Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-16 00:00:00

У березні 2020 року заявник звернувся до суду із заявою в якій просить встановити факт належності йому договору купівлі-продажу 66/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями, огорожами та спорудами за адресою: [ADDRESS] , посвідченого Другою миколаївською державною нотаріальною конторою 16.11.1989 і зареєстрованого в реєстрі за №1-5430. В обґрунтування вимог вказав, що йому на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу на праві спільної часткової власності належить 66/100 частин житлового будинку [ADDRESS] . Проте при оформлені вказаного договору в ньому було допущено помилку, яка перешкоджає заявнику володіти, користуватись та розпоряджатись своєю власністю на свій розсуд. Так в договорі купівлі-продажу по-батькові заявника записано як « [PERSON] », що не збігається із записом його даних в паспорті громадянина України, де його по-батькові зазначено « [PERSON] ». Вважає, що причина неправильного написання його імені виникла у зв`язку з неправильним перекладом його по-батькові на українську мову. Внаслідок такого помилкового запису, з метою надання йому можливості вільно розпоряджатися його власністю, в нього виникла необхідність встановлення факту належності йому зазначеного договору купівлі-продажу. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 01.04.2020 відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання, призначене на 11.06.2020 08:10 годину, заявник та представник заінтересованої особи не з`явилися. Представник заявника надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та відсутності заявника, заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради надав до суду письмову заяву, в якій просив розгляд справи провести за його відсутності. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановивши фактичні обставини, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16.11.1989 між [PERSON] та заявником було укладено договір, відповідно до якого останній купив належні [PERSON] 66/100 частини житлового будинку з відповідно частиною господарських та побутових будівель та споруд, що знаходяться в [ADDRESS] . Вказаний договір було посвідчено старшим державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Барсковой Л.Е., та зареєстровано в реєстрі за №1-5430. Проте в тексті договору по-батькові заявника помилково вказано як « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] » Із паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Ленінським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області на ім`я заявника видно, що його по-батькові на українській мові « [PERSON] ». Таке ж по-батькові заявника вказано і в довідці про присвоєння ідентифікаційного номера. Рішенням державного реєстратора прав на нерухоме майно Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради Іноземцевої Ю.А. №51353670 від 27.02.2020 заявнику відмовлено у державній реєстрації права власності на частку вказаного житлового будинку, через подання заяви неналежною особою. Згідно відповіді на запит Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 06.03.2020 право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, огорожами та спорудами за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі продажу від 16.11.1989 - 66/100. Відповідно до статті 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права та інтересу. Згідно пункту 6 частини першої статті 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до пункту 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до статті 351 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Задоволення заяви має для [PERSON] юридичне значення, оскільки встановлення факту належності йому правовстановлюючого документу надасть заявнику можливість розпоряджатися своїм правом власності на майно. Аналізуючи вищенаведені докази в їх сукупності, враховуючи встановлені обставини справи, суд дійшов до висновку про наявність підстав для встановлення факту належності [PERSON] договору купівлі-продажу житлового будинку з господарськими будівлями, огорожами та спорудами за адресою: [ADDRESS] , від 16.11.1989, посвідченого старшим державним нотаріусом Другої миколаївської державної нотаріальної контори Барсковой Л.Е. та зареєстровано в реєстрі за №1-5430.

Outcome: approved