overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-14 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, укладеного 14.06.2014р., зареєстрованого у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 514. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову вказує, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку із відсутністю взаєморозуміння та різних поглядів на життя, що в результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин з січня 2019 року. Вважає, що сім`я розпалася, подальше перебування у шлюбі є недоцільним. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, звернулись до суду з заявою в якій зазначили, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі, просять розглядати справу без їх часті, не заперечують проти заочного розгляду справи. Відповідач у судовому засідання пояснила, що не заперечує проти задоволення позову і розірвання шлюбу. Заслухавши відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони уклали шлюб, який був зареєстрований 14.06.2014 року у Міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції, актовий запис 514 від 14.06.2014р. Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] . На теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, сторони не бажають зберегти шлюб, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 02 жовтня 2010 року він зареєстрував шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 240. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Вказав, що починаючи з жовтня 2015 року між ним та дружиною постійно виникали сварки, зберегти родину їм не вдалося. На протязі тривалого часу сторони однією сім`єю не проживають, просив розірвати його шлюб із [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 02 жовтня 2010 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції в Донецькій області, актовий запис № 240. Відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно 06.03.2019 Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO].\~ Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав\~ для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 07 квітня 2008 року він зареєстрував шлюб із відповідачем у Відділі реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 13. Від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] . Вказав, що з 2017 року однією родиною з дружиною не проживають, між ними втрачено почуття любові, зберегти родину їм не вдалося. Просив розірвати його шлюб із [PERSON] Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив розірвати його шлюб із відповідачем. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги\~ підлягають задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що 07 квітня 2008 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі реєстрації актів цивільного стану Володарського районного управління юстиції Донецької області, актовий запис № 13, що підтверджується відповідним свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] . Відповідно до свідоцтва про народження, виданого 13.01.2013 Іллічівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] .\~ Відповідно до ч.3 ст. 109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У відповідності до ч. 1, 4 ст. 206 ЦПУ України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, з урахуванням думки відповідача, який не заперечував проти розірвання шлюбу, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав\~ для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-17 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просив розірвати укладений 05 червня 2004 року шлюб з [PERSON], зареєстрований Ічнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області за актовим записом № 22, посилаючись на те, що від спільного проживання в шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], 28 червня 2011 року, а сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, через що вони припинили шлюбні відносини, з листопада 2018 року проживають окремо, спільного господарства не ведуть, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. \~ \~ \~ \~Позивач у судове засідання не зявився, який про дату, час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, при цьому письмово у позовній заяві просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання також не зявилася, будучи належним чином повідомленою про дату, час і місце розгляду справи, яка відзиву на позов не надала. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. \~ \~ \~ \~За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05 червня 2004 року (а.с. 5). Від спільного проживання у шлюбі у них 15 серпня 2004 року народився син [PERSON] ( а.с. 6) та 28 червня 2011 року народилася дочка [PERSON] (а.с. 7). Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через різні характери та погляди на життя, через що вони з листопада 2018 року проживають окремо,\~спільного господарства\~не ведуть,\~примирятися не\~бажають суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності йому [PERSON] про право власності на житло, виданого Жмеринським відділком Південно-Західної залізниці 04 грудня 1998 року згідно розпорядження від 04 грудня 1998 року за № 2447. В обґрунтування заяви посилається на те, що йому на праві приватної власності належить 1/3 частка квартири [ADDRESS] (колишня Ворошилова) м. Старокостянтинів Хмельницької області. Однак, він не може розпорядитися належною йому часткою вказаної квартири в звязку з тим, що у [PERSON] про право власності на житло, виданому Жмеринським відділком Південно-Західної залізниці 04 грудня 1998 року, його по батькові помилково вказано як «Миколайович», замість «Петрович». За таких обставин він змушений звернутися до суду з даною заявою, оскільки іншим шляхом усунути помилку в написанні його по батькові у правовстановлюючому документі неможливо. Заявник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, заявлені вимоги підтримав та просив задоволити. Заінтересовані особи також направили до суду заяви про розгляд справи без їхньої участі, не заперечували проти задоволення вимог [PERSON] Оскільки сторони в судове засідання не зявились, фіксування судового процесу за допомогою технічних засобів не здійснюється. Суд, дослідивши надані докази, вважає, що заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документу слід задовольнити, виходячи із наступного. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, імям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Судом встановлено, що згідно паспорта серії НА № 947329, виданого 22 вересня 2001 року Старокостянтинівським РВ УВМС України в Хмельницькій області, заявником є [PERSON], [INFO]. Згідно свідоцтва про народження серії ІІ-БВ № 363726 його батьками вказані [PERSON] та [PERSON]. 04 грудня 1998 року на підставі розпорядження від 04 грудня 1998 року № 2447 Жмеринським відділком Південно-Західної залізниці було видано свідоцтво про право власності на житло на імя [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. Факт належності вищезазначеного свідоцтва про право власності на житло саме заявнику [PERSON] підтверджується: його копією паспорта, карткою фізичної особи платника податків, свідоцтвом про народження, а також наявністю у нього оригіналу [PERSON] про право власності на житло, виданого Жмеринським відділком Південно-Західної залізниці 04 грудня 1998 року, та не заперечується заінтересованими особами. З огляду на викладене, суд вважає доведеним факт належності заявнику [PERSON] про право власності на житло, виданого Жмеринським відділком Південно-Західної залізниці 04 грудня 1998 року згідно розпорядження від 04 грудня 1998 року за № 2447.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-11 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яким просив суд розірвати шлюб, зареєстрований 30.06.2017 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області, актовий запис № 248. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 01.04.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 03.01.2020 року позивачем подано до суду клопотання про зміну адреси відповідача. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.03.2020 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач подав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явилась, сповіщена належним чином по двом адресам, про що свідчать відповідні поштові повідомлення, про поважність причин своєї неявки суду не повідомила. Розглянувши доводи позову, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову виходячи з наступного: Згідно з ч. 3 ст. 109 Сімейного кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і зберігання шлюбу суперечили б інтересам одного із них, що має істотне значення. Сторони уклали шлюб 30.06.2017 року. Від цього шлюбу [INFO] народжений син [PERSON] . Судом встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, не ведуть спільне господарство. Сумісне життя суперечить інтересам подружжя. Надання строку для примирення суд вважає недоцільним. При цьому суд приймає також до уваги, що спору відносно майна між сторонами не має. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Таким чином, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги про розірвання шлюбу грунтуються на вищевказаних положеннях діючого законодавства, тому підлягають задоволенню. Питання судового збору у позові не порушувалось. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-24 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, у якому просить визнати за ним право власності на Ѕ частину квартири [ADDRESS] . Свої позовні вимоги [PERSON] обґрунтовував тим, що 23.04.1999 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис №348. За твердженням позивача під час спільного подружнього життя із [PERSON] ними 10.10.2006 придбано квартиру [ADDRESS] , і відповідно є спільною сумісною власністю. Оскільки сторони не дійшли домовленостей про добровільний поділ спільного майна подружжя, позивач просить про задоволення позовних вимог. У судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав викладених у позовній заяві та просив про задоволення позовних вимог, проти винесення заочного рішення суду не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та дату судового розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки до суду не повідомила. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, з огляду на позицію позивача, суд вважає можливим розгляд справи за відсутності [PERSON] . Згідно свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] , 23.04.1999 року між сторонами Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї укладено шлюб, актовий запис №348 (а.с.7). Відповідно до ст. 60 СК України, майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу) і вважається, що кожна річ набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Із договору купівлі-продажу квартири від 10.10.2016 року вбачається, що спільним майном подружжя придбаним під час шлюбу є квартира [ADDRESS] (а.с.8). За правилами ст. 81 ЦПК України кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідач не спростувала жодними належними та допустимими доказами тверджень позивача. Відповідно до ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними, або шлюбним договором. Таким чином, враховуючи наявне спільне майно подружжя, а саме квартиру [ADDRESS] , суд вважає доцільним здійснити її поділ рівними частинами з розрахунку Ѕ частки кожному. Позивач у судовому засіданні не наполягав на стягнені судових витрат з відповідача. Враховуючи зазначене, відповідно до ст.ст. 57, 60, 70, 71 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-29 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулась в суд з заявою, у якій просить призначити її опікуном недієздатного [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що її брат [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання, у зв`язку з чим з 1979 року перебуває на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері № 3. 24 травня 1990 року комісією ВТЄК [PERSON] було визнано непрацездатним та встановлена ІІ група інвалідності з дитинства безстроково. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2009 року [PERSON] визнано недієздатним та встановлено над ним опіку. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2009 року було встановлено опіку над недієздатним [PERSON] та опікуном призначено [PERSON] [INFO] [PERSON] померла. Вважає, що вона може самостійно доглядати за своїм братом та просить суд призначити її опікуном [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 12 березня 2019 року відкрито провадження у справі. Сторони у судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а.с. 20, 22). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання, у зв`язку з чим з 1979 року перебуває на обліку в Київському міському психоневрологічному диспансері № 3 (а.с. 9). З заяви вбачається, що [PERSON] є братом заявника. [PERSON] 01 березня 1985 року уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 8). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 25 березня 2009 року [PERSON] визнано недієздатним та встановлено над ним опіку (а.с. 10). Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17 червня 2009 року було встановлено опіку над недієздатним [PERSON] та опікуном призначено [PERSON] (а.с. 11). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 04 лютого 2019 року (а.с. 12). Заявник пояснила, що має можливість доглядати за [PERSON] , тому просить призначити її опікуном над братом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З подання Органу опіки та піклування Солом`янської районної у м. Києві державної адміністрації № 108-14484 від 31 жовтня 2019 року вбачається, що останній вважає за доцільне призначити [PERSON] , [INFO] , опікуном над братом [PERSON] , [INFO] (а.с. 24-25). Перешкод для призначення [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] судом не встановлено. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved