Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У березні 2013 року прокурор Решетилівського району в інтересах держави в особі Плосківської сільської ради звернувся з заявою про визнання спадщини [PERSON] відумерлою. Рішенням Решетилівського районного суду Полтавської області від 16 квітня 2013 року позов задоволено. Визнано відумерлою спадщину у виді земельної ділянки площею 9,64га, кадастровий номер 5324283800:00:005:0001, вартістю 83435,23 грн, розташовану на території Плосківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, право на яку належало СЛІПКОМ.І., померлій 5 жовтня 1998 року. Земельну ділянку площею 9,64 га, кадастровий номер 5324283800:00:005:0001, вартістю 83435,23 грн, розташовану на території Плосківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, право на яку належало [PERSON], померлій 5 жовтня 1998 року, передано у власність територіальної громади Плосківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області. В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав неправильного застосування норм матеріального та процесуального права та ухвалення нового рішення про відмову у задоволенні заяви. В судовому засіданні представник апелянта скаргу підтримав, просив скасуати рішення Решетилівського районного суду Полтавської області та ухвалити нове., яким в задоволенні позову відмовити. Прокурор проти апеляційної скарги заперечував, суду пояснив, що апелянтом не доведено, що судове рішення впливає на його права та обов`язки, просила в задовоенні скарги відмовити. Апеляційний суд, перевіривши законність і обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги вважає, що остання підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків суду обставинам справи і неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Судом першої інстанції вірно встановлено, що згідно копії актового запису про смерть та Повного витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть [PERSON] поинрла 5 жовтня 1998 року с. Чередники Решетилівського району полтавської області ( ас.5-6). З інформаційної довідки із Спадкового реєстру вбачається, що за спадкодавцем [PERSON] відсутня інформація щодо спадкоємців.( а.с.13). Згідно з ст. 1277 ЦК України\~, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Задовольняючи заяву суд виходив з того, що з часу відкриття спадщини сплило понад рік, протягом цього часу ніхто не прийняв спадщину на майно померлої. Апеляційний суд не може погодитись з такими висновками місцевого суду з наступних підстав. Положення\~ст. 1277 ЦК України\~про те, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов'язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою, застосовується лише до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності\~ЦК України\~- з 1 січня 2004 року (ст.\~5\~Прикінцевих та перехідних положень ЦК України). У разі відкриття спадщини до 1 січня 2004 року застосовується чинне на той час законодавство, зокрема відповідні правила\~ЦК Української РСР. Пунктом 5 ч. 1 ст. 555 ЦК УРСР було встановлено, що спадкове майно за правом спадкоємства переходить до держави, якщо жоден із спадкоємців не прийняв спадщину. ЦК УРСР не обмежувався строк для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом або заповітом, у тому числі й для держави. Тому, якщо упродовж встановленого шестимісячного строку ніхто зі спадкоємців за законом або за заповітом не прийняв спадщину, вважається, що спадщина переходить до держави. Проте, суд першої інстанції не врахував, що\~Цивільним кодексом Української РСР 1963 року\~не передбачено визнання спадщини відумерлою. Оскільки судом першої інстанції порушені норми матеріального права, то оскаржуване рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, у зв'язку з чим воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні заяви. Аналогічна позиція щодо застосування норм матеріального права з даних правовідносин викладена і в рішенні\~\~Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25.07.2012 року\~\~№ 6-23794св12. З огляду на вище викладене визнавати спадщину після смерті [PERSON], до якої ввійшла земельна ділянка площею 9,64га, кадастровий номер 5324283800:00:005:0001, вартістю 83435,23 грн, розташована на території Плосківської сільської ради Решетилівського району Полтавської області відумерлою та передавати її у власність територіальної громади Плосківської сільської ради Решетилівського району полтавської області у суду першої інстанції не було підстав. Заперечення прокурора про те, що рішення не впливає на права та обовязки апелянта не відповідають обставинам справи, оскільки від змісту прийнятого рішення залежить особа орендодавця, якій орендатор має сплачувати орендну плату. А тому, за даних обставин, апеляційний суд вважає, що висновок суду не відповідає нормам матеріального права та обставинам справи, і судове рішення, відповідно до вимог\~статті 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення\~\~про відмову у задоволенні заяви прокурора Решетилівського району в інтересах держави в особі Плосківської сільської ради про визнання спадщини відумерлою.

Outcome: dismissed