Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

У березні 2015 року позивач ПАТ «ВТБ БАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю., Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві про визнання договору купівлі-продажу квартири недійсним та зобов'язання вчинити певні дії. Позовні вимоги мотивовані тим, що 18 лютого 2014 року з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за номером 87094617 позивачу стало відомо про незаконне відчуження предмету іпотеки, що забезпечує повернення кредиту, отриманого [PERSON] у ПАТ «ВТБ БАНК», а саме квартири, загальною площею 145,8 кв.м, розташованої за адресою: [ADDRESS] за кредитним договором № 623/0081-0000003 від 3 червня 2008 року. Відчуження предмету іпотеки було здійснено на підставі договору купівлі-продажу квартири б/н від 28 січня 2015 року Державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю., реєстровий № 49, укладеного між [PERSON] та [PERSON] Вказаний договір підлягає визнанню недійсним, оскільки заборгованість за кредитним договором [PERSON] не погашена, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2013 року про стягнення з [PERSON] на користь позивача заборгованості за кредитним договором у сумі 15 066 484 грн. 80 коп. не погашена, арешт, накладений в порядку виконання цього рішення, державним виконавцем не скасований, відсутня згода іпотекодержателя - позивача. Крім того, представник позивача зазначив, що рішення Апеляційного суду Київської області, на підставі якого було знято арешт з іпотечного майна, є підробним, оскільки його не снує. Зняття вказаного арешту з іпотечної квартири стало підставою для укладення договору купівлі-продажу квартири від 28 січня 2015 року, реєстровий № 49. Тому, позивач просив суд: 1. визнати договір купівлі-продажу квартири, укладений 28 січня 2015 року між [PERSON] як [PERSON] та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю., зареєстрований в реєстрі за №49, недійсним; 2. визнати протиправними дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. по внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення права власності [PERSON] на нерухоме майно загальною площею 145,8 кв.м., адреса: [ADDRESS]; 3. визнати протиправним та скасувати Рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 18925857 від 28.01.2015р., яким припинено право власності [PERSON] на нерухоме майно загальною площею 145,8 кв.м., адреса: [ADDRESS]; 4. зобов'язати Державну реєстраційну службу в особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме записи про право власності за [PERSON] на нерухоме майно загальною площею 145,8 кв.м., адреса: [ADDRESS]; 5. зобов'язати Державну реєстраційну службу в особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності за [PERSON] на нерухоме майно загальною площею 145,8 кв.м., адреса: [ADDRESS]., які існували в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до внесення змін згідно Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 18925857 від 28.01,2015р. Під час судового розгляду справи ухвалою суду від 3 березня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог про: 1. визнання протиправними дії державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. по внесенню до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення права власності [PERSON] на нерухоме майно загальною площею 145,8 кв.м., адреса: [ADDRESS]; 2. визнання протиправним та скасування Рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 18925857 від 28.01.2015р., яким припинено право власності [PERSON] на нерухоме майно загальною площею 145,8 кв.м., адреса: [ADDRESS]; 3. зобов'язання Державної реєстраційної служби в особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме записи про право власності за [PERSON] на нерухоме майно загальною площею 145,8 кв.м., адреса: [ADDRESS]; 4. зобов'язання Державної реєстраційної служби в особі Реєстраційної служби Головного управління юстиції у м. Києві поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно записи про право власності за [PERSON] на нерухоме майно загальною площею 145,8 кв.м., адреса: [ADDRESS]., які існували в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно до внесення змін згідно Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень за індексним номером 18925857 від 28.01,2015р. - закрито (т. 1 а.с. 230-231). Крім того, до участі у справі за клопотанням представника відповідача [PERSON] притягнуто як третіх осіб Державних реєстраторів Реєстраційної служби Суворівського районного управління юстиції у м. Херсоні Кеча А.С., Вітцівську М.С., які також вносили дані до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запису про припинення іпотеки на квартиру відповідача [PERSON] до внесення таких змін про іпотеку Державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. (т. 1 а.с. 232-233), та нинішнього власника квартири [PERSON] (т. 2 а.с. 21-22). У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Відповідач Державний реєстратор - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. до судового засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, а також письмові заперечення, відповідно до яких при знятті арешту з квартири [PERSON] та посвідченні договору купівлі-продажу квартири з [PERSON], нею були дотримані норми чинного законодавства. Тому, підстав для задоволення позовних вимог немає (т. 1 а.с. 78-83). Представники відповідача [PERSON] позовні вимоги не визнали, надали письмові заперечення (т. 2 а.с. 8-11). Зазначили, що договір купівлі-продажу квартири між [PERSON] та [PERSON] був укладений відповідно до норм чинного законодавства, вказаний договір є реальним, оскільки [PERSON] отримав від [PERSON] кошти за продану квартиру, а [PERSON] від [PERSON] квартиру. Крім того, на час укладання договору купівлі-продажу квартири [PERSON] не були відомі обставини про те, що ним купується квартира, яка перебуває в іпотеці банку-позивача, та наявність підробленого судового рішення, яким знято арешт з квартири. Тобто [PERSON] є добросовісним набувачем придбаної квартири. Відповідач Реєстраційна служба Головного управління юстиції у м. Києві та треті особи Державні реєстратори Реєстраційної служби Суворівського районного управління юстиції у м. Херсоні Кеча А.С., Вітцівська М.С., [PERSON] до судового засідання не з'явилися з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у відсутність осіб, які не з'явились до судового засідання, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представників сторін, та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що 3 червня 2016 року між ПАТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір, відповідно до якого відповідачу надано в кредит кошти в розмірі 997 000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 12,69% річних строком до 3 серпня 2035 року (т. 1 а.с. 51-59). У забезпечення виконання вказаного кредитного договору сторонами укладено договір іпотеки від 3 червня 2008 року (т. 1 а.с. 16-19), відповідно до якого предметом іпотеки є квартира, загальною площею 145,8 кв.м., розташована за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу, укладеного з [PERSON] Відповідно до п. 4.1.2 договору іпотеки іпотекодавець зобов'язаний не відчужувати предмет іпотеки, будь-яку його частину, не передавати його в оренду, найом, позичку, користування, в наступну іпотеку тощо іншим особам без письмової згоди іпотекодержателя. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 18 березня 2013 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ БАНК» заборгованість за кредитним договором у розмірі 15 066 484 грн. та судові витрати, на підставі якого видано виконавчий лист (т. 1 а.с. 48), та який пред'явлено до виконання до Відділу примусового виконання рішень Державної виконавчої служби України. Постановою державного виконавця від 7 травня 2014 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно боржника [PERSON] (т. 1 а.с. 49-50). Станом на 17 березня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором становить суму 996 316,53 долари США (т. 1 а.с. 11-14). Разом з тим, на підставі рішення Апеляційного суду Київської області від 21 липня 2014 року, предметом перегляду якого є рішення Ірпінського районного суду Київської області, котрим звільнено з-під арешту шляхом зняття арешту та заборони відчуження, квартиру за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON] та передану в іпотеку ПАТ «ВТБ БАНК» на підставі іпотечного договору від 3 серпня 2008 року, реєстраційний номер обтяження 7318583, 7318609 (т. 1 а.с. 38-45). Проте, таких рішень, цивільних справ, у яких би ухвалювались рішення про звільнення майна з-під арешту, зокрема квартири за адресою: [ADDRESS], яка належить [PERSON], ні в Апеляційному суді Київської області, ні в Ірпінському районному суді Київської області згідно даних автоматизованої системи «Д-З» не має (т. 1 а.с. 46-47). Проте, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 1 грудня 2015 року у справі № 826/5357/15: - визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Вітцівської М.С. від 16.12.2014 за індексним номером 18046872, яким припинено обтяження (арешт нерухомого майна) нерухомого майна - квартири, загальною площею 145,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]; - визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Кеча А.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 16.12.2014 за індексним номером 18037818, яким припинено обтяження (заборона на нерухоме майно) нерухомого майна - квартири, загальною площею 145,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]; - визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсоні Кеча А.С. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.12.2014 за індексним номером 18112938, яким припинено іпотеку нерухомого майна - квартири, загальною площею 145,8 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS]; - визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. від 28.01.2015 за індексним номером 18925857 (т. 1 а.с. 197-203). Вказана постанова ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 9 лютого 2016 року залишене без змін (т. 1 а.с. 204-210). Крім того, судом встановлено, що кримінальне провадження за обвинуваченням відповідача [PERSON] щодо вказаних обставин за ч. 2 ст. 27 ч 4 ст. 190, ч. 1 ст. 382, ч. 1 ст. 388 КК України розглядається Печерським районним судом м. Києва (т. 1 а.с. 247). Неіснуюче рішення Апеляційного суду Київської області від 21 липня 2014 року, яким звільнено з-під арешту шляхом зняття арешту та заборони відчуження, квартиру за адресою: [ADDRESS], стало підставою для скасування державним реєстратором - приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гніденко Н.Ю. державної реєстрації прав та їх обтяжень за індексним номером 18925857 від 28.01.2015р., яким припинено право власності [PERSON] на нерухоме майно загальною площею 145,8 кв.м., адреса: [ADDRESS] та посвідчення договору купівлі-продажу квартири, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (т. 2 а.с. 33-73). Згідно зі статтею 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України нікчемним правочином є правочин, якщо його недійсність встановлена законом. У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Такі нікчемні правочини, передбачені, зокрема, ч. 1 ст. 219, ч. 1 ст. 220, ч. 1 ст. 224 тощо. Відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Оскільки договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON] 28 січня 2015 року укладений без згоди іпотекодаржателя (за підробленим рішенням суду), то такий договір відповідно до ч. 2 ст. 215 ЦК України та ч. 3 ст. 11 Закону України «Про іпотеку» є нікчемним та додаткового визнання його недійсним не має потреби. З урахуванням наведеного суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову про визнання договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS], між [PERSON] та [PERSON] 28 січня 2015 року недійсним, сокільки в силу закону вказаний договір є нікчемним. Відповідно до ч. 5 ст. 216 ЦК України вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути пред'явлена будь-якою заінтересованою особою. Суд може застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину з власної ініціативи. Оскільки на даний час власником квартири [ADDRESS] є [PERSON], котра за клопотання позивача не залучена до участі у справі як відповідач (є третьою особою) до суд з власної ініціативи не може застосувати наслідки нікчемності правочину відповідно до положень ст. 326 ЦК України. Крім того, застосування наслідків нікчемності правочину є правом, а не обов'язком суду. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 10, 11 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст. 88 ЦПК України сплачений позивачем судовий збір йому не відшкодовується. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed