Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-02 00:00:00

У березні 2020 р. [PERSON] (далі за текстом - [PERSON] , позивачка) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі за текстом - [PERSON] , відповідач) про визначення місця проживання проживання малолітньої дитини - сина [PERSON] , з матір`ю. Позов обґрунтований такими обставинами. 22.06.1996 позивач уклала шлюб з відповідачем. У шлюбі народилися двоє синів - [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 07.03.2019 сторони розірвали шлюб, після розірвання шлюбу старший син [PERSON] залишився проживати з відповідачем, а молодший [PERSON] - з позивачкою. Посилаючись на те, що відповідач висловлює погрози відібрати [PERSON] , позивач просить ухвалити рішення про визначення його місця проживання з нею вказуючи, що це відповідатиме якнайкращим інтересам дитини. 24.03.2020 суд (під головуванням судді Цимбал І. К.) постановив ухвалу про відкриття провадження за даним позовом та призначення справи до розгляду в порядку загального позовного провадження в підготовче засідання на 29.04.2020. 14.04.2020 від Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації надійшло клопотання про витребування висновку щодо розв`язання спору від органу опіки та піклування за місцем фактичного проживання дитини - Вишгородської районної державної адміністрації, та розгляд справи за відсутності її представника. 22.04.2020 від Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності її представника. 29.04.2020 від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи через запровадження в Україні карантинних обмежень. З огляду на заяви учасників справи суд відклав підготовче засідання на 18.06.2020. 19.05.2020 від Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації надійшло повторне клопотання про розгляд справи без участі її представника. 18.06.2020 від представника позивача надійшла заява про відкладення розгляду справи через зайнятість у іншій справі, у зв`язку з чим суд відклав підготовче засідання на 20.07.2020. 06.07.2020 від Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації надійшло третє клопотання про розгляд справи без участі її представника. 20.07.2020 від позивача надійшло клопотання про витребування від Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації висновку щодо розв`язання спору. Ухвалою від 20.07.2020 суд витребував від Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації та від Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації висновки щодо розв`язання спору та відклав підготовче засідання на 17.09.2020. 10.09.2020 від Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації надійшов висновок органу опіки та піклування від 02.09.2020 № 103/6840/41/3. 17.09.2020 від позивача надійшла заява про приєднання до матеріалів справи акту про обстеження умов проживання та виховання дитини № 74 від 16.09.2020, витягу з протоколу № 11 від 04.09.2020 засідання комісії з питань захисту прав дитини Вишгородської районної державної адміністрації та акту про обстеження умов проживання дитини № 126 від 30.07.2020. Ухвалою від 17.09.2020 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 19.11.2020. 26.10.2020 від Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника. 02.11.2020 від Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації надійшов висновок органу опіки та піклування від 27.10.2020 № 7-20/2566. 18.11.2020 від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.11.2020 справу передано до провадження судді Трусової Т.О., судове засідання призначено на 03.03.2021. 01.03.2021 від Служби у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації надійшло клопотання про розгляд справи без участі її представника. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала пославшись на наведені у позовній заяві обставини та обґрунтування. Представник відповідача позов не визнав і просив відмовити у задоволенні позову вказуючи, що між сторонами відсутній спір щодо визначення місця проживання сина [PERSON] , оскільки батько не заперечує і ніколи не заперечував проти проживання його з матір`ю. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, проте з огляду на наявність висновків органу опіки та піклування, їх неявка не перешкоджає розгляду справи. Заслухавши учасників справи, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. 22.06.1996 [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрували у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного центру розвитку сім`ї, актовий запис № 536. У шлюбі у подружжя народилися двоє дітей - сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Рішенням Дніпровського районного суду міста Києва від 07.03.2019 у справі № 755/986/19 шлюб сторін розірвано. Після розірвання шлюбу старший син сторін [PERSON] залишився проживати з батьком за адресою: [ADDRESS] , а молодший [PERSON] - з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Судом установлено, що позивач та обидва сини сторін зареєстровані в квартирі за адресою: [ADDRESS] , проте на час розгляду справи позивач з сином [PERSON] фактично проживають за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Згідно з характеристикою від 13.12.2019, наданою за адресою місця реєстрації [PERSON] , за період її проживання скарг та нарікань від мешканців будинку не надходило. Відповідно до довідки від 06.12.2019, виданої ПрАТ «Київводоканал», [PERSON] працює в Департаменті експлуатації водопровідного господарства на посаді інженера 2 категорії району по експлуатації водопровідних мереж № 11 з 07.02.1997 по теперішній час. За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно, що підтверджується її характеристикою, виданою Департаментом експлуатації водопровідного господарства ПрАТ «Київводоканал» від 13.11.2019 № 1873/915/02-19. Відповідно до довідок про доходи, заробітну плату та інші доходи від 11.12.2019 позивач має стабільний та достатній дохід, за 2019 рік їй нараховано заробітної плати в сумі 141 301,31 грн. З вересня 2019 р. [PERSON] навчається у Вишгородській спеціалізованій школі «Сузір`я», згідно з характеристикою зі школи він має хороший фізичний та розумовий розвиток гуманітарного спрямування, комунікабельний, емоційний, навчанням та вихованням займається мати [PERSON] . Відповідно до довідки від 06.01.2020 № 17/09/03, виданої Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 4» Дніпровського району м. Києва, діти сторін під динамічним наглядом не перебувають, здорові, мати неодноразово зверталася з приводу чергових щеплень і обстеження дітей; востаннє зверталася 18.12.2019 про направлення дітей до психолога. У березні-квітні та грудні 2019 р. Дніпровським районним в м. Києві Центром соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді на запит матері з [PERSON] проводилася психолого-діагностична робота з метою вивчення його психологічного стану. За результатами роботи з психологом виявлено бажання дитини проживати з матір`ю, встановлено наявність хороших стосунків зі старшим братом, покращення психоемоційного стану під час проживання з матір`ю. Довідкою Дніпровського управління поліції ГУНП у м. Києві від 26.11.2019 № 16511/125/50/04-2019 підтверджується неодноразові звернення позивачки та її матері у 2018-2019 роках із заявами щодо неправомірних дій відповідача, зокрема щодо спричинення тілесних ушкоджень. У Висновку органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини [PERSON] (протокол засідання Комісії від 26.08.2020 № 15) від 02.09.2020 зазначено, що після розірвання шлюбу сторін малолітній [PERSON] постійно проживає з матір`ю, яка самостійно займається його вихованням та утриманням. Мати та син зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї проведено обстеження за вказаною адресою. В ході обстеження умов проживання було встановлено, що в квартирі наявні необхідні меблі, речі побуту та вжитку. Для малолітнього сина відведено окрему кімнату, де створено всі належні умови для проживання та гармонійного розвитку дитини. На даний час мати та син мешкають за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] має постійне місце роботи, стабільний дохід та можливість створити всі умови для фізичного, духовного та розумового розвитку дитини. Батько дитини [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , не був присутній на засіданні комісії, спеціалістам служби у справах дітей та сім`ї в телефонній розмові повідомив, що не заперечує, щоб син проживав з матір`ю за умови, що він буде постійно бачитись з сином, займатись його вихованням та утриманням. Враховуючи рекомендації комісії з питань захисту прав дитини Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, орган опіки та піклування вважає за можливе визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] з матір`ю [PERSON] . Згідно з Актом обстеження умов проживання дитини № 126 від 30.07.2020 за адресою: [ADDRESS] , складеного Службою у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації, [PERSON] має окрему кімнату, ліжко, шафу для книжок та особистих речей, умови проживання прийнятні (чисто, прибрано, необхідні побутові речі та прилади). Відповідно до Акту обстеження умов проживання та виховання в сім`ї від 16.09.2020 № 74, затвердженого Службою у справах дітей та сім`ї Вишгородської районної державної адміністрації, у квартирі за адресою: [ADDRESS] , для дитини створено належні умови для проживання, навчання, розвитку та проведення дозвілля, дитина забезпечена іграшками, взуттям, одягом, книжками, продуктами харчування. У Висновку органу опіки та піклування Вишгородської районної державної адміністрації від 27.10.2020 зазначено, що у [ADDRESS] , фактично проживає [PERSON] разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] . Квартира однокімнатна з усіма зручностями, загальна площа становить 52 кв.м. Квартира простора, світла, чиста, достатньо умебльована. Для хлопчика влаштоване місце для навчання, відпочинку та розвиваючих занять. Малолітній [PERSON] забезпечений сезонним одягом та взуттям, продуктами харчування, навчальним приладдям, розвиваючими іграми. [PERSON] навчається у Вишгородській спеціалізованій школі «Сузір`я», відвідує гурток легкої атлетики. Мати підтримує бажання [PERSON] спілкуватися з батьком та зі своїм старшим братом [PERSON] . Батько хлопчика [PERSON] не заперечує проти того, щоб [PERSON] проживав з матір`ю. Зважаючи на викладене, орган опіки та піклування вважав за доцільне визначити місце проживання [PERSON] з матір`ю [PERSON] . При вирішенні даного позову суд керується положеннями сімейного законодавства України, які визначають умови реалізації особистих немайнових прав і обов`язків батьків та дітей, та нормами міжнародного законодавства, які закріплюють основні права і свободи дітей. Так, згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 18, частини першої статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до частини четвертої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Згідно зі статтею 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Відповідно до частини першої, другої статті 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Аналіз наведених норм права, дає підстави для висновку, що рівність прав батьків щодо дитини є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Міжнародні та національні норми не містять положень, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При визначенні місця проживання дитини судам необхідно крізь призму врахування найкращих інтересів дитини встановлювати та надавати належну правову оцінку всім обставинам справи, які мають значення для правильного вирішення спору. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо, а також дотримуватися балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Доводи відповідача про відсутність між ним та позивачем спору щодо визначення місця проживання молодшого сина суд відхиляє, оскільки досліджені судом дані та докази свідчать про наявність між сторонами конфлікту та відповідачем не спростовано ствердження позивача про неодноразові погрози забрати дитину до себе. Зважаючи на викладене, враховуючи найкращі інтереси дитини, бажання самої дитини проживати з матір`ю, відсутність заперечень проти цього з боку батька, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з матір`ю. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог, а інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову - на відповідача. Отже, з відповідача на користь позивача належить стягнути суму судового збору у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved