Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-01 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], просила ухвалити рішення про визнання дійсним договору купівлі - продажу квартири [ADDRESS], укладений 20.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS]. Обґрунтовуючи вимоги, позивачка зазначила, що [INFO] померла [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі на квартиру [ADDRESS], яку прийняв її син [PERSON]. Домовившись з [PERSON] про купівлю вказаної квартири та всі істотні умови договору купівлі - продажу, сплатила йому повну вартість квартири в сумі 100000 грн. На підтвердження правочину, [PERSON] написав їй розписку, в якій зобов'язався нотаріально посвідчити укладений між ними договір купівлі - продажу. В подальшому відповідач відмовився нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу, тому вона змушена звертатися до суду з вказаним позовом. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги, просила розглянути справу без її участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, якою визнав позов, просив розглянути справу без його участі. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких грунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що при житті [PERSON] належала квартира [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 28.06.1993 року (а.с. 4-8). [INFO] померла [PERSON] в м. Баранівка Житомирської області (а.с. 19) , після її смерті відкрилася спадщина. Згідно з матеріалами спадкової справи № 189/2013 заведеної приватним нотаріусом Баранівського районного нотаріального округу Присяжнюком В.О. до майна померлої [PERSON], спадщину прийняв позивач [PERSON] (а.с. 18-22). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. 20.07.2015 року відповідач [PERSON] надав позивачці [PERSON] розписку, згідно з якою отримав від останньої 100000 (сто тисяч) грн. в рахунок продажу квартири [ADDRESS] та зобов'язувався нотаріально посвідчити договір купівлі - продажу (а.с. 9). Рішенням Баранівської міської ради від 19.06.2015 року № 1963 перейменовано [ADDRESS] на [ADDRESS] (а.с. 28). Відповідно до ч. 2 ст. 220 ЦК України якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Згідно рекомендацій, викладених у п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», вирішуючи спір про визнання правочину, який підлягає нотаріальному посвідченню, дійсним, судам необхідно враховувати, що норма частини другої статті 220 ЦК України не застосовується щодо правочинів, які підлягають і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, оскільки момент вчинення таких правочинів відповідно до статей 210 та 640 ЦК України пов'язується з державною реєстрацією, тому вони не є укладеними і не створюють прав та обов'язків для сторін. При розгляді таких справ суди повинні з'ясувати, чи підлягає правочин обов'язковому нотаріальному посвідченню, чому він не був нотаріально посвідчений, чи дійсно сторона ухилилася від його посвідчення та чи втрачена така можливість, а також чи немає інших підстав нікчемності правочину. Судом з'ясовано, що відповідно до ст. 657 ЦК України договір купівлі-продажу житлового будинку або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню, а відповідно до ст. 640 ЦК України, договір, що підлягає нотаріальному посвідченню, є укладеним з дня такого посвідчення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] ухилився від нотаріального посвідчення вказаного договору, тому втрачена можливість посвідчення договору у нотаріуса, а також встановлено, що інших підстав нікчемності правочину в даному випадку немає. За таких обставин суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин між сторонами вимоги ч. 2 ст. 220 ЦК України, оскільки сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, відбулося повне виконання умов договору, але відповідач ухилилася від його нотаріального посвідчення, тому суд може визнати дійсним договір купівлі-продажу, укладений 20.07.2015 року між [PERSON] та [PERSON] Що стосується визнання права власності на нерухоме майно, то як встановлено ч. 3 ст. 334 ЦК України, право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішенням суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вказані обставини у своїй сукупності дають підстави для задоволення позовних вимог про визнання договору дійсним та визнання за позивачкою права власності на вказану квартиру.

Outcome: approved