Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-25 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державної служби молоді та спорту України про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди та зобов'язання вчинити певні дії. Ухвалою суду від 17 березня 2014 року по справі № 757/5809/14-ц позовні вимоги щодо здійснення повного розрахунку за трудовим контрактом від 27 грудня 2011 року з виплатою усіх, передбачених контрактом платежів виділено в самостійне провадження. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з 27 грудня 2011 року працював на посаді головного тренера штатної збірної команди України з легкої атлетики у Державній службі молоді та спорту України. 27 вересня 2012 року з вказаної посади позивача було звільнено на підставі наказу № 163-т від 27 вересня 2012 року у зв'язку з невиконання п. 2.4.7 контракту (обов'язку контролювати діяльність тренерів та спортсменів штатної національної збірної команди України) на підставі п. 8 ст. 36 КЗпП України. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 16 квітня 2013 року зобов'язано Державну службу молоді та спорту України змінити формулювання причини звільнення позивача з п. 8 ст. 36 КЗпП України на ч. 1 ст. 38 КЗпП України (за власним бажанням). При звільненні позивача із займаної посади відповідач не провів з ним остаточний розрахунок при звільненні, зокрема, сплату премій, надбавок та інше. Тому, позивач звернувся до суду з цим позовом та просив його задовольнити. За згодою представника позивача до участі у справі було залучено як співвідповідача Федерацію легкої атлетики України (а.с. 161). У судовому засіданні представник позивача неодноразово змінював позовні вимоги (а.с. 69-70, 153-155). Востаннє, просив стягнути з Державної служби молоді та спорту України винагороду за успішні результати виступу національної збірної команди України з легкої атлетики на ХХХ Олімпійських іграх 2012 року в м. Лондоні під його керівництвом у розмірі 10 000 грн. та 2 000 доларів США, що згідно офіційного курсу Національного банку України станом на 4 червня 2014 року еквівалентно 23 740 грн., а всього 33 740 грн. Представники відповідачів Державної служби молоді та спорту України та Федерації легкої атлетики України позовні вимоги не визнали, мотивуючи тим, що списки тренерів, яким підлягає виплата винагороди за успіхи у Чемпіонаті Європи та Олімпійських іграх 2012 року, формуються Федерацією легкої атлетики України та затверджуються Державною службою молоді та спорту України. Федерація легкої атлетики України не рекомендувала у таких списках на винагороду позивача. А тому, підстав для виплати винагороди позивачу немає. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач [PERSON] з 27 грудня 2011 року працював на посаді головного тренера штатної збірної команди України з легкої атлетики у Державній службі молоді та спорту України на підставі укладеного контракту (а.с. 15-18). Відповідно до п. 2.4.2 контракту до обов'язків позивача входило забезпечувати виконання спортсменами збірної команди України спортивних досягнень на Чемпіонаті Європи 2012 року, де повинні бути зайняті особисті місця 5-7, командне місце 4 та на Олімпійських іграх 2012 року, де повинні бути зайняті особисті місця 3-5. До даних, наданих Федерацією легкої атлетики України, спортсмени збірної команди України на Чемпіонаті Європи 2012 року посіли особисті місця 5-7, командне місце 4 та на Олімпійських іграх 2012 року посіли 3 особисті місця. За виконання обов'язків, передбачених цим контрактом, головному тренеру встановлюється премія за підсумками роботи головного тренера - згідно з наказом Держмолодьспорту України та відповідно до Порядку преміювання працівників штатних збірних команд України (пп. «д» п. 4.2 контракту). Наказом Міністерства України у справах сім'ї, молоді та спорту від 4 серпня 2006 року затверджено Порядок преміювання працівників штатних збірних команд України, відповідно до п. 2 якого преміювання тренерів штатних збірних команд України здійснюється відповідно до їх особистого внеску в підготовку і обслуговування спортсменів збірних команд України, спрямовані на забезпечення їх успішних виступів на спортивних змаганнях міжнародного рівня. Нарахування та виплата премій за вказаним Наказом не є предметом спору. Разом з тим, Постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 680 затверджено Порядок виплати винагород спортсменам України - чемпіонам, призерам спортивних змагань з олімпійських видів спорту міжнародного рівня та їх тренерам. Зокрема, п. 1 цього Порядку передбачено виплату винагороди тренерам штатних збірних команд (державним, головним, провідним, старшим тренерам, тренерам-викладачам з хореографії), іншим працівникам збірних команд (далі - тренери), які брали безпосередню участь у підготовці спортсмена (команди) до змагання. Відповідно до п. 3 вказаного Порядку списки спортсменів і тренерів, які затверджуються Мінмолодьспортом (Державною службою молоді та спорту України), формуються його відповідними підрозділами з урахуванням рішень федерацій з видів спорту і протоколів спортивних змагань. З урахуванням наведеного, для призначення виплати винагороди позивачу за підготовку до Олімпійських Ігор та Чемпіонату Європи Державній службі молоді та спорту України необхідно врахувати рішення Федерації легкої атлетики України та протоколи спортивних змагань з цього питання. Згідно з даних витягу протоколу збірно-виборної Всеукраїнської спілки громадських організацій Федерації легкої атлетики України від 8 листопада 2012 року роботу Федерації легкої атлетики України, після заслуховування звіту президента Федерації [PERSON]. та звіту віце-президента Федерації [PERSON] визнано незадовільною. Відповідно до протоколу від 4 жовтня 2012 року № 14 засідання виконкому Федерації легкої атлетики України, виконком висловив свої сумніви з приводу правомірності рішення головної тренерської ради з легкої атлетики щодо грошових винагород [PERSON], [PERSON], [PERSON] та пропонує суму їх винагород перерозподілити між тренерами - масажистами, лікарями штатної збірної команди вказаними у наданому списку (а.с. 118-122). Згідно з протоколом від 12 грудня 2012 року № 3 Федерації легкої атлетики України визначено список тренерів, які мають право на премію за успіхи в Оліміпаді 2012 року, серед списків яких прізвище позивач відсутнє (а.с. 126-128, 136-139, 143-145). Вказані протоколи стали підставою для затвердження 18 грудня 2012 року Державною службою молоді та спорту України прийнятих рішень Федерації легкої атлетики України щодо розподілу винагороди серед спортсменів та тренерів за підготовку до Олімпійських Ігор та Чемпіонату Європи(а.с. 123-125, 133-135) Разом з тим, Федерація легкої атлетики України є громадським об'єднанням, яке відповідно до положень ст. 3 Закону України «Про громадські об'єднання» утворюється на принципі самоврядності, що передбачає право членів (учасників) громадського об'єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об'єднання відповідно до його мети (цілей), визначати напрями діяльності, а також невтручання органів державної влади, інших державних органів, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування в діяльність громадського об'єднання, крім випадків, визначених законом. Крім того, ст. 22 вказаного Закону втручання органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб у діяльність громадських об'єднань, так само як і втручання громадських об'єднань у діяльність органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб, не допускається, крім випадків, передбачених законом. Оскільки Федерація легкої атлетики України є громадським об'єднанням, то Державна служба молоді та спорту України (Мінмолодьспорту) не мала та не має права втручатись у її діяльність, а також впливати на прийняття рішення при формуванні списків спортсменів і тренерів на виплату їм винагород за результатами виступів збірної команди України з легкої атлетики. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, так як у виконання п. 3 Порядку виплати винагород спортсменам України - чемпіонам, призерам спортивних змагань з олімпійських видів спорту міжнародного рівня та їх тренерам, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 23 липня 2008 року № 680, Державною службою молоді та спорту України з урахуванням рішень Федерації легкої атлетики України були сформовані списки тренерів, які мають право на отримання винагород за успіхи на Олімпійських іграх та чемпіонаті Європи (серед яких прізвище позивача відсутнє). На підставі викладеного та

Outcome: dismissed