Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У вересні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в якому вказував, що 26 липня 2012 року між ним та відповідачем був укладений кредитний договір б/н, відповідно до якого банк надав останньому кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який встановив на рівні 300 грн., а відповідач зобовязався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 36 % річних, а в разі невчасного повернення кредиту 72% річних від простроченої суми та комісію за обслуговування кредиту. В подальшому розмір процентної ставки змінено: з 01 січня 2013 року до 30 % річних, з 01 вересня 2014 року до 34,8% річних, з 01 квітня 2015 року до 43,2% річних. Наслідками порушення договору щодо невчасного повернення кредиту або внесення плати за користування ним є обов'язок позичальника сплачувати неустойку (пеню, штраф). Крім цього, в разі порушення позичальником взятих на себе зобовязань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним, комісії належним чином не виконував в звязку з чим станом на 31 липня 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору в загальному розмірі 6\~897,38 грн., в тому числі: -заборгованість по кредиту 291,50 грн.; - заборгованість по процентам 3\~221,24 грн.; - нарахованої пені (комісії) в розмірі 2 580 грн.; - нарахованих штрафів за порушення грошових зобов'язань понад 30 днів в загальному розмірі 804,64 грн. Вказану заборгованість позивач просив стягнути з [PERSON] в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України про час та місце розгляду справи вважається належним чином повідомленим за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 26 липня 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір б/н в якому сторони узгодили всі його умови. Договір складається з анкети-заяви позичальника про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в Приватбанку, Умов і Правил надання банківських послуг, банківських тарифів, пам'ятки клієнта, діє з моменту його укладення до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. Відповідно до договору банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого на платіжну карту кредитного ліміту з можливістю односторонньої зміни кредитодавцем розміру ліміту, який встановив на рівні 300 грн., а відповідач зобовязався щомісячно частинами повертати кредит, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 3 % на місяць (36 % річних), а в разі невчасного повернення кредиту 6 % на місяць (72% річних) від простроченої суми. В подальшому розмір процентної ставки змінено: з 01 січня 2013 року 2,5% на місяць (30 % річних), з 01 вересня 2014 року до 2,9 % на місяць (34,8 % річних), з 01 квітня 2015 року до 3,6 % на місяць (43,2 % річних). З довідки про умови кредитування, п. 2.1.1.7.6 Умов і Правил надання банківських послуг вбачається, що наслідками неналежного виконання позичальником умов договору в частині порушення строків платежу по будь-якому з передбачених договором грошових зобовязань більше ніж на 30 днів є його обовязок сплачувати банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми боргу. Крім цього, в разі порушення позичальником взятих на себе зобовязань, банк наділений правом вимоги дострокового повернення кредиту. З кредитного договору вбачається, що [PERSON] зобов'язався самостійно ознайомлюватися зі змінами в умовах обслуговування кредиту та банківських тарифах та в разі незгоди з такими змінами вимагати розірвання договору, попередньо та в повному обсязі сплативши наявну заборгованість. Матеріали справи свідчать про те, що всі запропоновані банком зміни були прийняті позичальником. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Положення ст.ст. 546, 548-551 ЦК України вказують на те, що сторони зобовязання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобовязання забезпечується неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення встановлюється в законі або договорі. Відповідно до ст.ст. 611, 612, 623-625, 1049, 1050 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обовязку виконання зобовязання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати відсотків за користування ним. В звязку з цим станом на 31 липня 2015 року виникла заборгованість по кредитному договору, зокрема: -заборгованість по кредиту 291,50 грн.; - заборгованість по процентам 3\~221,24 грн.; - нарахована неустойка (штрафи) за порушення грошових зобов'язань понад 30 днів в загальному розмірі 804,64 грн., що підтверджується розрахунком боргу. В звязку з встановленим та на підставі ст.ст. 526, 530 ЦК України вказана заборгованість підлягає стягненню з [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк». Що стосується вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості, нарахованої в якості пені (комісії), то вони задоволенню не підлягають, оскільки представником позивача ні самостійно, ні на вимогу суду не обґрунтовано суть платежу (комісія чи пеня) та не надано жодних доказів узгодження сторонами цього платежу або встановлення його банком самостійно. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача (згідно розміру задоволених вимог) також підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, а саме 762,47 грн. судового збору.

Outcome: partial