Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-13 00:00:00

У вересні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про визнання припиненим договору поруки. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кардтех», ДП «Компанія Кардтех», [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/21-03/12 від 25 грудня 2006 року. В рамках Генеральної угоди між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та ТОВ «Кардтех» були укладені кредитні договори № 010/93-12/93 від 21 грудня 2009 року та № 010/93-12/94 від 21 грудня 2009 року. Для забезпечення виконання зобов'язань, 25 грудня 2006 року між банком та ним було укладено Договір поруки № 010/21-03/7/12-2. В подальшому сторонами до Генеральної угоди вносились зміни, згідно умов яких відбулось збільшення розміру зобов'язань та строків його виконання. Такі зміни відбувались без його згоди як поручителя і своєї згоди на зміну умов договору він не давав. Просив суд визнати поруку за Договором поруки № 010/21-03/7/12-2 від 25. грудня 2006 року такою що припинена з 26 квітня 2007 року та стягнути з відповідача судові витрати. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили суд їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, вважає їх необґрунтованими та просив з цих підстав відмовити у позові. Суд, вислухавши пояснення представників позивача, представника відповідача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. В судовому засіданні судом встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кардтех», ДП «Компанія Кардтех», громадянином [PERSON] було укладено Генеральну кредитну угоду № 010/21-03/12 від 25 грудня 2006 року (а.с.7-9). В рамках даної Генеральної угоди між Публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» в особі Київської регіональної дирекції «Райффайзен Банк Аваль» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кардтех» були укладені кредитні договори № 010/93-12/93 від 21 грудня 2009 року та № 010/93-12/94 від 21 грудня 2009 року. За умовами Генеральної угоди кредитор зобов'язується надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених генеральною угодою. Відповідно до п. 1.2 Генеральної угоди загальний розмір заборгованості не може перевищувати суми 262051,54 доларів США. Відповідно до п. 1.3 Генеральної угоди строк користування кредитними коштами за даною угодою встановлюється до 24 грудня 2009 року. В подальшому сторонами до Генеральної угоди вносились зміни. Так, було укладено Додаткову угоду № 010/21-03/04/10 від 26 квітня 2007 року, якою в п.1.2 Генеральної угоди були внесені зміни та збільшено загальний розмір заборгованості позичальників по кредитним договорам, яка не може перевищувати суми еквівалентної 282 000,00 долари США. Крім того даною Додатковою угодою п. 2.2 Генеральної угоди було доповнено п.2.2.2, яким встановлювалися нові умови для надання кредитної лінії для поповнення обігових коштів. 19 червня 2009 року між кредитором та ТОВ «Кардтех» було укладено Додаткову угоду №4 до Генеральної угоди. Цією додатковою угодою були внесені зміни в п. 1.3 Генеральної угоди, яким було подовжено строк користування кредитними коштами до 28 червня 2010року. 21 грудня 2009 року між кредитором та ТОВ «Кардтех» було укладено Додаткову угоду №5, якою продовжено строк дії Генеральної угоди до 28 червня 2012 року. 25 лютого 2011 року між кредитором та ТОВ «Кардтех» була укладена Додаткова угода №6, якою строк дії Генеральної угоди подовжено до 28 червня 2014 року. Таким чином, з урахуванням наведеного вбачається, що додатковими угодами збільшувався розмір зобов'язання та строки його виконання. В забезпечення виконання зобов'язань за генеральною угодою та укладеними договорами кредиту, 25 грудня 2006 року між відповідачем та позивачем було укладено Договір поруки № 010/21-03/7/12-2 (а.с.16). Відповідно до п. 1.2. якого позивач як поручитель на добровільних засадах бере на себе зобов'язання перед Кредитором відповідати по зобов'язанням боржників - ТОВ Кардтех», ДП «Компанія Кардтех», які виникають з умов Генеральної угоди, в повному обсязі цих зобов'язань. Статтею 559 ЦК України закріплено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. За змістом ст.ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає у разі підвищення розміру процентів, відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються відсотки за користування грошима, установлення неустойки. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення обсягу основного зобов'язання навіть за згодою кредитора та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення поруки у разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому випадку звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. Така позиція висловлена в Постановах верховного Суду України по справах №№ 6-13цс12, 6-18цс11, 6-69цс11, 6-134цс12. Як роз'яснив Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 22 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» за № 5 від 30 березня 2012 р., відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов'язується зі зміною забезпеченого зобов'язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов'язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Проте якщо в договорі поруки передбачено, зокрема, можливість зміни розміру процентів за основним зобов'язанням і строків їх виплати тощо без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої угоди, то ця умова договору стала результатом домовленості сторін (банку і поручителя), а, отже, поручитель дав згоду на зміну основного зобов'язання. Якщо в договорі поруки умови сторонами не узгоджені, а з обставин справи не вбачається інформованості поручителя і його згоди на збільшення розміру його відповідальності, то відповідно до положень ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Відповідно до п. 4.1 договору - сторони договору встановлюють, що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та втрачає свою дію з моменту закінчення забезпеченого зобов'язання. Відповідно до п. 1.3 Генеральної кредитної угоди строк користування кредитними коштами встановлюється до 24 грудня 2009 року. Оскільки зміна розміру та строку виконання зобов'язання змінювалась для позичальників, умови та строк виконання зобов'язання змінювались і для поручителя, а п. 4.2 договору встановлено, що зміна умов або строку виконання зобов'язання можуть бути переглянуті тільки за письмовою згодою. Отже, відповідач був зобов'язаний звернутися до позивача за отриманням згоди від останнього на зміну умов та строку виконання зобов'язання, оскільки у разі неотримання такої згоди для відповідача настали несприятливі наслідки у вигляді припинення поруки. В судовому засіданні відповідач не заперечував, що згоди поручителя відповідач не отримував. Пунктом 4.2 договору передбачено, що строк та умови виконання договору можуть бути переглянуті сторонами лише за їх письмової згоди. Наявність такого пункту доводить, що при укладенні договори сторони передбачили, що в подальшому може виникнути необхідність внесення змін до договору і встановили порядок внесення таких змін. Разом з тим, можливість збільшення обсягу основного зобовязання за договором та строків його виплати без додаткового повідомлення поручителя та укладення окремої додаткової угоди договором не передбачена. Отже, кредитор зобов'язаний був отримати від поручителя згоду на продовження поруки і після зміни умов та строків виконання основного зобов'язання. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку поясненням та наявним в матеріалах справи доказам, враховуючи те, що позивача не було повідомлено про укладення Додаткової угоди № 010/21-03/04/10 від 26 квітня 2007 року, а умовами договору поруки не передбачено збільшення суми боргу за основним зобов'язанням без згоди поручителя, суд дійшов висновку, що договір поруки № 010/21-03/7/12-2 від 25 грудня 2006 р. вважається припиненим з моменту укладення Додаткової угоди № 010/21-03/04/10 від 26 квітня 2007 року до кредитного договору. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, понесені останнім, які складаються із судового збору в сумі 114,70 грн. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: approved