Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-02 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Державного агентства лісового господарства України про визнання незаконним звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В обгрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 7 жовтня 2010 року між нею та Державним комітетом лісового господарства був укладений контракт, відповідно до умов якого вона була призначена на посаду директора державного підприємства Красноармійське лісове господарство наказом № 621-к від 07.10.2010р. Відповідно до п.31 вказаного контракту він діє з 11 жовтня 2010 року по 10 жовтня 2015 року. Наказом Державного агентства лісових ресурсів України № 462-к від 15 серпня 2014 року трудовий договір із нею припинено та її звільнено із займаної посади з 15 серпня 2014 року у зв'язку з набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого її притягнуто до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України від 07.04.2011р. Про засади запобігання і протидії корупції на підставі п.7-1 ч.1 ст.36 КЗпП України, абз. 2 ч.2 ст.22 Закону України Про засади запобігання та протидії корупції, постанови Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2013 року, абз.2 п.6 Порядку погодження з [PERSON] міністрів Автономної республіки Крим, голови місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 09.10.2013р. № 818. В день звільнення з наказом вона ознайомлена не була, з 14 серпня по 18 вересня 2014 року перебувала у щорічній відпустці, про його наявність її повідомили в усній формі по телефону. Вважаю наказ про звільнення незаконним і таким, що порушує її права з наступних підстав. Статтею 148 КЗпП України передбачено, що дисциплінарне стягнення застосується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Дисциплінарне стягнення не може бути накладене пізніше шести місяців з дня вчинення проступку. Тобто відповідачем було порушено порядок накладення дисциплінарного стягнення, а саме звільнення її з посади. Також відповідач, за думкою позивачки, порушив ст.47 КЗпП України в частині зобов'язання видати працівникові в день звільнення належно оформлену трудову книжку і проведення з ним розрахунку у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Крім того, у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу він зобов'язаний також у день звільнення видати йому копію наказу про звільнення з роботи, чого зроблено не було. Більш того, на час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно неї конфлікт інтересів вже не існував, не існує його і на даний час, оскільки 4 вересня 2012 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано, вони припинили вести спільне господарство. Таким чином, з викладеного вбачається, що відповідач звільнив її без законної на те підстави, а тому відповідно до положень ст.235 КЗпП України зобов'язаний поновити її на попередній роботі і виплатити середній заробіток за час вимушеного прогулу або різницю в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги і суду пояснила, що при розгляді справи про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.172-7 КУпАП вона не надавала суду копію свідоцтва про розірвання шлюбу з [PERSON], постанову про притягнення її до адміністративної відповідальності не оскаржувала, трудову книжку з підприємства не отримувала, оскільки продовжує працювати в тому ж підприємстві на інженерській посаді, її звільнення відбулося, коли вона перебувала у щорічній відпустці. Про звільнення з посади її повідомили за телефоном, копію наказу про звільнення отримала у жовтні 2014 року, її звільнення з місцевими органами влади не погоджувалось, фактично підприємство з нею розрахувалось у лютому 2015 року. Представник позивачки [PERSON], яка діє на підставі договору про надання правової допомоги від 23 жовтня 2014 року, підтримала позовні вимоги і суду пояснила, що звільнення [PERSON] з посади ДП Красноармійське лісове господарство вважає незаконним, оскільки дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з роботи було накладне після спливу строку притягнення до дисциплінарної відповідальності, копія наказу позивачці вручена не була, звільнення позивачки з роботи не було погоджено з головою місцевої держадміністрації у передбаченому постановою КМУ № 818 від 09.10.2013р. порядку. Позивачка та її представник не заперечували проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач про час та місце судового розгляду оповіщений у встановленому порядку, його представник в судове засідання не з'явився, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ст.224 ЦПК України справу розглянуто в заочному порядку на підставі наявних у ній доказів. Заслухавши пояснення позивачки, представника позивачки, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з наступних підстав. [PERSON] було призначено за контрактом на посаду директора державного підприємства Красноармійське лісове господарство Донецького обласного управління лісового та мисливського господарства з 11 жовтня 2010 року по 10 жовтня 2015 року з посадовим окладом згідно штатного розпису у зв'язку із закінченням терміну дії контракту, укладеного 10 жовтня 2005 року (а.с.5, 7-15). Постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19 березня 2013 року [PERSON] була притягнута до адміністративної відповідальності за ст.172-7 КУпАП на неї накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 221 грн. за неприйняття дієвих заходів щодо переведення або звільнення свого чоловіка [PERSON], який працював лісничим Красноармійського лісництва ДП Красноармійське лісове господарство у період з 1 серпня 2011 року по 22 січня 2013 року, чим надала можливість своєму чоловікові працювати у безпосередньому підпорядкуванні та отримувати заробітну плату за вказаний період. Постанова набрала законної сили 1 квітня 2013 року (а.с.16, 17). Наказом Державного агентства лісових ресурсів України від 15 серпня 2014 року № 462-к трудовий договір з [PERSON] припинено та її звільнено з посади директора державного підприємства Красноармійське лісове господарство Донецького обласного управління лісового та мисливського господарства 15 серпня 2014 року за п.7-1 ч.1 ст.36 КЗпП України у зв'язку із набранням законної сили судовим рішенням, відповідно до якого її притягнуто до адміністративної відповідальності за корупційне правопорушення, пов'язане з порушенням обмежень, передбачених Законом України від 07.04.2011р. № 3206-У1 Про засади запобігання і протидії корупції (постанова Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 19.03.2013р.) (а.с.4). Відповідно до ч.ч.1,2 ст.9 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції особи, зазначені у підпунктах а, в-ж пункту 1 та підпункті а пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, не можуть мати у безпосередньому підпорядкуванні близьких їм осіб або бути безпосередньо підпорядкований у зв'язку з виконанням повноважень близьким їм особам. Особи, які претендують на зайняття посад, зазначених у підпунктах а, в-ж пункту 1 та підпункті а пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані повідомити керівництво органу, на посаду якому вони претендують, про працюючих у цьому органі близьких їм осіб. У разі виникнення обставин, що порушують вимоги частини першої цієї статті, відповідні особи, близькі їм особи вживають заходів щодо усунення таких обставин у п'ятнадцятиденний строк. Якщо в зазначений строк ці обставини добровільно не усунуто, відповідні особи або близькі їм особи в місячний строк з моменту виникнення обставин підлягають переведенню в установленому порядку на іншу посаду, що виключає безпосереднє підпорядкування. У разі неможливості такого переведення особи, яка перебуває у підпорядкуванні, підлягає звільненню із займаної посади. Частиною 1 ст.14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції особи, зазначені у пункті 1 та підпунктах а, б2 пункту 2 частини першої статті 4 цього Закону, зобов'язані: 1) уживати заходів щодо недопущення будь-якої можливості виникнення конфлікту інтересів; 2) невідкладно у письмовій формі повідомляти безпосереднього керівника про наявність конфлікту інтересів. Згідно п.7-1 ч.1, ч.2 ст.36 КЗпП України однією із підстав припинення трудового договору є укладення трудового договору (контракту), всупереч вимогам Закону України Про запобігання корупції, встановленим для осіб, які звільнилися або іншим чином припинили діяльність, пов'язану з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування, протягом року з дні її припинення, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення. У випадках, передбачених пунктами 7 і 7-1 частини першої цієї статті, особа підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, а у випадку, передбаченому пунктом 7-2, особа підлягає звільненню з посади у порядку, визначеному Законом України Про очищення влади. Таким чином, п.7-1 ч.1 ст.36 КЗпП України передбачена спеціальна підстава для припинення трудового договору, за наявності якої особа, яка підпадає під дію антикорупційного законодавства, підлягає звільненню з посади у триденний строк з дня отримання органом державної влади, органом місцевого самоврядування, підприємством, установою, організацією копії відповідного судового рішення, яке набрало законної сили, і не є заходом дисциплінарного стягнення в розумінні ст.147 КЗпП України, яке застосовується до працівника за порушення трудової дисципліни. Отже, посилання позивачки на сплив строків притягнення її до дисциплінарної відповідальності є безпідставним. Судом встановлено, що постановою суду, яке набрало законної сили, позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення ч.1 ст.9, ч.ч.1, 2 ст.14 Закону України Про засади запобігання і протидії корупції, яке надійшло на адресу Державного агентства лісових ресурсів України для виконання, у зв'язку з чим головою зазначеного агентства правомірно видано наказ про припинення трудового договору та звільнення з посади директора державного підприємства Красноармійське лісове господарство [PERSON] Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Позивачкою не доведено, що її звільнення з посади відбулося більше ніж у триденний строк з дня отримання органом державної влади копії судового рішення про притягнення до адміністративної відповідальності, яке набрало законної сили. Посилання позивачки на невидачу їй уповноваженою особою в день звільнення трудової книжки, чим порушуються її права, спростовано поясненнями самої позивачки, даними в судовому засіданні, що її трудова книжка зберігається на підприємстві у зв'язку з її працевлаштуванням на цьому ж підприємстві в якості інженера. Суд вважає, що порушення підприємством строків розрахунку при звільненні є підставою для стягнення з нього середнього заробітку за затримку розрахунку, однак не впливає на законність прийнятого рішення про звільнення позивачки. Видача працівнику у день звільнення копії наказу про звільнення з роботи відповідно до ч.2 ст.47 КЗпП України передбачена у разі звільнення працівника з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Позивачка звільнена з посади директора державного підприємства Красноармійське лісове господарство на підставі п.7-1 ч.1 ст.36 КзпП України, яке не відноситься до випадків розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. Судом встановлено, що позивачка дійсно розірвала шлюб зі своїм чоловіком [PERSON] 4 вересня 2012 року, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по м. Красноармійську Красноармійського міськраойнного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 67 (а.с.18). Разом з тим, як пояснила сама позивачка, зазначений документ не був предметом судового дослідження при розгляді справи про притягнення її до адміністративної відповідальності, постанову про накладення на неї адміністративного стягнення вона не оскаржувала, постанова набрала законної сили. Враховуючи вимоги ст.298 КУпАП, відповідно до якої постанова про накладення адміністративного стягнення є обов'язковою для виконання державними і громадськими органами, підприємствами, установами, організаціями, посадовими особами і громадянами, суд вважає, що Державне агентство лісових ресурсів України правомірно припинило трудовий договір та звільнило позивачку з посади директора державного підприємства Красноармійське лісове господарство на підставі п.7-1 ч.1 ст.36 КзпП України. Посилання позивачки на її звільнення з посади без дотримання процедури, встановленої постановою КМУ від 9 жовтня 2013 року № 818, не заслуговують на увагу, оскільки спростовуються посиланням в наказі Державного агентства лісових ресурсів України від 15.08.2013р. № 462-к на абз.2 п.6 Порядку погодження з [PERSON] міністрів Автономної Республіки Крим, головами місцевих державних адміністрацій призначення на посади та звільнення з посад керівників підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, затвердженого постановою КМУ від 09.10.2013р. № 818. Таким чином, суд приходить до висновку, що звільнення позивачки було здійснено з дотриманням вимог закону, а тому підстав для визнання незаконним та скасування наказу про припинення трудового договору та звільнення з посади, поновлення на посаді директора державного підприємства Красноармійське лісове господарство, а також стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу немає. Відповідно до ст.ст.36, 47, 116, 117 КЗпП України,

Outcome: dismissed