Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - орган опіки та піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради Хмельницької області, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що відповідач є батьком малолітньої [PERSON] , проте остання перебуває на її утриманні та проживає разом з нею. Позивач вказує на те, що [PERSON] своїх батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини не виконує протягом тривалого часу. Зокрема не забезпечує дитині харчування, медичного догляду та лікування, ухиляється від спілкування з дитиною, не зустрічається з нею та не цікавиться життям доньки. На підставі викладеного, посилаючись на ст.ст. 150, 155, 164, 165, 180 Сімейного кодексу України (далі СК України) позивач просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітньої доньки [PERSON] У строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, відповідач відзив на позовну заяву не надав. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 06 травня 2019 року вказана позовна заява була прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області від 27 травня 2019 року підготовче провадження по справі закрито та таку призначено до судового розгляду по суті. Будь-які інші процесуальні дії у справі судом не проводилися. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала, наполягала на його задоволенні з підстав викладених у позовній заяві. Крім того зазначила, що її донька потребує медичного лікування і припускає, що таке може бути проведено за кордоном, проте відповідач через свою безвідповідальність може вчасно не надати дозвіл на вивезення доньки за кордон, що може негативно відобразитись на здоров`ї останньої. Звернула увагу на те, що до позовної заяви вона долучила нотаріально посвідчену заяву відповідача про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно їх дочки. Така заява позивачкою розцінюється, як визнання позову і характеризує ставлення батька до своєї дитини. Також [PERSON] просила не стягувати з відповідача аліментів, оскільки вона звернулась до Нетішинського міського суду Хмельницької області з заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце проведення судового засідання, не з`явився. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - представник органу опіки та піклування Чирухіна Ю.В. підтримала заявлену позивачем вимогу та підтвердила обставини зазначені [PERSON] у позовній заяві. Суд, заслухавши пояснення позивача та позицію третьої особи, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов підлягає задоволенню зважаючи на таке. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року №2402-ІІІ встановлено, що сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі статтею 9 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Преамбулою Конвенції визначено, що держави-учасниці беруть до уваги принципи, закладені в Декларації прав дитини, яка прийнята Генеральною Асамблеєю 20 листопада 1959 року. У відповідності до 6 принципу цієї Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли мають місце виключні обставини, бути розлученою зі своєю матір`ю. В силу п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в п.п. 15, 16 постанови від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують, та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними свідоцтва про народження останньої серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області 15 червня 2015 року (арк. спр. 5). Із висновку органу опіки і піклування виконавчого комітету Нетішинської міської ради від 03 жовтня 2018 року вбачається, що відповідач вихованням дитини не займався і не займається, життям та здоров`ям не цікавиться, будь-якої матеріальної допомоги на її утримання та лікування не надавав і надає, не підтримує з нею родинних стосунків, не вітає з днем народження, святами, не цікавиться інтересами дитини (арк. спр. 7,8). Вказані обставини підтверджуються також даними акту обстеження житлово-побутових умов дитини у [PERSON] від 17 черпня 2018 року, згідно якого відповідач з дитиною не проживає, позивач виховує самостійно хвору дитину (арк. спр. 15); довідки про склад сім`ї №9913 виданої виконавчим комітетом Нетішинської міської ради 12 вересня 2018 року (арк. спр. 13); довідки про реєстрацію місця проживання №8707, виданої виконавчим комітетом Нетішинської міської ради 08 червня 2018 року (арк. спр. 12); письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , які вказують на те, що [PERSON] не приймав та не приймає участі у житті [PERSON] ( арк. спр. 20,21). Про небажання приймати участь у вихованні та утриманні неповнолітньої дитини її батьком - відповідачем по справі, свідчить також нотаріально посвідчена заява відповідача про те, що він не заперечує щодо позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] (арк. спр.14). Судом установлено, що на даний час [PERSON] ухиляється від виховання малолітньої [PERSON] , проте судом не встановлено об`єктивних причин, які б унеможливлювали з народження своєї дочки відповідачем піклуватися про фізичний і духовний розвиток, спілкування з дочкою в обсязі, необхідному для її віку. Вищенаведене дає підстави зробити висновок про те, що відповідач не мав і на даний час втратив інтерес до дитини, не мав і не має наміру та бажання піклуватися про свою дочку, ухилявся від виконання свого обов`язку по вихованню та утриманню дочки, свідомого нехтував своїми обов`язками, що відповідно до вимог зазначеної вище норми Закону є підставою для позбавлення останнього батьківських прав. Крім того, на переконання суду, про небажання бути батьком дитини та піклуватись про неї свідчить його заява про його не заперечення про позбавлення його батьківських прав щодо його малолітньої доньки [PERSON] . Виходячи з наведених встановлених обставин, суд погоджуючись з висновком органу опіки та піклування Нетішинської міської ради від 03 жовтня 2018 року про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав та вважає необхідним вдатись до такого способу захисту інтересів дитини та її батька - [PERSON] позбавити батьківських прав. Водночас суд не вбачає підстав для стягнення аліментів з відповідача в порядку ч. 3 ст. 166 СК України, згідно якої при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, зважаючи на наявність про це в провадженні Нетішинського міського суду Хмельницької області заяви [PERSON] про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір в розмірі 768 гривні 40 копійок, оскільки остання такий сплатила при зверненні до суду, що підтверджується даними платіжного документа (арк. спр. 1).

Outcome: approved