Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-24 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила стягнути з [PERSON], [INFO], на її користь аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, однак не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму\~ для дитини відповідного віку, та не більше десяти\~ прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання даної заяви й до досягнення повноліття дитини.\~Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є бабусею малолітньої [PERSON], [INFO]. Мати дитини, [PERSON], яка є донькою позивача, проживала деякий час у цивільному шлюбі без офіційної реєстрації з [PERSON]. 01 грудня 2010 року в них народилась донька [PERSON]. 18 січня 2011 року вони зареєстрували шлюб. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] не склались, тому 09 квітня 2015 року шлюб було розірвано, після чого дитина проживала разом з матір'ю, а відповідач перестав підтримувати будь-які стосунки з дитиною. 29 листопада 2016 року мати дитини, [PERSON], померла. З того часу [PERSON] мешкає з позивачем. Рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2017 року [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітньої [PERSON]. 10 січня 2018 року рішенням виконавчого комітету Добропільскої міської ради № 37 [PERSON] було призначено опікуном над малолітньою онукою, [PERSON], [INFO]. Відповідач не бере участі у вихованні та утриманні дитини, іншим особам аліменти не виплачує. Позивач піклується та виховує онуку, тому вважає, що з відповідача слід стягнути аліменти на утримання малолітньої [PERSON]. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час і місце судового засідання повідомлена належним чином. Надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності. Заявлені вимоги підтримала у повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявився. Надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Заявлені вимоги підтримав у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Із заявою про розгляд справи у відсутність відповідача та з повідомленням причин неявки до суду не звертався, відзиву на позовну заяву до суду не надавав. Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії VII-НО № 446763, виданим 04 жовтня 1989 року Виконкомом Високопільської сільської ради Олександрівського району Донецької області. (а.с.6) У [PERSON] та [PERSON] 01 грудня 2010 року народилась донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-НО № 373266, видане 13 грудня 2010 року Виконкомом Новодонецької селищної ради міста Добропілля Донецької області. (а.с.5) Після укладення шлюбу з [PERSON], [INFO], [PERSON] взяла прізвище [PERSON], про що свідчить копія свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 18 січня 2011 року Виконкомом Новодонецької селищної ради міста Добропілля Донецької області. (а.с.7) 09 квітня 2015 року рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області шлюб було розірвано. (а.с. 8) Як вбачається зі свідоцтва про смерть серії І-НО № 957567, виданого 01 грудня 2016 року Виконавчим комітетом Новодонецької селищної ради м.Добропілля Донецької області, 29 листопада 2016 року мати [PERSON] - [PERSON] померла. (а.с.9) Заочним рішенням Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 22 листопада 2017 року [PERSON], [INFO], позбавлено батьківських прав відносно його малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Анастасію передано під опіку її бабусі [PERSON] для проведення заходів соціально-правового захисту її прав та інтересів. (а.с.11-13) 10 січня 2018 року Виконавчий комітет Добропільської міської ради ухвалив Рішення № 37, призначивши [PERSON] опікуном над малолітньою онукою, [PERSON], [INFO], дозволено [PERSON] отримувати державну допомогу, пенсію, аліменти на малолітню онуку. (а.с. 14) [PERSON], [INFO], зареєстрована та проживає разом з бабусею [PERSON], [INFO], за адресою [ADDRESS]. Як зазначено у акті депутата Новодонецької селищної ради [PERSON] від 17 січня 2018 року, за цією ж адресою зареєстрований [PERSON], [INFO], проте не мешкає там вже понад два роки (з 2015 року). (а.с. 10) Як вбачається з відповіді Добропільської обєднаної державної податкової інспекції від 21 березня 2018 року, [PERSON], в базах даних ДРФО Добропільської ОДПІ не зареєстрований, на податковому обліку як фізична особа підприємець не перебуває. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Статтею 141 Сімейного кодексу України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обовязки щодо утримання дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини. Як розяснено у п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» - відповідно до ст. 80 Сімейного кодексу батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у випадках, передбачених статтями 198, 199 цього Кодексу, і своїх повнолітніх дочку, сина. Крім того, частиною 2 статті 166 Сімейного кодексу України передбачено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обовязку щодо утримання дитини. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються ст. ст. 180-183 Сімейного кодексу України, відповідно до яких батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина; при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення; розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог\~ст. 182 Сімейного кодексу України\~та як розяснено у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 цього Кодексу. Згідно ст. 7 Закону України від «Про державний бюджет України на 2018 рік» - з 01 січня 2018 року встановлений прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років у розмірі 1860\~ гривень. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02 червня 2016 року, він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. При визначенні розміру аліментів на утримання дитини, суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини,\~ позицію позивачки, те, що відповідач є молодою працездатною особою і спроможний платити аліменти на утримання доньки [PERSON], а тому має можливість надавати матеріальну допомогу дитині. Згідно статті 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. З матеріалів справи вбачається, що позивач звернулась до суду 06 березня 2018 року. Тому аліменти повинні бути стягнуті саме з цієї дати. На підставі викладеного та

Outcome: approved