overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з жовтня 2014 року й він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просила розглянути справу без її участі, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, у тексті якої зазначила, що не заперечує проти задоволення позову. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 12 жовтня 2011 року у Першому Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 771; у позивача це другий шлюб, а у відповідача - перший; від шлюбу сторони мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки за весь час сумісного проживання вони не знайшли порозуміння один з одним, та він переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу з відповідачем неможливе. Крім того, в адресованих суду своїх письмових заявах сторони зазначили, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з жовтня 2014 року, їх дитина залишається проживати разом з матір'ю - відповідачем [PERSON], а також, що строки для примирення їм не потрібні. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що шлюбно-сімейні відносини між ними припинені з лютого 2015 року та з цього часу вони не живуть разом, а також, що збереження шлюбу з відповідачем неможливо й на примирення він не згоден. Позивач просив розглянути справу без його участі та задовольнити позов, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Крім того, позивач надав суду заяву відповідача [PERSON] від 03.11.2015 року, посвідчену приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т.В. за р. № 1219, у якій відповідач зазначила, що згодна на розірвання шлюбу з позивачем, дає згоду на проживання їх малолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], за місцем їх реєстрації та реєстрації їх батька [PERSON] за адресою : [ADDRESS], та що просить розглядати дану справу без її участі. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 09 січня 1998 року в Другому відділі реєстрації актів громадянського стану Суворовського районного управління юстиції міста Одеси, актовий запис № 01; у позивача це другий шлюб, а у відповідача - перший ; від шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO]. Як вказує позивач, спільне життя з відповідачем не склалося, з лютого 2015 року шлюбно-сімейні відносини між ними припинені і з цього часу вони не живуть разом, подальше спільне життя та збереження їх шлюбу неможливо, й він не згоден на примирення з відповідачем. Відповідач, в свою чергу, згодна на розірвання шлюбу з відповідачем, про що вона зазначила в своїй заяві від 03.11.2015 року, яка посвідчена приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Просвіркіною Т.В. за р. № 1219. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-07 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказував, що 09 червня 2001 року у виконкомі Яструбинівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис № 04. Мають спільних малолітніх доньок: Дарю, [INFO] та Анастасію, [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сімї. В звязку з цим позивач просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Позивач [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримав в повному обсязі. На примирення не погодився, вважав, що шлюб необхідно розірвати. Також пояснив, що спору щодо поділу майна немає. Місце проживання дітей визначене. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю. Вважала, що шлюб зберегти неможливо, на примирення не погоджується, а тому просила про його розірвання. Також пояснила, що спору щодо поділу майна немає, місце проживання дітей визначене Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Заслухавши пояснення позивача, відповідачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачкою позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 09 червня 2001 року у виконкомі Яструбинівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 04. Мають спільних малолітніх доньок: Дарю, [INFO] та Анастасію, [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сімю, наполягаючи на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачкою, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказував, що 20.10.1984 року Костянтинівською селищною радою Арбузинського району Миколаївської області між ним та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 351. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. В шлюбі перебуває вперше. Причиною розпаду сімї є відсутність взаєморозуміння між сторонами, внаслідок чого виникли неприязні стосунки. Сторони проживають окремо. Спільне господарство не ведуть. Спору про розподіл сумісно нажитого майна немає. На примирення не згоден. В звязку з цим позивач просив розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю підтримав позовні вимоги та просив слухати справу в його відсутність. Відповідач в заяві, що надійшла до судового засідання, повністю визнала позовні вимоги та просила слухати справу в її відсутність. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. \~ Зокрема, судом встановлено, 20.10.1984 року Костянтинівською селищною радою Арбузинського району Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 351 (а.с.5).\~ Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сторони проживають окремо. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сімю. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ Дружина та чоловік \~зобовязані спільно піклуватися про \~побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї \~на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. \~ Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. \~Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість \~і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). \~ \~ \~ Згідно ст. 112 СК України, суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. \~ \~ За таких обставин, враховуючи відносини між позивачем та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони з липня 2013 року припинили шлюбно-сімейні відносини, разом не проживають, спільне господарство не ведуть, кожен з подружжя має свій окремий бюджет. Представник позивача просив розглянути справу без участі позивача та його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу, за адресою її місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку, була повернута судові з поміткою пошти за закінченням терміну зберігання, отже відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України вважається, що судова повістка вручена відповідачу належним чином. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 13 грудня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 2038; дітей від шлюбу сторони не мають. Однак шлюб сторін виявився невдалим, оскільки під час сімейного життя сторін з'ясувалося, що в них немає спільних інтересів, тому кожен з них жив своїм життям та не намагався перейнятися проблемами іншого. Будучи незадоволеними таким сімейним життям, сторони в липні 2013 року припинили шлюбно-сімейні відносини. Крім того, представник позивача заперечує проти надання судом сторонам будь-яких строків для примирення, посилаючись, що вони мешкають окремо і не мають бажання бути разом. З огляду на наведене та враховуючи положення ч.1 ст.24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторонами не заявлені. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач вказує на те, що 14 березня 1971 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб. Неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив про розірвання їх шлюбу з відповідачкою. В судовому засіданні позивач вимоги позову підтримав, просив про задоволення позову. Відповідачка в судове засідання не зявилася. Про час і місце судового засідання повідомлена судом належним чином. Представник відповідачки в судовому засіданні позовні вимоги визнала. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 14 березня 1971 року виконавчим комітетом Ромоданівської селищної ради Миргородського району Полтавської області, актовий запис № 07, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Неповнолітніх дітей сторони не мають. Сімейне життя між ними не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейне життя. Спільного господарства не ведуть, проживають окремо. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що між нею та відповідачем 06 червня 2008 року укладений шлюб, який зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблений запис № 262. Від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON]. Спільне життя не склалось через відсутність взаєморозуміння, різні погляди на сімейні відносини, ведення спільного господарства. Фактичні шлюбні відносини припинили з у січні 2014 року, спільного господарства не ведуть, спору про поділ майна не мають. У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але надали заяви з проханням розглядати справу в їх відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER], виданого 06 червня 2008 року, [PERSON] та [PERSON] 06 червня 2008 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів Жовтневого відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області зроблено відповідний актовий запис № 262. Прізвища після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], який народився [INFO]. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинені з січня 2014 року, спільне господарство не ведеться, досягнуто домовленості про проживання дитини з відповідачем. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б їх інтересам. Крім того, спір про проживання дитини та розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 29 квітня 2012 року між ним та відповідачем був укладений шлюб. Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачка у судовому засіданні позов визнала у повному обсязі, просила розірвати шлюб. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно із вимогами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що 29 квітня 2012 року між сторонами було укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб від 29 квітня 2012 року актовий запис № 467 (а.с.3). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO] ( а.с. 4). Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Спір щодо місця проживання [PERSON] відсутній. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, в якому зазначив, що [INFO] року у нього з відповідачкою народився син - [PERSON]. Рішенням Краматорського міського суду від 13 серпня 2015 року визначено місце проживання дитини разом з батьком. Відповідачка матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, ухиляючись від виконання своїх батьківських обов'язків, хоча працює і має стабільний заробіток. У позові просив стягнути з [PERSON] на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини від всіх її доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини віком до 6 років. Рішенням Краматорського міського суду Донецької області від 10 грудня 2015 року у задоволенні позовних вимог позивачу відмовлено. Не погодившись з рішенням суду, [PERSON] подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати через порушення норм матеріального права. В обґрунтування скарги вказав, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд послався на ту обставину, що відповідачка є матір?ю одиначкою, має на утриманні дочку [PERSON], [INFO], не працює, перебуває на обліку у центрі зайнятості, допомогу по безробіттю не отримує, проживає у гуртожитку, сплачуючи комунальні послуги у сумі 722 грн. Вважаючи рішення таким, що суперечить нормам матеріального права, в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити його позовні вимоги. Сторони були належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи, однак у судове засідання не з?явилися, надавши заяви про слухання справи без їхньої участі. Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачка є матір?ю [PERSON], [INFO] (а.с.6), місце проживання якого рішенням Краматорського міського суду від 13 серпня 2015 року визначено разом з батьком [PERSON] - позивачем по справі (а.с. 7-11). Судом також встановлено, що відповідачка [PERSON] має на утриманні неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 34), не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості, допомоги по безробіттю на отримує (а.с.31). Беручи до уваги обставини справи,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

у вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Вельбівської сільської ради Гадяцького району про визнання права на спадщину, вказуючи, що у грудні 1991 року помер його батько [PERSON] Після смерті батька залишилася спадщина у вигляді домоволодіння по [ADDRESS] Гадяцького району. Інвентаризація домоволодіння не проводилася, правоустановчі документи відсутні, в зв'язку з чим позивач не має можливості оформити право власності на спадщину, тому звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання сторони не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Тепле Гадяцького району, його батьком є [PERSON] Згідно виписки з погосподарської книги Вельбівської сільської ради станом на 01 липня 1990р. домоволодіння по [ADDRESS] Гадяцького району відносилося до типу колгоспного двору, головою якого був [PERSON] Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння по [ADDRESS] Гадяцького району становить 28573 грн. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 0,54 га. [INFO] в с. Тепле Гадяцького району [PERSON] помер. Згідно довідок Вельбівської сільської ради на дату смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав по [ADDRESS] разом з [PERSON] [PERSON] після смерті батька вступив в управлінням майном, користувався майном померлого, проводив біжучий ремонт будинку, обробляв присадибну ділянку. Відповідно п.1 ч.1 ст. 549 ЦК України в редакції 1960р. вважається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління спадковим майном. З постанови приватного нотаріуса Буланкіної С.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що [PERSON] спадщину прийняв фактично після померлого [PERSON], проте йому відмовлено в оформленні спадщини на домоволодіння після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок по [ADDRESS]. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ч.1, ч.4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на майно померлого батька.

Outcome: approved