Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

У вересні 2017 року позивач ПАТ «Миколаївобленерго» звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача [PERSON] боргу за договором реструктуризації у сумі 7355,14 грн. та 1600 грн. судового збору. В обґрунтування свого позову позивач вказав, що відповідач, який проживає за адресою: [INFO], є споживачем електричної енергії, яку постачає позивач, відповідно до особового рахунку № 1259021. 15 лютого 2017 року між ПАТ Миколаївобленерго та споживачем [PERSON] був укладений договір реструктуризації № 1259021-р заборгованості побутового споживача по актам порушення ПКЕЕН на суму 12875,14 грн. Відповідно до договору відповідач визнав свій борг та зобов'язався сплати його рівними частинами згідно графіку погашення. Проте, відповідачем були порушені умови договору, зокрема, споживач здійснював оплати несвоєчасно та не в повному обсязі, тому, станом на день звернення позивачем з даним позовом, сума заборгованості становить 7355,14 грн. Відповідно до заяви, представник позивача просив про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, також надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. 15.12.2017 року набрав чинності Закон України від 03.10.2017 року № 2147-VIII «Про внесення змін до Цивільного процесуального кодексу України». Згідно з п. 9 ч. 1 Розділу ХІІ «Перехідні положення» ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Дослідивши наявні у справі письмові докази, суд прийшов до наступного. Як вбачається з матеріалів справи 15 лютого 2017 року між ПАТ Миколаївобленерго та споживачем [PERSON] був укладений договір реструктуризації № 1259021-р заборгованості побутового споживача по актам порушення ПКЕЕН на суму 12875,14 грн. (а.с.4). Відповідно до договору (п.1 договору) відповідач визнав свій борг та зобов'язався сплати його рівними частинами згідно графіку погашення (п.2.1 договору). Проте, відповідачем були порушені умови договору, зокрема, споживач здійснював оплати несвоєчасно та не в повному обсязі, тому, станом на день звернення позивачем з даним позовом, сума заборгованості становить 7355,14 грн. Пунктом 2.3 договору передбачено, що у разі порушення боржником строків виконання зобов'язань, визначених п. 2.1. договору та/або виконання їх не в повному обсязі, графік погашення заборгованості вважається зміненим, боржник упродовж 5 банківських днів з дня порушення, зобов'язаний сплатити (погасити) кредитору увесь залишок несплаченої реструктуризованої заборгованості за цим договором, який визначений як різниця між загальною сумою реструктуризованої заборгованості та сумою, яка надійшла на рахунки Кредитора від Боржника за цим Договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню, так як наданими суду доказами підтверджується факт невиконання відповідачем взятих на себе зобовязань за договором реструктуризації. На підставі ст. 141 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обовязок сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved