Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-22 00:00:00

У березні 2021 року до суду надійшла вказана позовна заява, в обґрунтування позову зазначено, що [INFO] померла бабця позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина на належні їй за життя 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Інші спадкоємці за законом відсутні, оскільки позивач після смерті своєї матері - [PERSON] вже отримав 1/3 частину вказаної квартири, а батько позивача - [PERSON] , який також володіє 1/3 частиною квартири, не є спадкоємцем [PERSON] . Після смерті бабці, позивач фактично прийняв спадщину, відтак сплачує комунальні послуги, проводить поточний ремонт у квартирі. Проте, при зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті бабці, позивачеві повідомили про те, що строк для прийняття спадщини пропущений. Він дійсно не звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини, оскільки був юридично необізнаним щодо строків її прийняття, при цьому тяжкий матеріальний стан не дозволяв йому оплатити всі необхідні податки та послуги нотаріуса. На підставі викладеного просив визначити йому додатковий строк для подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась [INFO] після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги просив задовольнити. Представник відповідача Маріупольської міської ради - Бастрига С.М., яка діє на підставі довіреності від 12.01.2021 року, у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просили рішення на розсуд суду з урахуванням вимог діючого законодавства. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ), що підтверджується наданими суду копіями свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 04.04.1978 року Іллічівським райвідділом РАЦС м.Жданова Донецької області, та свідоцтва про одруження [NUMBER] від 20.11.1966 року, виданого Будинком одруження м.Жданова Донецької області. Матір`ю [PERSON] є [PERSON] , що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України №00025841345 від 04.03.2020 року. Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] від 21.02.2006 року, виданого Управлінням міського майна, на праві приватної, спільної (сумісної) власності [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належить по 1/3 частині кожному квартири [ADDRESS] , що також убачається з Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №10277990 від 03.04.2006 року, виданого Маріупольським бюро технічної інвентаризації. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №607. На підставі свідоцтва про право на спадщину від 16.01.2007 року, посвідченого державним нотаріусом Третьої маріупольської державної нотаріальної контори за реєстраційним №1-76, [PERSON] на праві приватної спільної сумісної власності належить 1/3 частина квартири [ADDRESS] , що також підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №13258511 від 18.01.2007 року. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Іллічівським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис №1247. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS] . Постановою державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. від 02.03.2021 року [PERSON] відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, оскільки строк для прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] ним пропущений, доказів постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини не надав, рекомендовано звернутись до суду для встановлення фактів, які мають юридичне значення. За копією паспорту громадянина України серії [NUMBER] , виданого Іллічівським РВ Маріупольського МУ УМВС України в Донецькій області 16.03.2002 року, [PERSON] з 04.05.2007 року зареєстрований за адресою - [ADDRESS] . Разом з тим, згідно постанови державного нотаріуса Третьої маріупольської державної нотаріальної контори Ашла О.К. від 02.03.2021 року, зазначено, що спадкодавець [PERSON] 04.09.2007 року була знята з реєстраційного обліку з адреси: [ADDRESS] , тобто до відкриття спадщини. За приписами ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зокрема, громадянам України гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Суд приходить до висновку, що зняття [PERSON] 04.09.2007 року з реєстраційного обліку з адреси: [ADDRESS] , не позбавляло її права власності на належну їй 1/3 частину вищевказаної квартири, відтак, спадщина у виді 1/3 частини квартири [ADDRESS] після смерті [PERSON] є наявною. Стосовно вимог про визнання пропуску строку для прийняття спадщини [PERSON] з поважної причини та його поновлення суд виходить з наступного. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст.ст.1220, 1222, 1270 ЦК України). Відповідно до ст.1272 ЦК України визначено наслідки пропущення строку для прийняття спадщини, зокрема, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого ст.1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Позивач зазначає, що дійсно не звернувся до нотаріальної контори у встановлений законом строк із заявою про прийняття спадщини через тяжке матеріальне становище, проте він тривалий час (з 2007 року), ще до відкриття спадщини (у 2009 році), є зареєстрованим за вказаною адресою та постійно проживає у спадковому житлі, а відтак є таким, що фактично прийняв спадщину та користується нею. Отже, суд, оцінюючи причини неприйняття спадщини позивачем у встановлений законом строк, повинен врахувати також й принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Враховуючи наведені норми, суд повинен враховувати принцип пропорційності між застосованим заходом та переслідуваною метою, якою є захист порушених прав заявника в аспекті статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому, з урахуванням встановлених обставин по справі, поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини є доведеною та обґрунтованою, внаслідок чого позов підлягає задоволенню та наданню позивачеві додаткового строку в три місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved