Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-05 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у м. Торецьк Донецької області (далі за текстом ВВДФССНВ України у м. Торецьк Донецької області) звернувся до суду з позовом до ТДВ «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської», треті особи: Центральна Державна регіональна гірничотехнічна інспекція Донецького гірничого округу, [PERSON], про скасування акту №1 про нещасний випадок, повязаний з виробництвом за формою Н-1 від 27 січня 2015 року та акту проведення розслідування нещасного випадку, що стався 03 січня 2015 року зі [PERSON] за формою Н-5 від 27 січня 2015 року, зобовязання призначити та провести повторне розслідування нещасного випадку. Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 01 червня 2017 року у задоволенні позовних вимог ВВДФССНВ України у м. Торецьк Донецької області відмовлено. В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Дзержинського міського суду Донецької області від 01 червня 2017 року та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що акт проведення розслідування нещасного випадку за формою Н-1 від 27 січня 2015 року був підписаний представником відділення [PERSON] у місті Торецьк та заступником голови первинної організації профспілки робітників вугільної промисловості ТДВ «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської», членами комісії з розслідування нещасного випадку, з окремою думкою. Крім цього, позивач вважає, що поза увагою суду залишилось те, що нещасний випадок, який стався, не повязаний із виробництвом, оскільки тілесні ушкодження [PERSON] отримала через зясування особистих відносин із [PERSON]. В судовому засіданні апеляційного суду представник ВВДФССНВ України у м. Торецьк Донецької області [PERSON], який діє на підставі довіреності, доводи, викладені в апеляційній скарзі, підтримав та просив її задовольнити. В судовому засіданні апеляційного суду [PERSON] та її представник [PERSON] просили апеляційну скаргу відхилити, рішення суду залишити без змін. В судове засідання апеляційного суду представники Товариства з додатковою відповідальністю «Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської» та Центральної Державної регіональної гірничотехнічної інспекції Донецького гірничого округу не зявились, про місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши суддю-доповідача, сторони та їх представників, що зявились, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга ВВДФССНВ України у м. Торецьк Донецької області підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] в момент настання нещасного випадку працювала на посаді сторожа ТДВ Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської». Також, судом встановлено, що 03 січня 2015 року у другу зміну (з 19 години 00 хвилин до 7 години 00 хвилин наступного дня) на робочому місці між сторожем ТДВ Орендне підприємство «Шахта імені [PERSON] Московської» [PERSON] та сторожем того ж підприємства [PERSON] відбулося зясування відносин (бійка), внаслідок чого, зі слів постраждалої [PERSON], вона отримала тілесні ушкодження та була госпіталізована в травматологічне відділення Центральної міської лікарні м. Дзержинська. Крім цього, судом першої інстанції встановлено, що Комісія з розслідування нещасного випадку прийшла до висновку, що даний нещасний випадок можна вважати пов'язаним з виробництвом, посилаючись на п. 15 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого Постановою КМУ від 30 листопада 2011 року № 1232, у звязку з чим, було складено відповідні [PERSON] за формою Н-1 та Н-5. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ВВДФССНВ України у м. Торецьк Донецької області суд першої інстанції виходив з того, що нещасний випадок стався зі [PERSON] в момент виконання нею службових обов'язків, у робочий час, на робочому місці під час прийому-передачі робочої зміни між нею та [PERSON] через конфлікт на ґрунті виробничих відносин, який перейшов у її побиття, а тому оскаржувані [PERSON] за формою Н-1 та Н-5 є законними та скасуванню не підлягають. Такі висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам матеріального закону за наступних підстав. Захист прав, свобод та інтересів працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами, здійснюється у спосіб, визначений законами України. Відповідно до частини шостої статті 13 Закону № 1105-ХІV факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України «Про охорону праці». За змістом статті 22 Закону України «Про охорону праці», пунктів 10, 13, 38 та 58 Порядку роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобовязаний своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку. Зазначена комісія зобовязана зясувати обставини та причини нещасного випадку за відповідною формою. У разі незгоди з висновками спеціальної комісії щодо обставин та причин нещасного випадку керівник Держнаглядохоронпраці або його територіального органу має право призначити повторне (додаткове) спеціальне розслідування такого випадку спеціальною комісією в іншому складі і за результатами її роботи скасувати висновки попередньої спеціальної комісії. Пунктом 59 Порядку передбачено, що рішення спеціальної комісії може бути оскаржено у судовому порядку у разі незгоди роботодавця, потерпілого або члена його сім'ї чи особи, яка представляє його інтереси, зі змістом затвердженого акта форми Н-5, форми Н-1 (або форми НПВ). Перелік осіб, яким надано право на таке оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. [PERSON] та його робочі органи не належать до переліку осіб, яким надано право оспорювати зміст указаних актів, оскільки складання акта та підтвердження фактичних обставин нещасного випадку на виробництві не зачіпає і не порушує прав та інтересів [PERSON]. Статтею 55 Закону № 1105-ХІV передбачено право виконавчих органів [PERSON] звертатися до суду за вирішенням спорів щодо сум страхових внесків, розміру шкоди та прав на відшкодування, накладення штрафів та з інших питань, але факт нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, який пов'язаний з виробництвом, не може бути оскаржений [PERSON] (його регіональними відділеннями). Саме така правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду України від 31 травня 2017 року №6-1767цс16, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України має враховуватись при застосуванні таких норм права. Вищезазначені вимоги закону залишилися поза увагою суду першої інстанції, який розглянув спір по суті. Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню. Під час розгляду справи судом першої інстанції було порушено норми матеріального права, а тому воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову з інших підстав.

Outcome: partial