Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-29 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про надання дозволу на тимчасовий виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди батька.В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вона не перебувала. Однак сторони мають спільну доньку [PERSON], [INFO]. Дитина постійно проживає з позивачем, відповідач вихованням дитини не займається та не опікується, створенням всебічних сприятливих умов для зростання та розвитку дитини займається позивач. Позивач, як мати дитини піклується про її фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивач та її батьки (мати та відчим) громадяни республіки Білорусь, але постійно мешкають на території України у місті Дніпропетровськ та мають на це відповідні документи. Усі рідні Позивача рідний батько, бабусі, дідусі, тітки, сестри та брати мешкають на території республіки Білорусь. Раніше Позивач навідувала свого батька, бабусю та дідуся разом з Відповідачем та дитиною. Але згодом коли стосунки Позивача та Відповідача погіршились та вони перестали мешкати разом ці поїздки закінчились. Тільки один раз Відповідач надав згоду на виїзд дитини до республіки Білорусь. Позивач разом з дитиною навідали своїх рідних у республіки Білорусь про що свідчить візова відмітка у проїзному документі дитини. Згодом стосунки Позивача та Відповідача зовсім погіршились та Відповідач без жодних пояснень та аргументів відмовляє Позивачу у проханні виїхати з дитиною за межі країни. Відмови Відповідача стосуються не тільки поїздок до родичів у республіку Білорусь, а також до будь яких інших країн. Також Відповідач почав кудись зникати, не мешкає за адресою своєї реєстрації. На телефоні дзвінки не відповідає. Відповідач ховається від Позивача, так як вважає, що усі дзвінки до нього тільки з приводу заборгованості по аліментам. Позивач бажає та має намір не тільки виїжджати із донькою до інших міст України, а й періодично виїжджати з нею за кордон для її оздоровлення та навчання, а також розширення світогляду дитини. Виїжджати на постійне місце проживання до іншої країни Позивач не має наміру, утім, бажає лише разом із дитиною навідувати своїх родичів, які мешкають за межами України, та показати дитині культурні та історичні місця інших країн, аби дитина росла культурною, всебічно розвиненою людиною. В літку Позивач бажає відвести свою дитину на оздоровлення до країни Кіпр, місто Пейя, де вже сьогодні заброньований готель на дати з 18.06.2016 по 25.06.2016 року та до країни Іспанія, місто Салоу, де теж заброньований готель на дати з 03.09.2016 по 13.09.2016 року. Тому позивач просила суд надати тимчасовий дозвіл на виїзд неповнолітньої [PERSON], [INFO], за межі території України - до країни Кіпр, місто Пейя для відпочинку у супроводі матері - [PERSON], [INFO], без письмової згоди та супроводу батька дитини - громадянина України [PERSON], в період з 18 червня 2016 року по 25 червня 2016 року; допустити негайне виконання рішення суду в частині оформлення документів на тимчасовий виїзд за межу України. Позивач надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Представник позивача [PERSON] надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Третя особа - Відділ опіки та піклування державної адміністрації Амур-Нижньодніпровського району м. Дніпропетровська Управління-служба у справах дітей Амур-Нижньодніпровської районної у м. Дніпропетровську ради свого представника для участі в розгляді справи не направив, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, надавши заяву про слухання справи у їх відсутність та винести рішення згідно вимог чинного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає за необхідне позов задовольнити у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідач мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.7). Дитина мешкає разом із позивачем та знаходиться на її утриманні, вихованням, розвитком та оздоровленням дитини фактично займається позивач, відповідач із донькою не бачиться, її життям не опікується. Правовідносини, які виникли між сторонами, урегульовані нормами Конституції України, Декларації прав дитини, Сімейного кодексу України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, Правилами перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року №57. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до принципу 2 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року дитині законом та іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист та надані можливості та сприятливі умови, що дозволяли би їй розвиватися фізично, інтелектуально, духовно та у соціальному відношенні здоровим та нормальним шляхом та в умовах свободи та гідності. Згідно ст. 9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Відповідно до ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. В силу п. 17 Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31.03.1995 року № 231, відомості про дітей, які їдуть за кордон разом з батьками (законними представниками), вписуються в паспорти батьків чи одного з батьків (законних представників) на підставі заяви громадянина, у чий паспорт вписуються діти. У разі потреби самостійного виїзду дитини, яка постійно проживає в Україні, за кордон оформляється проїзний документ, а у випадках, передбачених пунктом 4 цих Правил, - паспорт. Згідно п. 18 зазначених Правил, оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. В силу п. 22 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, у супроводі одного з батьків або у супроводі осіб, які уповноважені одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків не перебуває у пункті пропуску через державний кордон; без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків у випадках, визначених цими Правилами, або у разі пред'явлення оригіналів документів або їх нотаріально посвідчених копій, зокрема, рішення суду про надання дозволу на виїзд за межі України громадянина, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків. Оцінюючи дослідженні судом у судовому засіданні докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про надання дозволу на виїзд за межі території України підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved