Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-15 00:00:00

У березні 2021 року заявник звернулася до суду із заявою, у якій просила суд розкрити інформацію, яка містить банківську таємницю щодо власника картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] , а саме: прізвище, ім`я, по-батькові власника картки, місце його реєстрації, код і.п.н., номер телефону. Заява обґрунтовувалась тим, що [PERSON] є власником картки АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТЕАНК» № [NUMBER] та картки АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» № [NUMBER] . 26 лютого 2021 року приблизно о 16.40 годин [PERSON] переводила власні грошові кошти з картки AT «А-БАНК» № [NUMBER] на картку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] в розмірі 3 000 (три тисячі) грн.. При цьому, з метою пришвидшення вводу номеру картки, вона скористалась послугою AT «А-БАНК» щодо сканування номера картки на яку було потрібно зробити переказ. В зв`язку з некоректним скануванням, грошові кошти були переказані невідомій особі, власнику картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] . Не дочекавшись грошових коштів, на наступний день [PERSON] написала смс повідомлення на сайті АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» та з переписки дізналась про свій помилковий переказ. Відразу ж вона подзвонила на гарячу лінію АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТЕАНК», та мою заявку прийняли в роботу. Однак, вже 02.03.2021 в телефонному режимі працівники АТ КБ «ПРИВАТБАНК» їй повідомили про неможливість повернення помилково перерахованих грошових коштів, в зв`язку з неможливістю зв`язатись власником картки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» № [NUMBER] . Оскільки АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не має права надавати персональні дані власника отримувача грошових коштів, то [PERSON] вимушена звернутися до суду в порядку окремого провадження на підставі гл.12 Цивільного процесуального кодексу України. Ухвалою судді від 17 березня 2021 року у справі відкрито провадження. Сторони в судове засідання не з`явились, про розгляд заяви повідомлялись, відповідно до частини другої статті 349 ЦПК України неявка в судове засідання без поважних причин заявника та (або) особи, щодо якої вимагається розкриття банківської таємниці, чи їх представників або представника банку не перешкоджає розгляду справи, якщо суд не визнав їхню участь обов`язковою. За змістом статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного провадження, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з положеннями статей 174, 178 вказаного Кодексу України, відзив є заявою по суті справи у позовному провадженні, в якій викладаються заперечення проти позову. У відповідності до частини третьої статті 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Поряд з цим, учасники справи в окремому провадження не позбавлені права реалізувати права, що передбачені пунктом 3 частини першої статті 43 ЦПК України, а саме, подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб. Суд, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів у матеріалах справи, оцінивши у сукупності, вважаючи за можливе розглянути справу за відсутності заявника та заінтересованих осіб, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [PERSON] є власником картки АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА КОМЕРЦІЙНОГО БАНКУ «ПРИВАТЕАНК» № [NUMBER] та картки АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» № [NUMBER] . Згідно з скріншотом сервісу «ПРИВАТ24», звернення [PERSON] № [NUMBER] з приводу повернення платежу від 26 лютого 2021 року розглянуто, банк не має права списати кошти примусово, рекомендовано звернутися до правоохоронних органів для вирішення питання з помилковим одержувачем. Відповідно до частини першої статті 1076 ЦК України, банк гарантує таємницю банківського рахунка, операцій за рахунком і відомостей про клієнта. Відомості про операції та рахунки можуть бути надані тільки самим клієнтам або їхнім представникам. Іншим особам, у тому числі органам державної влади, їхнім посадовим і службовим особам, такі відомості можуть бути надані виключно у випадках та в порядку, встановлених законом про банки і банківську діяльність. У статті 60 Закону України «Про банки і банківську діяльність» поняття «банківська таємниця» визначено як інформація щодо діяльності та фінансового стану клієнта, яка стала відомою банку в процесі обслуговування клієнта та взаємовідносин з ним чи третім особам при наданні послуг банку і розголошення якої може завдати матеріальну чи моральну шкоди клієнту. Відповідно до статті 62 цього Закону, інформація щодо юридичних та фізичних осіб, яка містить банківську таємницю, розкривається банками на письмову вимогу суду або за рішенням суду. Постановою Правління Національного банку України від 14 липня 2006 року № 267 затверджено Правила зберігання, захисту, використання та розкриття банківської таємниці, розділом 3 якої визначено порядок та межі розкриття банками інформації, що містить, банківську таємницю. Так, пунктом 3.2 зазначеного розділу встановлено, що банки зобов`язані виконувати рішення суду про розкриття інформації, яка містить банківську таємницю, у порядку, установленому законодавством України. За рішенням суду про розкриття інформації, що становить банківську таємницю, банк розкриває інформацію в обсязі, визначеному рішенням суду. За приписами частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Враховуючи те, що задля реалізації [PERSON] правового механізму, встановленого статтею 1212 ЦК України, їй необхідно встановити особу власника банківської картки, який безпідставно отримав грошові кошти, то суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог заяви, адже така інформація є банківською таємницею та здобути її в інший спосіб заявник не зможе. З огляду на встановлені обставини та мету отримання охоронюваної законом інформації, що міститься у банківській установі, суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви про розкриття такої інформації. На підставі наведеного та

Outcome: approved