Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги мотивувала тим, що відповідач є батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Дитина проживає і знаходиться на її утриманні, вона займається її вихованням. Батько дитини не займається вихованням доньки, не цікавиться її долею, не забезпечує матеріально. За весь час окремого проживання відповідач у присутності дитини веде себе агресивно, вчиняє психологічний та фізичний тиск. Тобто відповідач ухиляється від виконання обов'язків як батько щодо піклування про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, спілкування з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, надання дитині доступу до культурних та інших цінностей, створення умов для отримання нею освіти. Донька боїться батька, ховається від нього, не бажає зустрічатись з ним. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, але це є необхідним для захисту інтересів дитини. Просила суд позбавити [PERSON], [INFO], батьківських прав по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судове засіданні позивачка не з'явилась. Про час та місце розгляду справи повідомлена. Надала суду письму заяву про розгляд справи у її відсутність. Просила суд задоволити позовні вимоги. У судове засідання відповідач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень позивача, суд ухвали провести заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказах. У судове засідання представник орган опіки та піклування Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Надав суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача, просив слухати справу в його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Соломянської районного управління юстиції м. Києва. [PERSON] та [PERSON] перебували в зареєстрованому шлюбі з 07 серпня 2010 року та за рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 28 травня 2012 року шлюб було розірвано. За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З матеріалів справи встановлено, що рішенням Солом'янським районним судом м. Києва від 13 лютого 2014 року стягнено з відповідача аліментів на утримання дитини у розмірі 900,00 грн. щомісячно. У зв'язку із невиконанням добровільно судового рішення 01 липня 2014 року державним виконавцем ВДВС Солом'янського районного управління юстиції стосовно відповідача [PERSON] було винесено Постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до професійного висновку від 27 грудня 2014 року: у дитини присутній страх перед батьком. Образ батька - відповідача, асоціюється з незадоволенням, певною прострацією та агресією, що також підтверджується листом від 25 березня 2015 року директора Санаторного дошкільного навчального закладу №630, в якому зазначається, що коли дитина бачить батька відповідача) вона сильно переживає, тремтить, та ховається від батька, відмовляючись з ним спілкуватися. Під час денного сну дитина після спілкування з батьком страждає енурезом. Навіть у зв'язку з некоректною поведінкою відповідача у дитячому садочку директором викликалася міліція. Останній рік дитина [PERSON] постійно проходить корекційну роботу з психологом, стоїть на обліку у невропатолога, оскільки дитина через спілкування з відповідачем страждає, та в неї відновилося порушення сну нічний енурез, невротичні розлади. На підставі Наказу року Служби у справах дітей Солом'янської районної в м. Києві державної адміністрації від 16 січня 2015 дитину [PERSON], [INFO], поставлено на облік як дитину, яка опинилася у складних життєвих обставинах, та яка зазнала жорстокого поводження від батька. 02 лютого 2015 року Солом'янським районним судом м. Києва відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП за вчинення [PERSON] насильства в сім'ї, тобто умисне вчинення будь-яких дій фізичного та психологічного характеру стосовно малолітньої доньки [PERSON], а саме, за агресивні дії та нанесення ударів рукою в область голови та обличчя дитини. Згідно листа начальника відділу КМСД районного управління Солом'янського районного управління МВС України від 11 лютого 2015 року відповідача [PERSON] поставлено на алфавітно-довідковий облік дорослих осіб у відділі КСМД Солом'янського РУ. Крім того встановлено, що протягом 2013-2016 років [PERSON] неодноразово зверталася до міліції на протиправну поведінку відповідача та жорстоке поводження з дитиною під час його зустрічі з дитиною, що підтверджується листами Солом'янського РУ ГУМВС України в м. Києві від 22 липня 2014 року, 16 лютого 2015 року, 22 грудня 2015 року. Відносно відповідача порушено кримінальне провадження №12014100090011282 за ч.1 ст.125 КК України за спричинення тілесних ушкоджень [PERSON], що підтверджується витягом з кримінального провадження та листом Солом'янського РУ ГУМВС України в м.Києві від 13.08.2015р. Відповідач не виконує захисний припис та продовжує чинити жорстокі дії стосовно дитини [PERSON]. Відповідач від спілкування з фахівцями Центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді відмовляється, від зустрічей ухиляється, що підтверджується листом Центру соціальних служб сім'ї, дітей та молоді від 16 квітня 2015 року. Згідно Висновку психологічного обстеження дитини від 2 липня 2015 року, складеним Міським Центром дитини, малолітня дитина [PERSON] має почуття страху та небезпеки, напруженості і настороженості до батька. Рівень пізнавального розвитку дитини нижче вікової норми. Отже, піклування дитини з батьком має негативний вплив на розвиток дитини. Також, у висновку зазначається, що позбавлення батьківських прав :р. [PERSON] відносно дитини [PERSON] не матиме травматичного впливу на психічний розвиток дитини. Статтею 158 СК України передбачено, що за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та піклуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу :піки та піклування є обов'язковим до виконання. За зверненням [PERSON] орган опіки та піклування новим розпорядженням №766 від 06 грудня 2013 року було відмінено розпорядження №81. Згідно зі ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та встановлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських зав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Органом опіки та піклування подається суду письмовий висновок щодо розв'язання спору, покладений на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 19 серпня 2015 року орган опіки та піклування Соломянської районної в м. Києві державної адміністрації надали висновок про доцільність позбавлення батьківських прав батька [PERSON] щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. З поданого висновку встановлено, що за розпорядженням №81 від 15 лютого 2012 року було встановлено графік побачень з дитиною: кожної неділі з 11 години до 12-30 години. Після таких побачень емоційний стан дитини погіршувався, дівчинка страждала на безсоння, а під час сну плакала. Частиною 8 ст.7 СК України визначено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Статтею 153 СК України передбачено, що дитина, яка розлучена з одним із батьків чи обома батьками, має право регулярно підтримувати особисті стосунки й прямі контакти з обома батьками, крім випадків, коли це суперечить найвищим інтересам дитини. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. При постановленні законного й справедливого рішення, суд враховує положення Європейської Конвенції «Про права дитини», в ч.2 ст.6 в якій зазначено, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в. ч.1 ст.19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю як принципове положення визначила, що дитина повинна вростати в умовах турботи. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, залежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У відповідності до ч.1 ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до частин 1, 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Згідно ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Жорстоке поводження полягає у фізичному або психічному насильстві, застосуванні недопустимих методів виховання, приниженні людської гідності дитини тощо. Дотримуючись рівноваги між інтересами дитини та рівними правами батьків щодо спілкування з дитиною, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (Рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України»). Постановою Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» передбачено, що ухилення батьків від виконання своїх батьківських обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовки до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умови для отримання нею освіти. Зазначені факти, як кожен окремо, так і в сукупності, слід розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Оскільки [PERSON] ухиляється від виконання обов'язків батька, не піклується про її духовний розвиток, не забезпечує її матеріально тривалий час, дій, що свідчили б про усвідомлення ним своїх вчинків відповідач не вчинив, спілкування дитини з батьком має негативні наслідки, відповідач не вживає заходів для покращення відносин, суд вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо його неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO].

Outcome: approved