Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-01 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення процентів за користування грошовими коштами, пені, штрафу та інфляційних збитків, в подальшому уточнивши свої позовні вимоги, в якій просив суд стягнути з відповідача три відсотки річних за період з 07.09.2015 року по 07.09.2018 рік в розмірі 279,90 грн., інфляційні витрати за період з 07.09.2015 року по 07.09.2018 року в розмірі 1 159,33 грн., пеню, яка утворилася станом на 12.09.2018 рік в розмірі 34 335,36 грн., а всього стягнути 35 774,59 грн. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що 26 листопада 2013 року він на своє ім'я для [PERSON] оформив кредитний договір для придбання мобільного телефону вартістю 6 410,00 грн., який передав відповідачу. Відповідач обіцяв погашати кредит самостійно. Однак, відповідач сплатив лише частину боргу, в наслідок чого виникла заборгованість. Рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2015 року з [PERSON] стягнуто борг за невиконаним зобов'язанням в розмірі 3 110,00 грн. Оскільки відповідачем була часткова погашена заборгованість за кредитом, що свідчить про визнання ним свого обов'язку, тому просить стягнути з відповідача вказані суми. У судове засідання позивач не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити на підставах, зазначених у позові. Відповідач у судове засідання не з'явився, не повідомив суд про причини неявки, хоча був належним чином повідомлений про день, місце та час розгляду справи. Суд, на підставі ст. 281 ЦПК України, ухвалив розглядати справу заочно. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, встановив наступне. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Судом встановлено, що заочним рішенням Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 09.07.2015 року позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів задоволено частково, а саме: стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за невиконаним зобов'язанням в сумі 3 110,00 грн. Згідно листа відділу державної виконавчої служби Павлоградського міськрайонного управляння юстиції від 03.08.2018 року на виконанні у відділу знаходився виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу в розмірі 3 110,00 грн., який 24.05.2017 року був повернутий без виконання відповідно до п.2 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження». Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» визначає індекс інфляції (індекс споживчих цін) як показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, яке купує населення для невиробничого споживання, а ціни в Україні встановлюються в національній валюті гривні. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. У відповідності до Листа Верховного суду України №62-97р. від 03.04.1997 року «Рекомендації відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ», сукупний індекс інфляції розраховується за формулою: ІІ с (сукупний індекс інфляції) = (ІІ 1:100) х (ІІ 2:100) х (ІІ 3:100) х …(11 Z:100) де ІІ 1 індекс інфляції за перший місяць прострочення; ІІ 2 індекс інфляції за другий місяць прострочення; … ІІ Z індекс інфляції за останній місяць прострочення. 2. Загальна сума заборгованих коштів з урахуванням сукупного індексу інфляції розраховується за формулою: Сума боргу х сукупний індекс інфляції. 3. Сума інфляційних витрат розраховується за формулою: Сума боргу (сума боргу х сукупний індекс інфляції) Отже, індекс інфляції за період з 07.09.2015 року по 07.09.2018 рік, складає 137,277%. Розмір інфляційних витрат складає: (3 110 грн. х 137,277% ) - 3 110 грн. = 1 159,33 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Також, з відповідача підлягають стягненню три відсотки річних за період з 07.09.2015 року по 07.09.2018 року в розмірі 279,90 грн., з такого розрахунку: 3 110,00 грн. х 3 : 100 : 365 днів х 1 095 днів = 279,90 грн. ( де 1 095 - кількість днів за вказаний період). Відповідно до ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що стосується стягнення пені, то в цій частині позовні вимоги не підлягають задоволенню, так як з матеріалів справи не вбачається, що між [PERSON] та [PERSON] існують договірні правовідносини. Таким чином, позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] на користь позивача інфляційні витрати в розмірі 1 159,33 грн., три відсотки річних в розмірі 279,90 грн., а всього 1 439,23 грн. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial