Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У березні 2015 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог просить суд стягнути з ПрАТ «СГ «ТАС» на свою користь страхове відшкодування у розмірі 50000 грн. 00 коп. та судовий збір по справі, посилаючись на ті підстави, що 15.09.2013 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої третя особа [PERSON] керуючи автомобілем «Fiat Tempra» пошкодив транспортний засіб «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER], належного позивачу на праві власності, під керуванням [PERSON] та транспортний засіб «Mazda 6», що належить [PERSON] під керуванням [PERSON] Постановою від 15.09.2015 р. [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення та притягнено до адміністративної відповідальності. Так як цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС» до якої позивач звернувся з заявою про виплату страхового відшкодування у встановленому законом порядку, однак відповідач не виконав обов'язку щодо сплати страхового відшкодування. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, пояснивши, що дана ДТП є сфальсифікованою, з метою отримання страхового відшкодування в ПрАТ «СГ «ТАС», як наслідок 25.12.2013 р. слідчим віддліом Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві зареєстроване кримінальне провадження № 12013110040019916 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.116,119, 188-191), про причини неявки суду не повідомив, заяви щодо розгляду справи без його участі до суду не надходило. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 15.09.2013 р. сталася дорожньо-транспортна пригода, під час якої відбулося зіткнення транспортного засобу «Fiat Tempra» номерні знаки [NUMBER] під керуванням [PERSON], належного позивачу на праві власності транспортного засобу «Honda Accord», номерні знаки [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Mazda 6», номерні знаки [NUMBER], що належить [PERSON] під керуванням [PERSON] (а.с.142). Постановою Дніпровського районного суду м. Києва 26.09.2013 р. [PERSON] визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.12). Відповідно до п. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно інформаційного листа від 03.08.2015 р. за № 48/10313 повідомлено, що у провадженні слідчого відділу Дніпровського РУ ГУ МВС України у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 12013110040019916 від 25.12.2013 р., щодо шахрайських дій групи осіб, які з метою отримання страхового відшкодування сфальсифікували ДТП (а.с.131). 27.04.2013 р. між ПрАТ «СГ «ТАС» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування цивільної відповідальності власників наземного транспорту ДЦВНТ/48 №000103 (а.с.14, 15). Згідно ст. 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 р. обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Для визначення вартості матеріального збитку транспортного засобу «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] позивач 16.10.2014 р. звернувся до ТОВ «Декра Експерт», яким було підготовлено звіт про оцінку вартості матеріальної шкоди завданої під час ДТП, відповідно до якого вартість відновлюваного ремонту складає 57860 грн. 83 коп. (а.с.20-63). Згідно із ч. 6 ст. 147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов'язковим і оцінюється судом за правилами, встановленими статтею 212 цього Кодексу. На виконання вимог Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу» 17.09.2013 р. позивач звернувся до відповідача із заявою про страхову подію та надав документи передбачені ст.35 Закону України (а.с16). Позивачем 17.10.2013 р. надано відповідачеві заяву про виплату страхового відшкодування, постанову Дніпровського районного суду м. Києва та деталізовану довідку ДАІ про ДТП (а.с.89, 142). Згідно відповіді від 21.01.2014 р. за № 856 відповідачем відмовлено позивачу у виплаті страхового відшкодування, так як дана ДТП розглядається у кримінальній справі (а.с.18). Згідно відповіді Нацкомфінпослуг від 26.02.2014 р. за № 1719/13-12, повідомлено, що відповідачем порушено п. 2.15 розділу 2 Ліцензійних умов провадження страхової діяльності, затверджених розпорядженням Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України від 28.08.2003 р. щодо дотримання страховиком обов'язку визначених ст. 20 ЗУ Про стахування» (а.с.19). У відповідності до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Згідно п. 3 ст. 34 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик відшкодовує витрати на проведення експертизи лише в разі якщо він визначений законом строк не направив свого представника для огляду транспортного засобу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно із положеннями ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 9.2 ст. 9 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Згідно ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його, що визначено п. 36.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Таким чином, в судовому засіданні позивачем доведено, що відповідач не виконав свої зобов'язання, передбачені договором страхування перед позивачем. За полісом №АЕ/1035522 страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяно шкоду третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором. Даним полісом забезпечений транспортний засіб автомобіль «Fiat Tempra», реєстраційний номер [NUMBER] та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну (на одного потерпілого) - 50000 грн. 00 коп., а франшиза дорівнює 00 грн. 00 коп. за договором ДЦВНТ/48 №000103. Згідно ч. 18 ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Абз. 2 п. 12.1 ст. 12 Закону передбачено, що страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. За таких обставин, суд вважає, що відповідач у відповідності до умов договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/1035522 зобов'язаний відшкодувати на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 50000 грн. 00 коп. Згідно з ч. 1 ст. 88 ЦПК України, якщо позов задоволено, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved