Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

У березні 2015 р. позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 17.07.1999 р. між позивачем та відповідачем [PERSON]. був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом РАГСУ Києво-Святошинського райдержадміністрації Київської обл., а/з № 86. В цьому шлюбу у є діти - [PERSON] [INFO] р.н. та [PERSON] [INFO] р.н. Як вказує позивач, протягом останніх 4 р. сімейне життя погіршилось, між сторонами стали виникати непорозуміння та суперечки, спільне проживання стало неможливим, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків, і з 10.08.2013 р. сторони стали мешкати окремо та перестали вести спільне господарство, так як відповідач виїхав із квартири. Зі слів позивача, в цей час. на утриманні та вихованні позивача перебувають спільні діти. Тому позивач просить суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем [PERSON]., визначити місце проживання [PERSON] 1998 р.н. та [PERSON] 2001 р.н. та залишити її проживати разом із позивачем, також стягнути із відповідача на свою користь аліменти на обох дітей у розмірі передбаченому законодавством України, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття, а також стягнути судовий збір. У судовому засіданні позивач чітко не змогла вказати свої позовні вимоги, але просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні надав суду пояснення, в яких частково визнав себе винним. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 17.07.1999 р. відділом РАГСУ Києво-Святошинського райдержадміністрації Київської обл., а/з № 86. В цьому шлюбу у є діти - [PERSON] [INFO] р.н. та [PERSON] [INFO] р.н. Як з'ясував суд, 10.08.2013 р. сторони дійсно почали мешкати окремо та перестали вести спільне господарство після чергової сварки між собою. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу. В матеріалах справи є копія свідоцтв про народження [PERSON] 1998 р.н. та [PERSON] 2001 р.н. (а.с. 10,11), з яких вбачається‚ що батьками є відповідач та позивач по справі. У відповідності до п. 14 Постанови ВСУ від 21.12.2007 р. № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» (на дану постанову посилається позивач у позові) - у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини. Таким чином суд вважає, що позовна вимога щодо встановлення місця мешкання дітей окремо від батька є захистом прав дитини у даному випадку та підтверджує вимоги Декларації прав дитини. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд на підставі викладеного ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 200 СК України. Відповідно до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у розмірі 1/3 частки від усіх видів заробітку відповідача на місяць прийнятним. Таким чином‚ позовні вимоги позивача в судовому засіданні щодо стягнення аліментів також знайшли своє часткове підтвердження. Суд також вважає стягнути із відповідача [PERSON]. на користь позивача суму судового збору у сумі 243,60 грн. та достягнути із позивача [PERSON] суму 207,06 грн., як не сплаченого судового збору. На підставі викладеного та

Outcome: partial