Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-19 00:00:00

У березні місяці 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом, в якому вказує, що він є власником житлового будинку, що розташована в [ADDRESS]. З 5 серпня 2008 року по 11 березня 2013 року перебував у шлюбі з [PERSON] До моменту вступу в шлюб [PERSON] мала сина - [PERSON], який в подальшому був зареєстрований в його будинку. 07.12.2012 року позивач дозволив зареєструвати в своєму будинку внука відповідачки [PERSON]. Згідно рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 11 березня 2013 року шлюб між ним та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка та її син зобов»язувалися добровільно знятися з реєстрації в його будинку. Але не зважаючи на те, що останні більше двох років не проживають в його будинку, залишилися зареєстрованими в ньому. Позивач звертався в Чорнухинський районний сектор управління державної міграційної служби України в Полтавській області з проханням зняти відповідачів з реєстраційного обліку, де отримав відмову. Просив суд визнати [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням яке розташоване за адресою: [ADDRESS] та зобов'язати управління державної міграційної служби України у Полтавській області зняти відповідачів з реєстраційного обліку за адресою де він проживає. В судовому засіданні [PERSON] та його адвокат [PERSON] позовні вимоги підтримали, надали суду пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачка [PERSON] позов не визнала суду показала, що перебувала в шлюбі з позивачем, в даний час шлюб розірвано. В будинку колишнього чоловіка знаходиться її речі, іншого житла вона не має. В даний час в Чорнухинському районному суді знаходиться цивільна справ про поділ спільно нажитого майна. Просить позивача виділити їй та її сину кімнату для зберігання особистих речей та проживання. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, подав заяву в якій прохав розглянути цивільну справу без його участі, проти позову заперечив. Суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати,визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності його без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ст.64 ЖК України до членів сім»ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім»ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім»ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов»язки, як наймач і члени його сім»ї. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS]. Згідно рішення Чорнухинського районного суду Полтавської області від 11 березня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Після розірвання шлюбу відповідачка [PERSON] залишилися проживати в будинку позивача, там залишились її речі (шафа, диван, стіл). Проти цього не заперечує позивач. Тому [PERSON] хоч і перестала бути членом сім»ї позивача, але не втратила права на проживання в його будинку. Таким чином в цій частині позову необхідно відмовити. Що стосується позовних вимог про визнання такими, що втратили право на проживання в будинку позивача сина [PERSON], [PERSON] та її внука [PERSON], [INFO] то суд вважає, що в цій частині позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] проживав у спірному будинку із квітня місяця 2008 року по листопад місяць того ж року. Після цього виїхав працювати в м.Київ і там і проживає. Відповідно до наказу наданого суду [PERSON] працює в Державному науково-дослідному інституті МВС України, тому він фактично втратив право на проживання у будинку позивача по [ADDRESS]. У 2011 році відповідач уклав шлюб ж жителькою м.Києва, яка постійно там проживає. У шлюбі дружина народила двох дітей і один із його синів зареєстрований в [ADDRESS]. Тому позовні вимоги позивача про те, що [PERSON] втратив право на проживання в його будинку є обґрунтованими, а малолітній [PERSON] не був членом його сім»ї і не проживає в спірному будинку. . Відповідно до ст. ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідач [PERSON] не надав суду доказів про те, що він є членом сім»ї позивача та не втратив право на проживання в спірному будинку. Що стосується малолітнього [PERSON] то він взагалі не проживав в смт.Чорнухи Полтавської області Враховуючи те, що реєстрація відповідачів у житловому будинку має формальний характер та порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, змушує витрачати особисті кошти на оплату житлово-комунальних послуг за відповідачів, тому є достатні підстави для задоволення позовних вимог в цій частині

Outcome: partial