overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-09 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 19.03.2011 року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №89 розірвати. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що з 19 березня 2019 року він перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу вони мають дитину [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявився, клопотав про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач не зявилася в судове засідання, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19 березня 2011 року (арк.с.7), від якого у сторін народилася дитина [PERSON], [INFO] (арк.с.8). Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін, у звязку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Павлограду Павлоградського міськрайонного управління юстиції Дніпропетровської області, згідно актового запису № 134 - розірвати. В обґрунтування позову він зазначив, що 24 квітня 2010 року між ним та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу вони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів та різні погляди на сімейне життя. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може, тому строк на примирення їм не потрібен. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, вказавши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, вказавши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.3, ч.4 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Частиною 4 статті 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи, що визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає доцільним ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що сторони 24 квітня 2010 року уклали шлюб. /а.с.8/. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. /а.с.9/. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.113 СК України, особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 31.05.2013 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №379 - розірвати. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що з травня 2013 року він перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з`явився, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідач не з`явилася в судове засідання, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 31 травня 2013 року (арк.с.7), від якого у сторін народилася дитина - [PERSON] , [INFO] (арк.с.8). Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про надання додаткового строку на прийняття спадщини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла її мати [PERSON] Вказаний строк звернення до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини позивач пропустив з поважних причин, оскільки мешкає в м. Києві, мав тяжкий душевний біль у звязку зі смертю матірю та загострення хронічних хвороб. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд задовольнити позов. Представник позивач надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача надав суду уточнений відзив, в якому просив суд прийняти рішення на розсуд суду, відповідно до вимог чинного законодавства. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши і оцінивши в сукупності матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. 27.04.1973 р. [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , після чого змінила прізвище на « [PERSON] », про що свідчить Свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] . Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] померла мати позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина. Постановою приватного нотаріуса ММНО Нікітіна Р.В. від 05.03.2019 р. відмовлено у видачі свідоцтва про прав на спадщину за законом. Після смерті [PERSON] спадкова справа не заводилась, у зв`язку з тим, що [PERSON] протягом року встановленого ст. 1270 ЦК України, не подала заяву про прийняття спадщини та вважається такою, що не прийняла її, про що свідчить повідомлення приватного нотаріуса ММНО Нікітіна Р.В. від 09.02.2019 №308/01-16. Позивачем надано виписки епікризу в період з 23.11.2016 р. до 25.11.2016 р., 21.03.2017 р. по 23.03.2017 р., 03.01.2018 р. до 04.01.2018 р., 22.02.2019 р. до [INFO] р., а також консультативний висновок від 10.10.2017 р. Відповідно до ст. 1261, 1262 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. У другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позивач пропустив строк на прийняття спадщини з поважних причин, яка обумовлена станом здоров`я та тривалістю хвороби позивача . За такого, позов підлягає задоволенню на підставі ст.1261, 1272, 1268-1270 ЦК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу, в якій зазначив, що 25.05.2013 між ним та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований виконавчим комітетом Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області. Від шлюбу дітей не мають. З листопада 23015 року кожен з подружжя живее окремим життям, сім`я припинила своє існування. Наміру на збереження шлюбу не має, примирення між ним та відповідачем неможливо. У зв`язку з цим просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не з`явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні позову наполягає, не заперечує протии винесення заочного рішення, судові витрати просить віднести на його рахунок. Також просить після розірвання шлюбу залишити йому прізвище, набуте під час реєстрації шлюбу. Відповідач [PERSON] про час та місце слухання справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, своїх заперечень не надала. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позову і наявності підстав для його задоволення. Факт перебування сторін у шлюбі підтверджується копією свідоцтва про шлюбу серії [NUMBER] , виданим 06.04.2018 Вільнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №02 від 25.05.2013.Щлюб зареєстровано виконавчим комітетом Михайло-Лукашівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області (арк. с.4). Від шлюбу сторони дітей не мають. Враховуючи обставини справи, те, що сторони подружні стосунки не підтримують з листопада\~2015\~року,примиритися наміру позивач не має, суд приходить до висновку, про те, що сім`ю зберегти немає можливості, тому шлюб розриває. Відповідно до ч. 8 ст. 294 ЦПК України у рішенні суду про розірвання шлюбу зазначається про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається. \~ Позивач у заяві зазначив про вибір прізвища, тому суд залишає за ним прізвище, набуте під час реєстрації шлюбу [PERSON] . Враховуючи те, що позивач просив віднести судові витрати на свій рахунок, судові витрати суд залишає за позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

у березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування квартирою №2 в будинку №7 по вулиці Нова, м. Чернігові, з підстав, передбачених ч. 2 ст. 405 ЦК України. Свої вимоги обґрунтовує тим, що відповідач за вищевказаною адресою не проживає без поважних причин понад один рік та не сплачує нарахування за комунальні послуги. Позивач в судове засідання не з’явився, надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з’явився, про час і місце судового розгляду сповіщався в установленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що сторони зареєстровані в [ADDRESS], власником якої є позивач. Відповідно до акту від 31.01.2019, затвердженого керуючим справами виконкому Деснянської районної у м. Чернігові ради Яковенко О.М., [PERSON] за адресою: [ADDRESS], починаючи з 25.06.2009 прописаний, але не проживає. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до положень ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Доказів на підтвердження поважності причин не проживання відповідача за вищевказаною адресою суду не надано. Відтак, відповідно до ст. 405 ЦК України відповідач є таким, що втратив право на користування спірним жилим приміщенням. За таких обставин, позов про визнання відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням з підстав, передбачених ст. 405 ЦК України підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. Ухвалою судді від 12 квітня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у даній справі без повідомлення сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 10 травня 2019 року від представника позивача Шевчука А.В. надійшло клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Вивчивши клопотання та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Частиною 6 ст. 279 ЦК України визначено, що суд може відмовити в задоволенні клопотання сторони про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін за одночасного існування таких умов: 1) предметом позову є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 2) характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. Позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 8796,98 грн. Предметом позову не є стягнення грошової суми, розмір якої не перевищує сто розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а характер спірних правовідносин та предмет доказування у справі не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи. При цьому бажання представника позивача надати усні пояснення в судовому засіданні не є підставою для задоволення клопотання. Фактично представником позивача не зазначено будь-яких обставин, що перешкоджають ухваленню судового рішення за наявними у справі матеріалами без повідомлення сторін. Зважаючи на викладене, в задоволенні клопотання слід відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У\~ березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] \~ про розірвання шлюбу, в обґрунтування позову зазначивши, що 14.03.2014 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у виконкомі Старо Кримської селищної ради Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 02. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що однією сім`єю з відповідачкою вони не проживають з 2018 року, у зв`язку\~ з тим, що відповідачка йому зрадила з іншим чоловіком, і зловживає спиртними напоями. Спору щодо місця проживання дитини та поділу спільного майна між ними немає. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому позивач просив шлюб між ним та відповідачкою розірвати, оскільки вважає, що сім`я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач у судове засідання не з`явився, надав на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка\~ у судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься вимога про розгляд справи\~ за її відсутності, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно із статті 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Судом встановлено, що 14.03.2014 року між позивачем та [PERSON] у виконкомі Старо Кримської селищної ради Іллічівського району м. Маріуполя Донецької області, актовий запис № 02, було укладено шлюб. Від шлюбу народився син [PERSON] , [INFO] . Статтею 56 Сімейного кодексу України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Суд виходить з того, що вжиття заходів щодо збереження сім`ї у даному випадку не може дати позитивного результату, оскільки подальше спільне життя подружжя неможливе та є таким, що суперечило б інтересам сторін у справі, враховуючи обставини, що склалися у даному конкретному випадку, у зв`язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved