Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-08 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], в якому просила розірвати шлюб, укладений між сторонами, та поділити спільне сумісне майно шляхом виділення його у її одноособову власність. Позовні вимоги мотивовано тим, що сторони у справі з 04.10.1997 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох малолітніх дітей. Під час шлюбу сторонами придбано майно: чотирьохкімнатну квартиру та два автомобілі. Більше року вона і відповідач не проживають разом. Позивач вважає, що оскільки вказаним майном відповідач не користується, а їй воно потрібне для утримання себе і дітей, суд може відступити від засад рівності часток подружжя і визнати за нею право особистої приватної власності на це майно. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити. Відповідач позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Пояснив суду, що більше року він не проживає з дружиною та не заперечує проти визнання за нею права особистої приватної власності на спірне майно, бо бажає залишити свою частину майна на утримання дітей. Заслухавши учасників процесу, зясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що сторони у справі з 04.10.1997 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. На час розгляду справи вони не проживають однією сімєю більше року і фактично шлюбні відносини між ними припинено. За час перебування у шлюбі ними придбано наступне майно: - чотирикімнатну квартиру № 100 по вулиці Академіка [PERSON], 6, корпус 2, в місті Херсоні; - автомобіль марки «AUDI Q7», легковий універсал-В, 2006 року випуску, чорного кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]; - автомобіль марки «AUDI А8», загальний легковий седан-В, 1995 року випуску, сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. Згідно правовстановлюючих документів власником вказаного майна зазначено [PERSON]. Відповідно до положень ст. 110 Сімейного Кодексу України\~\~позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частиною 2\~\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сімейні стосунки між сторонами припиненні у зв'язку з втратою почуття любові та взаємоповаги, на теперішній час сторони прийшли до твердого переконання про неможливість подальшого спільного життя та збереження шлюбу. Відповідно до ст. 22 КпШС України (чинного на момент виплати паю) майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Згідно вимог ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Статтею 63 СК України визначено дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно вимог ч. 1 та 2 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім'ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім'ї. Частинами 1 та 2 ст. 71 СК України визначено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Частиною 4 ст. 174 ЦПК України визначено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Таким чином, перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, проживаючи однією сімєю, маючи спільний побут, сторони придбали спірне майно, а відтак воно є обєктом їх спільної сумісної власності. Враховуючи те, що позивач проживає в спірній квартирі з дітьми, використовує автомобілі для утримання сімї, відповідач вирішив відмовитись від своєї частини в спільному сумісному майні на користь позивача, не бажаючи в подальшому приймати участь в утриманні позивача та дітей, суд вважає, що вимоги про поділ спільного сумісного майна шляхом виділення його у її одноособову власність позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які складається, які складаються з судового збору в розмірі 975 грн.

Outcome: approved