Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 01 лютого 2003 року виконкомом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 1. В обґрунтування позову зазначала, що з 01 лютого 2003 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. З липня 2014 року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Сімейні стосунки між ними розірвані остаточно, їхній шлюб носить лише формальний характер. Примирення між ними є неможливим, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам та інтересам їхньої дитини. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати з нею. На даний час спір про поділ спільного майна подружжя відсутній. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала та пояснила, що більше двох років вона і відповідач подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Шлюбне життя у них не склалося через постійні сварки і відсутність взаєморозуміння, зловживання [PERSON] спиртними напоями. У липні 2014 року вона подавала до суду позов про розірвання шлюбу між сторонами, який у подальшому за її заявою залишено без розгляду. Будь-яких змін у їхніх відносинах, а також примирення не відбулося. Просила суд задовольнити позов та розірвати шлюб між нею і відповідачем, оскільки подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов не визнав та пояснив, що дійсно два роки він і позивач проживають окремо за різними адресами, спільне господарство не ведуть. Проти розірвання шлюбу він заперечує, так як вважає, що сторони можуть примиритися. Також пояснив, що за наданий судом строк у відносинах сторін нічого не змінилося, примирення між ними не відбулося. Просив суд у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 01 лютого 2003 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконкомом Шевченківської сільської ради Броварського району Київської області, актовий запис № 1. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає із матір'ю. Судом встановлено, що з липня 2014 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. Позивач наполягала у суді на розірванні шлюбу між сторонами, оскільки подальше перебування у шлюбі із відповідачем суперечить її інтересам. На виконання вимог ст. 111 СК України суд за клопотанням відповідача [PERSON] надавав сторонам строк для примирення подружжя терміном один місяць, однак за цей час вони не примирилися, у їхніх взаємовідносинах жодних змін не відбулося. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони більше двох років подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, за наданий судом час примирення подружжя не відбулося, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу, а також те, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і примушування до шлюбу не допускається, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved