Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-11 00:00:00

У березні 2015 року до суду надійшла позовна заява заступника Броварського міжрайонного прокурора Київської області Мухіної Л., яка звернулася до суду в інтересах Київської обласної клінічної лікарні з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, в якому просила стягнути із відповідача на користь Київської обласної клінічної лікарні кошти, витрачені на стаціонарне лікування [PERSON] у розмірі 10 426 грн. 33 коп., а також судові витрати у дохід держави. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04.02.2015 року закрито кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON], у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України. Як зазначає позивач, вищевказаною ухвалою також встановлено, що [PERSON] 29 серпня 2014 року вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КК України, а саме, наніс [PERSON] середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків тіла. У зв'язку з отриманням вищевказаних тілесних ушкоджень [PERSON] у період з 10.09.2014 р. по 02.10.2014 р. перебувала на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні Київської обласної клінічної лікарні. Витрати на лікування потерпілої склали 10 426 грн. 33 коп. Посилаючись на викладене, Броварська міжрайонна прокуратура Київської області звернулася до суду із зазначеним вище позовом. У судове засідання представник Броварської міжрайонної прокуратури Київської області не з'явився. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій просив слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Представник Київської обласної клінічної лікарні у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав клопотання, в якому просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі та здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Однак, в судовому засіданні, яке відбулося 22.04.2015 року позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2015 року встановлено, що 29 серпня 2014 року, близько 20 год. між [PERSON] та [PERSON] в результаті раптово виниклих неприязних відносин, виник конфлікт, під час якого [PERSON] наніс [PERSON] тілесні ушкодження у вигляді термічних опіків тіла, які згідно висновку судово-медичної експертизи за №113 від 31.12.2014 р., відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров'я. Тобто, за наведених обставин, [PERSON] обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України. Відповідно до вищевказаної ухвали закрито кримінальне провадження по обвинуваченню [PERSON], у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 122 ч. 1 КК України, у зв'язку із відмовою потерпілого від обвинувачення. З наявної у матеріалах справи калькуляції хворого [PERSON], складеної Київською обласною клінічною лікарнею, вбачається, що [PERSON] з 10 вересня 2014 року по 02 жовтня 2014 рік знаходилася на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні. Витрати на лікування потерпілого загалом складають 10 426 грн. 33 коп. (а.с.10). У відповідність до довідки за № 26 від 12.01.2015 року, виданої Київською обласною клінічною лікарнею, вартість лікування хворої [PERSON], яка перебувала на стаціонарному лікуванні в опіковому відділенні КЗ КОР «Київської обласної клінічної лікарні» з 10.09.2014 р. по 02.10.2014 р. складає 10 426,33 грн. Згідно із ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров'я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У п. п. 2, 3 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України за № 545 від 16 липня 1993 року, передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день, й підлягає стягненню з обвинуваченого, що вчинив суспільно-небезпечне діяння, при ухваленні вироку за позовом закладу охорони здоров'я або прокурора. У абз. 3 п. 3 Постанови Верховного Суду України «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07 липня 1995 року роз'яснено, що термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Відповідно до вимог ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про стягнення із відповідача на рахунок Київської обласної клінічної лікарні витрат на лікування [PERSON], яка є потерпілою від злочину [PERSON] у розмірі 10 426 грн. 33 коп., так як позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved