Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приват банк» звернулось до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, просило стягнути з відповідача на свою користь заборгованості у розмірі 83 577,18 грн. за кредитним договором № б/н від 02 лютого 2011 року, яка складається з наступного: 5156,40 грн. - заборгованість за кредитом, 72039,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1925 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3956,06 грн. штраф (процентна складова) та 1762 грн. судових витрат. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до укладеного договору б/н від 02 лютого 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керувався п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правил користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладенні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договору приєднання є договір, умовами якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua/terms/pages/70/, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 2.1.1.12.6 «Правил користування платіжною карткою». Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни Тарифів та інших невід`ємних частин договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 1.1.2.3 Правил користування платіжною карткою. Відповідно до п. 6.3 до обов`язків позичальника відноситься отримання виписки про стан картрахунку та про здійснені операції по картрахункам. Банк свої зобов`язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг, - позичальник зобов`язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, непередбачених цим договором. Згідно п. 2.1.1.5.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобов`язань за договором на вимогу банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту Овердрафту), оплати винагороди банку. Власник картки зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення Овердрафту, згідно п. 1.1.2.7 Умов та правил надання банківських послуг. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строку платежів по кожному з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5% від суми позову. Відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом та відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Відповідно до п. 2.1.1.12.9 Правил користування платіжною карткою, боржник доручає списувати з будь-якого рахунку відкритого в банку вчасності картрахунку грошові кошти для здійснення платежу з ціллю повного або часткового погашення боргових зобов`язань. Відповідно до п. 1.1.2.4 Умов та правил надання банківських послуг, за незгодою зі зміною Правил та/або Тарифів банку, які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua/terms/pages/70/ позичальник зобов`язується надати банку письмову заяву про розірвання цього договору та погасити виниклу перед ним заборгованість. На підставі п.1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг, банк має право на зміну Тарифів, які викладені на банківському сайті www://privatbank.ua/terms/pages/70/, а також інших умов обслуговування рахунків. Згідно п. 2.1.1.3.5 Умов та правил надання банківських послуг, клієнт доручає банку здійснювати списання грошових коштів з рахунків клієнта, відкритих в валюті кредитного ліміту, в межах суми підлягаючих сплаті банку за даним договором, при настанні строків платежів, а також списання грошових коштів з картрахунку у разі настання строків платежів за іншими договорами клієнта а межах, встановлених цими договорами (договірне списання), в межах платіжного ліміту картрахунку. Відповідно до п. 2.1.1.12.11 Правил користування платіжною карткою, банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленої банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим договором. Згідно п. 1.1.3.2.2 Умов та правил надання банківських послуг, у разі порушення власником або довіреною особою вимог діючого законодавства України та/або умов даного договору та/або у разі виникнення овердрафту банк має право призупинити здійснення розрахунків по карті (заблокувати карту) та/або визнати карту недійсною до моменту усунення порушень, а також вимагати дострокового виконання боргових обов`язків в цілому або у встановленою банком часткою у разі невиконання власником або довіреною особою власника своїх боргових обов`язків та інших обов`язків за цим договором. У зв`язку з зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором відповідач станом на 28 лютого 2018 року має заборгованість в розмірі 83577,18грн., яка складається з наступного: 5156,40 грн. - заборгованість за кредитом, 72039,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1925 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3956,06 грн. штраф (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість за договором про надання банківських послуг, що є порушенням законних прав та інтересів банку. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда Іванової Н.Ю. від 06 квітня 2018 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін /а.с.46/. 08 травня 2018 року від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно якого вказано, що в своєму позові позивач посилається на те, що нібито частиною договору б/н від 02 лютого 2011 року між ним та нею є «Умови та правила надання банківських послуг» та «Правила користування платіжною карткою», затверджені наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року. Вважає, що таке посилання є необґрунтованим, оскільки відповідно до ч. 1 ст. 1055 ЦК України договір кредиту укладається у письмовій формі. Згідно ч. 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Дана норма передбачає підписання кожного зі сторін усіх невід`ємних частин договору, якщо він складається більш ніж з одного письмового документу. Зазначено, що вона в жодний спосіб не ставила підпис під будь-якими «Умовами та правилами надання банківських послуг», а також «Правилами користування платіжною карткою», в тому числі затвердженими наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, що свідчить про те, що дані документи не є частиною договору № б/н від 02 лютого 2011 року, а тому не можуть бути застосовані до правовідносин у даній справі. Більш того, долучений позивачем до позовної заяви витяг з Умов та правил надання банківських послуг, нібито затверджених наказом № СП-2010-256 від 06 березня 2010 року, складений не державною мовою, а мовою російською, якою вона вільно не володіє і повністю не розуміє. Як вбачається з тексту позову, договір б/н від 02 лютого 2011 року, що є підставою для пред`явлення позову, укладений нею шляхом заповнення стандартного бланку заяви, наданого їй банком. Якість долученої позивачем копії даної заяви є настільки поганою, що не дозволяє взагалі зробити висновок про її зміст і зокрема про те, які рукописні записи до неї внесені. Не зрозуміло, яким саме є предмет даної заяви, тобто істотні умови договору, який вона нібито уклала з позивачем 02 лютого 2011 року. Вказано, що відповідач пам`ятає, що дійсно отримувала у відповідача кредитну картку 02 лютого 2011 року. Строк дії картки був встановлений у розмірі 3 років, тобто до лютого 2014 року, що було відображено на самій картці. За таких обставин, дія договору від 02 лютого 2011 року припинилася 02 лютого 2014 року. Після закінчення строку дії картки та строку дії договору вона карткою не користувалась. Як вказує сам позивач в своєму позові, ним даний позов заявляється про стягнення заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Тобто, не може бути сумнівів в тому, що в даному випадку кінцевий термін будь-якого повернення нею грошових коштів на користь позивача не може бути пізніше 02 лютого 2014 року. У даній справі позов банком подано у березні 2018 року, тобто більш ніж через 4 роки після сплину строку дії договору №б/н від 02 лютого 2011 року та виданої позивачем на її ім`я на його підставі банківської картки. В даному випадку моментом перебігу позовної давності є день, наступний за днем закінчення строку дії договору б/н від 02 лютого 2011 року, тобто 03 лютого 2014 року. Просила застосувати у даній справі наслідки пропуску позивачем строку позовної давності і в задоволенні позову ПАТ КБ «Приватбанк» до неї відповіти у повному обсязі /а.с.53-54/. 23 червня 2018 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно якої вказано, що відповідачем було підписано заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг. У даній заяві зазначено, що підписавши цю заяву, відповідач ознайомився та згодний з Умовами та Правилами надання банківських послуг, в тому числі з умовами та Правилами обслуговування по платіжним карткам, розташованим на сайті банку www.privatbank.ua; https://client-bank.privatbank.ua, Тарифами банку, які разом з цією заявою складають договір банківського обслуговування. Відповідачу було надано для ознайомлення Умови та правила в письмовому вигляді, ознайомлення з чим засвідчується власним підписом в заявці про приєднання. Підписавши заяву банк та клієнт приєднуються і зобов`язуються виконувати умови, викладені в Умовах та Правилах надання банківських послуг, Тарифах банку - Договорі банківського обслуговування в цілому. Заява про приєднання до умов та Правил з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають договір про надання банківських послуг. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Між банком та позичальником укладається договір у письмовій формі. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії, задля придбання, припинення або зміна цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, Умови та Правила надання банківських послуг та тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві. На підставі поданої заяви, що разом з умовами та Правилами зі зразками підписів та відбитком печатки, Тарифами, що розташовані на офіційному сайті банку складають договір про надання банківських послуг відповідачу було відкрито картковий рахунок - ключем до карткового рахунку є пластикова картка, яку отримав відповідач та мобільний телефон який вказав відповідач в заяві. За допомогою встановлених ключів до карткового рахунку, відповідачу надано можливість здійснювати дистанційне обслуговування. Таким чином, банк забезпечив позичальнику можливість доступу до карткового рахунку різними можливими шляхами, зокрема за допомогою карти та фінансового телефону на який приходить динамічний ОТП - пароль. Виконання позичальником умов кредитного договору засвідчує її волю до настання відповідних правових наслідків передбачених кредитним договором. З моменту оформлення кредитного договору пройшло 7 років, позичальник в банк не звертався за фактом неправильного нарахування відсотків, що свідчить про те, що він знав про розмір процентних ставок та інші умови обслуговування і повністю з ними погодився, про що свідчить факт підписаного договору, користування кредитними грошовими засобами та погашення, які він здійснював. Банком надані такі докази, які підтверджують факт укладення кредитного договору та наявність не виконаних кредитних зобов`язань: копія кредитного договору, розрахунок заборгованості, копія паспорта відповідача, виписка по рахунку. Із виписки наданої банком вбачається, що відповідач знімав кредитні кошти, потім частково погашав заборгованість за договором і знову користувався кредитними коштами. Позивачем надана до суду копія анкети-заяви на двох сторінках від 02 лютого 2011 року, з якої чітко вбачається наступна інформація: персональні дані, адреса проживання та інша додаткова інформація необхідна для отримання кредитної картки. Відповідачем вказана інформація про себе заповнена особисто, також з копії анкети-заяви вбачається, що відповідач висловила згоду про укладення договору шляхом отримання кредитної картки «Універсальна» та особистим підписом засвідчила, що «Я згодна (ен) з тим, ця заява, разом із Пам`яткою клієнта, умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами становить між мною та банком Договір про надання банківських послуг. Я ознайомилася (вся) і згоден з Умовами та Правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які були надані мені для ознайомлення в письмовому вигляді…». Також до матеріалів позовної заяви долучено «Довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду» з якої чітко вбачається, що відповідачу встановлено поточну процентну ставку у розмірі 3% (36% на рік), вказано розміри комісій та штрафів тощо. З наданої банком виписки з карткового рахунку, чітко прослідковується, що відповідачу було встановлено кредитний ліміт та вбачається, що відповідач користувався грошима, отримував кошти через банкомат, здійснював розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну картку «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. Вказано, що викладення Умов та правил надання банківських послуг на російській мові не суперечить нормам чинного законодавства, а тому позивач не зобов`язаний надавати до суду редакцію УІП на українській мові, а вказані УІП слід вважати належним доказом по справі. Відповідно до п. 2.1.1.2.11 правил користування платіжною карткою граничний строк дії картки (місяць і рік) вказано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці. Згідно з довідкою про картки клієнта [PERSON] згідно кредитного договору б/н від 02 лютого 2011 року, отримала картки № [NUMBER] , [NUMBER] зі строком дії перепущеної картки до останнього дня 12.2015 року. Відповідно до умов договору, а саме п. 1.7.31, строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50 років, що не суперечить нормам закону, адже згідно ч. 1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Обставини, на які відповідач посилається в своєму запереченні, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. Зазначено, що згідно виписки по рахунку, відповідач до певного часу належним чином виконував свої зобов`язання за кредитом, що свідчить про те, що відповідач знав про умови кредитування та визнав свої зобов`язання за договором. Тому, посилання відповідача про те, що він не був ознайомлений з умовами кредитування не має прийматись судом до уваги /а.с.57-68/. 30 липня 2018 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив аналогічна поданій суду 23 червня 2018 року /а.с.95-100/. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08 серпня 2019 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» докази видачі картки № [NUMBER] [PERSON] та докази її отримання нею. Представник позивача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином. Надав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася належним чином. Представник відповідача в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив та просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши матеріали справи та надані докази, встановив наступне. 02 лютого 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено договір б/н у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку про надання банківських послуг шляхом підписання відповідачем анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг. За розрахунком банку станом на 28 лютого 2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 83577,18грн., яка складається з наступного: 5156,40 грн. - заборгованість за кредитом, 72039,72 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 1925 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 3956,06 грн. штраф (процентна складова). Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Умови та правила надання банківських послуг повинні містити підпис позичальника, та саме з цього моменту такі умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору. Аналогічна позиція висловлена в правових висновках, що викладені в ухвалах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (№ 6-16цс15), від 22 березня 2017 року (6-2320цс16) та постанові Верховного Суду від 30 січня 2018 року № 61-787св18. Відповідно до ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Як вбачається з анкети-заяви про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, остання не містить будь-яких даних про суму кредиту, чи кредитного ліміту, даних про видачу кредитної картки, її виду та строку дії. Вказана анкета-заява взагалі не містить ніяких даних, крім прізвища, адреси, сімейного стану та місця роботи відповідача. Сам по собі розрахунок заборгованості без надання доказів отримання кредитних коштів відповідачем не є підтвердженням наявності заборгованості. У матеріалах справи відсутні інші належні та допустимі докази, які підтверджують суму наданого відповідачці кредитного ліміту. Відповідно до вимог статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статі 76, 77 ЦПК України). Згідно вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Положення вищезазначених процесуальних норм передбачають, що під час розгляду справ у порядку цивільного судочинства обов`язок доказування покладається як на позивача, так і на відповідача. З анкети-заяви, заповненої відповідачем 02 лютого 2011 року, вбачається, що поля для заповнення даних стосовно оформлення кредиту та зазначення його ліміту є пустими. У вказаній анкеті-заяві про приєднання до умов та правил надання банківських послуг відсутня позначка про видачу кредитної картки «Універсальна» або будь-якої іншої картки відповідачу. За таких обставин, доказів укладення відповідачем та позивачем кредитного договору з встановленим кредитним лімітом 8 000 грн. позивачем не надано. Доказів того, що позивачем був наданий кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором та, що саме вищезазначені умови та правила надання банківських послуг є складовою частиною укладеного між сторонами договору і що саме зазначені умови та правила надання банківських послуг мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву про приєднання до умов та правил надання банківських послуг, та, відповідно, чи брав на себе зобов`язання відповідач з повернення кредиту, зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов`язання з повернення кредиту не надано. Отримання відповідачем кредитних карток [NUMBER] , [NUMBER] позивачем не підтверджено. Зазначене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постановах від 13 серпня 2020 року у справі № 191/3566/17 (номер провадження 61-1981св19), від 24 червня 2020 року у справі № 175/1338/18-ц (номер провадження 61-5548св19), від 22 червня 2020 року у справі № 174/818/18 (номер провадження 61-6286св19). За таких обставин, суд на підставі доказів, поданих сторонами, з урахуванням встановлених обставин дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. В матеріалах справи міститься клопотання відповідача про застосування строку позовної давності. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовних вимог, звернутих позивачем до того відповідача у спорі, який заявляє про застосування позовної давності. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач (постанова Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі № 369/6892/15-ц). Судом встановлено, що підстав для задоволення позовних вимог, висунутих позивачем не має, у зв`язку з чим, судом не застосовується сплив позовної давності. Судовий збір з відповідача не стягується, оскільки згідно п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, у разі відмови в позові, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed