overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 16 жовтня 2008 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 1859, шлюб у обох перший. Від шлюбу є донька [PERSON], [INFO], яка проживає з відповідачем і після розірвання шлюбу залишиться проживати з ним. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, вони припинили подружні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, а з січня 2014 року вона почала проживати з іншим чоловіком, з яким в подальшому має намір створити сім'ю та зареєструвати шлюб. Причиною розпаду сім'ї було те, що у них різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння, між ними постійно виникали сварки та суперечки з приводу вирішення сімейних питань та виховання дитини, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного, без чого сімейне життя неможливе. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, на примирення не згідна. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, згоден на розірвання шлюбу і пояснив, що сім'я дійсно розпалась з тих причин, на які вказує позивачка, з січня 2014 року позивачка підтримує фактичні шлюбні стосунки з іншим чоловіком, проживає окремо, а ще до цього вони не підтримували подружніх стосунків, не вели спільного господарства, на примирення не згоден, подальше збереження сім'ї та шлюбу буде суперечити його інтересам. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони припинили подружні відносини, а з січня 2014 року проживають окремо, з того часу не ведуть спільного господарства. Причиною розпаду сім'ї сторін було те, що у них різні погляди на життя, не було взаєморозуміння, що приводило до виникнення сварок та суперечок з приводу вирішення сімейних питань та виховання дитини, що призвело до втрати почуттів любові та поваги один до одного, без чого сімейне життя неможливе. Крім того, з січня 2014 року позивачка почала проживати з іншим чоловіком, з яким в подальшому має намір створити сім'ю та зареєструвати шлюб, на примирення сторони не згодні, а тому суд вважає, що сім'я сторін розпалась остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітню доньку [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з батьком [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем зареєстрували шлюб 21 липня 2007 року у відділі РАЦС Чернівецького міського управління юстиції за актовим записом № 1032, шлюб у обох перший. Від шлюбу є малолітній син [PERSON], [INFO], який проживає з нею і після розірвання шлюбу залишиться проживати з нею. Спору про поділ майна на даний час немає. Посилалась на те, що спільне життя з відповідачем не склалось, в липні 2014 року вони припинили подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, проживають окремо. Причиною розпаду сім'ї було те, що з відеозвернення відповідача вона зрозуміла, що він давно вже втратив до неї почуття любові, багато раз зраджував їй з іншими жінками, покохав іншу жінку, вона вбачає у нього розрад психіки. Подальше спільне проживання і збереження сім'ї та шлюбу з відповідачем буде суперечити її інтересам, примирення неможливе. Просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] Ухвалою суду від 06 жовтня 2014 року справа розглядом відкладалась на два місяці і цей строк надавався сторонам для примирення. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю, просить розірвати шлюб з відповідачем [PERSON] з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини, доповнивши, що за час, наданий судом для примирення, вони не примирились, на примирення не згодна, не бажає проживати з відповідачем разом, тому наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що дійсно сім'я розпалась, але не з тих причин, на які вказує позивачка, він не порушував подружню вірність і не хотів розривати сімейні стосунки, однак позивачка не бажає з ним разом проживати, за час, наданий для примирення, вони не примирились, тому проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Судом встановлено, що збереження сім'ї та шлюбу між сторонами стало неможливим. Сторони з липня 2014 року не підтримують подружніх стосунків, не ведуть спільного господарства, проживають окремо в різних квартирах. Причиною розпаду сім'ї сторін була поведінка відповідача, який порушував подружню вірність, вони втратили почуття любові і поваги один до одного, без чого сімейні стосунки неможливі. За час, наданий судом для примирення, сторони не примирились і на примирення не згідні, а тому суд вважає, що їх сім'я розпалась, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам малолітньої дитини, в зв'язку з чим шлюб належить розірвати. Суд вважає, що малолітнього сина [PERSON], [INFO], після розірвання шлюбу зі згоди обох батьків належить залишити проживати з матір'ю [PERSON]. На підставі викладеного, ст.ст.105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Посилалась на те, що 15 лютого 2014 року відповідач [PERSON] позичив у неї гроші в сумі 50000 грн., які зобов'язався повернути в строк до 10 серпня 2014 року, про що написав власноручно розписку. Однак до даного часу борг не повернув. Просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг в сумі 50000 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 500 грн. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просить стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг в сумі 50000 грн. та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 500 грн. з підстав, вказаних в позовній заяві, повністю підтвердивши викладені в ній обставини. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю, пояснив, що дійсно 15 лютого 2014 року він отримав в борг від позивачки [PERSON] гроші в сумі 50000 грн., про що написав власноручно розписку, які зобов'язувався повернути в строк до 10 серпня 2014 року, однак через скрутне матеріальне становище борг не повернув, буде повертати кошти по мірі можливості. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають до задоволення. Згідно ст.ст.1046, 1049 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відносно цих вимог закону судом встановлено, що 15 лютого 2014 року відповідач [PERSON] отримав в борг у позивачки [PERSON] грошові кошти в сумі 50000 грн., які зобов'язувався повернути в строк до 10 серпня 2014 року, про що написав власноручно розписку (а.с.5, 21). Однак до визначеного в розписці строку та до даного часу борг відповідач позивачці не повернув, що визнав в судовому засіданні, тим самим не виконав свої зобов'язання за договором позики. Таким чином, суд вважає, що з відповідача [PERSON] належить стягнути на користь позивачки [PERSON] кошти за договором позики в сумі 50000 грн., задовольнивши повністю позовні вимоги, а також відповідно до вимог ст.88 ч.1 ЦПК України стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 500 грн., сплаченого згідно квитанції (а.с.4), оскільки позовні вимоги задоволені. На підставі викладеного, ст.ст.526, 530, 1046, 1049 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-04 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 01.10.2011 року шлюб із відповідачем існує формально. Сімейне життя з відповідачем не склалась,кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, відносини повністю зіпсовані, існують великі розбіжності в інтересах, мають різні погляди на життя. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем. Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди позивачки, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 жовтня 2011 року. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Із пояснень представника позивачки в судовому засіданні встановлено, що сторони не підтримують подружні відносини, не ведуть спільного господарства, правами та обов'язками подружжя не поєднані. Примирення, а також подальше спільне життя як подружжя і збереження шлюбу неможливе. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві вона вказала, що перебувала у шлюбі з відповідачем з 1997 року, який було розірвано рішенням Чортківського районного суду в 1999 році. Від шлюбу у них народилися дочка [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Дочка перебуває на утриманні і вихованні позивачки. Матеріальну допомогу на утримання дочки відповідач не надає, на прохання надати посильну матеріальну допомогу не реагує. [PERSON] вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 1/4 частини від його заробітку щомісячно, починаючи з дня подання заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка [PERSON] позов підтримує, просить винести рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки в зазначеній нею частці від заробітку відповідача. Відповідач [PERSON] на розгляд справи в суд повторно не з'явився. Належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи в суді. Про причини неявки суд не повідомив, від нього не надходило заяв про перенесення засідання, а тому судом при не запереченні позивача, ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі даних та доказів. Згідно свідоцтва про народження [NUMBER] позивачка та відповідач є батьками [PERSON], [INFO]. Згідно довідки виданої КП «Чортків дім» № 5522 від 25.09.2014 року, дочка [PERSON] [INFO], проживає з позивачкою в [ADDRESS]. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER], виданого відділом РАГС управління юстиції Чортківського району Тернопільської області 15.10.1999 р., реєстрація розірвання шлюбу між сторонами 15.10.1999 р. Враховуючи позовні вимоги позивача, дослідивши та оцінивши докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають до задоволення із таких підстав. Відповідно до положень ст. 180 Сімейного кодексу України відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати дочку до досягнення нею повноліття. Відповідачем не надано доказів про його важке, або таке що не дозволяє сплачувати аліменти матеріальне становище, він не є інвалідом. Враховуючи дані обставини, суд вважає, що аліменти, які підлягають стягненню з відповідача, слід визначити в розмірі 1/4 частини із всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на місяць.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 28 серпня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 159. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем разом не проживають два роки, спільного господарства не ведуть, [PERSON] проживає в іншому населеному пункті. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально. Тому позивачка просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу дитину залишити проживати з нею, залишити їй прізвище [PERSON]. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. 28 серпня 2010 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Чортківського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 159. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сторони разом не проживають два роки, спільного господарства не ведуть, відповідач проживає в іншому населеному пункті. Фактично їх сім'я розпалася, існує лише формально. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Після розірвання шлюбу неповнолітню дитину сторін суд залишає проживати з позивачкою.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вона з відповідачем шлюбно-сімейні стосунки не підтримують, на даний час втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через постійні суперечки з різних питань сімейного життя. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Позивачка в судове засідання не з'явилися, але надала суду письмову заяву в якій просять справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи в судове засідання не з'явився, не повідомивши причини своєї неявки. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 28 серпня 2004 року сторони зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 884 (а.с. 10 ). Від спільного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] ( а.с. 9 ). Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON], [INFO] аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів відповідача до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши позивачку, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення . Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2012 року, який відповідно до рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 19 серпня 2014 року розірвано, від шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідач не надає позивачці будь-якої матеріальної допомоги на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка на даний час не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Староягільницької сільської ради Чортківського району, третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві позивачка вказала, що 20 травня 2008 року в с. Стара Ягільниця Чортківського району її тітка [PERSON] на випадок смерті зробила заповітне розпорядження, яким належну їй земельну ділянку площею 0,1951 га, призначену для ведення особистого підсобного господарства, розташовану на території Староягільницької сільської ради, заповіла [PERSON] [INFO] в с. Стара Ягільниця [PERSON] померла. Позивачка пропустила шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини у зв'язку з тим, що вона перебувала за межами України, а також їй не було відомо про наявність заповіту в її користь. Тому вона просить визначити додатковий строк терміном один місяць для подання заяви про прийняття спадщини. Позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача Староягільницької сільської ради Чортківського району Тернопільської області в судове засідання не з'явився, від сільської ради надійшла заява про визнання позовних вимог, просять справу розглядати за відсутності представника. Представник третьої особи - Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачами позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Оскільки судом встановлено, що строк для прийняття спадщини позивачем пропущено з поважних причин, та

Outcome: approved