Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-26 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила визнати припиненим договір поруки, укладений 20.12.2007 між нею та відповідачем та винести ухвалу на адресу державного виконавця ВДВС Березанського МУЮ Київської області про зупинення провадження ВП №50264934 по виконанню виконавчого листа № 2-33/2011. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 20.12.2007 між нею та відповідачем було укладено договір поруки, відповідно до якого позивач поручився за належне виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 80/2ф від 20.12.2007, згідно якому [PERSON] надано кредит в розмірі 16 800 грн. на споживчі потреби, відсоткова ставка 24 % річних, термін повернення до 20.12.2010. Рішенням Березанського міського суду Київської області від 27.05.2011 позов відповідача до [PERSON], [PERSON] задоволено, з останніх солідарно стягнуто на користь Банку 22 072, 73 грн. заборгованості за кредитом та судові витрати у сумі 340, 73 грн. [INFO] [PERSON] помер. 22.02.2016 державним виконавцем ВДВС Березанського МУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа №2-33/2011 про стягнення з позивача 22 413, 31 грн. З цього часу з позивача почали утримувати кошти в порядку договору поручительства, що остання розцінює як момент початку порушення її прав поручителя. Позивач вважає, що відповідачем пропущений шестимісячний строк на звернення до суду із вимогою до позивача як до поручителя, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому порука підлягає припиненню, у зв'язку з чим і звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні позивач підтримала свої позовні вимоги, просила їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив. Оскільки, сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. В судовому засіданні встановлено, що 20.12.2007 між позивачем та відповідачем укладено Договір поруки, відповідно до якого позивач, як поручитель, солідарно відповідає перед кредитором (відповідач) за виконання [PERSON] (боржником) зобов'язань у повному обсязі за Кредитним договором №80/2ф від 20.12.2007, який було укладено між кредитором та боржником, згідно з яким боржнику надано кредит в сумі 16 800 грн. на споживчі потреби, із сплатою відсотків за ставкою 24 % річних, терміном повернення 20.12.2010 (п. 1.1. Договору поруки). Відповідно до п. 1.3. Договору поруки, поручитель погоджується з тим, що при зміні боржника, зміні змісту та обсягу забезпеченого цією порукою зобов'язання за Кредитним договором, цей Договір буде діяти до повного виконання зобов'язань за Кредитним договором. У випадку невиконання зобов'язань по Кредитному договору та даному Договору боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники (п. 3.1. Договору поруки). Як вбачається з п. 4 Договору поруки, своїми підписами сторони Договору поруки засвідчили, що Договір поруки сторонами прочитаний, відповідає їх намірам та досягнутим домовленостям, останнім в повному обсязі зрозумілий предмет та зміст Договору. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч.1 ст.628 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України, поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Рішенням Березанського міського суду від 27.05.2011 по справі № 2-33/2011 за позовом ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості по кредиту, позовні вимоги Банку задоволено, стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 22 072,58 грн. та судові витрати. При цьому, банк звертався з вказаним позовом до позивача як до поручителя. Рішення суду набрало законної сили 06.06.2011, 07.06.2011 за вказаним рішенням суду видано виконавчий лист, зокрема і на стягнення заборгованості з позивача. Відповідно до Свідоцтва про смерть від 01.03.2014, серія [NUMBER] [PERSON] помер. 12.02.2016 відповідач звернувся із заявою про відкриття виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду від 27.05.2011 про стягнення заборгованості з позивача. Позивач вважає, що Банком пропущено шестимісячний строк для звернення до неї, як до поручителя з вимогою про погашення заборгованості, встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України, а тому просив припинити Договір поруки. Разом з тим, відповідно до вимог ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Згідно п.24 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року N 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» із змінами і доповненнями, відповідно до частини четвертої статті 559 ЦК порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. При вирішенні таких спорів суд має враховувати, що згідно зі статтею 526 ЦК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Отже, якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому, в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Підсумовуючи все вище викладене, судом встановлено, що у зв'язку з порушенням боржником виконання зобов'язання за кредитним договором та неповерненням кредитних коштів в термін, визначений Кредитним договором, Банк звернувся з позовом до боржника та поручителя про солідарне стягнення заборгованості, позов було задоволено, рішення суду набрало законної сили, а отже позивач, як поручитель, набув статусу солідарного боржника, оскільки до нього була пред'явлена вимога в межах шестимісячного строку з дня закінчення строку виконання основного зобов'язання. Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що звернення відповідача до органів виконавчої служби із заявою про відкриття виконавчого провадження в 2016 році та подальше відкриття виконавчого провадження державним виконавцем у відношенні позивача не свідчить про пропущення Банком шестимісячного строку для пред'явлення вимоги до поручителя, інших доказів у відповідності до ст. 60 ЦПК України про підтвердження вказаної обставини позивачем не надано, а тому відсутні підстави для задоволення позову та визнання Договору поруки припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed