Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

у вересні 2015 позивач звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що згідно наказу № 59-к від 05.03.2015 [PERSON] прийнята на посаду лікаря ветеринарної медицини, наказом № 210-к від 18.06.2012 року [PERSON] переведена на посаду завідувача підсобного господарства пансіонату. 01.09.2015 року було виявлено зникнення великої рогатої худоби (далі ВРХ), а саме з пасовища на підсобне господарство пансіонату після випасання худоби не повернулося одне теля старше одного року. Проведеною перевіркою встановлено, що 01.09.2015 року о 09 годині 30 хвилин дояр підсобного господарства [PERSON] направив підопічного [PERSON] на пасовище пасти худобу. Останнього, в цей же день, о 12 годині замінив підопічний [PERSON] Приблизно о 15 годині 30 хвилин після повернення з пасовища худоби було виявлено зникнення одного теля. У звязку з цим позивач вважає, що завідуюча підсобним господарством [PERSON] не виконала належним чином обовязків по організації роботи, забезпеченню матеріальних цінностей, а лікар ветеринарної медицини [PERSON] не виконала посадових обовязків на час відпустки завідувача підсобного господарства, а отже їхніми діями спричинено матеріальну шкоду у розмірі 5044, 05 грн. На підставі цього, позивач просить суд стягнути із відповідачів на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 2522,02 грн. з кожної. У судове засідання зявилася представник [PERSON], яка позов підтримала з підстав викладених у ньому. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] позов не визнали та пояснили суду, що на момент пропажі теля відповідач [PERSON] не виконувала обовязків завідуючого підсобним господарством, а також зникнення худоби відбулося не з її вини. Відповідач [PERSON] заперечила проти задоволення позову та пояснила, що під час зникнення теля вона перебувала у тарифній відпустці, а тому нести матеріальну відповідальність не повинна. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне: наказом № 59-к від 05.03.2015 «Про прийняття на роботу» [PERSON] прийнята на посаду лікаря ветеринарної медицини Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці. (а.с.17). Наказом № 210-к від 18.06.2012 року [PERSON] переведена на посаду завідувача підсобного господарства Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці. (а.с.44). Наказом № 215в-к «Про надання відпустки» - [PERSON] надано щорічну основну відпустку терміном на 24 календарних дні, додаткова відпустка за ненормовані робочі днів терміном на 7 днів за період роботи із 02.05.2014 року по 01.05.2015 року, на період із 01.09.2015 року по 01.10.2015 року (на 31 календарних днів). ( а.с. 18). Наказом № 243 к від 25.08.2015 року «Про створення комісії для передачі матеріальних цінностей» - у звязку із відпусткою [PERSON], завідувача підсобного господарства та для передачі матеріальних цінностей з підзвіту [PERSON] в підзвіт [PERSON] створено комісію, якою проведено передачі матеріальних цінностей з 28.08.2015 року по 31.08.2015 року. (а.с.19). Довідкою від 07.09.2015 року № 01-914 посвідчено, що згідно з даними бухгалтерського обліку станом на 01.09.2015 року на балансі Горбанівського геріатричного пансіонату ветеранів війни та праці обліковуються телята віком старше одного року у кількості 5 голів,загальною вагою 1280 кг та вартістю 39129,01 грн. Згідно з даними переважки вказаної групи, проведеної 02.09.2015 року, загальна вага 4 голів телят віком старше 1 року становила 1115 кг. Розбіжність між фактичною вагою та даними обліку становить 165 кг. Враховуючи те, що вартість 1 кг живої ваги телят віком старше одного року становить 30, 57 грн., від нестачі 1 голови ВРХ вагою 165 кг Горбанівському геріатричному пансіонату завдано матеріальної шкоди на суму 5044, 05 грн. (а.с.5). Наказом № 123 від 02.09.2015 року «Про створення комісії щодо зникнення бика» - для зясування обставин щодо неповернення бика (група тварин старше одного року) з пасовища 01.09.2015 року, створено комісію, якій провести за даним фактом розслідування, результати якого оформити відповідним актом. (а.с. 9). Згідно акту проведення розслідування що зясування обставин неповернення бика з пасовища від 03.09.2015 року, встановлено, що 01.09.2015 року о 09 годині 30 хвилин дояр підсобного господарства [PERSON] відправила підопічного [PERSON] на пасовище пасти ВРХ. О 12 годині того на пасовищі замінив підопічний [PERSON] О 15 годині 30 хвилин після повернення худоби з пасовища було перераховано ВРХта виявлено відсутність одного бика старше одного року. Висновок: під час проведення комісією розслідування щодо обставин неповернення бика з пасовища, членам комісії не вдалося встановити місце перебування бик та обставин,за яких бик не повернувся з пасовища.(а.с.13). 18.06.2012 року між Горбанівським геріатричним пансіонатом ветеранів війни та праці та завідуючою підсобним господарством [PERSON] укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність згідно якого остання прийняла на себе повну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених їй підприємством матеріальних цінностей. (а.с.45). Згідно ст.130 КзпП України працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов'язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Випадки повної матеріальної відповідальності зазначено у ст. 134 КзпП України, зокрема відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст. 135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно ст. 138 КЗпП України для покладення на працівника матеріальної відповідальності за шкоду власник або уповноважений орган повинен довести наявність умов, передбачених ст. 130 цього кодексу. Як встановлено судом відповідачу [PERSON], яка працює лікарем ветеринарної медицини наказом № 243-к від 25.08.2015 року «Про створення комісії для передачі матеріальних цінностей» - у звязку із відпусткою завідувача підсобним господарством [PERSON] створено комісію для передачі з підзвіту [PERSON] матеріальні цінності в підзвіт [PERSON] в чотирьох денний строк із 28.08.2015 по 31.08.2015. Статтею 105 КЗпП визначено, що працівникам, які виконують на тому ж підприємстві, в установі, організації поряді із своєю основною роботою, обумовленою трудовим договором, додаткову роботу за іншою професією (посадою) або обовязки тимчасово відсутнього працівника без звільнення від своєї основної роботи, проводиться доплата за суміщення професій (посад) або виконання обовязків тимчасово відсутнього працівника. Як встановленому у судовому засідання наказ про призначення [PERSON] тимчасово виконуючою обовязки завідуючого підсобного господарства на час перебування [PERSON] у відпустці не видавався. Таким чином, у встановленому законом порядку на відповідача [PERSON] позивачем не було покладено трудових обовязків щодо виконання повноважень завідуючого підсобним господарством. Із наказу № 243к від 25.08.2015 «Про створення комісії для передачі матеріальних цінностей» не вбачається які ж самі матеріальні цінності було передано [PERSON] на час відпустки [PERSON] та відповідних актів передачі таких цінностей на розгляд суду не надано. При розгляді даної справи слід взяти до уваги, що покладення матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Сторонами визнається, що 01.09.2015 року о 09 годині 30 хвилин дояр підсобного господарства [PERSON] відправила підопічного [PERSON] на пасовище пасти ВРХ. О 12 годині того на пасовищі замінив підопічний [PERSON] О 15 годині 30 хвилин після повернення худоби з пасовища було перераховано ВРХ та виявлено відсутність одного бика старше одного року. У відповідності з вимогами ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається на підтвердження своїх вимог і заперечень. Із наданого висновку акту проведення розслідування щодо зясування обставин неповернення бика з пасовища від 03.09.2015 року слідує, що членам комісії не вдалося встановити місце перебування бика та обставин, за яких тварина не повернулася з пасовища. Із змісту договору про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладеного між Горбанівським геріатричним пансіонатом ветеранів війни та праці та завідуючою підсобним господарством [PERSON] від 18.06.2012 року слідує, що адміністрація підприємства зобовязана створити працівнику умови, необхідні для нормальної роботи і забезпечення повного збереження ввіренних йому матеріальних цінностей. Статтею 131 КЗпП України зазначено, що власник або уповноважений ним орган зобовязаний створити працівникам умови, необхідні для нормальної роботи забезпечення повного збереження дорученого їм майна. Як вбачається із матеріалів справи, 01.09.2015 року випас ВРХ здійснювали почергово підопічні пансіонату. На розгляд суду не надано даних, які б посвідчували перебування підопічних [PERSON] та [PERSON] у трудових відносинах з позивачем та на яких правових підставах останні виконували роботу повязану із випасанням худоби. Одночасно позивач не навів даних, які б вказували на те, що шляхом покладення випасання худоби на підопічних пансіонату він забезпечив належні умови для збереження худоби. При цьому, позивач не встановив при яких обставинах зникла худоба (під час випасання [PERSON] чи [PERSON]І.), на кого з працівників підприємства було покладено нагляд за роботою цих підопічних та не надано правову оцінку їхнім діям з цього приводу. Окрім цього, слід звернути увагу на те, що відповідно до вимог ст. 132 КЗпП України за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обовязків працівник, з вини якого заподіяно шкоду, несе матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого місячного заробітку. Як встановлено, розмір заробітної плати лікаря ветеринарної медицини [PERSON], який їй нараховано за вересень 2015 становить 2196, 25 грн. (а.с.32), що є меншим розміру матеріальної шкоди зазначеної у позовній вимозі. Одночасно суд при прийнятті рішення приймає до уваги той факт, що на час зникнення бика (01.09.2015 ) завідуюча підсобним господарством [PERSON] перебувала у відпустці, а тому не могла нести матеріальну відповідальність за збереження ввірених їй матеріальних цінностей. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що відповідач не довів у судовому засіданні наявність вини відповідачів у спричиненні йому матеріальної шкоди, а саме судом не встановлено, що зникнення бика було повязано із винними протиправними діями відповідачів, оскільки сам позивач не забезпечив необхідних умов для повного збереження майна. Таким чином, позов до задоволення не підлягає. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судові витрати стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed