Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-10 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з даною позовною заяву. В обґрунтування своїх уточнених позовних вимог позивач посилався на те, що він проживає в [INFO]. Позивач приватизував кімнату квартири, в якій проживав, площею 15,4 кв.м і зареєстрував своє право власності на 52/100 її частки, однак на початку 2015 року дізнався, що в спірній квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], який у свою чергу не проживає в ній. З урахуванням викладеного, просив суд визнати [PERSON] таким що втратив право користування жилим приміщенням, а саме кімнатою площею 13,8 кв.м у квартирі [ADDRESS]; стягнути судові витрати з відповідача. Відповідач [PERSON] у свою чергу звернувся з зустрічною позовною заявою. В обґрунтування своїх зустрічних позовних вимог просив суд зобовязати [PERSON] не чинити [PERSON] перешкоди у користуванні квартирою № 50, що в будинку № 26 по вул. С. Ковалевської в м. Дніпропетровську; стягнути з [PERSON] судові витрати. Представник позивача за первісним позовом (представник відповідача за зустрічним позовом) позов підтримав, просив суд його задовольнити. Зустрічні позовні вимоги не визнав, суду надав письмові заперечення. Відповідач [PERSON] (позивач за зустрічним позовом) у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, суду надав письмові заперечення. Зустрічні позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися, про час і місце його проведення повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а зустрічний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] проживає в [INFO]. Відповідно до ордеру від 15.05.1970 за № 120, виданого Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради депутатів трудящих, право на зайняття двокімнатної квартири отримала [PERSON] та члени її сім?ї: [PERSON] (мати наймача) та [PERSON] (донька наймача). В період часу 1971-1972 року мати відповідального квартиронаймача померла. 01.08.1975 року позивач одружився з [PERSON],та 18.09.1975 року був зареєстрований за місцем проживання в спірній квартирі. В квартирі проживав позивач його дружина та донька дружини [PERSON], [INFO]. За домовленістю між членами сім?ї у 1975 році було здійснено перепланування квартири і згодом відокремлення особистих рахунків по сплаті за житлово-комунальні послуги, внаслідок чого позивач [PERSON] з дружиною стали проживати в одній кімнаті квартири, а [PERSON] в іншій. 22.09.2000 року дружина позивача [PERSON] [PERSON] померла і квартирі залишись проживати позивач [PERSON] та донька його дружини [PERSON] На підставі рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної ради від 21.04.2006 року № 246 перепланування квартири було узаконене. Після чого позивач приватизував кімнату квартири, в якій проживав, площею 15,4 кв.м і зареєстрував своє право власності на 52/100 її частки, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло, виданого Управлінням житлового господарства Дніпропетровської міської Ради 24.05.2006 року. Інша частина квартири кімната площею 13,8 кв.м, в якій проживала [PERSON], залишилась не приватизованою, оскільки перебувала у комунальній власності. 24.11.2014 року [PERSON] померла і позивач [PERSON] залишився проживати один у спірній квартирі. Позивач [PERSON] дізнався,що [PERSON], був зареєстрований у спірній квартирі з липня 2013 року, а відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї і прописку, що видано КП «Житлово-експлуатаційне підприємство № 49» Дніпропетровської міської ради від 19.02.2015 року за №408, [PERSON] зареєстрований як сусід по квартирі в кімнаті площею 13,8 кв.м. Згідно акту про не проживання особи в квартирі від 06.03.2015 року, виданого директором КП ЖЕП № 49 Індустріального району м. Дніпропетровська [PERSON], [PERSON], який числиться зареєстрованим у спірній квартирі з липня 2013 року, ніколи в даній квартирі не проживав і не проживає, не має ніякого відношення до даної квартири. Відповідно до ч. 2 ст. 107 ЖК України у разі вибуття наймача та членів його сімї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сімя, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сімї який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Позивач за первісним позовом [PERSON] сплачує комунальні послуги за свою частину спірної квартири, а за рештою утворилась заборгованість, що не сплачується. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги за первісним позовом є доведеними та обґрунтованими, а зустрічні позовні вимоги у свою чергу не підлягають задоволенню, оскільки не знайшли свого підтвердження. На підставі викладеного,

Outcome: approved