Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі філії «Запорізьке РУ» ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про стягнення банківського вкладу та процентів. В обґрунтування позову зазначав, що 03.12.2014 року між ним та ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» був укладений Договір-заява про банківський строковий вклад (Депозит) «Нові гроші» №313731/47028/3-14, відповідно до умов якого Банк відкрив вкладнику позивачу депозитний рахунок №2630.1.055650.002 та прийняв на зберігання грошові кошти в іноземній валюті у розмірі 5000 доларів США, на строк з 03.12.2014 року по 03.03.2015 року. Відповідно до умов договору за користування грошовими коштами Банк сплачує вкладнику проценти із розрахунку 12,50 % річних. 03.03.2015 року позивач звернувся до Банку із письмовою вимогою - заявою про повернення грошових коштів за банківським вкладом, яка залишена банком без розгляду, а вкладені кошти та нараховані на них відсотки не повернені. У звязку з тим, що відповідач після закінчення строку дії договору грошові кошти та проценти не повернув, тобто не виконав взяті на себе зобовязання, станом на 18.03.2015 року, заборгованість Банку перед позивачем складає 5026,02 доларів США, з яких 5 000 доларів США сума вкладу за договором; 26,02 доларів США проценти за користування грошовими коштами. Посилаючись на те, що Банком по закінченню строку дії договору банківського вкладу, сума вкладу та нараховані проценти не повернуто, просив суд стягнути з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його користь заборгованість у розмірі 5026,02 доларів США. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, двічі в судові засіданні не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у їх відсутність не подавав, подав заперечення на позов, в яких просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними та фізичними особами, затвердженого постановою правління Національного банку України від 03.12.2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Судом встановлено, що 03.12.2014 року між ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі Запорізького відділення № 18 Філії «Запорізьке РУ» АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та [PERSON] було укладено Договір-заяву про банківський строковий вклад (Депозит) «Нові гроші» №313731/47028/3-14. Відповідно до умов даного договору вкладник вніс, а Банк прийняв грошові кошти в іноземній валюті на вкладний рахунок №2630.1.055650.002 у сумі 5000 доларів США, на строк з 03.12.2014 року по 03.03.2015 року, зі сплатою процентів за користування грошовими коштами процентів у розмірі 12,5% річних. Відповідно до п. 9 Договору, вкладник підписанням цього Договору-заяви усвідомлює та погоджується з тим, що Основні умови разом з цим Договором-заявою складають договір банківського вкладу та є його невідємними частинами. Згідно п.6 Договору, після закінчення строку, визначеного п.1 цього Договору-заяви, вклад повертається вкладникові в порядку, строки та на умовах, передбачених положеннями п.5.1. Основних умов. Відповідно до п. 7 Договору, строк розміщення вкладу, визначений п.1 цього Договору-заяви, не може бути продовжений сторонами. Згідно п. 5.1 Основних умов залучення банківських вкладів фізичних осіб та обслуговування вкладних рахунків у ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», у випадку закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, та умовами якого не передбачено можливості продовження строку розміщення Строкового вкладу після закінчення строку розміщення строкового вкладу, визначеного у Договорі-заяві, кошти з строкового вкладного рахунку повертаються вкладникові шляхом видачі готівкою або перерахуванням на його власний рахунок , а дія Договору припиняється. Як вбачається з наданого суду меморіального ордеру №11073226 від 03.12.2014 року, [PERSON] свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі та вніс на депозитний рахунок, вказаний у договорі, грошові кошти в іноземній валюті у сумі 5000 доларів США. Строк дії Договору-заяви про банківський строковий вклад (Депозит) «Нові гроші» №313731/47028/3-14 від 03.12.2014 року сплив. По закінченню строку дії договору [PERSON] звернувся із заявою про повернення суми вкладу, що підтверджується відміткою із вхідним № 193, проте відповідачем, станом на час звернення позивача до суду з позовом, зобовязання щодо повернення позивачу суми вкладу не виконані. Згідно зі статтею 2 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до частини першої 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною другою статті 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Враховуючи викладені обставини, суд вважає доведеною обставиною, що дії відповідача щодо не повернення позивачу суми вкладу є неправомірними, у звязку з чим позовні вимоги про стягнення вкладу у розмірі 5\~000 доларів США є законними та обґрунтованими. Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Згідно із частиною першою статті 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до частини п'ятої статті 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Таким чином проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк по день фактичного їх повернення вкладникові. За умовами договору, укладеного між сторонами, строк дії банківського вкладу сплив 03.03.2015 року. По закінченню строку дії договору, позивач звернувся до банку із заявою про повернення вкладу, у зв'язку з чим банк був зобов'язаний повернути позивачу депозитні кошти в строк закінчення дії договору. Проте, на час звернення до суду з позовом ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» кошти позивачу не повернув, чим порушив свої грошові зобов'язання. За таких обставин суд приходить до висновку, що з банку на користь позивача на підставі ч. 5 ст. 1061 ЦК України необхідно стягнути проценти по банківському вкладу за прострочений строк заявлений у позові з 04.03.2014 року по 18.03.2015 року, сума яких згідно розрахунку позивача, який не спростовано відповідачем, становить 26,02 доларів США. Доводи відповідача про необґрунтованість позовних вимог про стягнення відсотків за користування грошовими коштами після закінчення строку дії договору, є безпідставними, оскільки спростовуються правовим висновком Верховного Суду України, який викладено у постанові від 28.01.2015 року справа № 6-247цс14. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи вимоги ст. 80 ЦПК України, відповідно до якої ціна позову у позовах про стягнення грошових коштів визначається сумою, яка стягується, суд визнає, що ціна позову у вказаній справі становить 5026 доларів США 02 центи, що на час розгляду справи еквівалентно 113 297 грн. 51 коп. (виходячи із курсу НБУ 100 доларів США = 2254,2193), у звязку з чим судовий збір у цій справі повинен складати 1132 грн. 98 коп., який підлягає стягненню на користь держави.

Outcome: approved