Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-04 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди, в якому просить стягнути з відповідача 13 094 грн. 13 коп. матеріальної шкоди; 800 грн. 00 коп. у відшкодування витрат по сплаті оцінки автомобіля; 5 000 грн. 00 коп. моральної шкоди, а також стягнути з відповідача витрати пов'язані з оплатою судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що внаслідок дорожньо - транспортної пригоди, яка відбулася 30 березня 2013 року, його автомобіль Hyundai Accent д.н.з. [NUMBER] зазнав механічних пошкоджень. Винними у вчиненні вказаного ДТП згідно протоколу про адміністративне правопорушення серії АГ2№394655 визнано відповідача - [PERSON]. Оскільки на момент скоєння ДТП цивільно-правову відповідальність [PERSON] застраховано не було, позивач звернувся до останнього з вимогою про здійснення відшкодування матеріального збитку, завданого пошкодженням автомобіля, проте до моменту розгляду справи в суді його здійснено не було. За наведених обставин [PERSON] просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. У судове засідання позивач та представник позивача не з'явились, про місце, день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, проте представник позивача - [PERSON] подав до суду заяву, в якій позов з викладених у ньому підстав підтримав та просив задовольнити, не заперечував щодо розгляду справи за його відсутністю та в заочному порядку (а.с. 53). [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов'язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо особа за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 березня 2013 року о 06 год. 15 хв. на Наддніпрянському шоссе моста Патона в м. Києві [PERSON] керуючи автомобілем марки Hyundai Accent д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON], порушив правила маневрування, внаслідок чого здійснив наїзд на перешкоду. У результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб зазнав механічних пошкоджень. Водій [PERSON] свою вину у вчинені вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди визнав, що підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення серії АГ2№ 394655 (а.с. 27). Відповідно до звіту про визначення вартості матеріального збитку № С13-928 від 31 жовтня 2013 року вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Hyundai Accent д.н.з. [NUMBER] в результаті пошкодження при дорожньо-транспортній пригоді становить 13 094 грн. 13 коп. (а.с. 10-26). За проведення даного звіту позивач сплатив 800 грн. (а.с. 10). Відповідно до довідки УДАІ в м. Києві ГУ МВСУ України № 9178342 автомобіль Hyundai Accent д.н.з. [NUMBER] , яким під час дорожньо-транспортної пригоди керував [PERSON], зареєстрований на праві власності за [PERSON] (а.с. 9). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як визначено ч. 1 та ч. 2 ст. 1187 ЦК України, джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Відповідно до ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], який керував автомобілем Hyundai Accent д.н.з. [NUMBER], на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована не була, то позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріального збитку в розмірі 13 094 грн. 13 коп. та 800 грн. 00 коп. у відшкодування витрат по сплаті оцінки автомобіля є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Таким чином, вимога [PERSON] про стягнення з [PERSON] моральної шкоди підлягає частковому задоволенню в розмірі 1000 грн. 00 коп., в узагальненому вигляді моральних страждань, оскільки в судовому засіданні встановлено, що внаслідок пошкодження його автомобіля позивач зазнав значні вимушені зміни в своїх життєвих стосунках. Доказів та розрахунків в обґрунтування моральної шкоди в розмірі 5000 грн. 00 коп. позивачем не надано. Аналізуючи викладене суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума витрат з оплати судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial