Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом. [INFO] року [PERSON] померла. [PERSON] після уточнення позовних вимог просить визнати частково недійсним реєстраційне посвідчення № 0015585 видане 18.12.2009 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на нерухоме майно на ім'я [PERSON], яка набула права власності на квартиру [ADDRESS]; в результаті його спадкування за заповітом визнати за нею право власності на ? частину квартири квартири [ADDRESS]; визнати за нею та право власності на ? частину зазначеної квартири в порядку спадкування після смерті батька - [PERSON] та право власності на ? частини квартири в порядку спадкування після смерті матері - [PERSON] У своїх вимогах ставлячи питання про визнання права власності на частину квартири у будинку житлово-будівельного кооперативу, посилається на те, що померла [PERSON], яка заповіла своє майно [PERSON], хоча і була членом кооперативу, пайовий внесок, а також подальші платежі за кооперативну квартиру не сплачувала, у квартирі не проживала. Вважає членство [PERSON] в кооперативі формальним, оскільки саме її мати з батьком, сплатили пайовий внесок за квартиру в повному обсязі, отже можуть вважатись власниками квартири. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. Зазначив, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.09.2008 року, яке набрало законної сили за [PERSON] в порядку спадкування було визнано право власності на квартиру [ADDRESS]. Таке рішення було ухвалене на підставі заповіту посвідченого 26.03.2003 року нотаріусом Цимлянської нотаріальної контори Ростовської області Російської Федерації Пушкарьовою З.С. Також зазначив, що позивачем не надано доказів членства в ЖБК «Алмаз-6», доказів, що підтверджують спадкування позивачем прав та обов'язків за зазначеним членством та доказів щодо сплати будь-якої частки пайового внеску. Додатково зазначив, що позивачем також не надано доказів членства померлого [INFO] року [PERSON] в ЖБК «Алмаз-6» та доказів, що підтверджують спадкування ним прав та обов'язків за вищезазначеним членством на квартиру [ADDRESS]. Також представник відповідача просить застосувати строк позовної давності посилаючись на те, що позивач була обізнана про реєстрацію відповідачем квартири у 2009 році, але з позовом про захист порушеного права звернулася в 2013 році пропустивши строк звернення до суду. ЖБК «Алмаз-6» у судовому засіданні просила позов задовольнити. Зазначила, що спірна квартира була побудована за спільні кошти членів сім'ї, а саме [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Служба у справах дітей Святошинської РДА в м. Києві явку свого представника у судове засідання не забезпечила, через канцелярію суду надійшла заява від служби про слухання справи у відсутність представника та ухвалення рішення в інтересах дитини. Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві явку свого представника у судове засідання не забезпечила, через канцелярію суду надала заяву про слухання справи за відсутності представника Реєстраційної служби. Київська міська рада явку свого представника у судове засідання не забезпечила, про місце та час розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотання про розгляд справи за відсутності представника Київської міської ради до суду не надходило. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, представника відповідача та представника третьої особи - ЖБК «Алмаз-6», дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] відповідно до ордеру на житлове приміщення в будинку ЖБК № 032965 від 27.07.1982 року була надана члену ЖБК «Алмаз-6» [PERSON] на сім'ю з чотирьох осіб: [PERSON],на її сина - [PERSON], на жінку сина - [PERSON]. Та на онуку - [PERSON] (а.с.14,15,16). [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 05.07.1980 р. по 17.09.1987 року (а.с. 6,7). [INFO] року [PERSON] помер (а.с.10). За ст.549 ЦК Української РСР, якщо спадкоємець фактично вступив в управління або володіння спадковим майном, вважається, що він прийняв це спадкове майно. Таким чином вважається, що [PERSON] як спадкоємець першої черги прийняла майно після смерті свого батька. [INFO] року померла [PERSON] (а.с.9). [PERSON] була зареєстрована у спірній квартирі з дня її отримання та знята з реєстрації 06.09.2005 року у зв'язку зі смертю (а.с.17). За життя [PERSON] склала заповіт (26.03.2003 р. м. Цимлянськ, Ростовська область, Російська Федерація) на ім'я своєї доньки [PERSON], яким заповіла їй все своє майно з чого б воно не складалося та де б воно не знаходилось (а.