overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-28 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23 червня 1999 року з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON], [INFO], та донька [PERSON], [INFO]. Вказала, що перебуваючи з відповідачем у шлюбі у них періодично, а пізніше постійно почали виникати сварки, були різні погляди на подальше життя разом, що негативно впливало на виховання малолітніх дітей. Виникали ситуації, які заважали нормальному моральному вихованню дітей. Через постійні негаразди в сім'ї та невиконання відповідачем своїх шлюбних обов'язків, сторони перестали спілкуватися. На даний момент вони не проживають разом більше трьох місяців, не спілкуються, кожен живе своїм життям, фактично шлюбні відносини між ними припинилися. Народженні від спільного шлюбу діти проживають з позивачем та знаходяться на її утриманні. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу за її позовом розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 23 червня 1999 року був укладений шлюб, зареєстрований виконкомом Великорусавської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 7 (а.с.3). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 7 квітня 2005 року виконавчим комітетом Великорусавської сільської ради Томашпільського району Вінницької області від шлюбу у сторін є син [PERSON], [INFO] (а.с.4). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 25 вересня 2001 року виконавчим комітетом Великорусавської сільської ради Томашпільського району Вінницької області від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним позовом до [PERSON] з якого вбачається, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, але на теперішній час шлюбні відносини в них припинені, відповідач не надає добровільно матеріальної допомоги на утримання їх неповнолітньої дитини – дочки [PERSON], [INFO], батьком якої є. Дитина мешкає з нею та знаходиться у неї на утриманні, що є недостатнім і тому вона просила стягнути з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісяця на утримання їх дочки. Позивач у судове засідання не з’явилась, згідно заяви просила справу розглянути у її відсутність, підтримала позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у попередньому судовому засіданні позов визнав та пояснив, що вони з позивачкою перебували у шлюбі, але на теперішній час шлюбні відносини припинені. Їх дочка [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні [PERSON] Він не заперечував проти стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання дочки в розмірі ? частки з усіх видів заробітку щомісячно починаючи з дня звернення до суду з позовом і до досягнення дитиною повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов’язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі. Від сумісного життя сторони мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини. (а. с. 3). Як встановлено в судовому засіданні, подружжя припинили шлюбні відносини та разом не ведуть господарства, відповідач не надає матеріальної допомоги позивачці на утримання дитини. [PERSON] має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до її повноліття, оскільки це йому дозволяє його стан здоров’я, матеріальний стан, інших неповнолітніх дітей та утриманців відповідач не має, аліменти не сплачує. За таких обставин, суд вважає вимоги позивача про стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання їх неповнолітньої дитини обґрунтованими, частка заробітку відповідача – 1/4 від його заробітку, як аліменти на утримання дитини, є також обґрунтованою, тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 180-183 СК України і,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2012 року. Від шлюбу дітей не мають. Посилаючись на те, що вона з чоловіком перестали розуміти один одного, шлюбні відносини не підтримують, разом як подружжя не проживають, ведуть окремі бюджети, у добровільному порядку відповідач шлюб розірвати не бажає, просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею, [PERSON], і [PERSON] 10 квітня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Яготинського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 25. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак від неї до суду надійшла заява, у якій вона просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги підтримала. [PERSON] про час і місце розгляду справи відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність від відповідача не надходило, причини неявки не повідомив, за таких обставин суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та прийняти рішення на підстави наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 квітня 2012 року. Від шлюбу дітей не мають. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, разом як подружжя не проживають, ведуть окремі бюджети, шлюб має формальний характер, у добровільному порядку відповідач шлюб розірвати не бажає. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 30 серпня 1996 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у Міському відділі РАЦС, актовий запис 637. