overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У вересні 2010 року позивачі звернулися з позовом до суду про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним та визнання права власності на квартиру за ними, обґрунтувавши свої вимоги тим, що вони 24.12.1999 р. придбали у [PERSON] за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS], передавши [PERSON] гроші, а вона в свою чергу передала їм квартиру, звільнивши її. Договір купівлі-продажу квартири вони оформили в Первомайській філії Південної товарної біржі 24.12.1999 р. за реєстром № 4809 у відповідності із Законом України „Про товарну біржу, будучи впевненими в тому, що їх дії є законними і ніякого в подальшому оформлення не потребують. До теперішнього часу вони (позивачі) прописані та проживають у вказаній квартирі, від свого імені сплачують всі платежі за користування послугами. В даний час вони дізнались, що вказану угоду необхідно було оформити нотаріально, інакше такий договір вважається недійсним. Вирішити це питання без звернення до суду не можливо, оскільки [PERSON] 22.03.2002 року померла. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити позов. Позивач [PERSON] у судове засідання надав заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав, проти задоволення позову не заперечував. Третя особа по справі Первомайська філія Південної товарної біржі про слухання справи повідомлена належним чином, заперечень щодо позову не надала. Суд, заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки в судовому засіданні був встановлений факт укладення між позивачами та [PERSON] договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на Первомайській філії Південної товарної біржі та повного виконання умов цього договору. 21.03.2002 року [PERSON] померла, актовий запис № 298 (а.с.5). Єдиним спадкоємцем після її смерті є відповідач по справі [PERSON] Згідно ч.1 ст.153 ЦК України в редакції 1963 року, чинного на час укладення правочину, а відповідно і ч.1 ст. 638 чинного ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ч. 2 ст. 47 ЦК України в редакції 1963 року, якщо одна із сторін повністю або частково виконала правочин, який потребує нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала правочин, визнати його дійсним. В такому разі наступне нотаріальне посвідчення правочину не потребується. Аналогічна норма закону передбачена ч. 2 ст. 220 діючого ЦК України. Зазначене дає підстави для визнання угоди дійсною, а також на підставі ст.ст.316,328 ЦК України визнати за позивачами право власності на квартиру.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

У вересні 2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до Великоплосківської сільської ради Великомихайлівського району Одеської області про визнання права власності на спадкове майно. Свої позовні вимоги підтверджує тим, що 13 листопада 2009 року в с. Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області помер її чоловік - [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді квартири, розташованої за адресою вул.. Гагаріна кВ.З с. Великоплоске Великомихайлівського району Одеської області, належна йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу від 05 січня 1993 року, зареєстрованому у Великоплосківській сільській раді в реєстрі за №2. При житті, заповіту щодо свого майна [PERSON] не складав, тому має місце спадкування за законом. Коли позивачка звернулась з заявою про прийняття спадщини до Великомихайлівської державної нотаріальної контори їй пояснили, що нею був пропущений шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка вчасно не звернулась із заявою про прийняття спадщини до Великомихайлівської державної нотаріальної контори з поважної причини - в звязку з юридичною необізнаністю щодо змін у законодавстві. Тому просить визнати за нею право власності на вищезазначене спадкове майно. Крім неї, спадкоємцем першої черги також є їх діти, які живуть в р. Молдова, які спадщину не прийняли і на неї не претендують. В судовому засіданні представник позивачки змінив заявлені позивачкою позовні вимоги, та просив суд визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини. Вказаний строк для подання заяви про прийняття спадщини позивачка пропустила по причині юридичної необізнаності щодо змін у законодавстві. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представника позивачки суд вважає, що змінені позовні вимоги підлягають задоволенню за наступними підставами. У відповідності зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. з ст.1272 ЦК України - за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. На підставі викладеного, з урахуванням всіх обставин справи, суд вважає можливим визначити позивачці додатковий строк терміном два місяці для прийняття спадщини, так як позивачка пропустила строк з поважної причини - юридичної необізнаності у звязку зі змінами в законодавстві.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-24 00:00:00

У вересні 2010 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] в розмірі 1000грн. щомісяця, так як відповідач не виконує свої батьківські обов'язки по утриманню сина. В обґрунтування своїх позовних вимог посилалась на те, що 09 листопада 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем, який зареєстровано Степанівською сільською радою Роздільнянського району Одеської області, актовий запис №12. Від спільного життя сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає. В судовому засіданні позивачка змінила свої позовні вимоги, та просила суд стягувати з відповідача аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця на утримання сина [PERSON] до досягнення ним повноліття, також пояснила суду, що на її утриманні також знаходиться син [PERSON], [INFO]. Відповідач в судовому засіданні змінені позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі, згоден виплачувати аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення ним повнолітгя. Також пояснив суду, що він працює старшим диспетчером ЗАО «Синтез ОЙЛ». Суд, вислухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно довідки №450 від 26.10.2010 року, виданої Петрівською сільською радою Великомихайлівського району деської області, на утриманні [PERSON] знаходяться сини - [PERSON], 3.01.2004р.н. та [PERSON], 05.06.1998р.н. В судовому засіданні встановлено, що позивачка на даний час не працює, що підтверджується довідкою №449 ід 26.10.2010 року, виданою Петрівською сільською радою Великомихайлівського району Одеської області. Також в судовому засіданні встановлено, що відповідач на даний час працює старшим диспетчером ЗАО Синтез ОЙЛ», тому суд вважає, що відповідач спроможний платити аліменти на утримання сина [PERSON]. При визначенні розміру аліментів, суд у відповідності зі ст.182 СК України враховує те, що відповідач працює, згідно ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Тому на підставі вищезазначеного, суд вважає за необхідне стягувати аліменти з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] в розмірі1/4 частини заробітку (доходу) відповідача щомісяця до досягнення сином [PERSON] повноліття. Згідно з ч.І п.1, ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення - у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У вересні 2010 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «Правекс-Банк» (далі- Банк), в якому просила визнати недійсним кредитний договір. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 жовтня 2010 року позов було задоволено повністю. Визнано недійсним кредитний договір № 1686-007/ /08Р від 18 вересня 2008 року укладений між Публічним акціонерним товариством комерційним «ПРАВЕКС-БАНК» та [PERSON] та зобовязано позивачку повернути відповідачу всі отримані за цим договором кошти, з відрахуванням коштів сплачених банку в якості платежів по кредитному договору. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Присутні в судовому засіданні позивачка та представник відповідача не заперечували проти ухвалення додаткового рішення в частині вирішення питання про судові витрати. Приймаючи до уваги те, що рішенням суду від 27 жовтня 2010 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені у повному обсязі, то відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України слід стягнути із відповідача на користь позивачки понесені нею судові витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи та державне мито.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У вересні 2012 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 27 лютого 2005 року у виконавчому комітеті Вишнопільської сльської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області (актовий запис №2). На обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що в шлюбі вони дітей не мають, проте спільне життя не склалося через взаємне непорозуміння, внаслідок чого їх шлюбні стосунки припинені і вони мешкають окремо, а збереження сімї є неможливим. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У вересні 2012 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що їх сімя фактично розпалася та носить формальний характер, тому збереження їх шлюбу є недоречним, неможливим та суперечить як їхнім інтересам так і інтересам їхньої дитини. Позивач просила розглянути справу без її участі і задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач не повідомив суду причину своєї неявки, хоча про дату і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про що свідчить розписка про одержання ним судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 10 червня 2010 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Одеської міськради, актовий запис № 406 ; від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2012 року сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини. Позивач заперечує проти надання судом їй з відповідачем будь-яких строків для примирення, посилаючись, що збереження їх шлюбу є неможливим, недоречним та суперечить як їхнім інтересам так і інтересам їхньої дитини. З огляду на наведене та враховуючи положення ч.1 ст.24 СК України, яка встановлює, що шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б інтересам сторін. Вирішуючи дану справу, суд також бере до уваги, що сторони досягли домовленості стосовно того, що після розірвання шлюбу між ними їх неповнолітній син [PERSON], [INFO], залишатиметься на вихованні матері позивача [PERSON] та проживатиме разом з нею. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-17 00:00:00

У вересні 2013 позивач [PERSON] звернулася до суду із вимогами до відповідача ТОВ «САН ЛАЙФ КЛАБ КОСМЕТІК» визнати незаконним наказ про звільнення з посади директора вказаного товариства та поновити на роботі. Позивач мотивує позовні вимоги тим, що вважає своє звільнення незаконним та порушує порядок звільнення з посади директора. [PERSON] зазначає, що 12.03.2013 отримала витяг з ЄДРПОУ відповідно до якого [PERSON] є керівником ТОВ «САН ЛАЙФ КЛАБ КОСМЕТІК». У судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «САН ЛАЙФ КЛАБ КОСМЕТІК» (третя особа) [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на його необґрунтованість. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, представника відповідача оголосивши та дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено, що відповідно до наказу №1-к від 30.04.1998 [PERSON] призначено на посаду директора ТОВ «САН ЛАЙФ КЛАБ КОСМЕТІК», згідно протоколу № 1 загальних зборів учасників товариства. Відповідно до протоколу № 1-02/04 від 23.12.2003 загальних зборів, учасники ТОВ «САН ЛАЙФ КЛАБ КОСМЕТІК» вирішили призначити [PERSON] на посаду директора товариства з випробувальним терміном на 1 рік та звільнити [PERSON] з посади директора. Даний протокол підписаний головою зборів [PERSON] та секретарем - [PERSON] Позивач у судовому засіданні стверджувала, що зазначені вище збори учасників ТОВ «САН ЛАЙФ КЛАБ КОСМЕТІК» не проводились і рішення про звільнення директора не приймалося. В обґрунтування своїх доводів позивач перед судом порушила питання про призначення у справі експертизи. Висновком № 14581/14582/13-32 судової почеркознавчої експертизи, складеної експертами Куріпком К.П. та Слободянюком О.П. 27.02.2014 р. встановлено, що підпис від імені [PERSON] у протоколі № 1-02/04 загальних зборів ТОВ «САН ЛАЙФ КЛАБ КОСМЕТІК» від 23.12.2003 р. у графі «Голова зборів», виконано рукописним способом без попередньої технічної підготовки чи застосування технічних засобів, також висновком експертів встановлено, що підпис від імені [PERSON] у протоколі № 1-02/04 загальних зборів ТОВ «САН ЛАЙФ КЛАБ КОСМЕТІК» від 23.12.2003 р. у графі «Голова зборів», виконаний [PERSON] З огляду на викладене, суд вважає доведеним те, що [PERSON] дійсно підписала протокол № 1-02/04 від 23.12.2003, та була обізнана про юридичний факт свого звільнення. Враховуючи вищенаведене суд приходить до висновку, що звільнення [PERSON] було здійснено у межах діючого законодавства оскільки з волі останньої було вчинено таку процесуальну дію. За таких обставин позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 88, 169, 209, 212-215, суд,-

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

У вересні 2013р. заявник звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити неправильність запису в акті громадянського стану про її народження та ім'я, зобов'язати відповідний орган РАЦС внести відповідні наступні зміни та доповнення, посилаючись на те, що при складанні актового запису про її народження була допущена помилка при написанні місця народження та ім'я; внесення відповідних змін до акту громадянського стану має для неї правове значення. У судовому засіданні заявник вимогу підтримав, заінтересована особа - обґрунтованість вимог підтвердила. Дослідивши докази по справі, суд встановив наступне. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER], виданого 27.03.1947р., [INFO] народилась заявниця [PERSON]. В актовому записі про народження №2 від 27.02.1947р., складному Сухоєланецькою сільською радою Новоодеського району Миколаївської області на [PERSON]: дата народження вказана « [INFO]», по-батькові та місце народження заявниці не вказано, ім'я вказано неповне [PERSON], по-батькові та місце народження не вказано. Також відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу 17.08.1977р. заявниця [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] Після шлюбу їй присвоєно прізвище «[PERSON]». Відповідно до паспорту заявниці за [NUMBER], виданого Заводським РВ ММУ УМВС України в Миколаївській області 01.08.1996р., в графі «дата народження» значиться [INFO]. З метою внесення відповідних змін в актовий запис №2 від 27.02.1947р. про народження заявниці, остання звернулась до Заводського