Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-05 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду із позовною заявою про визнання недійсним рішень на визнання недійсними державних актів на право власності на земельну ділянку, мотивуючи свої вимоги тим, що у 2010 році [PERSON] успадкував будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями. У 2002 році батько позивача [PERSON] згідно з рішенням Глібівської сільської ради Вишгородського району № 77 від 25.10.2001 року отримав державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ № 088091 для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яку в подальшому разом з будинком успадкував відповідач, однак під час землевпорядних робіт було припущено помилку, внаслідок якої частина земельної ділянки, що використовувалася батьком позивача не було включено до акту на право власності. Так, на межі з ділянкою [PERSON], замість кривої лінії, яка мала місце по факту (лінія встановленого паркану) та мала охопити весь будинок та всі надвірні будівлі позивача, було проведено пряму лінію, внаслідок чого до меж ділянки не потрапила частина будинку позивача з входом до нього, а також частина надвірних будівель. У 2010 році ТОВ «Інтелектуальний геодезичний альянс» було складено акт відновлення меж земельної ділянки та меж обмежень на використання земельної ділянки та передачу на зберігання межових знаків , яким було підтверджено даний факт та відновлено фактичні межі земельної ділянки по існуючому паркану. Позивач зазначає, що внаслідок прийняття рішень Глібівської сільської ради та оформленням державних актів на право власності на земельні ділянки [PERSON] було відведено землю, в тому числі під частиною будинку позивача із входом до нього , а також під частиною надвірних будівель, внаслідок чого позивач позбавлений права користування належним йому майно, він не може потрапити до свого будинку, оскільки вхід до нього знаходиться за межами доступної позивачеві ділянки. На підставі викладеного, позивач просить визнати недійсним рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 95-а від 17.06.2005 року та № 97-а від 17.05.2005 року та визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки серія ЯГ № 186147 та серія ЯГ № 186148 виданими [PERSON] 31 жовтня 2006 року Вишгородським районним відділом земельних ресурсів. У судовому засіданні представник позивача уточнив позовні вимоги та просить суд визнати недійсними рішення Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області № 97-а від 17 червня 2005 року в частині затвердження технічної документації по складанню державних актів, що посвідчує право власності на земельну ділянку для будівництва, обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд на ім'я [PERSON], визнати недійсним держаний акт на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 186147 виданий [PERSON] 31 жовтня 2006 року Вишгородським районним відділом земельних ресурсів та стягнути солідарно з Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області, [PERSON], Відділу Держземагенства у Вишгородському районі на користь позивача судові витрати в сумі 10129,40 грн. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги з викладених в позові підстав та просили їх задовольнити. Представник Глібівської сільської ради Вишгородського району Київської області у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] проти позову заперечили в повному обсязі, надавши суду свої письмові заперечення. Крім того, звернулися до суду з заявою про застосування строків давності. Представник відділу Держземагенства у Вишгородському районі Київської області у судове засідання не з»явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд, вислухавши пояснення позивача та його представника, відповідача [PERSON] та її представника, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що у 2010 році [PERSON] успадкував будинок [ADDRESS] з надвірними будівлями, що належав померлому [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності ЯЯЯ № 712255 від 20.12.2005 року виданого Глібівською сільською радою Вишгородського району Київської області згідно з рішенням виконавчого комітету № 43 від 18.11.2005 року та зареєстрованого у Вишгородському бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 5, номер запису 433 та в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером 13298320, номер витягу 24870861 від 22.12.2009 року, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 01 березня 2010 року (а.с. 18). Згідно з технічним паспортом, вищевказаний будинок збудовано у 1953 році, надвірні будівлі у період з 1975 року до 1991 року. У 2002 році батько позивача [PERSON] згідно з рішенням Глібівської сільської ради Вишгородського району № 77 від 25.10.2001 року отримав державний акт на право приватної власності на землю серія ІІ-КВ № 088091 для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства, яку в подальшому разом з будинком успадкував відповідач, що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав та їх обтяжень від 22.05.2014 року (а.с.143). Відповідно до рішення № 97-а Глібіської сільської ради Вишгородського району Київської області від 17 червня 2005 року, [PERSON] передано безоплатно у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд площею 0,2500 га в межах с. Глібівка Вишгородського району, Київської області. 31 жовтня 2006 року [PERSON] отримала державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 186147 на земельну ділянку площею 0,2500 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS]. (а.с.8-11). Відповідно до висновку експерта Українського Центру судових експертиз № 1-04/04 за результатами проведення судової земельно-технічної експертизи від 04 квітня 2014 року, встановлено, що частина житлового будинку, а також частина надвірних будівель погребу та сараю, розташованих за адресою: [ADDRESS], що належить [PERSON], розташовані на території земельної ділянки, що належить [PERSON] згідно державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ № 186147 (а.с. 105-120). Відповідно до ст..41 Конституції України кожен має право володіти , користуватися і розпоряджатися своєю власністю , результатами своєї інтелектуальної , творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст..152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою і відшкодування збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ст.155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою,такий акт визнається недійсним. Згідно зі ст. 103 ЗК України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей. Відповідно до ст..78 ЗК України право власності на землю - це право володіти , користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. В той же час , відповідно до ст.96 ЗК України одним із обов'язків землекористувачів є не порушення прав власників суміжних земельних ділянок та землекористувачів. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Таким чином, враховуючи висновок експерта Українського Центру судових експертиз № 1-04/04 від 04.04.2014 року яким встановлено, що межа між земельними ділянками позивача та відповідача проходить по будівельним спорудам позивача, розділюючи їх на частини, які розташовані на різних земельних ділянках. Це порушує право власності на споруди позивача і робить неможливим використання цих споруд, які збудовані десятки років тому. Твердження відповідача [PERSON], що позивач зніс будинок та побудував новий та пристроїв веранду є необґрунтованими та не доведеними відповідачем та спростовуються матеріалами справи. Враховуючи всі обставини справи, оцінюючи в сукупності наявні докази, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними позивачем , а тому їх необхідно задовольнити. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача слід стягнути понесені останнім судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору та за проведення експертизи. На підставі викладеного,

Outcome: approved