Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в розмірі 7 257 грн. 68 коп. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що 04.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (правонаступник Товариства з обмеженою відповідальністю «Комерційний банк «Дельта»), далі по тексту - Позивач, та [PERSON] (далі по тексту - Відповідач) було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-11793-041212 (далі по тексту - Договір). Відповідно до умов Договору Відповідачу було надано споживчий кредит строком на 48 місяців, у 8 000 грн., для погашення заборгованості по якому Позивачем було відкрито рахунок [NUMBER]. Відповідно до п. 3.1 Частини 3 Договору Відповідач зобов'язується здійснювати погашення заборгованості щомісячно не пізніше 4-го числа кожного місяця, шляхом зарахування суми грошових коштів у сумі 483 грн. у відповідності до Графіку платежів на відкритий рахунок. Однак, Відповідач не виконує належним чином зобов'язання за Договором, внаслідок чого виникла заборгованість. У зв'язку з вище викладеним, Позивач просить з Відповідача заборгованість, що становить 7 257 грн. 68 коп. Представник позивача в судове засідання не з'явився, через канцелярію суду надав заяву в якій просив розглядати справу у відсутність представника позивача, позов просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився. Судом вживалися заходи щодо повідомлення Відповідача про дату, час та місце розгляду справи належним чином. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов'язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. У судовому засіданні достовірно встановлено, що 04.12.2012 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] шляхом акцептування Банком, було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 002-11793-041212 (а.с. 11). Відповідно до ст. 207 ЦК України, Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний сторонами. Відповідно до ч. 2 ст . 638 ЦК України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором Банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до умов Договору Позивач надав Відповідачу споживчий кредит в розмірі 8 000 грн. Відповідно до п. 2.7 Частини 2 Договору для погашення Відповідачем заборгованості по кредиту Позивачем було відкрито рахунок № 29097007344155 в національній валюті - гривні. Відповідно до п. 2.1 Частини 3 Договору, моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції щодо укладення Договору, а отже моментом укладання Договору на умовах, описаних в Пропозиції та Правилах, вважається момент вчинення Банком фактичних дій щодо перерахування суми кредиту на поточний рахунок, вказаний Відповідачем у Договорі. Відповідно до п. 2.3 Частини 3 Договору, Відповідач до підписання Договору був ознайомлений в письмовій формі з інформацією про умов кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця діє є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір. Відповідно до п. 2.4 Частини 2 Договору, протягом строку кредиту, за користування кредитними коштами Відповідач сплачує Позивачу проценти, виходячи з розміру процентної ставки - 9,99 в рік. Відповідно до п. 2.5 Частини 2 за обслуговування кредитної заборгованості встановлюється розмір комісії 3,49 % за місяць. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно положень ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав повністю, що підтверджується меморіальним ордером № 56977759 (а.с. 10). Відповідач належним чином не виконує умови Договору. Станом на 12.08.2014 заборгованість Відповідача перед Позивачем складає 7 257 грн. 68 коп. та складається з заборгованості за сумою кредиту - 5 638, 78, заборгованості за відсотками - 222, 90 грн., заборгованості за комісіями - 1 396 грн.(а.с. 9) Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України за договором позики передбачено повернення боргу (позики) частинами (в розстрочку). В цьому випадку, якщо позичальник порушить строк повернення наступної частини позики, то це дає право позикодавцю вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася і належних йому відсотків. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до ч. 4 ст. 631 ЦК України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. За таких обставин, враховуючи, що Відповідач не виконує належним чином взятих на себе зобов'язань, суд вважає за можливе задовольнити позов ПАТ «Дельта Банк» та стягнути з Відповідача на його користь суму у розмірі 7 257 грн. 68 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд присуджує до стягнення з Відповідача на користь Позивача судові витрати по сплаті судового збору у сумі 243 грн. 60 коп., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved