Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду із позовом до ПАТ «Миколаївгаз» з вимогами поновити його на посаді слюсаря з експлуатації та ремонту газового устаткування 3-го розряду, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу, зобов'язати відшкодувати моральну шкоду 2000 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом №483-ос від 21 березня 2016 р. його було звільнено з роботи на підставі ст. 40 п. 3 КЗпП України, тобто за систематичне невиконання працівником без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором та правилами внутрішнього трудового розпорядку, що він вважає незаконним, так як подання працедавця до профспілкового комітету було оформлене протоколом №4 від 21 березня 2016 р. і профспілковий комітет повинен був розглянути його в межах 15 денного строку передбаченого ст. 39 Закону України «Про професійні спілки, їх права та гарантії діяльності», тобто до 07 квітня, а звільнення відповідач оформив у той самий день 21 березня 2016 р., крім того він не запрошувався і не був присутнім на засідання профспілкового комітету. Крім того, причини звільнення зазначені в наказі №483-ос від 21 березня 2016 р. не відповідають дійсності. Звільнення було спричинене негативним ставленням до нього адміністрацією відповідача у зв'язку із намаганнями забезпечити безпечні та гарантовані законом умови праці, тож є незаконним. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав. Представник відповідача просив позов залишити без задоволення. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, покази свідків, дослідивши, письмові докази, встановив такі обставини. Відповідно до оглянутої судом трудової книжки позивача його 06 січня 2015 р прийнято на роботу до відповідача слюсарем з експлуатації та ремонту газового обладнання 3 розряду дільниці ГРП служби експлуатації газових мереж та споруд на них Миколаївського управління з експлуатації газового господарства. Загальний безперервний стаж роботи в ПАТ «Миколаївгаз» з 22 лютого 2012 р. (а.с.33). Позивача було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани такими наказами: №388-ос від 12 березня 2016 р. за порушення пунктів 2.1., 2.2. виробничої інструкції 01 березня 2016 р. Відповідно до акту від 02 березня 2016 р. позивач відмовився надати пояснення стосовно подій цієї дати. За актом від 12 березня 2016 р. позивач відмовився письмово засвідчити факт ознайомлення з наказом (т. 1 а.с. 105, 103, 108); №408-ос від 16 березня 2016 р. за порушення пунктів 2.1., 2.2., 4.8. виробничої інструкції, п. 5.2. правил внутрішнього трудового розпорядку 03 березня 2016 р. (т. 1 а.с.117). Згідно акту від 16 березня позивач відмовився письмово засвідчити факт ознайомлення з наказом (т. 1а.с.119); №409-ос від 16 березня 2016 р. за порушення пунктів 2.1., 2.2., 4.8. виробничої інструкції, п. 5.2. правил внутрішнього трудового розпорядку 04 березня 2016 р. (т. 1 а.с.135-138). Відповідно до акту від 09, 10 березня 2016 р. позивач відмовився надати пояснення стосовно подій цієї дати (т. 1 а.с.157, 159). Згідно акту від 16 березня 2016 р. позивач відмовився письмово засвідчити факт ознайомлення з наказом (т. 1 а.с.139); №410-ос від 16 березня 2016 р. за порушення пунктів 2.1., 2.2., 4.8. виробничої інструкції, п. 5.2. правил внутрішнього трудового розпорядку 09 березня 2016 р. (т.1 а.с.160-163). Відповідно до акту від 10 березня 2016 р. позивач відмовився надати пояснення стосовно подій цієї дати (т. 1 а.с.181). Згідно акту від 16 березня 2016 р. позивач відмовився письмово засвідчити факт ознайомлення з наказом (т. 1 а.с.164); №431-ос від 17 березня 2016 р. за порушення пунктів 2.1., 2.2., 4.8. виробничої інструкції, п. 5.2. правил внутрішнього трудового розпорядку 10 березня 2016 р. (т.1 а.с. 184 - 186). Відповідно до акту від 11 березня 2016 р. позивач відмовився надати пояснення стосовно подій цієї дати (т. 1 а.с.188). Згідно акту від 17 березня 2016 р. позивач відмовився письмово засвідчити факт ознайомлення з наказом (т. 1 а.с.187); №432-ос від 17 березня 2016 р. за порушення пунктів 2.1., 2.2., 4.8. виробничої інструкції, п. 5.2. правил внутрішнього трудового розпорядку 11 березня 2016 р. (т.1 а.с.209-211). Відповідно до акту від 12 березня 2016 р. позивач відмовився надати пояснення стосовно подій цієї дати (т. 1 а.с.226). Згідно акту від 17 березня 2016 р. позивач відмовився письмово засвідчити факт ознайомлення з наказом (т. 1 а.с.212); №435-ос від 17 березня 2016 р. за порушення пунктів 2.1., 2.2., 4.8. виробничої інструкції, п. 5.2. правил внутрішнього трудового розпорядку 14 березня 2016 р. (т.1 а.с.227-229). Відповідно до акту від 15 березня 2016 р. позивач відмовився надати пояснення стосовно подій цієї дати (т. 1 а.с.248). Згідно акту від 17 березня 2016 р. позивач відмовився письмово засвідчити факт ознайомлення з наказом (т.1 а.с.230); №440-ос від 18 березня 2016 р. за порушення пунктів 2.1., 2.2., 4.8. виробничої інструкції, п. 5.2. правил внутрішнього трудового розпорядку 15 березня 2016 р. (т.2 а.с.1-3). Відповідно до акту від 16 березня 2016 р. позивач відмовився надати пояснення стосовно подій цієї дати (т. 2 а.с.24). Згідно акту від 18 березня 2016 р. позивач відмовився письмово засвідчити факт ознайомлення з наказом (т.2 а.с.4); 17 березня 2016 р. голова правління ПАТ «Миколаївгаз» звернувся до об'єднаної профспілкової організації ПАТ «Миколаївгаз» з поданням про звільнення [PERSON] за п. 3 ст. 40 КЗпП України - систематичне невиконання ним без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором та порушення правил внутрішнього трудового розпорядку (т.1 а.с.70). Того ж дня голова профспілкової організації направила позивачу запрошення на розгляд подання 18 березня 2016 р. о 10-00 год., а в разі не явки без поважних причин, то наступне засідання призначене 21 березня 2016 р. о 10-00 год. Повідомлення було направлено кур'єрським зв'язком на теперішнє та колишнє місце проживання позивача, що ним визнано в суді, але не вручене, кур'єром зроблено відмітка біля 18 год. про відсутність адресата по обом адресам (т. 1 а.с.88, 89). На засіданні 21 березня 2016 р. профспілкового комітету з розгляду подання про звільнення позивача з підстави передбаченою п. 3 ст. 40 КЗпП України предметом обговорення були дії [PERSON], за які він був притягнути до дисциплінарної відповідальності наведеними вище наказами. За результатами обговорення подання профспілковий комітет вирішив надати згоду адміністрації на звільнення [PERSON] на такій підставі КЗпП України (т. 1 а.с.16-18). Крім цього, наказом голови правління ПАТ «Миколаївгаз» №441-ос від 18 березня 2016 р. за порушення пунктів 2.1., 2.2., 4.8. виробничої інструкції, п. 5.2. правил внутрішнього трудового розпорядку 16 березня 2016 р. позивача притягнуто до до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани (т.2 а.с. 25-27). Відповідно до акту від 17 березня 2016 р. позивач відмовився надати пояснення стосовно подій цієї дати (т. 2 а.с.44). Згідно акту від 18 березня 2016 р. позивач відмовився письмово засвідчити факт ознайомлення з наказом (т.2 а.с.28); Згідно наказу голови правління ПАТ «Миколаївгаз» №483-ос від 21 березня 2016 р. припинений трудовий договір із [PERSON] у зв'язку з систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків покладених на нього трудовим договором та ПВТР, п. 3 ст. 40 КЗпП України. Підставою зазначені доповідна начальника Миколаївського управління, витяг з протоколу профспілкової організації від 21 березня 2016 р. №4, акт відмови від дачі пояснень від 18 березня 2016 р., доповідна начальника служби охорони, акт про відсутність на території підприємства (т. 1 а.с. 49, 50, 58 - 67). Згідно зазначеної доповідної начальника Миколаївського управління, акту відмови від дачі пояснень від 18 березня 2016 р., доповідної начальника служби охорони, акту про відсутність на території підприємства, [PERSON] 17 березня 2016 р. о 13-46 відмітив по перепустці вхід до території підприємств, але фактично на території не зайшов і був відсутнім на робочому місці до кінця робочого часу, а 18 березня 2016 р. відмовився від дачі пояснень з цього приводу. Відповідно до п.3 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадках систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Накази про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності у вигляді догани ним не оскаржувалися, є чинними, Наказ про звільнення був винесений після систематичного порушення (понад 1-го разу) позивачем конкретних пунктів правил внутрішнього трудового розпорядку та виробничої інструкції, які доведені до його відома раніше і після застосування менш суворого заходу дисциплінарного впливу ніж звільнення (т.1. а.с.90-102). Порушень правил статей 147-1, 148, 149 КЗпП України щодо правила і порядку застосування дисциплінарних стягнень при вирішенні по суті питання про звільнення працедавцем не встановлено. Обставин поважності невиконання працівником обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, суд не встановив і доказів, що спростували б письмові докази надані відповідачем і покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які зазначали про систематичне порушення позивачем обов'язків робітника, не здобув. Підстави зазначені позивачем не підтвердилися - протоколом №4 від 21 березня 2016 р. оформлювалося не подання адміністрації ПАТ «Миколаївгаз» про його звільнення, а саме рішення профспілкового органу, на засідання профспілкового комітету його запрошували в письмовій формі, до дисциплінарної відповіщався він притягувався неодноразово. Про це, а також про те, що [PERSON] усно та завчасно попереджували про засідання профкому показала свідок - голова профкому [PERSON] Позивач за визнанням сторін отримав копію наказу про звільнення від 21 березня 2016 р. поштою 28 березня 2016 р., а копію протоколу засідання профспілкового комітету від 21 березня 2016 р. також 28 березня 2016 р. на руки в приміщення ПАТ «Миколаївгаз». За таких обставин позов в частині поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволенню не підлягає через недоведеність. Не підлягає також й вимога про стягнення моральної шкоди через відмову у задоволенні основної вимоги. Згідно ст. 88 ЦПК України та п. 1 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» щодо виключного переліку позовних вимог щодо яких не справляється судовий збір з позивачів, суд стягує 551, 20 грн. з позивача судового збору за вимогу про стягнення моральної шкоди.

Outcome: approved