відділу реєстрації актів цивільного стану ММУЮ, але їй було відмовлено в цьому, у зв'язку з розходженням даних у первинному записі про народження та паспортом і свідоцтвом про шлюб заявниці, згідно копії висновку про внесення змін до актового запису цивільного стану від 05.09.2013р., винесеного Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ММУЮ. Виходячи з пояснень заявника, заінтересованої особи, дослідивши надані документи, суд встановлює факт неправильності актового запису про народження заявника та зобов'язує відповідний орган РАЦС в актовий запис про народження №2 від 27.02.1947р., складений Сухоєланецькою сільською радою Новоодеського району Миколаївської області на [PERSON], внести наступні зміни та доповнення: змінити місяць народження з «[INFO]» на «[INFO]», змінити ім'я народженої з «[PERSON]» на повне «[PERSON]», доповнити по-батькові народженої - [PERSON], доповнити місце народження - село Сухий Єланець Новоодеського району Миколаївської області. Оскільки даний факт має для заявника правове значення, то він має бути встановлений судовим рішенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-12 00:00:00

У вересні 2013 рок КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» звернулось в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, посилаючись на те, що надає відповідачам, які проживають в квартирі [ADDRESS] послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а відповідачі отримують дані послуги та зобов'язані вчасно щомісяця сплачувати за це кошти. Відповідачі ігнорують виконання своїх обов'язків в частині оплати за надані їм житлово-комунальні послуги, внаслідок чого станом на 01.08.2013 року утворилася заборгованість у розмірі 5043.17 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просив стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь Комунального підприємства «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» заборгованість за житлово-комунальні послуги в розмірі 5043.17 грн., та витрати по сплаті судового збору в сумі 229.40 грн. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без участі представника, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Як вбачається із матеріалів справи будинок [ADDRESS] перебуває на балансі КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» на підставі рішення № 07/334 від 13 жовтня 2006 року Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, та акту прийому - передачі від 01.12.2006 року. Відповідачі проживають та зареєстровані в [ADDRESS], що підтверджується довідкою ф. 3 від 29.08.2013 року за № 1535. КП «Боярське головне виробниче управління житлово-комунального господарства» надає відповідачам послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Відповідачі своїх зобов'язань в частині оплати за надані їм житлово-комунальні послуги не виконують, внаслідок чого станом на 01.08.2013 року утворилася заборгованість в розмірі 5043.17 грн. Дана обставина підтверджується розрахунком заборгованості на (а.с.4). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07 листопада 2003 року між ним та відповідачкою у відділі реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м. Полтави, був зареєстрований шлюб, актовий запис № 260. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. В зв'язку з тим, що кожен з них має різні характери та погляди на життя, між ними постійно виникали сварки, які призвели до розпаду сім'ї. Сторони проживають окремо з вересня 2012 року. Вважає, що сім'я розпалась, налагодження сімейних відносин є неможливим та суперечить його інтересам, тому просив розірвати шлюб. Також просив визначити місце проживання дитини з ним. Під час судового розгляду уточнив позовні вимоги, прохав залишити без розгляду в частині визначення місця проживання дитини. Ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 10.01.2014 року позовні вимоги в частині визначення місця проживання залишено без розгляду. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав та наполягав на розірванні шлюбу. Відповідачка не заперечувала проти розірвання шлюбу. Представник третьої особи органу опіки і піклування виконавчого комітету Октябрської районної у м. Полтави ради при вирішенні питання поклався на розсуд суду. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 листопада 2003 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, актовий запис № 260. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] . У зв'язку з несумісністю характерів, різними поглядами на життя, сім'ю та ведення домашнього господарства, сторони втратили почуття поваги та кохання один до одного. Шлюбні та сімейні стосунки між ними припинені у вересні 2012 року. Спору про майно не заявлено. Враховуючи те, що сім'я розпалась остаточно і зберегти її неможливо, оскільки сторони миритися не бажають, позов необхідно задовольнити, а шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved