Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати протиправним рішення про надання їй кредиту в іноземній валюті департаменту іпотечного кредитування відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» (далі - ВАТ «Універсал Банк») від 06 червня 2008 року щодо умов кредитування про надання кредитних коштів у розмірі 129 300 доларів США за кредитним договором № 013-2008-2041 на придбання майна, двокімнатної квартири [ADDRESS] від 12 червня 2008 року з терміном дії договору по 10 червня 2023 року, споживачу інформації про продукцію, інформацію про послуги у разі придбання продукції у кредит під 13,45 % річних, яке було винесене без попереднього повідомлення споживача в письмовій формі про всі істотні умови; визнати, що прострочення грошового зобов'язання, кредиту в іноземній валюті, що був виданий на підставі рішення департаменту іпотечного кредитування ВАТ «Універсал Банк» від 06 червня 2008 року щодо умов кредитування про надання кредитних коштів у розмірі 129 300 доларів 00центів США за кредитним договором № 013-2008-2041 на придбання майна, двокімнатної квартири [ADDRESS] від 12 червня 2008 року з терміном дії договору по 10 червня 2023 року, споживачу інформації про продукцію, інформацію про послуги у разі придбання продукції у кредит під 13,45 % річних, яке було винесене без попереднього повідомлення споживача в письмовій формі в сумі 120 814 доларів 17 центів США, із яких заборгованість по кредиту становить 105 960 доларів 00 центів США, заборгованість за підвищеними відмотками 1 203 долари 00 центів США, заборгованість за відсотками (13,45 %) - 13 650 доларів 61 цент США сталося з вини кредитора. В обґрунтування вимог зазначається, що 12 червня 2008 року між позивачем та ВАТ «Універсал Банк» на підставі рішення департаменту іпотечного кредитування від 06 червня 2008 року щодо умов кредитування, укладено кредитний договір № 013-2008-2041 на придбання майна з терміном дії договору до 10 червня 2023 року. При укладенні вказаного договору відповідач позбавив позивача права на отримання достовірної інформації у сфері фінансових послуг про надання споживчого кредиту, передбаченого частиною другою статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», порушив частину другу статті 18, статті 19 та 21 Закону України «Про захист прав споживачів». У результаті таких істотних порушень прав споживача на достовірну інформацію про придбання ним продукції у кредит та послуг за користування продукцією в іноземній валюті в перерахуванні в гривнях на момент їх придбання 12 червня 2008 року, відповідач отримав надмірну вигоду. Наявність недостовірної інформації стала підставою для прийняття департаментом іпотечного кредитування протиправного рішення від 06 червня 2008 року щодо погодження умов кредитування та подальшого прострочення позивачем грошового зобов'язання. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, дала пояснення аналогічні фабулі позовної заяви. Додала, що у визначеному законом порядку не була ознайомлена з інформацією про умови кредитування, підписи у відповідних документах, а саме «Кредит на придбання нерухомості» та «Інформація для клієнта» вона не вчиняла, що було підтверджено висновком експерта за результатами проведеної почеркознавчої експертизи. Просить позов задовольнити. Представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала, пояснила, що відповідач приховав від позивача повну та достовірну інформацію про свою послугу і про наслідки валютних ризиків, які несправедливо покладені на позичальника. Представник відповідача публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» - Глевацька О.В. позовні вимоги не визнала, пояснила, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року встановлено дійсність кредитного договору та солідарно стягнуто із боржника [PERSON] та поручителя заборгованість за кредитним договором. Підписавши кредитний договір 12 червня 2008 року позивач підтвердила, що ознайомлена із інформацію про умови кредитування та його сукупну вартість. Рішення про погодження умов кредитування є внутрішньобанківських документом, прийнятим на основі наданої інформації про майновий стан та не є підставою для видачі кредиту. Просить у позові відмовити. Вислухавши пояснення позивача, її представника, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Універсал Банк». Згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, [PERSON] та [PERSON] 10 серпня 2017 року зареєстрували шлюб. У зв'язку із державною реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] З матеріалів справи вбачається, що 12 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого кредитор зобов'язався надати позичальнику грошові кошти в сумі - 129 300 доларів 00 центів США, а позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використовувати, повернути кредит, а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 13,45 %, строком дії до 10 червня 2023 року. Відповідно до умов кредитного договору, а саме пункту 1.3 цільове призначення кредиту - на придбання майна, а саме двокімнатної квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором забезпечено порукою, про що свідчить договір від 12 червня 2008 року, укладений між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] Крім того, 12 червня 2008 року між ВАТ «Універсал Банк» та [PERSON] укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Броварського міського нотаріального округу Авраменко Н.А., зареєстрований у реєстрі № 6608, за яким іпотекодавець передав у іпотеку нерухоме майно, а саме квартиру [ADDRESS] Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 29 березня 2016 року, стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 12 червня 2008 року у розмірі - 120 814 доларів США 76 центів, вирішено питання про розподіл судових витрат; у задоволенні зустрічного позову про розірвання кредитного договору відмовлено. Як вбачається із матеріалів справи укладенню кредитного договору передувало звернення [PERSON] до ВАТ «Універсал Банк» із анкетою-заявою позичальника на отримання іпотечного кредиту. У параметрах кредиту позивачем зазначено придбання нерухомості, сума валюти кредиту - 147 000 доларів 00 центів США. Вказане рішення не містить у собі посилань на документи, що стали підставою для його прийняття. 06 червня 2008 року департаментом іпотечного кредитування ВАТ «Універсал Банк» прийнято рішення кредитної групи щодо погодження умов кредитування [PERSON] на придбання нерухомості, на суму 129 300 доларів 00 центів США. Заявляючи вимогу про протиправність вказаного рішення позивач зазначає, що вона як споживач продукції не була повідомлена у письмовій формі про всі істотні та достовірні умови кредитування у сфері надання фінансових послуг, оскільки «Кредит на придбання нерухомості» та «Інформація для клієнта» вона не підписувала. Наявність недостовірної інформації щодо її ознайомлення стало підставою для прийняття департаментом іпотечного кредитування рішення від 06 червня 2008 року, яке позивач вважає протиправним. У рамках даної цивільної справи, суд за клопотанням сторони позивача призначав судову почеркознавчу експертизу. Відповідно до висновку експерта за результатами проведення почеркознавчої експертизи № 4472-4474/18-32 від 22 червня 2018 року, складеного Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз, підписи від імені [PERSON], що міститься: у рядку «(П.І.П. та підпис Клієнта») на другому аркуші Кредиту на придбання нерухомості у рядку «П.І.П. та підпис Клієнта:» в Інформації для клієнта, виконані рукописним способом без попередньої технічної підготовки та застосування технічних засобів; підпис від імені [PERSON], що міститься: у рядку «(П.І.П. та підпис Клієнта») на другому аркуші Кредиту на придбання нерухомості, виконаний не [PERSON], а іншою особою із наслідуванням її підпису; підпис від імені [PERSON], що містяться у рядку «П.І.Б.» та підпис Клієнта» в Інформації для клієнта виконаний не [PERSON], а іншою особою із наслідуванням її підпису. Відповідно до статті 110 ЦПК України, висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими статтею 89 цього Кодексу. Відповідно до статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Доказів, які б свідчили, що рішення департаменту іпотечного кредитування прийнято на основі недостовірних даних, суду надано не було, як і доказів того, що останнє прийнято з урахуванням даних зазначених у відомостях «Кредит на придбання нерухомості» та «Інформація для клієнта». На думку суду, кредитний договір не був укладений на підставі оскаржуваного рішення департаменту іпотечного кредитування. Позивач з метою отримання кредиту свідомо звернулася із заявою до відповідача, зібравши при цьому весь перелік документів, необхідний для його отримання. Після детального попереднього розгляду його звернення відповідачем прийнято рішення щодо погодження умов кредитування. Позивач у визначений законодавством строк не скористалася правом відкликати згоду на укладення договору про надання кредиту. Згідно з вимогами частини першої статті 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За нормами пункту 3 частини першої статті 3 ЦК України, загальними засадами цивільного законодавства є свобода договору. Відповідно до вимог частини першої статті 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України (справа № 6-1341цс15) Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише в тому разі, якщо підставою позову є порушення порядку надання споживачеві інформації про умови отримання кредиту, типові процентні ставки, валютні знижки тощо, які передують укладенню договору. Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного банку України 10 травня 2007 року № 168, регулюють порядок надання банками споживачу повної, необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про сукупну вартість споживчого кредиту (кредиту на поточні потреби, кредиту в інвестиційну діяльність, іпотечного кредиту) з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отриманням, обслуговуванням та погашенням кредиту (у тому числі наданого у формі кредитної лінії, овердрафту за картковим рахунком тощо) і мають бути оплачені споживачем згідно з вимогами законодавства України та/або кредитного договору про надання споживчого кредиту (п. 1.2 Правил). Відповідно до підпункту д абзацу 1 частини другої, абзацу 2 частини другої; підпунктів 1, 2, 5, 6 абзацу З частини четвертої; підпункту 2 частини п'ятої статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції чинній на момент укладення оспорюваного кредитного договору), перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо). У разі ненадання зазначеної інформації суб'єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Відповідно до пункту 8.5 кредитного договору уклавши цей договір позичальник підтверджує, зокрема що розуміє наслідки настання валютних ризиків за кредитом в іноземній валюті та йому повідомлена інформація щодо методики визначення курсів і комісій, пов'язаних із конвертацією валюти; до укладення договору позичальник був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування та орієнтовну сукупну вартість кредиту, а саме орієнтовну сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача, які пов'язані з отримання, обслуговуванням і погашенням кредиту. Додатком № 1 до кредитного договору від 12 червня 2008 року є інформація про перелік та вартість супутних послуг, що надаються кредитором та третіми особами і пов'язані з отриманням та обслуговування кредиту, яка підписана позичальником як і Графік платежів (додаток № 2). Доводи позивача про несправедливі умови договору судом до уваги не беруться, так як наслідком недотримання вимог частини першої статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» при укладенні договору споживчого кредиту, якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, є зміна або визнання такого положення недійсним, що передбачено частиною п'ятою 5 статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів». Таких вимог позивачем до суду пред'явлено не було. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову з підстав його необґрунтованості. Доказів, які б свідчили про протиправність рішення про надання кредиту в іноземній валюті від 06 червня 2008 року позивач до суду не надав. Висновок судової почеркознавчої експертизи не є належним доказом у даній справі, інформації щодо протиправності вказаного рішення він не містить. Вимога про визнання простроченої заборгованості такою, що виникла з вини відповідача задоволенню також не підлягає, оскільки існує судове рішення, яким встановлено факт невиконання позичальником своїх зобов'язань та відповідно наявності його вини у порушенні умов кредитного договору. Суд не приймає до уваги заяву відповідача про застосування наслідків пропуску строку позовної давності на звернення до суду із даними вимогами, так як позовні вимоги є необґрунтованими за своєю суттю і задоволенню не підлягають. Щодо заяви позивача про постановлення окремої ухвали суду, то жодних підстав для цього суд не вбачає. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні даного позову з підстав його необґрунтованості та недоведеності. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed