overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

У березні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] і прохало стягнути з неї 14615,11 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, в позовній заяві прохав проводити розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи. [PERSON] також в судове засідання не з»явилася,про місце і час розгляду справи її повідомлено належним чином, причини неявки в судове засідання не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 27.04.2010 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт (а.с. 27). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р., та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та Банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 8). Пунктом 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена відповідальність за порушення будь-якого із зобовязання, а саме: при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову (а. с. 30). Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 31.12.2015 року має заборгованість на загальну суму 14615,11 грн., що складається: 1705,34 грн. заборгованість за кредитом; 9087,62 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 2650,00 заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 672,15 грн. штраф (процентна складова). Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 14615,11 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У березні 2016 року ПАТ «Одесаобленерго» звернувся в суд з позовом до відповідачки про стягнення заподіяних збитків у розмірі 2 907,02 гривень та судового збору в розмірі 1 378,00 грн., зазначивши в обґрунтування позову, що 17.10.2015 року уповноваженими працівниками ПАТ «Одесаобленерго»

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-17 00:00:00

У березні 2016 року Перший заступник прокурора Автономної Республіки Крим Калина О. звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою в інтересах малолітньої [PERSON], заінтересована особа [PERSON], про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви прокурор зазначив, що [PERSON] [INFO] народила доньку [PERSON] Сімферопольському клінічному пологовому будинку № 1. Враховуючи, що органи опіки та піклування Автономної Республіки Крим, на які законом покладено обов'язок щодо захисту прав дітей, не передислоковані на іншу територію України та не здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України, а [PERSON] не має можливості виїхати з тимчасово окупованої території України, остання звернулась за захистом прав її малолітньої дитини [PERSON] до прокуратури Автономної Республіки Крим. В судовому засіданні прокурор Секретар В.В. вимоги заяви уточнив шляхом необхідності зазначення батьків та місця народження дитини, просив задовольнити заяву з урахуванням уточнень з підстав викладених в ній. Як вбачається з матеріалів справи, 06 липня 2015 року [PERSON] отримала медичне свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане «ГБУЗ РК «Симферопольский КРД № 1» та складено російською мовою. 07.08.2015 «Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту записів актів громадянського стану Міністерства юстиції Республіки Крим» видано «Свидетельство о рождении» [PERSON] [INFO], де матір'ю дитини зазначена [PERSON], а батьком - [PERSON]. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. У зв'язку з чим, отримати свідоцтво про народження дитини на підставі медичної довідки, виданої незаконно утвореними органами, у відділах реєстрації цивільного стану України неможливо. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За приписами ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини на підставі наданих прокурором доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява про встановлення факту знайшла своє підтвердження, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У березні 2016 року Перший заступник прокурора Автономної Республіки Крим Калина О. звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою в інтересах малолітньої [PERSON], заінтересована особа [PERSON], про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви прокурор зазначив, що [PERSON] [INFO] року народила доньку [PERSON] у пологовому будинку № 1 м. Севастополя. Враховуючи, що органи опіки та піклування Автономної Республіки Крим, на які законом покладено обов'язок щодо захисту прав дітей, не передислоковані на іншу територію України та не здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України, а [PERSON] не має можливості виїхати з тимчасово окупованої території України, остання звернулась за захистом прав її малолітньої дитини [PERSON] до прокуратури Автономної Республіки Крим. В судовому засіданні прокурор Секретар В.В. вимоги заяви уточнив шляхом необхідності зазначення батьків та місця народження дитини, просив задовольнити заяву з урахуванням уточнень з підстав викладених в ній. Як вбачається з матеріалів справи, 28 серпня 2015 року [PERSON] отримала медичне свідоцтво про народження серії [NUMBER], видане пологовим будинком № 1 м. Севастополя, яке складено російською мовою. 09.04.2015 «Отделом записи актов гражданского состояния Гагаринского района г. Севастополя Управления записи актов гражданского состояния» видано «Свидетельство о рождении» [PERSON] [INFO], де матір'ю дитини зазначена [PERSON], а батьком - [PERSON]. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. У зв'язку з чим, отримати свідоцтво про народження дитини на підставі медичної довідки, виданої незаконно утвореними органами, у відділах реєстрації цивільного стану України неможливо. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За приписами ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини на підставі наданих прокурором доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява про встановлення факту знайшла своє підтвердження, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У березні 2016 року Перший заступник прокурора Автономної Республіки Крим Калина О. звернувся до Печерського районного суду м. Києва із заявою в інтересах малолітньої [PERSON], заінтересовані особи [PERSON], [PERSON], про встановлення факту, що має юридичне значення. В обґрунтування заяви прокурор зазначив, що [PERSON] [INFO] народила доньку [PERSON] у Кримському республіканському перинатальному центрі м. Сімферополя. Враховуючи, що органи опіки та піклування Автономної Республіки Крим, на які законом покладено обов'язок щодо захисту прав дітей, не передислоковані на іншу територію України та не здійснюють свою діяльність відповідно до законодавства України, а [PERSON] та [PERSON] не мають можливості виїхати з тимчасово окупованої території України, останній звернувся за захистом прав їх малолітньої дитини [PERSON] до прокуратури Автономної Республіки Крим. В судовому засіданні прокурор Секретар В.В. просив задовольнити заяву з підстав викладених в ній. Як вбачається з матеріалів справи, 16 червня 2015 року «Армянським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим» видано складене російською мовою «Свідоцтво про народження» [PERSON] серії [NUMBER], де матір'ю дитини зазначена [PERSON], а батьком - [PERSON]. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. У зв'язку з чим, отримати свідоцтво про народження дитини на підставі медичної довідки, виданої незаконно утвореними органами, у відділах реєстрації цивільного стану України неможливо. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. За приписами ч. 3 ст. 257-1 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини на підставі наданих прокурором доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що заява про встановлення факту знайшла своє підтвердження, а тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-27 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] Акціонерне Товариство [PERSON] ПриватБанк (ПАТ КБ Приват Банк) \~звернувся до суду \~з \~позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за \~Договором № б/н від 23.03.2011 року \~у розмірі 14531,83грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 23.03.2011 року фізичною особою-підприємцем [PERSON] було підписано заяву про відкриття поточного рахунку. Згідно заяви відповідач через систему інтернет клієнт- банкінг приєднався до «Умов та правил надання банківських послуг», тарифів банку, що розміщені в мережі Інтернет на сайті\~http://privatbank.ua,\~ які разом складають договір банківського обслуговування № б/н від 23.03.2011 року та взяв на себе зобов'язання виконувати умови договору. Відповідно до договору відповідачу було встановлено кредитний ліміт, на поточний рахунок 26002060723389 в електронному вигляді через встановлені засоби електронного зв'язку банку і Клієнта (системи клієнт-банк, інтернет клієнт банк, sms - повідомлення або інших), що визначено і врегульовано «Умовами та правилами надання банківських послуг». Свої зобовязання за договором ПАТ КБ Приват Банк виконав в повному обсязі, надавши [PERSON] кредитний ліміт в розмірі 5000грн. У порушення вимог кредитного договору, що стосується своєчасного погашення заборгованості по кредиту та відсотків нарахованих за користування кредитом \~відповідач належним чином не виконав, в звязку з чим у \~відповідача [PERSON] перед \~ПАТ КБ Приват Банк \~станом на 16.03.2016 року виникла заборгованість по кредитному договору у розмірі 14531,83грн., у тому числі: - \~заборгованість за кредитом 5000грн.; - заборгованість за відсотками \~за користування кредитом 5556,66грн.; - пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 2715,17грн.; - заборгованість по комісії \~за користування кредитом 1260грн. Враховуючи що фізичну особу підприємця [PERSON] 18.07.2014 року номер запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльн6ості фізичною особою підприємцем 25440060005002063, було виключено з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У березні 2016 року позивач - [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить суд розірвати його шлюб з відповідачкою - [PERSON], зареєстрований 30 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №159. Від шлюбу народилась дитина: син [PERSON], [INFO] Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що подружні відносини припинились досить давно, почали виникати непорозуміння щодо побудови сім'ї, подружжя втратило взаємне почуття любові та поваги, мають різні погляди на сім'ю та ведення спільного господарства. Протягом останнього часу спільного господарства не ведуть, подружніх стосунків не підтримують, шлюб існує формально, підстав для збереження шлюбу та підстав для примирення немає. В судове засідання позивач не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позов визнала, не заперечила проти його задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до п.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, а саме оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.5) та врахувавши обставини справи, викладені в позовній заяві, суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Заяв від сторін щодо примирення подружжя суду не надавалось. Враховуючи вище викладене та те, що стосунки в сторін розладналися, вони як сім'я не проживають, миритися не бажають, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідачки в розмірі 551,20 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з»явився, разом з тим подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилася, разом з тим подала до суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що 04 вересня 2010 року сторони зареєстрували шлюб в Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 1117, свідоцтво про шлюб І-КЕ № 073941. Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають доньку [PERSON], [INFO]. Спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою 18 липня 2014 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського МУЮ, актовий запис №890. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З грудня 2014 року між ним та відповідачкою припинили шлюбно-сімейні відносини, проживають окремо, спільного господарства не ведуть, протягом останнього року сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин, кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім»ю, стосунки між подружжям, спору про поділ майна не виникає, а тому позивач вважає, що примирення між ним та відповідачкою не можливе та наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання позивач не з»явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, але надала суду заяву, в якій просить справу розглядати без її участі, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 липня 2014 року у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського МУЮ, актовий запис №890. Від шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачкою майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина залишається проживати з відповідачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві позивач вказав, що вони з відповідачкою 18 червня 2011 року зареєстрували шлюб у Ленінському відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №92. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Вони з відповідачкою рік разом не проживають, сімейне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов»язки, а тому позивачка наполягає на розірванні шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з»явився, але надав суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з»явилась, але надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає та не заперечує проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 червня 2011 року у Ленінському відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №92. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Як встановлено в судовому засіданні, між позивачем та відповідачкою майнового спору на даний час не виникає. Неповнолітня дитина залишається проживати з відповідачкою. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивач вказав, що вони з відповідачкою з 22 січня 2011 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у Ленінському відділі ДРАЦС Полтавського МУЮ, актовий запис №8. Від даного шлюбу дітей не мають. Вони з відповідачкою з 2013 року не підтримують шлюбно-сімейні стосунків , так як несумісність характерів призвела до того, що їхня сім»я припинила своє існування. Між ними часто виникали сварки та скандали на побутовому грунті, втратили один до одного почуття любові та поваги, спільного господарства не ведуть, а тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з»явилася, про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою 22 січня 2011 року у Ленінському відділі ДРАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис №8. Від даного шлюбу дітей не мають. Сторони разом не проживають, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Спору щодо поділу спільного майна подружжя не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved