Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У вересні 2017 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський Банк Розвитку» (далі - позивач) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 15 березня 2013 року між ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» та [PERSON] було укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого, позивач зобов'язався 25.07.2014 року встановити кредитний ліміт у розмірі 3000,00 грн. на картку [NUMBER], яку надано відповідачу на підставі приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Банк нараховує проценти в розмірі 48%: річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Нарахування процентів здійснюється щоденно, при цьому, проценти розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік - триста шістдесят днів, місяць - рівний кількості календарних днів. Щомісячний мінімальний платіж складає 7% від суми заборгованості, підлягає сплаті Позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором в повному обсязі, а [PERSON] в свою чергу свої зобов'язання, передбачені кредитним договором не виконує, внаслідок чого утворилась заборгованість відповідача по кредитному договору перед позивачем в загальному розмірі 24 362,77 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача, а також просив стягнути з відповідача сплачені позивачем судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх в повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечень на позов не надавав. У відповідності до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об'єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як встановлено з матеріалів справи та встановлено судом, 15.03.2013 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір на підставі якого позивач надав відповідачу кредит у розмірі 300,00 грн. на картку [NUMBER], яку видано на підставі приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 5.29 Умов та правил надання банківських послуг за порушення строків погашення заборгованості по кредиту Банк нараховує клієнту проценти, у розмірі встановленому тарифами, від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. При розрахунку приймаються: рік - 360 днів, місяць - рівний календарній кількості днів. Строк сплати процентів нарахованих відповідно до цього пункту - в день нарахування. Пунктом 5.30 Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії Банк нараховує Клієнту пеню у розмірі встановленому Тарифами від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Строк сплати пені нарахованої відповідно до цього пункту - в день нарахування. Однак, відповідачем умови кредитного договору не виконувались належним чином, внаслідок чого у нього виникла заборгованість перед позивачем. Згідно із розрахунком заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-13), станом на 04.09.2017 року, заборгованість відповідача перед позивачем в загальному розмірі складає 24 362,77 грн., з яких: прострочена заборгованість по тілу кредиту - 2 989,77 грн.; прострочена заборгованість за процентами - 6 257,77 грн.; сума заборгованості за штрафами та пенею - 15 115,23 грн. Доказів, щоб спростовували розмір заборгованості відповідача перед позивачем за кредитним договором, суду не надано. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, умов Договору та вимог чинного законодавства, суд дійшов висновку, що з [PERSON] на користь ПАТ «Всеукраїнський Банк Розвитку» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 24 362,77 грн., а також, понесені останнім і підтверджені документально судові витрати у виді судового збору в сумі 1600,00 грн.

Outcome: approved