Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом, в останній редакції позовних вимог якого просить суд, стягнути з відповідача нараховану, але не виплачену заробітну плату та премію у розмірі 150 666,73 грн., та компенсацію за частину невикористаної відпустки у розмірі 13 120,09 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує, що 19.07.2019 року відповідно до наказу від 19.07.2019 року № 3 позивача було звільнено з роботи за згодою сторін відповідно до ч.1 ст.36 КЗпП України, про що зроблено відмітку у трудовій книжці. Позивачу було нараховано заробітну плату у розмірі 163 786,82 грн., проте не виплачено. Крім того, позивачу не виплачено грошову компенсацію за невикористану щорічну відпустку за 5 днів у розмірі 13 120, 09 грн. Позивачем було направлено на адресу відповідача вимогу про виплату заробітної плати та компенсації, однак станом на дату подання позовної заяви відповідач жодної відповіді на вищевказану заяву не надав. У зв`язку з чим, позивач звернувся до суду за захистом свого порушеного права. Позивач в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, проте подав заяву в якій просив позов задовольнити в повному обсязі, та не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, причини неявки суду не повідомив. У відповідності до п.2 ч.1 ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.05.2018 року [PERSON] прийнято відповідно до Наказу Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Енерго Компанія» від 30.04.2018 року № 8К на посаду головного бухгалтера в Товариство з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Енерго Компанія»(а.с.17). 16.05.2018 року позивачу було виплачено аванс у розмірі 4 025 грн. 19.07.2018 року відповідно до наказу від 19.07.2019 року № 3 позивача було звільнено з роботи за згодою сторін відповідно до ч.1 ст.36 КЗпП України, про що зроблено відмітку у трудовій книжці(а.с.20) На день звільнення з роботи Товариство з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Енерго Компанія» нарахувала позивачу заробіну плату у розмірі 163 786 грн. Відповідно до довідки Товариства з обмеженою відповідальністю «Всеукраїнська Енерго Компанія» посадовий оклад [PERSON] згідно з штатним розписом з 01.07.2018 року становив 10 000 грн. Як вбачається з розрахунку заборгованості, перед позивачем наявна заборгованість по заробітній платі за травень-червень 2018 року у розмірі 150 666,73 грн. 10.07.2018 року Позивачем було направлено вимогу про виплату заробітної плати та компенсації (а.с.7-11), однак станом на дату подання позовної заяви відповідач жодної відповіді на вищевказану заяву не надав. Статтею 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Відповідно до частини першої статті 116 КЗпП України, при звiльненнi працівника виплата всіх сум, що належать йому вiд підприємства, установи, органiзацiї, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пiзнiше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Відповідно до ст. 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в ст. 116 Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов`язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена статтею 117 КЗпП України відповідальність. За змістом статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Конституційний Суд України в Рішенні від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012 щодо офіційного тлумачення положень статті 233 КЗпП України у взаємозв`язку з положеннями статей 117, 2371 цього Кодексу роз`яснив, що за статтею 47 КЗпП України роботодавець зобов`язаний виплатити працівникові при звільненні всі суми, що належать йому від підприємства, установи, організації, у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, а саме в день звільнення або не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про проведення розрахунку. Непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Аналіз наведених норм матеріального права з урахуванням висновків, що викладені в Рішенні Конституційного Суду України від 22 лютого 2012 року N 4-рп/2012, дає підстави вважати, що невиплата звільненому працівникові всіх сум, що належать йому від власника або уповноваженого ним органу, є триваючим правопорушенням, а отже, працівник може визначити остаточний обсяг своїх вимог на момент припинення такого правопорушення, яким є день фактичного розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ч.1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною два цієї статті передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав жодних доказів виплати позивачу заборгованості по заробітній платі за травень-червень 2018 року. Отже, виходячи з вище викладеного, наявні обґрунтовані підстави стверджувати про порушення прав позивача на своєчасне отримання ним належних до сплати йому коштів. Таким чином, суд вважає позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ВСЕУКРАЇНСЬКА ЕНЕРГО КОМПАНІЯ» про стягнення заборгованості з виплати заробітньої плати, грошової компенсації за невикористану щорічну відпустку доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Оскільки при поданні позову до суду позивач відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» був звільнений від його сплати, згідно з частиною 6 статті 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved