Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-11 00:00:00

У березні 2021 року виконавчий комітет Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області в особі органу опіки та піклування звернувся до суду із даним позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до їх дочок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування вимог зазначається, що відповідачі є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року вказаних малолітніх дітей відібрано від їх батьків у зв`язку із ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків, а також вирішено питання про стягнення аліментів на утримання дітей. Після набрання рішенням законної сили [PERSON] та [PERSON] надано статус дітей позбавлених батьківського піклування. На підставі розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області від 30 червня 2020 року № 180, малолітніх, [PERSON] та [PERSON] влаштовано до дитячого будинку сімейного типу на базі родини [PERSON] . За період відібрання дітей відповідачам неодноразово роз`яснювалися їх права та обов`язки щодо дітей та підстави повернення, але вони протягом року не виявили бажання повернути дітей у свою родину. За період перебування дітей у дитячому будинку сімейного типу біологічна мати тричі відвідувала дітей, зустрічі відбувалися у вихідні дні у будинку, де виховуються діти, тривалістю 30 хвилин. Під час відвідування від матері відчувався стійкий запах алкогольних напоїв. Біологічний батько дітей жодного разу не відвідував. З підстав ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідачів слід позбавити батьківських прав. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 11 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач виконавчий комітет Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області в особі органу опіки та піклування представника не направив. 12 жовтня 2021 року представник позивача [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також вказала, що позовні вимоги підтримує проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не повідомлені. Будучи належно повідомленими про розгляд справи, відповідачі правом подати відзив на позовну заяву не скористалися. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 04 травня 2011 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, [INFO] у селищі міського типу Велика Димерка Броварського району Київської області народилася [PERSON] . Батько - [PERSON] . Мати дитини - [PERSON] . Згідно зі свідоцтвом про народження, виданим 16 травня 2018 року виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області, [INFO] у селищі міського типу Велика Димерка Броварського району Київської області народилася [PERSON] . Мати - [PERSON] . Батько - [PERSON] . Відповідно до довідки № 113 від 16 лютого 2021 року, виданої виконавчим комітетом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , має склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи вбачається, що з метою соціально-правового захисту дітей у зв`язку із загрозою їх життю та здоров`ю малолітніх дітей негайно відібрано від батьків та направлено до центру «Дитяча лікарня» для проходження обстеження та лікування. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 грудня 2019 року, що набрало законної сили 18 січня 2020 року, відібрано без позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у батьків - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ; стягнуто із [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку шляхом перерахування коштів на особові рахунки дітей, починаючи з 25 червня 2019 року до досягнення дітьми повноліття; стягнуто із [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі - 1 059 грн. 00 коп. на утримання [PERSON] , [INFO] , та 849 грн. 50 коп. на утримання [PERSON] , [INFO] , щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку шляхом перерахування коштів на особові рахунки дітей, починаючи з 25 червня 2019 року до досягнення дітьми повноліття. На підставі розпоряджень Броварської районної державної адміністрації Київської області № 77 та № 78 від 26 лютого 2020 року малолітнім [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Відповідно до розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області № 180 від 30 червня 2020 року малолітніх [PERSON] та [PERSON] дітей позбавлених батьківського піклування влаштовано на виховання та спільне проживання до дитячого будинку сімейного типу родини [PERSON] . Згідно із інформацією, наданою благодійною організацією «Київське обласне відділення «Благодійний фонд «СОС Дитяче містечко» від 11 лютого 2021 року [PERSON] та [PERSON] проживають у дитячому будинку сімейного типу [PERSON] впродовж 8-ми місяців, адаптаційний період не завершений, проходить без обтяжених емоційних станів, діти у психоемоційному розвитку відповідають віковій нормі. Психологами проведено діагностику дітей з метою визначення їх емоційної прихильності до батьків: молодша дівчинка більше адаптована до дитячого будинку сімейного типу, ніж старша, оскільки не має збереженого емоційного зв`язку з рідними батьками, вона сприймає їх як чужих, проявляє емоційну прихильність до батьків вихователів. У [PERSON] емоційна прихильність до рідних батьків збережена - матері, батька, хрещеної, тітки, бабусі та дідуся. Діти звикають до дитячого будинку сімейного типу без ознак дезадаптації, емоційна прихильність до рідних батьків збережена лише у старшої [PERSON] , але вже минув кризовий період переживання розлуки і включений процес прийняття ситуації. Паралельно формується емоційна прихильність до батьків-вихователів. За період проживання дітей у дитячому будинку сімейного типу біологічна мати бачилася із дітьми тричі. Зустрічі відбувалися у вихідні дні у будинку, де виховуються діти. Тривалість зустрічей відбувалася приблизно 30 хв. Під час зустрічей матері з дітьми, зі слів батьків-вихователів від неї відчувався стійкий запах алкогольних напоїв. Крім цих зустрічей мати не проявляла ініціативи щодо спілкування із дітьми. Натомість старша дівчинка сама телефонує біологічній матері, але постійно чує матір, яка перебуває у стані алкогольного сп`яніння. З біологічним батьком [PERSON] за час проживання у дитячому будинку сімейного типу діти ні разу не бачилися та не спілкувалися. Відповідно до листа виконавчого комітету Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області № 17/03-04 від 16 лютого 2021 року громадяни [PERSON] та [PERSON] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] . За час проживання у селищі зарекомендували себе негативно, не працюють, зловживають спиртними напоями. Неодноразово до виконавчого комітету надходили скарги від сусідів та родичів щодо неналежного виконання батьківських обов`язків та зловживання спиртними напоями. У будинку, де проживають [PERSON] та [PERSON] відключено газопостачання за борги на стінах грибок. Згідно із актом обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] від 12 лютого 2021 року умови проживання у будинку незадовільні, відрізане газопостачання, на стінах грибок, у будинку брудно, неприємний запах. Мати та батько мали явні ознаки алкогольного сп`яніння. Відповідно до частини першої статті 3 Сімейного кодексу України (далі - СК України) сім'я є первинним та основним осередком суспільства. Дитина належить до сім`ї своїх батьків і тоді, коли спільно з ними не проживає. Частинами першою та третьою статті 5 СК України передбачено, що держава охороняє сім`ю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сім`ї. Держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із частиною восьмою статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до статі 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. У постанові Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (із змінами, внесеними згідно з постановою Пленуму Верховного Суду України № 20 від 19 грудня 2008 року), а саме - в пункті 15 зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У силу частини першої статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитини» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно за статтею 39 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави учасниці вживають всіх необхідних заходів для сприяння фізичному та психологічному відновленню та соціальній інтеграції дитини, яка є жертвою будь-яких видів нехтування, експлуатації чи зловживань, катувань чи будь-яких жорстоких, нелюдських або принижуючих гідність видів поводження, покарання чи збройних конфліктів. Таке відновлення і реінтеграція мають здійснюватися в умовах, що забезпечують здоров`я, самоповагу і гідність дитини. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абзацу 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання; ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Частиною п`ятою та шостою статті 19 СК України передбачено, що орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до висновку від 23 лютого 2021 року № 44 орган опіки та піклування Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області у зв`язку із ухиленням від виконання батьківських обов`язків вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх доньок [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Вказаний висновок органу опіки та піклування щодо доцільності позбавлення відповідачів батьківських прав є достатньо обґрунтованим і таким, що відповідає інтересам дітей. У даному випадку застосування крайнього заходу у вигляді позбавлення батьківських прав призведе до захисту прав дітей від небезпеки їх життю та здоров`ю. При розгляді даної справи по суті суд враховує, що впродовж тривалого часу відповіді ухиляються від виконання батьківських обов`язків щодо своїх малолітніх дітей, їх відношення та поведінка до батьківських обов`язків є стійкими та систематичними. З часу відібрання доньок відповідачі свого відношення до виконання батьківських обов`язків не змінили, участі в утриманні дітей не приймають, не цікавляться їх життям та здоров`ям, моральним та духовним розвитком. За вісім місяців перебування дітей у дитячому будинку сімейного типу мати тричі відвідувала доньок, перебуваючи при цьому у стані алкогольного сп`яніння, батько жодного разу з дітьми не зустрівся. За місцем проживання відповідачі характеризуються негативно, не працюють та зловживають спиртними напоями, для проживання малолітніх дітей у будинку жодних умов не створили. На засідання комісії з питань доцільності позбавлення батьківських прав та до суду відповідачі не з`явилися, доказів, які б спростовували доводи позивача не надали. З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку про задоволення даного позову та позбавлення відповідачів батьківських прав. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідачів на користь держави підлягає судовий збір у розмірі по - 1 135 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved