Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини заробітку щомісяця до досягнення їх неповнолітньою дитиною: [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем по справі уклали шлюб, зареєстрований 31 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 133. Від шлюбу вони мають дитину: [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на повному її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Також відповідач не надає їй ніякої допомоги на її утримання по догляду за дитиною, чим ставить її в дуже скрутне матеріальне становище. У судове засідання представник позивачки не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом по справі встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, відповідно до копії свідоцтва про шлюб, який зареєстрований 31 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Тернівського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 133 (а.с. 6). Від шлюбу сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], батьком якої, відповідно до копії свідоцтва про народження, записаний відповідач [PERSON] (а.с. 7). На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивачки. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини та позивачки не надає. Як передбачає ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина має право на своє утримання під час вагітності та до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач має стабільну заробітну плату, хронічними захворюваннями не хворіє, утриманців у нього не має, стягнення за виконавчими листами не проводиться. Відтак, суд у даній справі бере до уваги викладені обставини та зважає на положення ст. 27 Конвенції про права дитини, відповідно до якої батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а тому вважає за можливе зобов'язати відповідача виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, суд вважає за можливе зобов'язати відповідача виплачувати аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною: [PERSON], [INFO], трирічного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 04 березня 2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved