Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] академія внутрішніх справ (далі НАВС) звернулась до суду з цим позовом, посилаючись на те, що наказом ректора Київського національного університету внутрішніх справ № 714 від 26 липня 2008 року [PERSON] з 1 вересня 2008 року зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання. 9 вересня 2008 року між Київським національним університетом внутрішніх справ, комплектуючим органом УМВС України в Кіровоградській області та [PERSON] укладено договір № Кр-2 про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ, згідно якого [PERSON] навчався за рахунок коштів державного бюджету та після закінчення навчання повинен відпрацювати за місцем роботи не менше трьох років, а у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, відшкодувати фактичні витрати за період навчання. З 1 вересня 2008 року по 28 червня 2012 року у відповідності з підписаним договором відповідач [PERSON] у період навчання на здобуття вищої освіти за державним замовленням, за спеціальністю «Правознавство», перебував на державному забезпеченні, забезпечувався харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. Згідно наказу НАВС від 28 червня 2012 року № 275 [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» та видано диплом спеціаліста. Після здобуття вищої освіти, згідно умов договору [PERSON] був направлений для подальшого проходження служби до УМВС України в Кіровоградській області. Отже, навчальним закладом повністю виконано умови договору про підготовку фахівця. Наказом УМВС України в Кіровоградській області від 24 вересня 2013 року № 353 о/с, [PERSON] звільнено з органів внутрішніх справ за п. 64 «ж» Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом ОВС за власним бажанням (до спливу встановленого трирічного строку перебування на службі після закінчення навчального закладу). Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано в [PERSON] академію внутрішніх справ. [PERSON] академія внутрішніх справ є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ. Укладений із відповідачем [PERSON] договір № Кр-2 від 9 вересня 2008 року зобовязує його у разі звільнення з органів внутрішніх справ після навчання до закінчення встановленого трирічного строку перебування на службі, згідно п. 2.3.6. цього Договору відшкодувати витрати за період навчання, та передбачає підстави за наявності яких відповідач зобовязаний відшкодувати затрати на навчання. За період навчання [PERSON] у Київському національному університеті внутрішніх справ з 1 вересня 2008 року по 28 червня 2012 року витрати, повязані з його утриманням у цьому навчальному закладі, становлять 31534,63 грн. У судове засідання представник позивача [PERSON] академії внутрішніх справ не зявився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечує проти проведення заочного розгляду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був повідомлений про місце та час розгляду справи в порядку ч. 5 ст. 74 ЦПК України, про причини неявки не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Так як відповідач від якої не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності у судове засідання не зявився, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Позивач не заперечує проти винесення заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що наказом Київського національного університету внутрішніх справ № 714 від 26 липня 2008 року [PERSON] зараховано на навчання, на перший курс Київського національного університету внутрішніх справ за спеціальністю «Правознавство», з 1 вересня 2008 року (а. с. 7). 9 вересня 2008 року між Київським національним університетом внутрішніх справ (далі Виконавець), УМВС України в Кіровоградській області (далі Замовник) та [PERSON] (далі Особа) укладено договір про підготовку фахівця № Кр-2 за державним замовленням на денній формі навчання, за освітньо-кваліфікаційним рівнем «бакалавр», за напрямом (спеціальністю) «Правознавство» (далі Договір) (а. с. 8, 9). За змістом п. 3 Договору підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 р. N 1709-р «Про реорганізацію деяких вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ» Київський національний університет внутрішніх справ реорганізовано шляхом перетворення в [PERSON] академію внутрішніх справ. Згідно п. 1.3. Статуту [PERSON] академії внутрішніх справ, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 17 листопада 2010 року N 555, [PERSON] академія внутрішніх справ (далі - Академія) підпорядкована Міністерству внутрішніх справ України (далі - МВС), є державним вищим навчальним закладом четвертого рівня акредитації. Академія є правонаступником Київського національного університету внутрішніх справ та Академії управління Міністерства внутрішніх справ. 22 травня 2012 року між [PERSON] академією внутрішніх справ, УМВС України в Кіровоградській області та [PERSON] укладено додатковий договір № 1 до Договору про підготовку фахівця у Київському національному університеті внутрішніх справ № Кр-2 від 9 вересня 2008 року (далі Додатковий договір) (а. с. 10). За змістом п. п. 1, 4 Додаткового договору, у назві Договору і далі по тексту, назву Виконавця «Київський національний університет внутрішніх справ» замінено на «[PERSON] академію внутрішніх справ». Главу 3 Договору доповнити п. 3.3. такого змісту: «3.3. Звільнення особи начальницького складу органів внутрішніх справ із служби протягом трьох років після закінчення навчального закладу за власним бажанням, через службову невідповідність або за порушення дисципліни». Відповідно до п. 2.1.3. Договору Виконавець зобовязується забезпечити Особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами України. Згідно наказу [PERSON] академії внутрішніх справ № 375 від 28 червня 2012 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію юриста за спеціальністю «Правознавство» (7.03040101) навчально-наукового інституту підготовки слідчих і криміналістів, видано диплом спеціаліста, слідчої спеціалізації (а. с. 11). За змістом наказу УМВС України в Кіровоградській області № 353 о/с від 24 вересня 2013 року, згідно з Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ звільнено з органів МВС: у запас Збройних Сил (з постановкою на військовий облік) за п. 64 «ж» (за власним бажанням) лейтенанта міліції [PERSON] (М-179040), оперуповноваженого сектору карного розшуку кримінальної міліції Долинського районного відділу УМВС України в області, з 24 вересня 2013 року, установивши щомісячну премію за вересень 2013 року в розмірі 40 відсотків та відрахувавши кошти за 8 днів використаної відпустки за 2013 рік. Вислуга на день звільнення в календарному обчисленні становить 5 років 1 місяць та 28 днів. Підстава: рапорт, подання до звільнення, атестаційний лист (а. с. 23). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За змістом ст. 56 Закону України «Про вищу освіту» (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) випускники вищих навчальних закладів вільні у виборі місця роботи. Випускник вищого навчального закладу, який навчався за державним замовленням і якому присвоєно кваліфікацію фахівця з вищою освітою певного освітньо-кваліфікаційного рівня, працевлаштовується на підставі направлення на роботу відповідно до угоди, укладеної між замовником, керівником вищого навчального закладу та випускником. Відповідно до п. п. 2.1.2., 2.1.3., 3.2. Типового договору про підготовку фахівця у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 14 травня 2007 року N 150, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 травня 2007 року за N 547/13814 (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) (далі Типовий договір) Виконавець зобов'язується створити умови для навчання Особи та розробити програми для успішного проходження нею практики і стажування в підрозділах Замовника. Забезпечити Особу харчуванням, речовим майном та грошовим утриманням за нормами, затвердженими нормативно-правовими актами МВС України. Підставою відшкодування фактичних витрат на підготовку є відмова від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. За змістом п. 4.1. Типового договору, відшкодування Особою фактичних витрат на підготовку здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим та речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Згідно п. 2 УКАЗУ Президента України від 23 січня 1996 року N 77/96, установлено, що особи, які навчаються за рахунок державних коштів, укладають з адміністрацією вищого навчального закладу угоду, за якою вони зобов'язуються після закінчення навчання та одержання відповідної кваліфікації працювати в державному секторі народного господарства не менше ніж три роки. У разі відмови працювати в державному секторі народного господарства випускники відшкодовують в установленому порядку до державного бюджету повну вартість навчання. Аналізуючи вищезазначені правила, а також умови Договору слід дійти висновку, що обовязком Особи є відшкодування фактичних витрат на підготовку у разі відмови від подальшого проходження служби на посадах начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання. З огляду на вищезазначене, оскільки відповідач [PERSON] відмовився від подальшого проходження служби на посаді начальницького складу в органах внутрішніх справ протягом перших трьох років після закінчення навчання, відповідно зобовязаний відшкодувати фактичні витрати на його підготовку у навчальному закладі. За змістом п. 2 Порядку відшкодування особами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 березня 2007 р. N 313, відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної і канікулярної відпустки та у зворотному напрямку, за направленням до місця служби після закінчення навчального закладу; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Відповідно до абз. 1, 2 п. 5 вищезазначеного Порядку, витрати у повному обсязі відшкодовуються за період, що перевищує строк строкової служби (1 рік), а за період, що зараховується у строк військової служби лише витрати, що складають різницю між витратами курсанта та витратами на утримання військовослужбовця. Сума відшкодування витрат на грошове забезпечення [PERSON] 11706,15 грн, на оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв 10020,25 грн, витрат на харчування 7368,03 грн, витрат на речове утримання 2440,20 грн (а. с. 13-20). Відповідно до вищезазначеного, з відповідача [PERSON] підлягає стягненню на користь НАВС 31534,63 грн, тобто позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем НАВС у цій цивільній справі понесено судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 315,35 грн, що підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved