Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У вересні 2015 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту належності документів, зазначивши, що 21 травня 1998 року на імя [PERSON] [PERSON] державним нотаріусом [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія ААО № 595703, яке зареєстровано в реєстрі за № 2593. Також 22 травня 1988 року на імя заявника [PERSON] державним нотаріусом [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом серія ААО № 595711, яке зареєстровано в реєстрі за № 2304. При оформленні спадщини виявилося що у вищевказаних свідоцтвах невірно зазначено по батькові заявниці, а саме замість зазначено «Фрідрихівна», тоді як згідно її паспорту потрібно було зазначити- «Фридрихівна». У звязку із допущеною помилкою у вищезазначених свідоцтвах, заявник не має можливості розпорядитися своєю власністю, в звязку з чим вона просить суд встановити факт належності їй [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ААО № 595711, яке зареєстровано в державному реєстрі за № 2604 та свідоцтва про право на спадщину за заповітом серія ААО № 595703, яке зареєстровано в державному реєстрі за № 22593, які видані на імя [PERSON]. В судове засідання заявник не зявилася, надавши заяву про розгляд справи у її відсутності та зазначивши про підтримання заявлених вимог у повному обсязі. \~ Заінтересована особа [PERSON] державна нотаріальна контора до суду не зявилася, надавши заяву про розгляд справи за відсутністю представника нотаріальної контори. Дослідивши докази в їх сукупності, судом встановлено, що 21 травня 1998 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Крім того 22 травня 1998 року державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON] видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Крім того. (а.с.8,9). При укладенні вказаних свідоцтв про справо на спадщину за заповітом нотаріусом було не вірно зазначено по батькові заявника на українській мові, а саме «Рибченко Любов Фрідрихівна», тоді як згідно паспортних даних її прізвище, імя «Рибченко Любов Фридрихівна». Факт належності заявнику [PERSON] про право на спадщину за заповітом від 21 травня 1998 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON]В та зареєстрованого в реєстрі під № 2593 та [PERSON] про право на спадщину за заповітом від 22 травня 1998 року, виданого державним нотаріусом [PERSON] державної нотаріальної контори [PERSON]В та зареєстрованого в реєстрі під №2604, підтверджується наявними у матеріалах справи документами, а саме паспортом заявника, карткою фізичної особи платника податків, пенсійним посвідчення.(а.с.4-7). Факт встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявниці юридичне значення, оскільки надає їй можливість розпорядитися своєю власністю. За змістом п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по-батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, імям, по-батькові, зазначеним в паспорті. Таким чином, вимоги заявниці обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved