Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

у березні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 27.10.2014 нею із відповідачем укладено договір строкового банківського вкладу (депозит) «Блискуча сімка» (далі Договір -1) згідно якого покладено на депозит та передано у користування банку грошові кошти в розмірі 5000 доларів США та 16.01.2015 укладено договір строкового банківського вкладу (депозит) «Класік» (далі Договір - 2) згідно якого покладено на депозит та передано у користування банку 5000 доларів США, з обумовленими строками користування та сплати відсотків. 17.11.2014 вона звернулася до відповідача з вимогою повернути депозитний вклад та відсотки за Договором -1. Протягом наступних днів їй повернули частково вклад. Станом на 20.02.2015 сума неповернутих коштів за Договором № 1 склала 1390, 73 доларів США. В подальшому, на неодноразові вимоги повернути депозит у розмірі 5000 доларів США та відсотки в розмірі 4,85 долари США за Договором № 2 вона отримала відмову банку. Окрім цього, за кожен день прострочення їй повинна бути виплачена пеня у розмірі 1335,1 доларів США за Договором № 1 та 3300 доларів США за Договором № 2. З урахуванням положень ст. 625 ЦК України має бути виплачено інфляційні нарахування за Договором № 1 в розмірі 128,39 доларів США та за Договором № 2 інфляційні нарахування в розмірі 317,34 доларів США. Сума трьох відсотків річних склала за Договором № 1 3,66 доларів США, за Договором № 2 - 9,04 долари США. Окрім цього, протиправними діями відповідача, які виразилися у неповерненні депозитних коштів їй спричинено моральну шкоду в розмірі 200 доларів США. Внаслідок таких дій вона перенесла переживання, погіршився стан її здоров'я, уклад сімейного життя. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за Договором № 1 в розмірі 1390, 73 доларів США та заборгованість за Договором № 2 в розмірі 5004, 85 долари США; пеню в розмірі 4635, 1 доларів США; інфляційні нарахування в розмірі 445,73 долари США; три відсотки річних у розмірі 12,7 доларів США; відшкодувати моральну шкоду у розмірі 200 доларів США. Позивач [PERSON] у судове засідання з'явилася, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Представник відповідача у судове зсідання не з'явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. З урахуванням положень частини 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а відповідач належним чином повідомлений і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне: 27.10.2014 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 6 філії «Полтавське регіональне відділення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Кадацької Олени Володимирівни та [PERSON] укладено договір № 331832\\219054\\07-14 про банківський строковий вклад (депозит) «Блискуча сімка» в доларах США, згідно якого Банк прийняв кошти в розмірі 5000 доларів США строком до 25.01.2015 року. (а.с. 7-8). Згідно п. 2.4 даного Договору - повернення суми вкладу здійснюється Банком у день закінчення одного із строків, визначених п.п.1.1.1.-1.1.13 даного Договору. Якщо день повернення суми вкладу припадає на неробочий день, то повернення суми вкладу проводиться Банком на наступний перший робочий день. Часткове отримання суми вкладу у день закінчення кожного із строків, визначених п.п.1.1.1.-1.1.13 даного Договору, за цим Договором не допускається. Відповідно до виписки по особовому рахунку на ім'я [PERSON] станом на 20.02.2015 на депозитному рахунку рахується залишок у розмірі 1390, 73 доларів США. (а.с.10). 16.01.2015 між АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в особі начальника відділення № 6 філії «Полтавське регіональне відділення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» Кадацької Олени Володимирівни та [PERSON] укладено договір № 331832\\294105\\07-15 про банківський строковий вклад (депозит) «Класік» на 7 місяців в іноземній валюті, згідно якого Банк прийняв кошти в розмірі 5000 доларів США ,на строк 16.01.2015 по 16 серпня 2015 (п.1. договору). (а.с.11). Пунктом 5 даного Договору визначено, що вкладник має право вимагати дострокового повернення суми вкладу протягом строку, визначеного п.1 цього договору- заяви ( або и протягом будь - якого з строків, на які було продовжено розміщення вкладу), у порядку та на умовах, покладених у п.5.3 Основних умов. Відповідно до виписки по особовому рахунку на ім'я [PERSON] станом на 04.03.2015 на депозитному рахунку рахується залишок у розмірі 5000 доларів США. (а.с.13). Позивачем надано заяви від 16.02.2015, 20.02.2015, 02.03.2015, 04.03.2015, 05.03.2015, адресовані до керівництва відділення № 6 філії «Полтавське регіональне відділення Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит» згідно якого та вимагала від банку повернути депозитні кошти за Договором № 1 та достроково повернути депозитні кошти за Договором № 2 (а.с.14-18). На заяву від 04.03.2015 відповідачем надано відповідь,згідно якої повернення вкладів фізичних осіб, залучених в іноземній валюті, строк розміщення яких закінчився, може здійснюватися, за наявності достатніх коштів в касі відділення частинами в межах до 15000 грн. на добу на одного клієнта в еквіваленті за офіційним курсом Національного банку України. (а.с. 19). Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Частиною 2 ст. 1060 ЦК України визначено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Таким чином, суд приходить до висновку, що вимога позивача в частині повернення депозитних коштів в розмірі 1390, 73 доларів США за Договором № 1 та 5000 доларів США із відсотками в розмірі 4,85 доларів підлягають до задоволення. Частиною 2 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Однак, приймаючи до уваги, що банківський строковий вклад наданий позивачем у іноземній валюті (доларах США) проведення інфляційних нарахувань застосовано бути не може, оскільки він застосовується виключно до національної валюти. В частині стягнення трьох відсотків річних від простроченої суми суд вважає за необхідне задовольнити, а саме: 1390,73 доларів США *3 %\\100\\365*32 дні = 3,66 доларів США; 5000 доларів США *3 %\\100\\365*22 дні = 9,04 доларів США; Разом з тим не підлягають до задоволення позовні вимоги в частині стягнення пені, оскільки це умовами договорів банківського вкладу не обумовлювалося між сторонами, а отже правових підстав для її стягнення немає. В частині відшкодування моральної шкоди в розмірі 200 доларів США суд вважає за необхідне відмовити за безпідставністю, виходячи з наступного: Так, частиною 1 ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В пункті 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Однак, відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України - кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх і заперечень. Так, доводи позивача, що наявність у неї поганого самочуття, сімейних розладів не підтверджують того, що є наслідком невиконання договірних зобов'язань банком, відповідних доказів на розгляд суду не надано. Окрім цього, позивачем належним чином не визначено та не мотивовано розмір моральної шкоди, оскільки вона зазначена у доларах США, що є недопустимим. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позивачем при подачі позову до суду не було сплачено судовий збір на підставі п.22 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» суд вважає, що судовий збір підлягає стягненню із відповідачів в дохід держави.

Outcome: partial