Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-04 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати недійсним договір\~\~купівлі-продажу автомобіля марки\~«Renault Logan», 2014 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER], укладений між\~[PERSON] та\~\~\~\~ [PERSON], на підставі якого було видано довідку-рахунок від 06 листопада 2014 року № ВІА 790281 ПП ВТП «Гермес» та повернути йому вказаний автомобіль, який знаходиться у [PERSON] Позивач зазначив, що 02 жовтня 2014 року він уклав з публічним акціонерним товариством «Кредобанк» (далі - ПАТ «Кредобанк») кредитний договір № 4627.19.00.2329, відповідно до умов якого він отримав кредит у розмірі 158 064 грн. 80 коп. на строк до 1 жовтня 2021 року для придбання автомобіля марки «Renault\~Logan», 2014 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Даний автомобіль ним було передано в заставу ПАТ «Кредобанк» за договором застави від 02 жовтня 2014 року на забезпечення виконання ним зобов'язань за кредитним договором від 02 жовтня 2014 року\~\~\~№ 4627.19.00.2329. На підставі цього договору 02 жовтня 2014 року було\~внесено запис у Державний реєстр обтяжень рухомого майна про заборону відчуження даного автомобіля. Через деякий час після придбання транспортного засобу у зв'язку з тим, що втратив джерело доходів, на які розраховував при купівлі автомобіля, він вирішив його продати. При цьому мав намір продати автомобіль покупцю, який би погодився його придбати за умови переоформлення на себе його прав та обов'язків за кредитним договором. Знайти такого покупця йому запропонував відповідач [PERSON], а тому на ім'я останнього ним була видана довіреність від 04 листопада 2014 року, посвідчена приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрована в реєстрі за №1183. Разом із цим він передав [PERSON] автомобіль та реєстраційні документи на нього, будучи впевненим, що [PERSON] не зможе самостійно продати автомобіль, оскільки щодо автомобіля діють обтяження, внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі договору застави. Через певний час він звернувся до [PERSON] за результатами виконання доручення та про повернення автомобіля, від якого дізнався, що той у порядку передоручення видав [PERSON] довіреність від 04 листопада 2014 року, посвідчену приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за №5091, та передав їй автомобіль і [PERSON] продала автомобіль [PERSON] за договором купівлі-продажу, на підставі якого було видано довідку-рахунок від\~\~06 листопада 2014 року №\~\~ВІА 790281 ПП ВТП «Гермес». Дана\~довідка-рахунок стала підставою для державної реєстрації автомобіля за [PERSON] В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що автомобіль відчужено незаконно, оскільки щодо нього діяли обмеження, внесені до Державного реєстру обтяжень рухомого майна на підставі договору застави і незаконним відчуженням автомобіля за договором купівлі-продажу порушено його права та інтереси, що полягає у неможливості розпоряджатися автомобілем і як наслідок, неспроможності погашати кредит та збільшення заборгованості по ньому за рахунок штрафних санкцій за прострочення по його поверненню. У процесі розгляду справи\~\~позивач [PERSON] змінив свої позовні вимоги, просив витребувати з чужого незаконного володіння\~ [PERSON] на його користь автомобіль марки «Renault Logan», 2014 року випуску, оскільки як йому стало відомо, після подачі ним даного позову до суду, спірний автомобіль [PERSON] було відчужено [PERSON] на підставі\~ довідки-рахунку ААЕ № 045492, виданої 13 березня 2015 року ТОВ «Автопровайдер» та зареєстровано за даною особою 13 березня 2015 року Центром ДАІ 8050. Відповідач [PERSON] подав заперечення на позов, згідно якого позовні вимоги вважає безпідставними посилаючись на те, що 13.03.2015 року в м.Києві відповідно до довідки рахунку ТОВ «Автопровайдер» серія ААЕ №045492, ним було придбано автомобіль Renault, модель Logan, дата випуску 2014, № кузова VF14SRAW450268240, вартістю 140000 грн. Автомобіль придбав у присутності двох свідків та в день купівлі автомобіля зареєстрував його у реєстраційно екзаменаційному підрозділі Державтоінспекції в м.Києві, де отримав технічний паспорт, реєстраційний номер якого СХХ 836989, що є підтвердженням того, що автомобіль не є викраденим, не є таким, що знаходиться під арештом та не є взятим у кредит. Справа розглядалася в судах неодноразово. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 грудня 2016 року по даній справі рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від\~22 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від\~17 травня 2016 року скасовано, справу передано новий розгляд до суду першої інстанції. Представник позивача адвокат [PERSON] в судовому засіданні змінені позовні вимоги підтримав з підстав, наведених у позовній заяві, пояснив, що жодних коштів за проданий автомобіль позивач не отримував. Представник третьої особи ПАТ «Кредобанк» [PERSON] у поданих суду письмових поясненнях просить позовну заяву [PERSON] задовольнити та прийняти рішення про витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] автомобіля марки Renault Logan, 2014 року випуску, № кузова VF14SRAW450268240, вказуючи, що відповідач [PERSON] не може вважатися добросовісним набувачем, оскільки в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна містяться відомості щодо застави спірного транспортного засобу та заборони його відчуження, реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами. Крім того, ПАТ «Кредобанк» згоду на реалізацію заставного автомобіля чи передачу його третім особам не давав. У судовому засіданні представник третьої особи ПАТ «Кредобанк» [PERSON] просить позовну заяву [PERSON] задовольнити та прийняти рішення про витребування з чужого незаконного володіння [PERSON] на користь [PERSON] спірного автомобіля. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися повторно. Судові повістки, направлені відповідачам [PERSON] та [PERSON] повернулися з відмітками на конверті про відсутність адресата за місцем проживання. Судові повістки, направлені відповідачам [PERSON], [PERSON] повернулися з відмітками на конверті за закінченням терміну зберігання. Вказані обставини потягли застосування ч. 3 ст.76 ЦПК України, якою передбачено, що якщо особу, якій адресовано судову повістку, не виявлено в місці проживання, повістку під розписку вручають будь-кому з повнолітніх членів сім'ї, які проживають разом з нею, а за їх відсутності - відповідній житлово-експлуатаційній організації або виконавчому органу місцевого самоврядування. В порядку вказаної норми процесуального права судові повістки про виклик відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в судове засідання на 05.04.2017 року вручені виконавчим органам місцевого самоврядування (Борщівській міській раді, Барській міській раді, Вінницькій міській раді, Миколаївській міській раді). Тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи, проти чого представник позивача не заперечував. Судом встановлено, що\~02 жовтня 2014 року між ПАТ «Кредобанк» та позивачем [PERSON] було укладено кредитний договір\~\~\~\~№ 4627.19.00.2329, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 158 064 грн. 80 коп. на строк до 01 жовтня 2021 року для здійснення повної/часткової оплати за договором купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля марки марки Renault, модель Logan, 2014 року випуску, № кузова VF14SRAW450268240 , укладеного між позивачем та ТОВ «[PERSON] Центр». Також 02 жовтня 2014 року між ПАТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено договір застави, предметом якого є вказаний транспортний засіб, який позивач зобов'язувався не відчужувати у будь-який спосіб та не обтяжувати його зобов'язаннями з боку третіх осіб (зокрема, не передавати його в оренду, найм, не передавати в наступну заставу тощо), не видавати довіреності на користування\~та/аборозпорядження таким, а також не виступати поручителем за третіх осіб без отримання попередньої письмової згоди на це від заставодержателя\~\~(п. 4.1.4 договору). Львівською\~\~філією\~\~ державного\~\~\~\~підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України 03 жовтня 2014 року внесено відомості в Державний реєстр обтяжень рухомого майна щодо застави спірного транспортного засобу - заборони відчуження такого. Позивач [PERSON] всупереч взятим на себе зобов'язанням за договором застави 04 листопада 2014 року видав довіреність, посвідчену приватним нотаріусом Тернопільського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровану в реєстрі за № 1183, якою він уповноважив [PERSON] розпоряджатися (продавати, обмінювати, заставляти, передавати в оренду, в користування на умовах позички, в найм) спірним транспортним засобом, в тому числі одержувати належні [PERSON] кошти від продажу автомобіля (а. с. 11, т.1) [PERSON] у цей же день, 04 листопада 2014 року видав довіреність [PERSON], якою надав останній право розпоряджатися (продавати, обмінювати, заставляти, передавати в оренду, в користування на умовах позички, в найм) спірним транспортним засобом (а. с. 12, т.1). У подальшому за даними управління Державтоінспекції УМВС України в Тернопільській області, спірний транспортний засіб на підставі\~\~довідок-рахунків був відчужений [PERSON] 06 листопада 2014 року згідно наданого їй доручення від 04 листопада 2014 року [PERSON], а останнім 13 березня 2015 року на підставі довідки-рахунку - [PERSON] та зареєстровано за [PERSON] Центром ДАІ 8050 (т.1 а.с. 13, 80). Заставодаводержатель, ПАТ «Кредобанк» згоду на реалізацію заставного автомобіля чи передачу його третім особам не надавав, що підтверджується повідомленням банку від 04 квітня 2017 року № 27- /17 (т.2 а.с. 217). За положеннями чч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч. 2 ст.586 ЦК України\~заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Така ж за змістом норма міститься в ч. 2 ст.17 ЗУ «Про заставу». Відповідно до положень чч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» (далі Закон) взаємні права та обовязки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. Згідно ст. 9 Закону предмет обтяження, право власності на який належить боржнику, може бути відчужений останнім, якщо інше не встановлено законом або договором. Якщо законом або договором передбачена згода обтяжувача на відчуження боржником рухомого майна, яке є предметом обтяження, така згода не вимагається в разі переходу права власності на рухоме майно в порядку спадкування, правонаступництва або виділення частки у спільному майні. Усупереч положенням\~\~ч. 2ст. 586 ЦК України, ч. 2 ст.17 Закону України «Про заставу»\~та умовам договору застави позивач [PERSON] видав довіреність, якою уповноважив відповідача [PERSON] розпоряджатися (продавати, обмінювати, заставляти, передавати в оренду, в користування на умовах позички, в найм) спірним автомобілем, який перебував у заставі банку й обтяження якого на час відчуження було зареєстровано відповідно до\~\~закону, не повідомивши\~\~про це заставодержателя та не отримавши його згоди. Згідно ч.1 ст.10 Закону у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі ст.388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Таким чином суд вважає, що договір купівлі-продажу спірного автомобіля, укладений 06 листопада 2014 року між [PERSON] на підставі наданого їй доручення та [PERSON] є недійсним, тому що не відповідає вимогам закону укладений без згоди заставодержателя і [PERSON] не є добросовісним набувачем, оскільки до Державного реєстру обтяжень рухомого майна були внесені відомості про обтяження спірного автомобіля. У судовому засіданні представник позивача стверджував, що позивач жодних коштів за договором купівлі-продажу спірного автомобіля не отримував. Відповідно до ст.387 ЦК України \~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. За загальним правилом (ч.1 ст.11 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна з яких відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, заперечень проти позову суду не надали. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, доказів на обґрунтування своїх заперечень проти позову суду не надав. З огляду на наведене суд вважає, що позов слід задовольнити і витребувати із незаконного володіння останнього набувача спірного автомобіля, відповідача [PERSON], автомобіль марки Renault, модель Logan, 2014 року випуску, № кузова VF14SRAW450268240 та передати його позивачу [PERSON] З відповідача [PERSON] на користь позивача слід також стягнути понесені останнім судові витрати на сплату судового збору згідно наданих в квитанцій у сумі 1900,00 грн. На підставі ст.ст. 215, 387, 388, 526, 586, 588, 1054 ЦК України, Закону України «Про заставу», Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»,

Outcome: approved