Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-22 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу № 6547/06/2019 транспортного засобу - автомобіля марки «Renault», моделі «Kangoo», 2000 року випуску, номер кузова - [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , укладений 6 червня 2019 року. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що через уповноваженого ТзОВ «НОВУС-Н» Кравчук В.І. 6 червня 2019 року уклав договір купівлі-продажу № 6547/06/2019 транспортного засобу - автомобіля марки «Renault», моделі «Kangoo», 2000 року випуску, номер кузова - [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , вартістю 59000 грн. Власником зазначеного автомобіля був [PERSON] , який передав його по договору комісії під реалізацію. Інформація про обтяження рухомого майна відсутня. [PERSON] 01 листопада 2018 року уклав договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів з ПАТ «Страхова компанія» Українська страхова група». 7 червня 2019 року він звернувся до Територіального сервісного центру 8045 з заявою про зняття з обліку для реалізації та реєстрації вищевказаного автомобіля на нового власника, тобто на нього. Однак за даними Єдиного реєстру транспортних засобів та їх власників встановлено, що власником вказаного вище автомобіля є [PERSON] , померлий [INFO] . У зв`язку з чим йому було відмовлено у реєстрації автомобіля з тих підстав, що зі смертю власника всі довіреності, договори комісії анулюються. Ухвалою суду від 2 квітня 2020 року відкрито провадження у порядку загального позовного провадження. У судовому засіданні позивач [PERSON] свої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзив на позовну заяву не надходив. ТзОВ «Новус-Н» в судове засідання свого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Відзив на позовну заяву не надходив. Суд, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Частиною 1 ст.4 ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу № 6547/06/2019 від 6 червня 2019 року укладеного у суб`єкта господарювання, що здійснює оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами ТзОВ «Новус-Н» [PERSON] придбав на своє ім`я автомобіль марки «Renault», моделі «Kangoo», 2000 року випуску, номер кузова - [NUMBER] , державний номер [NUMBER] . Вказаний вище договір купівлі -продажу укладався на підставі договору комісії з власником автомобіля [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] на підставі доручення № ВРН 563331 від 30.09.2011року. Далі судом встановлено, що 07 червня 2019 року в територіальному сервісному центрі № 8045, під час державної реєстрації вказаного вище транспортного засобу, позивачу стало відомо, що власник транспортного засобу [INFO] - помер, що підтверджується актовим записом про смерть № 374 від 29.05.2013 року (а.с. 20). Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 248 ЦК України представництво за довіреністю припиняється у разі смерті особи, яка видала довіреність. Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до частини першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Аналогічна позиція зазначена в абзаці 1 пункту 8 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» № 9 від 6 листопада 2009 р. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Системний аналіз наведених норм права дає можливість дійти висновку, що договори комісії та купівлі - продажу № 6547/06/2019 від 6 червня 2019 року укладалися з грубим порушенням норм цивільного закону, а відтак є недійсними, тому позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 141 ЦПК України судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставівикладеного та

Outcome: dismissed