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. У зв'язку із психологічною несумісністю та відсутністю взаєморозуміння, у родині виникають часті сварки, відповідач підіймає на неї руки, що призвело до втрати довіри та кохання, негативно впливає на виховання дітей. Вважала, що подальше сумісне життя із чоловіком неможливе та просила їх шлюб розірвати. Після розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Позивачка у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, пояснила, що разом із чоловіком не проживає з січня 2014 року, він не працює, вихованням дітей не займається, лупцює її. Наполягала на розірванні шлюбу, адже втратила почуття кохання до [PERSON], у майбутньому планує вийти заміж. Відповідач у судовому засіданні проти розірвання шлюбу заперечував, пояснив, що позивачка погана господарка, він працював, утримував родину, а причини, через які дружина просить розірвати шлюб, йому не зрозумілі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Так, зі свідоцтва про укладення шлюбу, виданого Міським відділом РАЦС 30.08.1996 року, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 30 серпня 1996 року. Відповідно до свідоцтв про народження, сторони є батьками [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Згідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, за наявністю між сторонами відносин, що виключають спільне проживання, з урахуванням, що підстав для збереження родини немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-10 00:00:00

у березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із даною заявою. В обґрунтування заяви зазначила, що колишній чоловік позивачки [PERSON] всіляко перешкоджає їй у здійсненні захисту своїх законних прав. Поведінка та вчинки [PERSON] вказують на його намір чинити перешкоди позивачці у захисті своїх законних прав. Тому позивачка просила суд накласти арешт на автогаражний бокс з підвалом [NUMBER] на ділянці [NUMBER] в кооперативі по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів «Полярний», № 19. Згідно ч. 1 ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч. 4 постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного процессуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчився, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясував обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам, та прийшов до висновку, що заява [PERSON] про забезпечення позову підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення опіки над недієздатною особою. В обґрунтування своїх вимог вказує, що вона є матір'ю [PERSON], [INFO], який відповідно до рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя № 264/6884/13-ц від 24 грудня 2013 року визнаний недієздатним. У даний час він повністю не керує своїми діями, не може самостійно виконувати найпростіші життєві дії, не може знаходитись без сторонньої допомоги, у зв'язку з чим заявниця просить визнати її опікуном над сином [PERSON], оскільки вона є його матір'ю. Представник зацікавленої особи Драна Н.М., яка діє на підставі довіреності, вважає, що заява підлягає задоволенню, пояснила, що 28 лютого2014 року на засіданні районної комісії з питань захисту прав недієздатних осіб та обмежено дієздатних осіб було заслухано [PERSON] та розглянуті надані нею документи, за результатами чого Іллічівська районна адміністрація вважає можливим та доцільним призначення у судовому порядку [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] Суд, вислухавши заявника, представника зацікавленої особи, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторонами не оспорюється факт того, що [PERSON] є матір'ю [PERSON], [INFO]. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 24 грудня 2013 року [PERSON], [INFO] визнано недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 241 ЦПК України рішення суду про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи чи визнання фізичної особи недієздатною після набрання ним законної сили надсилається органові опіки та піклування. Таке рішення є підставою для призначення фізичній особі, обмеженої у цивільній дієздатності, піклувальника, а недієздатній особі - опікуна. Рішенням Іллічівської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 02/3-151-08 від 28 лютого 2014 року визнано можливим та доцільним призначення у судовому порядку [PERSON] опікуном над недієздатним [PERSON] Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для призначення [PERSON] опікуном над сином [PERSON], [INFO], якого було визнано недієздатним рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 24 грудня 2013 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-23 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із заявою, у якій просить встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] з серпня 1995 року по лютий 2014 року. В обґрунтування заяви вказала, що 19 серпня 1995 року вона познайомилась з [PERSON]. У кінці серпня 1995 року вони стали співмешкати та [PERSON] переїхав жити до неї за місцем її реєстрації: [ADDRESS]. З цього часу вони стали проживати однією сім'єю, як чоловік та жінка. Вони вели спільне господарство та мали спільний бюджет. Однак, свої стосунки у встановленому законом порядку вони не зареєстрували. [INFO] у них народився син [PERSON] батьком якого є [PERSON], що стверджкується свідоцтвом про народження сина. У підтвердження факту спільного проживання однією сім'єю з [PERSON] з серпня 1995 року по лютий 2014 року є листи, повідомлення з підприємств, фотографії та інше. Просить заяву задовольнити. Заінтересована особа, [PERSON], заявлені вимоги визнав. Пояснив, що з серпня 1995 року по лютий 2014 року він співмешкав з заявницею. Від даних стосунків в них є син [PERSON], [INFO]. На даний період часу вони мешкають окремо. Сімейні стосунки вони припинили у лютому 2014 року. Суд, вислухавши заявницю, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Факт проживання заявниці однією сім*єю з [PERSON] підтверджується копіями листів з ЗАТ «Альфа-Банк». Із матеріалів також справи вбачається, що заявниця з серпня 1995 року до 12 лютого 2014 року співмешкала з [PERSON] Сторони по справі мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є [PERSON] Встановлення факту проживання однією сім'єю з [PERSON] для заявниці має юридичне значення. Заявниці необхідно визнати право спільної сумісної власності на майно, яке нею набуте за час спільного проживання з [PERSON] з серпня 1995 року по лютий 2014 року. Згідно зі ст. 3 Сімейного Кодексу України: «Сім*ю складають особи, які спільно проживають, пов*язані спільним побутом, мають взаємні права та обов*язки». Відповідно до ст.256 ЦПК України: «Суд розглядає справи про встановлення факту: проживання однією сім*єю...». При таких обставинах суд, оцінюючи всі докази, зібрані по справі у їх сукупності, вважає, що вимоги заявника підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, визначення місця проживання малолітніх синів за зареєстрованим місцем проживання позивача. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 07 серпня 2010 року вона з відповідачем знаходиться у шлюбі. Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між подружжям не склалося через відсутність взаєморозуміння та спільних поглядів на життя, цінностей про шлюб і сім'ю. Внаслідок непорозумінь та погіршення стосунків у подружжя постійно виникають конфлікти і сварки, які негативно впливають на розвиток їх малолітніх дітей. На даний момент шлюбні відносини між сторонами фактично припинені. [PERSON] вказує, що примирення, подальше спільне життя та збереження шлюбу є неможливим. Ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова від 07 квітня 2014 року позовну заяву в частині визначення місця проживання малолітніх синів: [PERSON] та [PERSON] за зареєстрованим місцем проживання позивача залишено без розгляду. У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримує у повному обсязі, просила після розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». [PERSON] надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. Зазначив, що позовну вимогу про розірвання шлюбу визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07 серпня 2010 року у Фрунзенському відділі реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 233 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 07.08.2010 року). Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе залишити позивачці прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-04 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на дитину у розмірі 1/4 частини всіх його видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідач в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі СК України) не приймає участі в утриманні дитини. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не зявилися проте надали заяви в яких позивач підтримав заявлені позовні вимоги та просив їх задовольнити, відповідач позов визнав, сторони по справі просили слухати справу у їх відсутність. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Сторони по справі є батьками малолітньої дитини [PERSON], [INFO] Відповідач у справі не приймає участі в утриманні дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що відповідач не виконує свій обовязок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказала, що 17.05.2009 року зареєструвала з відповідачем шлюб, від якого мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що спільне життя не склалося, відповідача часто не буває вдома, а коли з'являється, то часто перебуває у стані алкогольного сп'яніння, поводить агресивно себе, вчиняє щодо неї психологічний тиск та спричиняє їй тілесні ушкодження. За таких обставин позивач вважає неможливим збереження сім'ї, тому просила суд розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав зазначених в позовній заяві та просила після реєстрації розірвання шлюбу залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про розгляд справи був належно повідомлений, про що свідчить розписка про одержання поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17.05.2009 року між сторонами зареєстровано виконкомом Чорноминської сільської ради Піщанського району Вінницької області, актовий запис № 03, про що видано свідоцтво серії [NUMBER]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Сім'я [PERSON] фактично розпалася і шлюбних відносин вони тривалий час не підтримують. За таких обставин суд вважає неможливим подальше збереження сім'ї. На підставі ст.ст. 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 60, 209, 213 - 215, 224 - 228 ЦПК України, суд

Outcome: approved