с.215). За життя [PERSON] не зважаючи на сплату пайового внеску у повному обсязі, остання не отримувала свідоцтва про право власності на спірну квартиру, а [PERSON] та [PERSON] також не порушували питання про визнання за ними права власності на квартиру, оскільки [PERSON] склала заповіт, щодо свого майна на користь своєї онуки [PERSON] - доньки [PERSON] і [PERSON] і не передбачали, що [PERSON] проживаючи в Росії складе інший заповіт. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 24.09.2008 року було задоволено позов [PERSON] до ЖБК «Алмаз-6», [PERSON], [PERSON], третя особа: КМБТІ про визнання права власності на квартиру в порядку спадкування. Судом вирішено: «визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на квартиру [ADDRESS]» (а.с.23-24). Підставою позову було неотримання за життя [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру, що унеможливило отримання в подальшому [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Дане рішення набрало законної сили (а.с.224). Право власності [PERSON] було зареєстровано 18.12.2009 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (реєстровий номер 664) (а.с.11). Згідно довідки КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду Святошинського району м. Києва» ЄРРЦ Філія 802 від 28.08.2013 року № 1379, в спірній квартирі зареєстровані, проживали та проживають від часу будівництва будинку: з 1982 року - [PERSON], [PERSON], з 2003 року - донька [PERSON] - [PERSON], а після визнання судом права власності на спірну квартиру за [PERSON], у спірній квартирі були зареєстровані особи: у 2012 р. - [PERSON], та у 2013 р. - [PERSON] та [PERSON] (а.с.20). Як пояснюють у судовому засіданні позивач та представник ЖБК «Алмаз», [PERSON], [PERSON] та [PERSON] були зареєстровані у спірній квартирі за дорученням [PERSON] Остання ніколи не приїздила на Україну до спірної квартири, за утримання будинку та комунальні платежі не сплачувала. Ніхто із зареєстрованих у 2012-2013 роках осіб у спірній квартирі не проживав та не сплачував за утримання будинку і комунальні послуги. [INFO] року померла [PERSON] (а.с.178). Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. З довідки ЖБК «Алмаз - 6» від 29.09.2015 року (а.с.35) вбачається, що сім'я [PERSON] заселилася в [ADDRESS] в м. Києві в 1982 році. [PERSON] проживала за даною адресою до смерті [INFO] року та приймала активну участь в житті ЖБК «Алмаз-6». [PERSON] ніколи не відвідувала збори кооперативу. В будівництві квартири приймали участь син останньої - [PERSON] та його дружина - [PERSON] [PERSON] Комунальні послуги вносилися всіма дорослими членами сім'ї. [PERSON] та [PERSON] в 1987 році розірвали шлюб, але продовжували проживати разом, вести спільне господарство. [PERSON] періодично від'їзджала до Росії. В липні 2004 р. [PERSON] звернулася до голови правління ЖБК «Алмаз-6» з питанням щодо сплати за комунальні послуги. На той час сім'я отримувала пільги, проте так як [PERSON] довгий час не проживала в квартирі дані пільги були зняті і сплата коштів за комунальні послуги відбувалася на ім'я [PERSON] (а.с.35). Дана сплата підтверджується наданими позивачем квитанціями (а.с.37-67). Суд приймає дану довідку за належний доказ у справі та вважає, що [PERSON] було доведено факт внесення пайових внесків батьками за спірну квартиру, а відтак доведено їхнє право власності на неї поряд із [PERSON] Після смерті [PERSON] та [PERSON] відкрилася спадщина, про що свідчать витяги про реєстрацію в спадковому реєстрі. Спадщину після їх смертей прийняла їхня донька [PERSON], якамбула зареєстрована в спірній квартирі, де проживала з батьками, а тому після їх смерті фактично прийняла спадщину і яка не відмовлялась від прийняття спадщини (а.с.246, а.с.36 т.2). Відповідно до ч.1 ст.8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Відповідно до ч.1 ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. З наведеної норми вбачається, що перерозподіл спадщини відбувається між тими учасниками, які повинні були прийняти спадщину, але не прийняли її за відповідних причин. Оскільки на час прийняття спадщини після померлої [PERSON] [PERSON] не було доведено право власності батьків [PERSON] на спірну квартиру, можна вважати, що існували причини які унеможливлювали прийняття [PERSON] спадщини, а отже остання має право на її перерозподіл. Ухвалюючи рішення суд виходив крім іншого з принципу справедливості, передбаченого п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України. Виходячи із вищенаведеного суд вважає неправомірним застосування строку позовної давності при вирішенні даного спору.

Outcome: approved