Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-17 00:00:00

У апеляційній скарзі на зазначене рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.06.2015 року, яким позов [PERSON] до ПАТ „ Державний ощадний банк України ( далі - ПАТ « Держощадбанк ») та [PERSON] про припинення права застави рухомого майна, задоволено повністю, ПАТ « Держощадбанк » просить рішення скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову [PERSON] відмовити повністю. Апелянт вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, допустив порушення норм матеріального та процесуального права, зокрема, не врахував положення ст.ст. 20,27 Закону України « Про заставу», зміст яких свідчить неможливість припинення застави, якщо зобов»язання не виконане у повному обсязі, а також, що застава зберігає силу, якщо майно, або майнові права , що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Крім того, апелянт вважає, що суд неправильно тлумачив та застосував положення ст.ст.183,187,188, 190 ЦК України, у яких регламентується поняття подільної та неподільної речі, складової частини та складної речі і , як наслідок, безпідставно застосував п.3 ч.1 ст.593 ЦК України, визнавши право застави припиненим. Доводами апеляційної скарги є також посилання на порушення судом вимог ст. 213 ЦПК України щодо законності та обґрунтованості рішення, оскільки суд неповно встановив обставини справи, безпідставно вважав встановленими обставини, які мають значення для вирішення спору, які не були підтверджені належними доказами. Письмових заперечень на апеляційну скаргу не надходило. У судовому засіданні представник апелянта скаргу підтримав у повному обсязі, просив задовольнити, пославшись на обставини , викладені у її доводах. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з»явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі. Позивач [PERSON] також у судове засідання не з»явилась, у заяві, наданій через канцелярію суду, просила справу розглянути без її участі, рішення районного суду від 30.06.2015 року залишити без змін. Представник позивача адвокат [PERSON] апеляційну скаргу просила відхилити, вважаючи рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, ухваленим з правильним застосуванням норм матеріального права, якими регулюються спірні правовідносини. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у судовому засіданні, дослідивши матеріали даної справи та справи Деснянського районного суду м. Чернігова № 750/2438/14, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши законність рішення суду першої інстанції відповідно до правил ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд приходить до висновку, що скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 18.08.2015 року рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 30.06.2015 року в частині вирішення вимог [PERSON] до публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» скасовано , провадження у справі в цій частині закрите на підставі п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України, оскільки є рішення, що набрало законної сили, постановлене з приводу спору між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих же підстав. Другим відповідачем, якого вказала позивачка у своєму позові про визнання права застави припиненим, зазначено [PERSON], проте, позивачка жодним чином своїх доводів щодо порушення її права власності саме цим відповідачем, не мотивувала, не зазначила взагалі про існування будь яких правовідносин з [PERSON] стосовно застави автомобіля, придбаного нею на торгах в межах виконавчого провадження. Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів. Відповідно до ч.2 ст.32 ЦПК України участь у справі кількох відповідачів ( процесуальна співучасть) допускається якщо : предметом спору є спільні права чи обов»язки відповідачів; права і обов»язки кількох відповідачів виникли з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов»язки. Враховуючи, що з суті спору підстав для такої процесуальної співучасті відповідача [PERSON] у справі не встановлено, позивачем суть позовних вимог саме до [PERSON] не мотивовано , колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про визнання права застави припиненим задоволенню не підлягає, як такий, що заявлений до неналежного відповідача, який прав позивачки не порушував. Відповідно до ст.10,60 ЦПК України кожна сторона має довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних або юридичних осіб, поданих відповідно до цього кодексу та в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи, що позивачем доказів порушення її прав власності [PERSON] не мотивовано, будь якими доказами не підтверджено, позов у цій частині вимог задоволенню не підлягає. Суд першої інстанції суті спору між сторонами не з»ясував, наявність підстав для процесуальної співучасті у даній справі відповідачів [PERSON] та ПАТ « Держощадбанк» не перевірив, у зв»язку з чим безпідставно та необґрунтовано ухвалив рішення про задоволення позову [PERSON] до [PERSON] . Відповідно до ст. 309 ЦПК України, апеляційний суд скасовує або змінює рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення, якщо буде встановлено, що рішення ухвалене при неповному з»ясуванні обставин справи, при невідповідності висновків суду фактичним обставинам, безпідставно визнано встановленими обставини, які мають значення для справи, але, які не підтверджені належними та допустимими доказами, а також, у випадку порушення норм матеріального чи процесуального права, яке призвело до ухвалення помилкового рішення.

Outcome: partial