overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 19 червня 2009 року. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов підтримав. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19 червня 2009 року. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з 31 березня2016 року, сім'я існує формально, сторони на примирення не згодні. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-19 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 27 травня 2005 року. Від шлюбу сторони мають двох сина, [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов підтримав. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27 травня 2005 року. Від шлюбу сторони мають двох сина, [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з серпня 2016 року, сім'я існує формально, сторони на примирення не згодні. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 31.08.2016 року підсудність справи визначено Оболонському районному суду м. Києва. В обгрунтування позовних вимог вказував, що між ним та відповідачем 11.12.1987 року зареєстровано шлюб Ялтинським відділом реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, актовий запис № 1007. Від вказано шлюбу дітей не мають. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їхз задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явилася, про час та дату судового засідання повідомлялася належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 11.12.1987 року Ялтинським відділом реєстрації актів цивільного стану Автономної Республіки Крим, актовий запис № 1007. Від вказано шлюбу дітей не мають. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача налагодити стосунки між поджружжям є неможливим та жодним чином не допоможе збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що шлюбні відносини між подружжям існують тільки формально вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить його інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог у позовній заяві позивач просив суд визнати за ним право власності на житлову квартиру [ADDRESS] в рахунок погашення заборгованості [PERSON]. Позивач в судове засідання не з?явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, суду надала заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19 червня 2014 року позивач передав відповідачу у борг гроші у сумі 20\~000 (двадцять тисяч) доларів США. Відповідачем про отримання від позивача грошей була написана розписка. Відповідач зобовязався вернути борг до 19 квітня 2015 року. В червні 2015 року позивач звернувся до відповідача з вимогою про повернення їй боргу. До теперішнього часу позивач взяті на себе зобовязання не виконав та ухиляється від їх виконання. Згідно ст.1046 Цивільного Кодексу України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст.1049 Цивільного Кодексу України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві у строк та в порядку встановлений в договорі. Якщо договором строк не встановлений, цей строк визначений моментом предявлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня предявлення позикодавцем вимоги про це. Згідно ст. 530 Цивільного Кодексу України якщо строк (термін) виконання боржником зобовязання не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ст. 610.Цивільного Кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В забезпечення виконання зобовязання по поверненню грошових коштів відповідач передав позивачу житлову квартиру [ADDRESS]. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Позивачем було виконано зобов?язання відповідно до розписки від 19.06.2014 року в повному обсязі. На підставі того, що відповідач ухиляється від виконання зобов?язань, суд вважає, що позовні вимоги в частині звернення стягнення на квартиру в рахунок погашання заборгованості відповідача перед позивачем є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання спільною сумісною власністю та розподіл спільного майна, вказуючи на те, що з 16.09.2000 року по 21.12.2015 року він перебував у шлюбі з відповідачем. Під час знаходження в шлюбі ними спільно була придбана квартира [ADDRESS]. Після розірвання шлюбу він не дійшов згоди з відповідачем про розподіл сумісного майна. Просив суд визнати квартиру [ADDRESS] власністю подружжя, визнати за позивачем право власності на ? частину квартири, стягнути судові витрати з відповідача в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, змінивши позовні вимоги в частині стягнення судових витрат з стягнення з відповідача в повному обсязі на розподіл судових витрат між сторонами в рівних долях та просила суд їх задовольнити, розглянувши справу за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву, в якій уточнені позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення, просив справу розглянути за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного: Згідно з ч.1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Сторони уклали шлюб 16.09.2000 року. Рішенням Приморського районного суду м. Маріуполя від 21.12.2015 року шлюб між ними розірвано (а. с. 4, 6). Під час знаходження в зареєстрованому шлюбі сторонами було придбано квартиру [ADDRESS], яку відповідач зареєстрував в цілому в якості належного йому майна. В вище вказаній квартирі позивач продовжує мешкати з дитиною від сумісного шлюбу, [PERSON], [INFO], яка є інвалідом дитинства (а. с. 3, 5) Як передбачено ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В судовому засіданні встановлено факт придбання майна під час знаходження сторонами в зареєстрованому шлюбі за спільні кошти, тому вище вказане майно є спільною сумісною власністю сторін. Задовольняючи позовні вимоги, суд, враховуючи змінені позовні вимоги, згідно положень ст. 88 ЦПК України стягує судовий збір з сторін в рівних долях. Враховуючи обставини справи, неможливість сторін добровільно розділити сумісне майно, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 10.08.2013 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримують з серпня 2016 року, оскільки мають різні погляди на життя, що унеможливлює подальше перебування у шлюбі. Спільного господарства не ведуть, спору про розподіл майна не виникає. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечать інтересам позивача, тому у судовому порядку шлюб він просить розірвати. Позивач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи у його відсутності суду не надавав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Згідно зі\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~(далі за текстом\~СК України) позов про розірвання шлюбу може\~бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження\~шлюбу\~суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами\~законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з\~реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 10.11.1990 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримують, оскільки втрачено взаєморозуміння один одного, постійно виникають сварки із-за різних поглядів на життя та при вирішенні соціально-побутових питань. Спільного господарства не ведуть, спору про розподіл майна не виникає. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечать інтересам позивача, тому у судовому порядку шлюб він просить розірвати. Позивач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Згідно зі\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~(далі за текстом\~СК України) позов про розірвання шлюбу може\~бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження\~шлюбу\~суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами\~законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з\~реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. В судовому засіданні позивач позов підтримав підтвердив викладені в позовній заяві обставини. Відповідач проти позову не заперечувала, вказавши підставою позову матеріально-побутові проблеми у родині. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 25 грудня 2010 року. Від шлюбу мають малолітню дитину Анастасію, 04 грудня 2011 року. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення, подружні стосунки припинені у серпні 2016 року та до теперішнього часу не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-03 00:00:00

у вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 17 797 грн. 99 коп. та судового збору в розмірі 1378 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 21.07.2014 року ПАТ «Банк Руский Стандарт» (змінено найменування на ПАТ «Банк Форвард») та [PERSON] уклали кредитний договір №113800524, за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 14 396,50 грн., строком погашення до 21.07.2019 року, з відсотковою ставкою за користування кредитом 55,00% річних. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 30.08.2016 року виникла заборгованість в розмірі 17797 грн. 99 коп., яка складається з наступного: сума заборгованості за кредитом - 14060 грн. 90 коп., сума заборгованості по відсоткам - 3137 грн. 09 коп., плата за пропуск платежів - 600 грн., що підтверджується розрахунком (а.с. 11). Відповідно до ст. 1048 Цивільного Кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором Відповідно до ст. 1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 17 797 грн. 99 коп. та судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

у вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 18 402 грн. 16 коп. та судового збору в розмірі 1378 грн.. В судове засідання представник позивача не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався в установленому законом порядку. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 17.05.2011 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 5000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.08.2016 року виникла заборгованість в розмірі 18 402 грн. 16 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 4468 грн. 46 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 10 784 грн. 21 коп., заборгованість за пенею та комісією 1797 грн. 01 коп., а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) 852 грн. 48 коп. що підтверджується розрахунком (а.с. 4-5). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 18 402 грн. 16 коп. та судовий збір в розмірі 1378 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved