Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання договору купівлі продажу дійсним. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 07 січня 2012 року він уклав із відповідачем [PERSON] договір купівлі продажу житлового будинку № 23 по вулиці Радченко в м. Дзержинську Донецької області, який виступив в якості продавця за довіреністю в інтересах співвласників будинку [PERSON], [PERSON] Відповідачам зазначений будинок належав в рівних частинах, тобто по ? частині. При укладанні договору купівлі продажу сторони досягли всіх істотних умов та домовились про ціну майна, яку він сплатив відповідачу в повному обсязі в сумі 30000грн., про що свідчить відповідна розписка видана відповідачем [PERSON], і в свою чергу отримав від продавця документи, що підтверджують право власності відповідачів на відчужуване майно. Звернутися до нотаріальної контори за посвідченням укладеної угоди у встановленому порядку відповідач відмовився посилаючись на зайнятість та відсутність вільного часу, пообіцявши при цьому виконати всі необхідні дії щодо нотаріального посвідчення зазначеного договору до кінця 2012 року. По закінченні зазначеного строку відповідач [PERSON] обіцянку не виконав і почав уникати спілкування з ним, а в подальшому виявилось, що у відповідача закінчився визначений довіреністю строк повноважень для відчуження майна і він фізично не зміг належним чином підготувати необхідні для оформлення договору купівлі продажу нерухомого майна документи та підписати укладену між ними угоду. Таким чином він не може набути у встановленому порядку право власності на придбаний будинок. Позивач до судового засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, наполягав на їх задоволенні. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, проти задоволення позову не заперечувала. Відповідач [PERSON]в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. В статті 202 ЦК України дано поняття правочину, яким є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. В частині четвертій цієї статті визначено, що дво чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією із засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Виходячи із цього принципу, суд не може за власною ініціативою збирати докази або робити інші процесуальні дії, направлені на збирання доказів, а лише оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 07 січня 2012 року між позивачем та відповідачем [PERSON], який був представником продавців, було укладено договір купівлі - продажу, внаслідок якого позивач [PERSON] придбав у власність будинок № 23, по вул. Радченко, м. Дзержинськ, Донецька область, власником якого були [PERSON] За продаж будинку відповідачі отримали від позивача 30\~000,00грн., що підтверджується копією розписки (а.с.18) Таким чином, суд вважає, що дії сторін свідчать про укладення ними договору купівлі продажу будинку, розташованого в м. Дзержинську, по вул. Радченко, 23 та підтверджують сплату позивачем обумовленої сторонами суми за продаж цього майна. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд визнає такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не потрібне. Згідно ч. 3 ст. 334 ЦК України право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Відповідно ч. 2\~ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.\~ Згідно\~ст.392 ЦК України\~власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved