Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-01 00:00:00

У березні 2019 року Хмельницька ощадна кредитна спілка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. На обґрунтування позову зазначає, що 30 березня 2015 року між Хмельницькою ощадною кредитною спілкою та [PERSON] було укладено кредитний договір № 91-13 БВ, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. строком на 5 місяців. У цей період плата за користування кредитом становить 32 % річних. Відповідач в заяві про отримання кредиту засвідчила своїм підписом, що умови кредиту для неї вигідні. Кредитна спілка виконала свої зобов`язання за кредитним договором і надала відповідачу грошові кошти в розмірі 5000 грн., а [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує, унаслідок чого станом на 28 лютого 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 24 113,82 грн. Також 24 червня 2015 року між Хмельницькою ощадною кредитною спілкою та [PERSON] було укладено кредитний договір № 106-13 БВ, відповідно до умов якого відповідач отримала кредит у розмірі 5000 грн. строком на 12 місяців. У цей період плата за користування кредитом становить 32 % річних. Відповідач в заяві про отримання кредиту засвідчила своїм підписом, що умови кредиту для неї вигідні. Кредитна спілка виконала свої зобов`язання за кредитним договором і надала відповідачу грошові кошти в розмірі 5000 грн., а [PERSON] свої зобов`язання за договором не виконує, унаслідок чого станом на 28 лютого 2019 року утворилась заборгованість у розмірі 45 043,24 грн. При порушенні порядку виплат та не проведення повного розрахунку за вказаними кредитами до обумовленого строку договори вважаються пролонгованими на невизначений строк. При таких умовах плата за користування кредитами, визначена п. 3.1 вказаних договорів, збільшується в 3 рази та становить 96 %. Тому Хмельницька ощадна кредитна спілка просила суд стягнути з [PERSON] на свою користь: заборгованість за кредитним договором від 30 березня 2015 року в сумі 24 113,82 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту - 2966,17 грн., заборгованості за платою з користування кредитом - 11 595,95 грн., пені - 7757,79 грн., інфляційних втрат - 1793,91 грн., а також заборгованість за кредитним договором від 24 червня 2015 року в сумі 45 043,24 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту - 5000 грн., заборгованості за платою з користування кредитом - 18 424,66 грн., пені - 18 425,21 грн., інфляційних втрат - 3194,37 грн. Представник позивача Персіянова -Гаврилюк Н. С. у судове засідання не з`явилася, надіслала до суду письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася. Відповідно до змісту ч. 7 ст. 128, п.п. 3, 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є, зокрема, день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Як вбачається з повідомлення Ізяславської міської ради Ізяславського району Хмельницької області № 951 від 09 липня 2019 року, місце проживання [PERSON] зареєстроване у [ADDRESS] . Надіслана [PERSON] судова повістка повернулася до суду із повідомленням про причини повернення «за зазначеною адресою не проживає». Такі дані вказані у поштовому повідомленні, яке повернулося до суду у зв`язку з неможливістю вручення судової повістки на 02 серпня 2019 року на 14 год. 00 хв. Також надіслана [PERSON] судова повістка за адресою фактичного місця проживання, що в с. Весняне Білогірського району Хмельницької області, повернулася до суду із повідомленням про причини повернення «відмова від одержання». Тому, у зв`язку з відсутністю [PERSON] за адресою місця реєстрації та відмовою останньої від одержання повістки за адресою фактичного місця проживання суд вважає, що остання повідомлена про час та місце слухання справи належним чином. У відповідності до положень ст.ст. 223 ч. 4, 280-284 ЦПК України суд за згодою представника позивача вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних в ній доказів в порядку заочного розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 30 березня 2015 року між Хмельницькою ощадною кредитною спілкою та [PERSON] було укладено кредитний договір № 91-13 БВ, предметом договору був кредит в розмірі 5000 грн., строк дії договору становить 5 місяців, тобто з 30 березня 2015 року по 31 серпня 2015 року (п.п. 1.1, 2.1 договору). Також 24 червня 2015 року між Хмельницькою ощадною кредитною спілкою та [PERSON] було укладено кредитний договір № 106-13 БВ, предметом договору був кредит в розмірі 5000 грн., строк дії договору становить 12 місяців, тобто з 24 червня 2015 року по 24 червня 2016 року (п.п. 1.1, 2.1 договору). Плата за користування кредитом (проценти) за вказаними договорами становить 32 % річних (п. 3.1 договорів). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 3.3 договорів сторони домовилися про погашення кредиту та відсотків згідно графіка, а при порушенні строків сплати кредиту та (або) відсотків спілка має право подвоїти процентну ставку до моменту повного погашення простроченої заборгованості (п. 3.6 договору). Пунктом договору 6.1 договорів передбачено, що у випадку не проведення повного розрахунку за кредитними договорами до визначеної дати, договори вважаються пролонгованими на невизначений строк, при цьому позичальник зобов`язаний провести погашення повного боргу за договорами в дводенний термін з дня пред`явлення вимоги чи направлення претензії. У випадку пролонгації договорів відсоткова ставка, визначена в п. 3.1 договорів, збільшується у 3 рази. Дані умови договорів погодженні позичальником [PERSON] . Проте, [PERSON] взяті на себе зобов`язання за кредитними договорами не виконувала. А тому станом на 28 лютого 2019 року у неї перед позивачем виникла заборгованість за кредитним договором від 30 березня 2015 року 91-13 БВ у сумі 24 113,82 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту - 2966,17 грн., заборгованості за платою з користування кредитом - 11 595,95 грн., пені - 7757,79 грн., інфляційних втрат - 1793,91 грн., а також за кредитним договором від 24 червня 2015 року № 106-13 БВ у сумі 45 043,24 грн., що складається із заборгованості по тілу кредиту - 5000 грн., заборгованості за платою з користування кредитом - 18 424,66 грн., пені - 18 425,21 грн., інфляційних втрат - 3194,37 грн. Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог кредитних договорів позичальник не виконує взяті на себе договірні зобов`язання щодо сплати кредиту. Проаналізувавши зібрані і досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за вищевказаними кредитними договорами. Судові витрати у виді сплаченого судового збору в сумі 1921 грн. відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 526, 527, 530, 610, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved