Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом до ОК «ЖБК №29 «Автомобіліст» посилаючись на те, що її батько [PERSON] на підставі списків ЖБК №29 «Автомобіліст» та ордеру №1572 від 24 вересня 1965 року отримав як член кооперативу квартиру [ADDRESS], за життя сплатив повністю її вартість і набув на неї право власності, проте після смерті батька 14 грудня 2013 року, постановою нотаріусу від 20 лютого 2015 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 02 лютого 1991 року у звязку з тим, що спадкодавець не зареєстрував своє право власності та, відтак, відсутні правовстановлюючі документи, тому позивач просила суд визнати за нею право власності на квартиру в порядку спадкування за заповітом після батька. Позивач в судовому засіданні позов підтримала. наполягаючи на його задоволенні з наведених у позовній заяві підстав, а в подальшому у поданій через канцелярію суду заяві клопотала про розгляд справи у її відсутності. Представник відповідача ОК «ЖБК «№29 «Автомобіліст» [PERSON] в судоівому засіданні позов визнав, пояснивши, що дійсно за даними журналу обліку пайових внесків, [PERSON], будучи членом ЖБК №29 «Автомобіліст» та отримавши 24 вересня 1965 року ордер на вселення в квартиру [ADDRESS], повністю сплатив пайові внески у 1977 році, тому набув право власності на квартиру, тому остання належить позивачу як спадкоємцю усього майна за заповітом. В подальшому представник клопотав про розгляд справи у його відсутності. Треті особи П?ята дніпропетровська ДНК, Дніпропетровська міська рада, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання своїх представників не направили, причин неявки суду не повідомили, на підставі чого у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності представників вказаних третіх осіб. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, вислухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON], як члену ЖБК №29 «Автомобіліст» з 18 березня 1963 року, тобто з часу створення кооперативу, на підставі ордеру №1572, виданому 24 вересня 1965 року, виділена двокімнатна квартира [ADDRESS], та пайовий внесок в сумі 3729,00 карбованців в грошових одиницях СРСР сплачений повністю у 1977 році: 1688,00 крб. початковий внесок у 1965 році; 2042,00 крб. протягом12 років до 1977 року, що підтверджується відомістю про видачу ордерів ОК «ЖБК №29 «Автомобіліст», журналом «Обліку пайових внесків», довідками ОК «ЖБК №29 «Автомобіліст» від 17 березня 2015 року №19, 29, 30, 31, 32 (а.с.16-23). [PERSON] помер 14 грудня 2013 року, про що відділом державної реєстрації смерті реєстраційної служби Дніпропетровського МУЮ 26 грудня 2013 року вчинено актовий запис №8892 та видане свідоцтво про смерть (а.с.12). Відповідно до ч.1, ч.3 ст. 15 Закону України «Про власність», норми якої також розяснені Пленумом Верховного Суду України у постанові № 9 від 18 вересня 1987 року «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи», член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Громадянин, який став власником цього майна, має право розпоряджатися ним на свій розсуд: продавати, обмінювати, здавати в оренду, укладати інші угоди, не заборонені законом. Також, з аналізу ст.ст. 15, 16, 17 Закону України «Про власність», належить дійти висновку, що у разі смерті члена житлово-будівельного, садівницького товариства, якщо спадкодавець повністю вніс пайовий внесок, але свідоцтво про право власності не отримав, квартира в житлово-будівельному кооперативі та житловий будинок у садівницькому товаристві входять до складу спадщини. Відповідно за ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини після [PERSON] увійшла належна йому на день смерті 14 грудня 2013 року квартира [ADDRESS]. За даними довідки КП «ДМБТІ» ДОР від 02 квітня 2015 року № 3307 в інвентаризаційній справі станом на 31 грудня 2012 року відсутні відомості про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.50). За життя [PERSON] склав заповіт, посвідчений 02 лютого 1991 року державним нотаріусом Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON], за яким заповів виплачену кооперативну квартиру [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах кожному (а.с.62). В свою чергу [PERSON], 24 лютого 2015 року заявою повідомив нотаріуса Пятої дніпропетровської ДНК про відмову від спадщини за заповітом від 02 лютого 1991 року, за яким йому заповідалось ? частина квартири [ADDRESS] ум. Дніпропетровську, та про згоду на видачу свідоцтва про право на спадщину за вказаним заповітом [PERSON] (а.с.59), що суд оцінює відмову в порядку ч.1 ст. 1274 ЦК України від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом. Згідно з вимогами ст. ст. 1268, 1269, 1270 ЦК України позивач звернулася 11 березня 2014 року до Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після [PERSON] (а.с.53), який окрім визначення її спадкоємцем у заповіті є батьком останньої, що підтверджується свідоцтвом про народження, свідоцтвами про укладення і розірвання шлюбу (а. с. 10, 11). Разом з тим, постановами нотаріуса Пятої дніпропетровської державної нотаріальної контори від 20 лютого 2015 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно (а.с.58-зворот, 61-зворот). Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК\~незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч. 3 ст. 1296 ЦК відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, оцінивши зібрані докази кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозвязку на предмет належності, допустимості, достатності, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявність правових підстав для їх задоволення. За правилами ст. 88 ЦПК України з урахуванням клопотання позивача судові витрати належить покласти на рахунок позивача.

Outcome: approved