Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-04 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що з 16.09.1986 року позивач працювала математиком 130 Запоірзького державного підприємства «Радіоприлад». 01.10.1988 року була переведена на посаду інженера-програміста. Наказом від 13.12.2012 року № 310-к була звільнена з підприємства за ст.38 КЗпП України за власним бажанням у зв'язку з порушенням адміністрацією підприємства чинного законодавства про працю. В день звільнення позивачу була повернута трудова книжка, але повного розрахунку проведено не було. Відповідач має заборгованість по заробітній платі та вихідній допомозі. Судовим наказом Комунарського районного суду м. Запоріжжя від з відповідача була стягнута на користь позивача заборгованість по заробітній платі. Вимоги про стягнення суми вихідної допомоги залишено без задоволення. Розмір нарахованої, але не виплаченої позивачу вихідної допомоги, складає 7 996 грн. Позивач просить суд поновити строк позовної давності для звернення до суду про стягнення нарахованої, але невиплаченої вихідної допомоги, оскільки про нараховану їй вихідну допомогу вона дізналася тільки після отримання довідки відповідача, та стягнути з Запорізького Державного підприємства «Радіоприлад» на її користь заборгованість по невиплаченій вихідній допомозі у сумі 7 996 грн. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просила суд задовольнити позов. Представник відповідача позов не визнав повністю, просив суд відмовити у його задоволенні через сплив строку позовної давності та відсутності причин для його поновлення. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено: Відповідно до трудової книжки на ім'я [PERSON], остання працювала на посаді водія математика в відділі 130 Запорізького державного підприємства «Радіоприлад» з 16.09.1986 року по 01.10.1988 року. Наказом від 13.12.2012 року №310-к була звільнена за ст.38 КЗпП України за власним бажанням. Згідно довідки №116-1902 від 05.08.2016 р., виданої Запорізьким державним підприємством «Радіоприлад», вихідна допомога [PERSON] складає 7 996 гривень, яка була нарахована, але невиплачена по теперішній час. Згідно ст. 43 Конституції України кожен громадянин має право на працю що включає можливість заробляти собі на життя працею яку він вільно обирає, або на яку він погоджується. Згідно ч. 1, 2 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Статтею 44 КЗпП України визначене право працівника та зобов'язання роботодавця щодо виплати вихідної допомоги у розмірі не менш як середньомісячний заробіток у разі розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1,2 і 6 статті 40 КЗпП України. Виплата всіх сум, що належать працівнику при вивільненні, проводиться в день звільнення, або не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, що передбачено ст.116 КЗпП України. Згідно зі ст. 238 КЗпП України при розгляді трудових спорів у питаннях про грошові вимоги, крім вимог про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи (стаття 235), орган, який розглядає спір, має право винести рішення про виплату працівникові належних сум без обмеження будь-яким строком. Таким чином позовні вимоги позивача щодо стягнення сум, зазначених у довідці, підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved