Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-13 00:00:00

ТОВ «ТАУН СЕРВІС» звернулося до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати послуг централізованого питного водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 08.08.2013 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №44640 «Про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення» за адресою: [ADDRESS]. П. 9 вказаного договору передбачено, що відповідач зобовязана оплачувати послуги не пізніше 25 числа місяця, що настає за розрахунковим. За період з 01.06.2010 року по 31.03.2017 року відповідач оплату за спожиті послуги з централізованого питного водопостачання та водовідведення здійснювала частково, внаслідок чого виникла заборгованість у розмірі 2126,45 грн. Враховуючи викладене, позивач звернувся з даним позовом до суду. У судове засідання сторони, повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи, не зявилися. Представник позивача надав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Відповідач причини неявки суду не повідомила. У звязку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що дана позовна заява підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що згідно листа-відповіді №01/55, наданої 16.02.2017 року КП «Сєвєродонецьке БТІ», право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS], станом на 29.12.2012року зареєстроване за [PERSON], [INFO], на підставі договору купівлі-продажу, посвідченому приватним нотаріусом Сєвєродонецького міського нотаріального округу [PERSON] 10.06.2010 року, реєстр. №1315. 08.08.2013 року між ТОВ «ТАУН СЕРВІС» в особі начальника відділу збуту [PERSON]. та [PERSON]. був укладений договір № 44640 про надання населенню послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення. Пунктом 1 вказаного договору передбачено, що виконавець зобовязується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води і водовідведення, а споживач зобовязується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Згідно п. 9 даного договору розрахунковим періодом є календарний місяць. У разі застосування щомісячної системи оплати послуг платежі вносяться не пізніше 25 числамісяця, що настає за розрахунковим. Згідно розрахунку, наявному у матеріалах справи, за [PERSON], яка є власником квартири, розташованої за адресою [ADDRESS], за період з 01.06.2010 року по 31.03.2017 року у сумі 2126,45 грн. Вирішуючи спір по суті суд виходив з наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до п. 5 та п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах. Частиною. 1 та ч. 2 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Згідно із пунктом 18, 30 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (далі Правила), розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Система оплати послуг (щомісячна або авансова) та форма оплати послуг (готівкова або безготівкова) визначаються у договорі між споживачем і виконавцем. Споживач зобовязаний оплачувати послуги в установлені договором строки. Аналізуючи викладене вбачається, що відповідач у повній мірі не виконує зобовязання з оплати комунальних послуг з централізованого постачання холодної води і водовідведення, тому за період з 01.06.2010 року по 31.03.2017 року утворилася заборгованість у сумі 2126,45 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку, що позов заявлено обґрунтовано, доводи, викладені позивачем на підтвердження своїх вимог, знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, у звязку з чим позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Понесення позивачем витрат по сплаті судового збору в сумах 689 грн., 111 грн. та 800 грн. підтверджується платіжними дорученнями відповідно №2333 від 06.12.2016 року, №523 від 13.03.2017 року та №593 від 20.03.2017 року. Крім того, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 800 грн. за подання заяви про забезпечення доказів до подання даної заяви, що підтверджується копією платіжного доручення № 21 від 10.01.2017 року. З огляду на викладене, судом вбачається необхідність стягнення з відповідача на користь позивача сплачені судові витрати у загальному розмірі 2400 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved