Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-23 00:00:00

У вересні 2017р. [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права власності, а саме 1/3 ч. житлового будинку по [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 21 листопада 2016р. згідно договору дарування він отримав у власність від [PERSON] 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS]. Однак, колишній власник 1/3 частини будинку, з реєстраційного обліку не знятий, інші відповідачі та неповнолітня [PERSON], 2010р.н. Відповідач [PERSON] з листопада 2016р. не проживає в будинку, інші відповідачі не проживають з 2013р. і місце їх перебування невідоме. Оскільки відповідачі не проживають в будинку і не бажають добровільно знятися з реєстраційного обліку, позивач вимушений звернутися до суду з позовом про усунення перешкод у здійсненні права власності на 1/3 ч. [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позовні вимоги в повному обсязі, підтверджуючи обставини викладені в заяві та просить суд позов задовольнити повністю. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнає, не заперечує проти обставин викладених в заяві. Інші відповідачі в судове засідання не з»явились повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, заперечень (відзивів) не надали. Представники третіх осіб також в судове засідання не з»явились повторно, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, свідка, дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно договору дарування від 21 листопада 2016р. посвідченого приватним нотаріусом КМНО Владимирським В.Ю. і зареєстрованим в реєстрі під №418, [PERSON] отримав від [PERSON] в дар у власність 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS] (а.с.7 ). Згідно довідки по формі №3 від 21.11.2016р. (а.с.9) в 1/3 ч. [ADDRESS], що належала [PERSON] зареєстровані відповідачі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], неповнолітня [PERSON], 2010р.н. Відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають в приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Як пояснив представник позивача в судовому засіданні, після оформлення зазначеного Договору, відповідач [PERSON] зобов»язався знятися з реєстрації за вказаною адресою, однак цього не зробив, інші відповідачі не проживають за місцем реєстрації з 2013р., на даний час місце їх перебування (проживання) невідоме. Ці обставини в судовому засіданні підтвердив також свідок [PERSON] Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Виходячи з того, що вищевказаний Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов»язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов»язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійснення права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред»явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Частиною 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні права власності, навіть якщо ці перешкоди не пов»язані з позбавленням права володіння. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що 1/3 ч. житлового будинку по [ADDRESS] є особистою власністю позивача. Відповідачі, зокрема: колишній власник та члени його сім'ї, залишаючись зареєстрованими у вказаній квартирі, перешкоджають позивачу в користуванні належною йому власністю. Враховуючи те, що реєстрація відповідачів в спірному будинку перешкоджає позивачу в здійсненні права власності на 1/3 частину будинку, суд визнає вимоги позову обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. З огляду на викладене, з урахуванням обставин справи та доказів, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягнення на користь позивача понесені останнім судові витрати, які складаються з судового збору за подачу позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved