Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У вересні 2018 року ПАТ «Банк «Юнісон» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 11.12.2015 року між ПАТ «Банк «Юнісон»та [PERSON] був укладений кредитний договір [NUMBER], відповідно до якого відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 11 000 грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 11.12.2016 року.Укладення, виконання та припинення кредитного договору регулюється договором комплексного банківського обслуговування фізичних осіб в ПАТ «БАНК ЮНІСОН» та Умовами надання споживчих кредитів, які є невід'ємною частиною ДКБО (далі публічний договір). Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач свої зобов'язання, передбачені п. 6.3.1 Кредитного договору не виконав, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом, процентам та комісією. Станом на 19.09.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 30 016 грн. 49 коп., яка складається з простроченої заборгованість за кредитом у розмірі 10 000 грн., прострочена заборгованість за процентами у розмірі 4 704 грн. 59 коп., прострочена заборгованість за комісіями у розмірі 10 388 грн. 52 коп. та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 4 923 грн. 38 коп. у зв'язку із чим, позивач просив стягнути суму заборгованості на його користь. Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином шляхом надіслання повістки на зареєстроване місце проживання, тому відповідно до ст. ст. 128, 130 ЦПК України вважається таким, що повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За таких обставин судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявній в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Судом установлено, що відповідно до заяви про встановлення кредитного ліміту [NUMBER] від 11.12.2015 року між відповідачем та ПАТ «Банк«Юнісон» був укладений кредитний договір від 11.12.2015 року [NUMBER] відповідно до якого відповідачу був встановлений кредитний ліміт у розмірі 11 000 грн. зі сплатою фіксованої процентної ставки річних за користування кредитними коштами з кінцевим терміном повернення кредитних коштів 11.12.2016 року. Відповідно до п. 6.3.1 Умов відкриття кредитних ліній та встановленого кредитним договором розміру обов'язкового мінімального платежу відповідач зобов'язався повертати кредит Банку шляхом здійснення сплати обов'язкового мінімального платежу в розмірі 3% від суми отриманого кредиту (витраченого кредитного ліміту) щомісячно з 01 по 25 числа кожного місяця. Згідно п. 3.1 Умов відкриття кредитної лінії Банк нараховує проценти за користування кредитом, виходячи із розміру встановленої процентної ставки, фактичної кількості днів користування кредитом та умовною кількістю днів у році (360 днів), при цьому при розрахунку процентів нараховується день надання та не враховується день повернення кредиту. Позивач свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, проте відповідач свої зобов'язання, передбачені п. 6.3.1 Кредитного договору не виконав, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитом, процентам та комісією. Станом на 19.09.2018 року відповідач має заборгованість у розмірі 30 016 грн. 49 коп., яка складається з простроченої заборгованість за кредитом у розмірі 10 000 грн., прострочена заборгованість за процентами у розмірі 4 704 грн. 59 коп., прострочена заборгованість за комісіями у розмірі 10 388 грн. 52 коп. та пені за прострочення сплати процентів у розмірі 4 923 грн. 38 коп. у зв'язку із чим, позивач просив стягнути суму заборгованості на його користь. Згідно п. 7.2 Умов за порушення термінів повернення кредиту, в тому числі обов'язкового мінімального платежу та/або сплати процентів, та/або сплати процентів, та/або комісій за користування кредитом за кредитним договором клієнт сплачує Банку пеню в розмірі подвійною облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України. Статтями 549, 550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов'язання за даним Договором. Враховуючи, що на підставі наданих доказів установлено, що [PERSON] взяті на себе зобов'язання за укладеним з банком кредитним договором щодо повернення отриманих коштів не виконує, суд дійшов висновку про задоволення позову. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати у вигляді судового збору підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved