Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів у розмірі 223 445 грн. 08 коп. Вимоги заявленого позову [PERSON] обґрунтовувала тим, що рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 25.03.2009 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на утримання їх двох дітей, дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 03.03.2009 року і до повноліття дітей. Позивач вказувала, що внаслідок неналежного виконання відповідачем вказаного рішення суду, у [PERSON] утворилась заборгованість по сплаті аліментів, яка станом на 09.02.2017 року становить 58 738 грн. 96 коп. При цьому позивач зазначала, що вона має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За розрахунками позивача, за період з 09.12.2015 року по 09.02.2017 року на її користь з відповідача підлягає стягненню сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом №2-149 від 09.04.2009 року у розмірі 223 445 грн.08 коп. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 24.04.2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково. Судом стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом №2-149 від 09.04.2009 року за період з 09.12.2015 року по 09.02.2017 року у розмірі 25 000 грн. Також судом стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 640 грн. в рахунок відшкодування понесених нею витрат по сплаті судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати оскаржуване рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог [PERSON] Доводи апеляційної скарги зазначають, що оскаржуване рішення суду ухвалено при неповному зясуванні судом фактичних обставин справи, при цьому суд першої інстанції не взяв до уваги заперечення відповідача проти вимог заявленого позову, також суд невірно застосував норми матеріального права щодо спірних правовідносин. [PERSON] вказує, що при розгляді даного спору по суті суд першої інстанції необґрунтовано не взяв до уваги тієї обставини, що дочка сторін [PERSON], [INFO], не проживає із позивачем з 08.03.2015 року, а проживає із відповідачем по вул. В.Журби,1 у м.Корюківка. При цьому [PERSON] зазначає, що не дивлячись на те, що було примусове виконання рішення про передачу дочки [PERSON] матері, дочка проживає з ним. [PERSON] вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору по суті необґрунтовано не перевірив правильності розрахунку неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, проведеного позивачем, також суд першої інстанції не перевірив правильності періоду, за який стягується неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів та не перевірив, чи вірно визначений державним виконавцем розмір заборгованості відповідача по сплаті аліментів. Також [PERSON] вважає, що суду першої інстанції при розгляді даного спору по суті необхідно було залучити до участі у розгляді справи у якості третьої особи службу у справах дітей Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області. У доводах апеляційної скарги [PERSON] вказує, що рішенням суду першої інстанції від 27.01.2016 року з нього на користь позивача вже було стягнуто неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з грудня 2010 року по 09 грудня 2015 року у розмірі 20 000 грн., проте, суд першої інстанції не взяв до уваги вказаної обставини при вирішенні даного спору по суті. В судове засідання апеляційного суду [PERSON], належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду даної справи (а.с.105,109,120), не зявилась. Відповідно до приписів ч.2 статті 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. При цьому рішення суду першої інстанції необхідно змінити, виклавши його резолютивну частину у наступній редакції: Позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, задовольнити частково. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом №2-149 від 09.04.2009 року за період з 09.12.2015 року по 09.02. 2017 року у розмірі 3 712 (три тисячі сімсот дванадцять) грн. 57 коп. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 640 грн. в рахунок відшкодування понесених судових витрат. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 25.03.2009 року, яке набрало законної сили 07.04.2009 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 03.03.2009 року і до повноліття дітей (а.с.7). На виконання вказаного рішення Корюківського районного суду Чернігівської області 09.04.2009 року видано виконавчий лист №2-149. Як вбачається із довідки виконавчого комітету Корюківської міської ради Чернігівської області від 28.03.2017 року (а.с.11), [PERSON] має склад сімї: дочка - [PERSON], [INFO], дочка [PERSON], [INFO]. Згідно матеріалів справи (а.с.35-44), у листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив суд: -визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з її батьком [PERSON]; - у звязку з даними обставинами [PERSON] просив суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], з 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно; - стягнути на його користь із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно. Згідно рішення апеляційного суду Чернігівської області від 05.05.2016 року, яке було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів, - відмовлено. Із уточненого розрахунку заборгованості відповідача по сплаті аліментів на користь позивача, за виконавчим листом №2-149 від 09.04.2009 року (а.с.118-119), представленого на запит апеляційного суду Корюківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, вбачається, що станом на 09.12.2015 року заборгованість відповідача по сплаті аліментів за виконавчим листом №2-149, виданим 09.04.2009 року, становить 58 920 грн. 61 коп. Як вбачається із оскаржуваного рішення суду першої інстанції від 24.04.2017 року, частково задовольняючи вимоги заявленого позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, суд першої інстанції , виходячи із положень статті 196 Сімейного кодексу України, зазначив, що позивач має право на стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. При цьому суд першої інстанції вважав за необхідне застосувати положення ч.2 статті 196 Сімейного кодексу України та зменшити розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, до 25 000 грн. В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє часткове підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновки оскаржуваного рішення суду першої інстанції не в повній мірі узгоджуються з положеннями норм матеріального права, які регулюють спірні правовідносини. При цьому апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що при вирішенні даного спору по суті судом першої інстанції необґрунтовано не прийняті до уваги правові позиції, висловлені Верховним Судом України у постановах від 11.09.2013 року №6-81цс13, від 25.11.2015 року №6-2022цс15, обовязковість яких регламентована приписами статті 360-7 ЦПК України. А саме, згідно зі статтею 196 Сімейного кодексу України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобовязана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Розмір неустойки може бути зменшений судом з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, то строк виконання цього обовязку буде різним, а тому кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Отже, пеня за прострочення зі сплати аліментів нараховується за кожним періодичним платежем окремо з дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення, після чого розмір нарахованої пені за кожним щомісячним платежем підсумовується та визначається загальна сума пені за порушення аліментних зобовязань. Як вбачається із вимог заявленого позову, позивач просила стягнути з відповідача на її користь неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за період з 09.12.2015 року по 09.02.2017 року, розмір якої, за розрахунком позивача (а.с.1-2,10), становить 223 445 грн.08 коп. Приймаючи до уваги приписи статті 196 Сімейного кодексу України, правові позиції, висловлені Верховним Судом України у постановах від 11.09.2013 року №6-81цс13, від 25.11.2015 року №6-2022цс15, обовязковість яких регламентована приписами статті 360-7 ЦПК України, а також розяснення п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 Про застосування судом окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів в порядку статті 196 Сімейного кодексу України, оскільки з вини відповідача має місце прострочення сплати аліментів відповідачем на користь позивача. Разом з тим, апеляційний суд не погоджується із розміром неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, визначеним позивачем у вимогах заявленого позову, який згідно розрахунку позивача становить 223 445 грн. 08 коп., оскільки вказаний розрахунок проведено позивачем без врахування вищезазначених норм права, які регламентують спірні правовідносини. Оскільки зобовязання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч.1 статті 196 Сімейного кодексу України пені від суми несплачених аліментів суд повинен зясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобовязань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обовязку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Приймаючи до уваги вищенаведене, а також уточнений розрахунок заборгованості відповідача по сплаті аліментів на користь позивача, за виконавчим листом №2-149 від 09.04.2009 року (а.с.118-119), представлений на запит апеляційного суду Корюківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області, апеляційний суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягає неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом №2-149 від 09.04.2009 року за період з 09.12.2015 року по 09.02.2017 року (в межах заявлених позовних вимог, згідно ч.1 статті 11 ЦПК України), у розмірі 3 712 грн. 57 коп., виходячи із наступного розрахунку: - грудень 2015 року (з 09.12.2015 року по 31.12.2015 року): нарахована сума аліментів 589 грн. 50 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (589 грн. 50 коп. 200 грн. = 289 грн. 50 коп. х 1% = 2 грн. 89 коп.); 2 грн. 89 коп. х 23 дні (31 день 8 днів)= 66 грн. 47 коп. - сума неустойки (пені); - січень 2016 року: нарахована сума аліментів 693 грн. 17 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (693 грн. 17 коп. 200 грн. = 493 грн. 17 коп. х 1% = 4 грн. 93 коп.); 4 грн. 93 коп. х 31 день = 152 грн. 83 коп. - сума неустойки (пені); - лютий 2016 року: нарахована сума аліментів 693 грн. 17 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (693 грн. 17 коп. 200 грн. = 493 грн. 17 коп. х 1% = 4 грн. 93 коп.); 4 грн. 93 коп. х 29 днів = 142 грн. 97 коп. - сума неустойки (пені); - березень 2016 року: нарахована сума аліментів 693 грн. 17 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (693 грн. 17 коп. 200 грн. = 493 грн. 17 коп. х 1% = 4 грн. 93 коп.); 4 грн. 93 коп. х 31 день = 152 грн. 83 коп. - сума неустойки (пені); - квітень 2016 року: нарахована сума аліментів 613 грн. 20 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (613 грн. 20 коп. 200 грн. = 413 грн. 20 коп. х 1% = 4 грн. 13 коп.); 4 грн. 13 коп. х 30 днів = 123 грн. 90 коп. - сума неустойки (пені); - травень 2016 року: нарахована сума аліментів 1147 грн. 27 коп. (79 грн. 12 коп. + 1068 грн. 15 коп.); підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (1147 грн. 27 коп. 200 грн. = 947 грн. 27 коп. х 1% = 9 грн. 47 коп.); 9 грн. 47 коп. х 31 день = 293 грн. 57 коп. - сума неустойки (пені); - червень 2016 року: нарахована сума аліментів 1226 грн. 40 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (1226 грн. 40 коп. 200 грн. = 1026 грн. 40 коп. х 1% = 10 грн. 26 коп.); 10 грн. 26 коп. х 30 днів = 307 грн. 80 коп. - сума неустойки (пені); - липень 2016 року: нарахована сума аліментів 1258 грн. 13 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (1258 грн. 13 коп. 200 грн. = 1058 грн. 13 коп. х 1% = 10 грн. 58 коп.; 10 грн. 58 коп. х 31 день = 327 грн. 98 коп. - сума неустойки (пені); - серпень 2016 року: нарахована сума аліментів 1258 грн. 13 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (1258 грн. 13 коп. 200 грн. = 1058 грн. 13 коп. х 1% = 10 грн. 58 коп.; 10 грн. 58 коп. х 31 день = 327 грн. 98 коп. - сума неустойки (пені); - вересень 2016 року: нарахована сума аліментів 1258 грн. 13 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (1258 грн. 13 коп. 200 грн. = 1058 грн. 13 коп. х 1% = 10 грн. 58 коп.; 10 грн. 58 коп. х 30 днів = 317 грн. 40 коп. - сума неустойки (пені); - жовтень 2016 року: нарахована сума аліментів 1306 грн. 67 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (1306 грн. 67 коп. 200 грн. = 1106 грн. 67 коп. х 1% = 11 грн. 07 коп.; 11 грн. 07 коп. х 31 день = 343 грн. 17 коп. - сума неустойки (пені); - листопад 2016 року: нарахована сума аліментів 1306 грн. 67 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (1306 грн. 67 коп. 200 грн. = 1106 грн. 67 коп. х 1% = 11 грн. 07 коп.; 11 грн. 07 коп. х 30 днів = 332 грн. 10 коп. - сума неустойки (пені); - грудень 2016 року: нарахована сума аліментів 1306 грн. 67 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (1306 грн. 67 коп. 200 грн. = 1106 грн. 67 коп. х 1% = 11 грн. 07 коп.; 11 грн. 07 коп. х 31 день = 343 грн. 17 коп. - сума неустойки (пені); - січень 2017 року: нарахована сума аліментів 1400 грн. 53 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (1400 грн. 53 коп. 200 грн. = 1200 грн. 53 коп. х 1% = 12 грн. 01 коп.; 12 грн. 01 коп. х 31 день = 372 грн. 31 коп. - сума неустойки (пені); - лютий 2017 року (з 01.02.2017 року по 09.02.2017 року): нарахована сума аліментів 1400 грн. 53 коп.; підтвердження сплати аліментів 200 грн.; пеня (1%), таким чином: (1400 грн. 53 коп. 200 грн. = 1200 грн. 53 коп. х 1% = 12 грн. 01 коп.; 12 грн. 01 коп. х 9 днів (29 днів 20 днів) = 108 грн. 09 коп. - сума неустойки (пені). Таким чином, загальна сума пені (неустойки) за період з 09.12.2015 року по 09.02.2017 року становить: 66 грн. 47 коп. + 152 грн. 83 коп. + 142 грн. 97 коп. + 152 грн. 83 коп. + 123 грн. 90 коп. + 293 грн. 57 коп. + 307 грн. 80 коп. + 327 грн. 98 коп. + 327 грн. 98 коп. + 317 грн. 40 коп. + 343 грн. 17 коп. + 332 грн. 10 коп. + 343 грн. 17 коп. + 372 грн. 31 коп. + 108 грн. 09 коп. = 3 712 грн. 57 коп. В доводах апеляційної скарги [PERSON] посилається на копію довідки від 26.04.2017 року №2284 (а.с.75), видану виконавчим комітетом Корюківської міської ради Чернігівської області, відповідно до якої його дочка [PERSON], [INFO], проживає разом з ним у м.Корюківка, вул.В. Журби,1. Необхідно зазначити, що вказана копія довідки не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог заявленого позову, оскільки рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 25.03.2009 року, яке набрало законної сили 07.04.2009 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO] та дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 03.03.2009 року і до повноліття дітей (а.с.7). На виконання вказаного рішення Корюківського районного суду Чернігівської області 09.04.2009 року видано виконавчий лист №2-149. Відповідно до приписів статті 129-1 Конституції України, судове рішення є обовязковим до виконання. Крім того, враховуючи хронологічні межі вимог заявленого позову, вказана копія довідки від 26.04.2017 року, на яку посилається [PERSON], не містить в собі посилання на період, з якого дочка [PERSON], [INFO], проживає разом з батьком. Копії актів обстеження умов проживання за адресою: [INFO] від 10.11.2015 року, від 07.04.2017 року (а.с.73,74), копії висновків служби у справах дітей Корюківської районної державної адміністрації Чернігівської області: від 26.11.2015 року про можливість проживання [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON]; від 06.01.2016 року про доцільність визначення місця проживання [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] (а.с.76); від 06.01.2016 року про недоцільність визначення місця проживання [PERSON], [INFO], із матірю [PERSON] (а.с.78-79), на які посилається [PERSON] у доводах апеляційної скарги, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог заявленого [PERSON] позову. Оскільки копії представлених [PERSON] вищезазначених документів не є підставою для звільнення відповідача від обовязку сплати аліментів на утримання його неповнолітніх дітей у розмірі, визначеному рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 25.03.2009 року, яке набрало законної сили 07.04.2009 року. Також необхідно зазначити, що згідно матеріалів справи (а.с.35-44), у листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просив суд: - визначити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], з ним; - у звязку з даними обставинами [PERSON] просив суд зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO], з 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно; - стягнути на його користь із [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно. Згідно рішення апеляційного суду Чернігівської області від 05.05.2016 року, яке було залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини, зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів, - відмовлено. Доводи апеляційної скарги стверджують, що рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 27.01.2016 року вже було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. Апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог заявленого позову, оскільки як вбачається із рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 27.01.2016 року (а.с. 81-84), яким було частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, на користь позивача з відповідача було стягнуто 20 000 грн. неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом №2-149 від 09.04.2009 року за період з грудня 2010 року по 08.12.2015 року. У позові, з яким звернулась позивач до суду у березні 2017 року (а.с.1-2), [PERSON] просить стягнути з [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів за інший хронологічний період, а саме: з 09.12.2015 року по 09.02.2017 року. Доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачем в обґрунтування вимог заявленого позову представлено невірний розрахунок заборгованості по сплаті аліментів [PERSON], складений Корюківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.9-10), оскільки він не враховує заяв позивача щодо розміру аліментів від 05.04.2016 року та від 30.05.2016 року, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог заявленого позову. Оскільки на запит апеляційного суду Корюківським районним відділом державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області було представлено уточнений розрахунок заборгованості відповідача по сплаті аліментів на користь позивача, за виконавчим листом №2-149 від 09.04.2009 року (а.с.118-119). При цьому необхідно зазначити, що вказаний розрахунок містить в собі всі проведені відповідачем виплати, а також вказаний уточнений розрахунок проведено державним виконавцем із врахуванням заяв позивача від 05.04.2016 року та від 30.05.2016 року стосовно розміру аліментів, з якими вона зверталась до Корюківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області (а.с.33,34). Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити, що розрахунок неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом №2-149 від 09.04.2009 року за період з 09.12.2015 року по 09.02.2017 року, у розмірі 3 712 грн. 57 коп., апеляційним судом проведено на підставі саме уточненого старшим державним виконавцем Корюківського районного відділу державної виконавчої служби розрахунку заборгованості відповідача по сплаті аліментів на користь позивача, за виконавчим листом №2-149 від 09.04.2009 року (а.с.118-119). Доводи апеляційної скарги зазначають, що судом першої інстанції необґрунтовано не було залучено до участі у розгляді даної справи у якості третьої особи службу у справах дітей Корюківської райдержадміністрації. Виходячи із правового аналізу приписів статей: 35,36 ЦПК України, апеляційний суд вважає, що вказані доводи апеляційної скарги не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог заявленого позову. Твердження апеляційної скарги відносно того, що відповідач у травні 2017 року звернувся до суду першої інстанції із позовом до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, і на даний час вказана цивільна справа перебуває у провадженні Корюківського районного суду Чернігівської області, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні вимог заявленого позову. Оскільки рішення у даній цивільній справі про стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів ухвалюється судом на підставі приписів норм матеріального права, які регламентують спірні правовідносини, на основі зясованих та перевірених по справі обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, при цьому рішення Корюківського районного суду Чернігівської області від 24.04.2017 року необхідно змінити. А саме, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів підлягають частковому задоволенню. З [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню неустойка (пеня) за прострочення сплати аліментів за виконавчим листом №2-149 від 09.04.2009 року за період з 09.12.2015 року по 09.02.2017 року у розмірі 3 712 (три тисячі сімсот дванадцять) грн. 57 коп. Відповідно до приписів статті 88 ЦПК України, яка регламентує розподіл судових витрат між сторонами, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 640 грн. в рахунок відшкодування документально підтверджених понесених судових витрат по сплаті судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції (а.с.17).

Outcome: partial