Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-30 00:00:00

У березні 2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] «Про стягнення заборгованості», на обґрунтування якої позивач зазначив, що відповідно до укладеного договору № HAXRRX00870502 від 31.05.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 9108,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання кредиту фізичним особам «Розстрочка» складає між ним та Банком договір, про що свідчить підпис відповідача у заяві. У порушення вимог статей 526, 527 та 530 Цивільного кодексу України та умов договору відповідач зобовязання за зазначеним договором належним чином не виконав. У зв'язку з чим станом на 19.02.2016 року має заборгованість 77446,01 гривень, яка складається з наступного: - 7105,16 гривень - заборгованість за кредитом; - 24050,98 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3934,62 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; - 42355,25 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Від зазначеної суми заборгованості віднімається сума у розмірі 66609,13 гривень, яка була стягнута рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 20.12.2013 року, яким з [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ «ПриватБанк», тому різниця становить 10836,88 гривень. А також заборгованість складається зі штрафу відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: -500,00 гривень (фіксована частина), та - 541,84 гривень - штраф (процентна складова), отже заборгованість до стягнення становить 11878,72 гривень. Тому просили стягнути з відповідача на їх користь заборгованість у розмірі 11878,72 гривень та судові витрати /а. с. 3 12/. Розпорядженням керівника апарату суду № 526 від 25.08.2017 року призначено повторний автоматизований розподіл справи й згідно відповідному протоколу справу передано до розгляду головуючому судді Мащенко С. В. /а. с. 39, 40/. Представник позивача [PERSON], що діє на підставі довіреності, у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, надав письмове клопотання, що міститься у пункті 3 прохальної частини їх позовної заяві, про розгляд справи за його відсутності, з урахуванням того, що позовні вимоги він підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує /а. с. 4/. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилась з невідомих суду причин, про день та час розгляду справи була сповіщена судовою повісткою своєчасно та належним чином, про що свідчить повідомлення про отримання судової повістки, приєднане до матеріалів справи. Відповідно до частини 1 статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у звязку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішив можливим справу розглядати на підставі наявних в ній доказів та ухвалити заочне рішення, про що не заперечував представник позивача. Відповідно до частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у представника позивача свідчить пункт 3 прохальної частини їх позовної заяві. Повно та всебічно зясувавши всі обставини справи, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме, дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № HAXRRX00870502 від 31.05.2007 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 9108,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. п. 3.2.2, 3.2.3, 3.2.4 зазначеного договору позичальник зобовязався погашати кредит у порядку та строки відповідно до заяви, сплатити відсотки за користування кредитом, сплатити банку винагороду. Відповідно до п. 5.1, 5.2, 5.3 при порушенні позичальником будь-якого із зобовязань, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу; пеню в розмірі 0,1% річних від несвоєчасно виданої суми кредиту за кожний день прострочення виконання даного зобовязання та при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний оплатити банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості /а. с. 8 12/. Згідно заочного рішення Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 20.12.2013 року з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнуто заборгованість за кредитним договором від 31.05.2007 року в сумі 56609,13 гривень, а також стягнуто солідарно з [PERSON] та ПАТ «Акцент-Банк» на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» суму 10\~000,00 гривень, а всього заборгованість 66609,13 гривень /а. с. 5/. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем, вбачається, що загальна сума заборгованості за кредитним договором станом на 19.02.2016 року становить 77446,01 гривень, яка складається з наступного: - 7105,16 гривень - заборгованість за кредитом; - 24050,98 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; - 3934,62 гривень заборгованість по комісії за користування кредитом; - 42355,25 гривень пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором. Сума за кредитом, задоволена рішенням суду - 66609,13 гривень, а також штрафу відповідно до пункту 5.3 Умов та правил надання банківських послуг: - 500,00 гривень (фіксована частина), та - 541,84 гривень - штраф (процентна складова). Разом 11878,72 гривень /а. с. 6 - 7/. Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами чинного Цивільного кодексу України від 16 січня 2003 року. Так, виходячи з положень частини 1 статті 202 Цивільного кодексу України укладений між сторонами по справі кредитний договір, за своєю правовою природою, є правочином, тобто діями особи, спрямованими на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно до частини 1 статті 626 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Приписи статті 1054 Цивільного кодексу України передбачають, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа /кредитодавець/ зобовязується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на частину 1 статті 629 Цивільного кодексу України - договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до положень частини 2 статті 11 Цивільного кодексу України укладені між сторонами по справі договори є підставою виникнення цивільних прав та обов'язків. Частиною 1 статті 14 Цивільного кодексу України передбачено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Крім того, укладені договори є підставою виникнення між сторонами зобовязань, тобто правовідносин, в яких одна сторона /боржник/ зобов'язана вчинити на користь другої сторони /кредитора/ певну дію /передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо/ або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку /стаття 509 Цивільного кодексу України/. Згідно до положень частини 1 статті 526 Цивільного кодексу України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Правові наслідки порушення зобовязання встановлені положеннями статті 611 Цивільного кодексу України. Так, згідно до зазначеної норми права, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобовязання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Таким чином, аналізуючи наведені вище норми права та надані по справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 11878,72 гривень. Ухвалюючи рішення та повністю задовольняючи позов ПАТ КБ Приватбанк до [PERSON] Про стягнення заборгованості, суд вважає за необхідне вирішити згідно підпункту 6 частини 1 статті 214 Цивільного процесуального кодексу України питання про розподіл між сторонами по справі судових витрат. Так, відповідно до вимог частини 1 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На виконання вимог частини 5 статті 119 Цивільного процесуального кодексу України до позовної заяви ПАТ КБ Приватбанк додало документ, що підтверджує сплату судового збору, а саме: платіжний документ про сплату судового збору в розмірі 1378,00 гривень /а. с. 18/. Правові засади справляння судового збору, платників, об'єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору визначаються Законом України Про судовий збір № 3674 - VІ від 08.07.2011 року. Відповідно до змісту частини 1 й підпункту 1 пункту 1 частини 2 статті 4 Закону України Про судовий збір за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана юридичною особою справляється судовий збір у розмірі 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Із зазначеним позовом ПАТ КБ Приватбанк звернулось до суду у 2016 році. Прожитковий мінімум для працездатних осіб в Україні з 01 січня 2016 року встановлений в розмірі 1378 гривень відповідно до змісту статті 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2016 рік № 928-VIII від 25.12.2015 року. Підпункт 1 та 10 частини 1 статті 80 Цивільного процесуального кодексу України зазначає, що у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, а у позовах, які складаються з кількох самостійних вимог загальною сумою всіх вимог. Відтак, ухвалюючи рішення на користь ПАТ КБ Приватбанк, суд дійшов до висновку про необхідність задоволення його позову повністю, стягнувши з відповідача [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 11878,72 гривень, а тому на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з відповідача слід стягнути витрати на сплату судового збору в сумі 1378,00 гривень. Таким чином, з огляду на наведені норми закону, проаналізувавши всі наявні і досліджені у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд доходить до висновку про обґрунтованість вимог ПАТ КБ Приватбанк та можливість задоволення його позову повністю шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача ПАТ КБ Приватбанк суму заборгованості за кредитними договорами в розмірі 19831,78 гривень та понесених й документально підтверджених судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в сумі 1378,00 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved