Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-03 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу за розпискою. Свою позовну заяву позивачка [PERSON] обґрунтувала тим, що 10 квітня 2016 року вона передала [PERSON] у власність 2500,00 доларів США, про отримання яких відповідачка склала письмову розписку. Вказує на те, що умовами позики сторони передбачили строк повернення грошових коштів протягом 4 місяців на першу вимогу позивачки. Посилаючись на те, що станом на 12 вересня 2018 року відповідачка [PERSON] суму позики [PERSON] не повернула, позивачка звернулася до суду з даним позовом, у якому просила суд стягнути з відповідачки на свою користь 2500,00 доларів США боргу за розпискою, 917,34 доларів США процентів за користування позикою, нарахованих відповідно до ст. 1048 ЦК України за період з 10.04.2016 по 12.09.2018, та 156,74 доларів США як 3% річних за період з 11.08.2016 по 12.09.2018, що разом становить 3574,08 доларів США, а також 1 003,97 грн. судового збору. Представник позивачки у судовому засіданні вимоги позовної заяви підтримав, пояснив суду, що станом на день розгляду справи, борг за розпискою відповідачкою не повернуто. За період користування грошовими коштами позивачка нарахувала проценти, встановлені законом, та 3% річних як міру відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. У судове засідання відповідачка [PERSON] не з`явилася, про розгляд справи повідомлялися за адресою реєстрації, відомості про яку отримано з Відділу з питань реєстрації місця поживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА в м.Києві. Судові повістки про виклик у судове засідання, які направлялися відповідачу, поверталися за закінченням терміну зберігання. Відомості про наявність іншої адреси, окрім адреси місця реєстрації відповідачки, в матеріалах справи відсутні. У розписці відповідачем зазначена адреса місця реєстрації. Заяв про розгляд справи за її відсутності, про причини неявки, відзив на позовну заяву від відповідачки не надходили. Зважаючи на відсутність заперечень представника позивача, суд дійшов висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідачки, яка вважається належним чином повідомленою про розгляд справи відповідно до ч. 8 ст. 128 ЦПК України, з можливістю постановлення заочного рішення по справі (ч. 4 ст. 223 ЦПК України). Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову у зв`язку з наступним. З матеріалів справи вбачається, що 10 квітня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, за яким позивачка передала у власність відповідачки грошові кошти у розмірі 2500,00 доларів США терміном на 4 місяці. Про отримання коштів від позивачки відповідачкою складено розписку (а.с. 5). Станом на день розгляду справи [PERSON] борг позивачці [PERSON] не повернула, а відтак, права позивачки підлягають захисту судовим рішенням. Згідно з ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей (правовий висновок ВСУ від 18 вересня 2013 року № 6-63цс13). Судом у судовому засіданні досліджено оригінал розписки, її текст та викладені умови повернення грошових коштів. Підстав вважати, що розписка засвідчує існування інших, а ніж боргових правовідносин між сторонами, не встановлено. Розпискою виражено справжню правову природу укладеного договору позики. Розписка має вираження обов`язку [PERSON] повернути грошові кошти на першу вимогу позивачки, але не пізніше спливу 4 місяців з дня отримання коштів, а відтак така розписка дає правові підстави для стягнення боргу судовим рішенням. Відповідно до ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У конкретному випадку сторони не встановлювали розмір відсотків у договорі позики, які має сплачувати [PERSON] за користування грошовими коштами. У такому випадку, позивачка має право на стягнення з відповідачки відсотків у розмірі облікової ставки НБУ, яка за період з 10 квітня 2016 року по 12 вересня 2018 року неодноразово змінювалася, та загальний розмір таких відсотків на рівні облікової ставки НБУ за вказаний період складає 917,34 доларів США (а.с.6). Такою, що прострочила виконання грошового зобов`язання [PERSON] стала з 11.08.2016, а відтак з цієї дати позивачка має право на стягнення плати як міри відповідальності за невиконання грошового зобов`язання. Так, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданих позивачем розрахунків, відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України за період з 11.08.2016 по 12.09.2018 позивачкою на суму боргу 2500,00 доларів США було нараховано відповідачці 3% річних на суму 156,74 долара США (2500,00 дол. : 100 % х 3% : 365 днів х 763 дні). Враховуючи відсутність доказів про те, що станом на день розгляду справи у суді відповідачка виконала умови укладеного з позивачкою договору позики та повернула борг, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак про їх задоволення. За таких обставин, позов [PERSON] потрібно задовольнити в повному обсязі та стягнути на її користь з [PERSON] 2500,00 дол. США основної суми боргу, 917,34 дол. США як процентів за користування позикою за період з 10 квітня 2016 року по 12.09.2018 року та 156,74 дол. США як 3% річних за період 11 серпня 2016 року по 12 вересня 2018 року, а разом стягнути 3574,08 доларів США (що станом на день звернення до суду за курсом НБУ становило 100 395,91 грн.). Стягнення боргу за договором позики, відсотків за користування позикою та плати за користування грошовими коштами понад домовлені сторонами строки здійснюється у валюті позики, про що 16.01.2019 Великою Палатою Верховного Суду зроблено відповідний правовий висновок у справі № 373/2054/16-ц. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача також 1 003,96 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved