Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-20 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовом до [PERSON] про повернення їм своєї дочки [PERSON] , [INFO] , яка була відібрана без позбавлення батьківських прав згідно рішення Ніжинського міськрайонного суду від 06 травня 2019 року, припинення стягнення з них аліментів на підставі вказаного рішення суду та зобов`язання орган опіки та піклування Ніжинської міської ради, як третю особу, зняти опіку та звільнити відповідача від виконання обов`язків опікуна, з посиланням на те, що даним рішенням суду у позивачів було відібрано їх малолітню дочку та стягнуто аліменти у розмірі по 1 / 4 частці заробітку (доходу). Дитині встановлено статус дитини, позбавленої батьківського піклування, відповідача [PERSON] призначено опікуном дитини. На даний час зникли обставини, які були підставою для відібрання дитини, позивачі матеріально забезпечені, стан здоров`я задовільний, спиртними напоями не зловживають, наркотичних речовин не вживають, до кримінальної відповідальності не притягувались, наявний висновок виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 16 січня 2020 року про доцільність повернення [PERSON] її батькам. Просять позов задовольнити. Сторони в судове засідання не з`явились, згідно заяв від 21 травня 2020 року позивачі [PERSON] , [PERSON] підтримують позовні вимоги, просять їх задовольнити; відповідач [PERSON] проти задоволення позовних вимог не заперечує; представник органу опіки та піклування Ніжинської міської ради Чернігівської області Севостьянова О.Г. не заперечує щодо задоволення позовних вимог, зазначає, що ситуації у сім`ї змінилась у бік поліпшення. Інші заяви, клопотання учасників судового розгляду станом на час розгляду справи відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Позивачі [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 06 травня 2019 року, яке набрало законної сили, відібрано малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , від матері [PERSON] та батька [PERSON] , без позбавлення їх батьківських прав, стягнуто аліменти у розмірі 1 / 4 частки заробітку (доходу) відповідачів щомісячно, але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01 квітня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття, шляхом перерахування аліментів на особистий рахунок дитини [PERSON] у відділенні Державного ощадного банку України. Згідно довідки про доходи [PERSON] працює у ТОВ «Ніжинхліб» підсобним робітником хл/б цеху та отримує заробітну плату, висновком про стан здоров`я [PERSON] та [PERSON] від 27 грудня 2019 року підтверджено стан їх здоров`я, на обліку у лікаря-психіатра чи лікаря-нарколога позивачі не перебувають, станом на 18 грудня 2019 року до кримінальної відповідальності не притягувались, не знятої чи не погашеної судимості не мають, у розшуку не перебувають. Відповідно до висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 16 січня 2020 року вбачається за доцільне повернути [PERSON] та [PERSON] на виховання та спільне проживання малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно ч.1 ст.151 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Частиною 1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватись про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, навчання, створити належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст.142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. Згідно ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральності та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ч.3 ст.170 СК України якщо відпадуть причини, які перешкоджали належному вихованню дитини її батьками, суд за заявою батьків може ухвалити рішення про повернення їм дитини. Враховуючи те, що позивачі змінили спосіб життя, працевлаштувалися, мають постійне місце проживання, створила необхідні умови для проживання, виховання та розвитку дитини, а також, враховуючи визнання відповідачем позову та відсутність будь-яких фактів загрози чи негативного впливу на життя і здоров`я дитини, враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність повернення [PERSON] її батькам, суд дійшов висновку про необхідність повернення позивачам їх малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , що відповідає найкращим інтересам дитини. Враховуючи, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 06 травня 2019 року було стягнуто із позивачів аліменти на утримання дитини та обставини щодо необхідності повернення дитини батькам в судовому засіданні встановлені підстави для звільнення позивачів від присуджених аліментів, починаючи з часу їх звернення до суду, тобто з 12 березня 2020 року. Вимога в частині зобов`язання органу опіки та піклування, як третьої особи, зняти опіку та звільнити відповідача, як опікуна, від обов`язків, не підлягає задоволенню, оскільки опіка встановлена органом опіки та піклування Ніжинської міської ради на підставі рішення суду про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав, позивачі та опікун не позбавлені можливості звернення до органу опіки та піклування щодо зняття опіки у встановленому порядку, при цьому орган опіки та піклування приймає участь у справі, як третя особа, що унеможливлює вчиненню зобов`язальних дій по відношенню до даного органу. Відповідно до ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст.206 ЦПК України. Статтею 206 ЦПК України встановлено, що відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві.У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно заяви від 21 травня 2020 року відповідач [PERSON] проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: partial