overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-18 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До початку засідання позивачка надала заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач до початку засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 27.08.1987року у Палаці шлюбних церемоній « Дарницький» м. Києва, актовий запис № 2263. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-04 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся в суд з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем та зареєстрований 09 грудня 2006 року Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №1197. Зазначає, що шлюбні стосунки припинені з причин різних поглядів на життя. В підготовче засідання позивач надав заяву щодо розгляду справи без його участі, позов підтримав, строк на примирення просив не надавати. Відповідач до суду також подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала. Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав. Судом встановлено, що сторонами у грудні 2006 року було укладено шлюб, який зареєстровано Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровоградського міського управління юстиції, актовий запис №1197. Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, примирятись не бажають. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спір про місце їх проживання відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через різні погляди на життя, намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-29 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся в суд з позовом, яким просить розірвати шлюб, укладений із відповідачем та зареєстрований 11 червня 2011 року Новенською селищною радою Кіровського району міста Кіровограда, актовий запис №39. Зазначає, що шлюбні стосунки припинені з причин\~ відсутності взаєморозуміння в сімї, різних характерів,\~ поглядів на життя. В підготовче засідання позивач надав заяву щодо розгляду справи без його участі, позов підтримав, строк на примирення просив не надавати. Відповідачка до суду також подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов визнала.\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу.\~\~\~\~\~\~ У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачем позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачем позовних вимог прийнято судом.\~\~\~ Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, із наступних підстав.\~\~ Судом встановлено, що сторонами у червні 2011 року було укладено шлюб, який зареєстровано Новенською селищною радою Кіровського району міста Кіровограда, актовий запис №39.\~\~\~\~\~\~\~\~ Шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведуть, примирятись не бажають. Від шлюбу мають неповнолітнього сина:\~ [PERSON], [INFO]. Спір про місце його проживання відсутній.\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.\~ Частиною 1 статті 24 СК України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.\~ За таких обставин, враховуючи, що сімейні стосунки між подружжям не склалися, як зазначено в позові, через відсутність взаєморозуміння в сімї, різні характери, різні погляди на життя,\~ намірів зберегти сім'ю у сторін немає, суд вважає встановленим, що збереження сім'ї буде суперечити інтересам сторін у справі. Шлюб сторін існує формально і може бути розірваний.\~\~\~\~\~\~

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-30 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом до відповідача, посилаючись на те, що знаходиться з нею в шлюбі, який був зареєстрований 16 липня 2016 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 02. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачкою не склалося з причини різних поглядів на життя та несумісності характерів. Просить суд розірвати шлюб зареєстрований 16 липня 2016 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 02. В судове засідання позивач не з'явився, про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядку, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, про розгляд справи повідомлялася у встановленому законом порядку. Відзив від відповідачки на адресу суду не надходив. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться в шлюбі, який був зареєстрований 16 липня 2016 року виконавчим комітетом Шевченківської сільської ради Скадовського району Херсонської області, актовий запис № 02, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Сімейне життя у подружжя не склалося, шлюбні стосунки припинені, втрачено почуття поваги один до одного, взаємопорозуміння, любові, отже сім'ї фактично не існує. Відповідно до ст. 110 СК України, позов до суду про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них або інтересам їхньої дитини. Оскільки шлюбні відносини припинені і поновляти їх сторони не мають наміру, це свідчить про те, що сім'я розпалась остаточно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що виступає постачальником природного газу для споживачів, розташованих в Київській області. Відповідач являється споживачем природного газу. Внаслідок неналежної оплати послуг з постачання природного газу у відповідача за період з 01 вересня 2015 року по липень 2017 року виникла заборгованість у розмірі 7322,89 грн. Оскільки відповідач заборгованість не сплачує просив стягнути з нього вказану заборгованість та понесені судові витрати. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином відповідно до ч.9 ст. 130 ЦПК України та шляхом розміщення публікації оголошення на веб-порталі судової влади України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є побутовим споживачем природного газу, що підтверджується копією типового договору постачання природного газу побутовим споживачам (а.с.11-18), копією акту про відключення об'єкту №842 від 24 липня 2017 року (а.с.10). За період з вересня 2015 року по липень 2017 року у відповідача виникла заборгованість за газопостачання в розмірі 7322,89 грн., що підтверджується копією особового рахунку відповідача (а.с.7). Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.1 ст. 68 ЖК України, наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Статтею 162 ЖК України встановлено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Частиною 1 статті 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобовязання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Враховуючи викладене, оскільки відповідач в добровільному порядку заборгованість за комунальні послуги не сплачує суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнути з нього зазначену суму заборгованості та, відповідно до ст.141 ЦПК України, понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач, з метою отримання банківських послуг підписав заяву від 21 вересня 2011 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Внаслідок невиконання умов договору відповідач, станом на 26 серпня 2018 року, має заборгованість в розмірі 33193,06 грн.. Оскільки відповідач заборгованість не повертає, просив стягнути з нього вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. 25 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз'яснено право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач у встановлені судом строки відзив не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями: анкети-заяви, витягу з тарифів, з умов і правил надання банківських послуг, новою редакцією статуту (11-28, 33-34). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.9-19) станом на 26 серпня 2018 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 33193,06 грн. з яких: 13569,51 грн. - тіло кредиту, 8204,83 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом, 9361,81 грн. - пеня, 2056,81 грн. судові штрафи. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій суд, частково задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 31136,25 грн., з яких 13569,51 грн. - заборгованість за кредитом, 8204,83 грн. - заборгованість за відсотками, 9361,81 грн. - заборгованість за пенею. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідач з метою отримання банківських послуг, підписала заяву від 05 червня 2013 року, згідно з якою отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 09 липня 2018 року має заборгованість в сумі 55533,04 грн. Тому просив стягнути з відповідача вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. 03 жовтня 2018 року відкрито провадження у справі за вказаним позовом та ухвалено провести розгляд справи в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Сторонам роз'яснено, право подати до суду заяви по суті справи та встановлені строки для їх подання. Відповідач у встановлені судом строки відзив не подав. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін від сторін до суду не надходили. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 05 червня 2013 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями: анкети-заяви, витягу з тарифів, витягу з умов і правил надання банківських послуг, нової редакції статуту (а.с. 11-28, 35). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.9-10) станом на 09 липня 2018 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 55533,04 грн. з яких: 15777,40 грн. - тіло кредиту; 17326,76 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом, 19308,26 грн. - пеня, 3120,62 грн. - судові штрафи. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачем він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій суд, частково задовольняючи позовні вимоги вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 52412,42 грн., з яких 15777,40 грн. - тіло кредиту; 17326,76 грн. - заборгованість за відсотками, 19308,26 грн. - пеня. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-09 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачка з метою отримання банківських послуг підписала заяву від 25 липня 2011 року згідно з якою отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідачка станом на 09 липня 2018 року має заборгованість в сумі 12175,28 грн. Тому просив стягнути з відповідачки вказану суму заборгованості та понесені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зґявився, просив слухати справу без його участі. Відповідачка в судове засідання не зґявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору від 25 липня 2011 року відповідачка отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, що підтверджується копіями: анкети-заяви, довідки про умови кредитування, витягу з умов і правил надання банківських послуг, нової редакції статуту (а.с. 11-27, 33-34). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.10) станом на 09 липня 2018 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 12175,28 грн. з яких: 2918,98 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 8484,06 грн. - пеня, 1055,97 грн. - судові штрафи. Підстав вважати, що наданий розрахунок заборгованості невірний немає, оскільки відповідачкою він не спростований. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові в разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Враховуючи, що штраф та пеня є різновидами неустойки як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій суд, частково задовольняючи позовні вимоги вважає за необхідне стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 119,31 грн. з яких 2918,98 грн. - нараховано відсотків за користування кредитом; 8484,06 грн. - пеня. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 1762,00 грн.

Outcome: partial