Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-18 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], посилаючись на те, що в добровільному порядку відповідач допомоги на утримання дитини не надає і вона повністю перебувають її утриманні, просила позов задовольнити. У судове засідання позивач не з'явився, просила про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, причини своєї неявки суду не повідомив. За таких обставин, відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність представника позивача та відповідачів, ухваливши заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечив проти такого порядку вирішення спору. Суд, дослідивши наявні письмові докази по справі, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25 вересня 2010 року сторони перебувають у шлюбі, який було зареєстровано Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, що підтверджується актовим записом № 156. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Донька проживає з позивачем та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. 20 вересня 2017 року до Октябрського районного суду м. Полтави позивачем подано позовну заяву про розірвання шлюбу між нею та відповідачем. На даний час відповідач добровільно матеріальну допомогу на утримання малолітньої дитини не надає. Стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов'язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 р., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відображене і в національному законодавстві. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства, дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов'язані неухильно дотримуватися свого обов'язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов'язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Згідно ст.181 СК України аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Ураховуючи, що відповідач є батьком [PERSON], яка повністю перебуває на утриманні матері, а батько не виконує свого обовязку щодо утримання дитини, допомоги не надає, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі ? частини від усіх його доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про задоволення позову. На підставі\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави потрібно стягнути 640 грн. судового збору.

Outcome: approved