overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб з відповідачем. В обгрунтування позовних вимог послалась на те, що 03.06.2011 року був укладений шлюб з останнім. Від подружнього життя сторони мають двох неповнолітніх дітей Ксенію [INFO] та Віталія [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя та сімейні обовязки, сімя існує лише формально, тому просить позов задовольнити, залишивши їй шлюбне прізвище. Сторони у судове засідання не з'явилися, подавши заяви про розгляд справи у їх відсутності. Разом з цим, позивач зазначила, що позов підтримує, відповідач вказав, що позовні вимоги визнає. Враховуючи, що в справі наявно достатньо матеріалів, які свідчать про права і взаємовідносини сторін, суд вважає, що заслуховувати їх особисті пояснення потреби немає, а тому розгляд справи слід провести у відсутності сторін та відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу. Оцінивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03.06.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-СГ №126144, виданого 03.06.2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Стахановського міського управління юстиції у Луганській області. Від шлюбу у сторін є двоє дітей донька Ксенія, [INFO] та син [PERSON], [INFO], що підтверджується копіями свідоцтв про їх народження. Відповідно до\~ст.174 ЦПК України\~позивач\~\~може відмовитися від\~\~позову, а відповідач визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує\~\~права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і\~\~продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить вимогам чинного законодавства та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наслідки визнання позову відповідачу відомі та зрозумілі. Враховуючи вищенаведене, беручи до уваги те, що відповідач погоджується з вимогами позивачки, суд прийшов до висновку, що позов є підставним і таким що підлягає до задоволення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем. На обгрунтування позову послалась на те, що шлюб з відповідачем був зареєстрований 24.09.2015 року. Від шлюбу у сторін дітей немає. Причиною звернення до суду стало те, що відповідач створює скандали, принижує її людську гідність, неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності, на даний час перебуває в місцях позбавлення волі. Подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. Зазначає, що втратила до відповідача почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву, у якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання 25.04.2016 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. З'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що з 24.09.2015 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу у сторін дітей немає. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач вказує на негідну поведінку відповідача у шлюбі та сім'ї. Подружніх стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, позивач втратила до відповідача почуття любові та поваги, примирення між ними неможливе. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України. Отже, позов задовольняється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому Зяньковецькою сільською радою народних депутатів Деражнянського району Хмельницької області 24.12.1989 року, актовий запис № 08. Від шлюбу мають повнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне проживання та фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з квітня 2014 року, спільного господарства з того часу не ведуть. За таких обставин шлюб між позивачем та відповідачем носить лише формальний характер, між подружжям виникають часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. Позивач в судовому засіданні просить задовольнити вимоги позову. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «Мовчан». Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав, проти розірвання шлюбу не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. \~\~\~\~\~ Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 грудня 1989 року. За час спільного проживання у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що постійно виникали сварки та конфліктні ситуації, з квітня 2014 року спільно не проживають. Ухвалою суду від 20 квітня 2016 року\~сторонам надавався термін для примирення строком на два місяці, однак з обставин справи вбачається, що примирення між ними досягнуто не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх\~ інтересам, а тому з цих підстав позов підлягає задоволенню. \~\~\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду із позовною заявою та зазначила, що 19 січня 2004 року помер її дід [PERSON], після смерті якого вона є спадкоємцем за законом. Проте вчасно позивач не змогла звернутись до нотаріальної контори, так як не знала про наявність сертифіката на право на земельну частку (пай), що належить [PERSON], тому строк для прийняття спадщини позивачем був пропущений, в звязку з чим просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Представник відповідача в судове засідання не зявилася, проте подала до суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти визначення додаткового строку для прийняття позивачем спадщини не заперечує. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] до суду не зявилася, однак належним чином повідомлялась про слухання справи, про причини своєї неявки не повідомила. За таких обставин, суд вважає можливим проводити розгляд справи за її відсутності. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Виходячи з ч.1 ст.1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов'язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Судом встановлено, що 09.01.2004 року помер [PERSON] (свідоцтво про смерть серія І-БВ № 228083 від 10 січня 2004 року), який був батьком [PERSON], померлого 19.01.2006 року та дідом позивачки. Так як позивач являється онукою [PERSON], а інші спадкоємці, як вбачається із витягу зі спадкового реєстру, спадщину не прийняли, тому позивач має право спадкування спадщини після смерті діда. Позивач вчасно не звернулась до нотаріальної контори та не подала заяву про прийняття спадщини, так як останній не було відомо про наявність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що така причина пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини є поважною і для реалізації спадкових прав позивача слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини в три місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила: стягнути з [PERSON] на її користь на утримання малолітньої доньки аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2006 року по 14.10.2011 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає та знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 11.11.2006 року по 14.10.2011 року. Від даного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Донька проживає та знаходиться на утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. З урахуванням викладеного та всіх обставин справи, суд вважає, що предявлений позов має бути задоволений, та стягнуто з відповідача на користь позивача на утримання доньки [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1\\4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 17.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. в звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду із позовом, в якому просила: стягнути з [PERSON] на її користь на утримання неповнолітньої дитини аліменти в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дня звернення з позовом до суду і до повноліття дитини, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона з відповідачем перебувала у шлюбних відносинах з 27.08.1999 року по 11.11.2013 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає та знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. Посилаючись на наведене, [PERSON] просила позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надала заяву в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України Суд, вивчивши матеріали, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки у відповідності до ст.ст. 180, 181, 182, 183 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, наявність інших дітей, непрацездатних членів родини, а також визначає частку заробітку (доходу) батьків, яка буде стягуватися як аліменти на дитину. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 27.08.1999 року по 11.11.2013 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає та знаходиться на утриманні позивача, що підтверджується довідкою СКП Гуртожиток № 401 від 10.03.2016 року. Відповідач ухиляється від утримання неповнолітньої дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. З урахуванням викладеного та всіх обставин справи, суд вважає, що предявлений позов має бути задоволений, та стягнуто з відповідача на утримання дитину: сина [PERSON], [INFO], аліменти в розмірі 1\\4 частини від його заробітку (доходу), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. в звязку з тим, що позивач був звільнений від сплати судових витрат при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У березні 2016 року, позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей - дочок [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей. На даний час подружжя сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей надає добровільно. Проте, позивачу стало відомо, що відповідач після розірвання шлюбу має намір виїхали працювати за кордон, тому просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно, до повноліття дітей на її користь. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач до суду не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, про причину не явки суду не повідомив. 19 травня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, сторони перебувають у шлюбі, який укладено 12 листопада 2011 року Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1051 (а.с. 7). Від шлюбу, подружжя має двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (копії свідоцтв про народження а.с. 8-9). Діти проживають разом з позивачкою. Судом встановлено, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дітей. Проте, позивач бажає отримувати від відповідача аліменти у встановленому розмірі згідно виконавчого документу, тому була змушена звернутись до суду. З матеріалів справи убачається, відповідач є працездатним, стягнень за виконавчими листами на користь третіх осіб не має, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, перевіривши та дослідивши матеріали справи, надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, від якого мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу і до лютого 2016 року, відповідач добровільно надавав матеріальну допомогу на утримання дитини. З вказаного часу, відповідач надавати матеріальну допомогу перестав, чим ставить позивача в скрутне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дочки на її користь. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджено поштовим повідомлення в матеріалах справи з відміткою про особисте отримання, проте до суду не з'явився, про причину не явки суду не повідомив. 16 травня 2016 року судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 31 липня 2007 року розірвано, про що Жовтневим відділом РАЦС Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 387 (а.с. 3). Від шлюбу, сторони мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Як встановлено судом, неповнолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її повному утриманні та забезпеченні. Позивач працює, проте її доходу недостатньо для утримання дитини. Відповідач починаючи з лютого 2016 року не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що є обтяжуючим фактором для позивача. Після розірвання шлюбу, сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть, позивач стверджує, що відповідач працює, на користь третіх осіб аліменти не сплачує, що також приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному позивачем розмірі. На спростування вказаного відповідачем доказів не надано. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, дослідивши та перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вказаного, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, розмір якого відповідно до ЗУ «Про судовий збір» становить 551,20 грн.

Outcome: approved