною статтею, арешт може бути знятий за рішенням суду. Судом також встановлено, що на підставі Постанови Правління Національного банку України від 28.08.2015 р. № 562 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Український Професійний Банк» Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 28.08.2015 р. №158 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». Процедуру ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк» розпочато з 31.08.2015 р., Уповноваженою особою Фонду гарантування на здійснення ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк» призначено [PERSON] (а.с. 18-21). Згідно з ч. 3 ст. 1 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» відносини, що виникають у зв'язку із виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та Національного банку України. Таким чином, ПАТ «Український Професійний Банк» здійснює свою діяльність на підставі Закону, який є спеціальним в умовах роботи неплатоспроможних банків. Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», з дня початку процедури ліквідації банку, втрачають чинність публічні обтяження чи обмеження на розпорядження (у тому числі арешти) будь-яким майном (коштами) банку. Накладення нових обтяжень чи обмежень на майно банку не допускається. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 48 цього Закону Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з дня початку процедури ліквідації банку приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку. Отже наявність зазначеного арешту на майно ПАТ «Український Професійний Банк» порушує право останнього на розпорядження своїм майном, що фактично унеможливлює роботу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в частині реалізації зазначеного майна, з метою подальшого задоволення вимог кредиторів, створюючи перешкоди, що призводять до перешкоджання здійснення Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб покладених на нього законом функцій, у тому числі дотримання процедури ліквідації ПАТ «Український Професійний Банк». З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог. При цьому, суд враховує, що виконавче провадження (ВП №18964487), у якому накладено арешт на нерухоме майно, на даний час звершене, виконавчий лист повернутий стягувачеві та більше не пред'являвся до виконання, оскільки стягувач ТОВ «Траст фінанс» з метою погашення кредитної заборгованості залишив за собою право власності на непродане майно боржника - [PERSON], а саме на квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає відшкодуванню позивачу відповідачем. На підставі викладеного та

Outcome: approved