Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-19 00:00:00

у вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом та просить визнати укладеним договір на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води №4151 в редакції ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго», запропонований за проектом, направленим [PERSON] листом № 30.1-13/2150 від 08.08.2016 року. Позов позивачем мотивовано тим, що відповідач є власником нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. 08.08.2016 року за місцем проживання останнього ([ADDRESS]) направлено лист № 30.1-13/2150 з двома примірниками Договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 4151 та додатком «Розрахунок обсягу теплової енергії» з пропозицією підписати та повернути один примірник на адресу теплопостачальної організації у строк визначений чинним законодавством. Проте пропозиція щодо укладення даного договору залишилася без відповіді. У споживачів, які не мають приладів комерційного обліку, обсяг фактично споживчої теплової енергії розраховується відповідно до теплового навантаження, визначеному у договорі. Вказане вище нежитлове приміщення не обладнане приладом обліку теплової енергії, а тому проект договору містить умови щодо визначення обсягу теплової енергії, яка постачається споживачу на опалення згаданого приміщення на підставі розрахункового теплового навантаження та сяке складає 0,005136 Гкал/год. Відповідач фактично споживає теплову енергію у вигляді гарячої води з метою опалення нежитлового приміщення, проте від укладення договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води на умовах запропонованих теплопостачальною організацією ухиляється. У судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву, в якій заявлені позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою місця реєстрації. З урахуванням положень частини 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, а відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи і від нього не надійшло повідомлення про причини неявки. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, встановив наступне: [PERSON] на праві приватної власності придбав нежитлове приміщення, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], загальною площею 94,80 кв.м., що підтверджується даними договору купівлі - продажу від 28.05.2015 року, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Смоляніною О.Я. 08.08.2016 року за місцем проживання [PERSON] ([ADDRESS]) поштовим відправленням направлено лист № 30.1-13/2150 з двома примірниками Договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 4151 з пропозицією підписати та повернути один примірник на адресу теплопостачальної організації у строк визначений чинним законодавством та Додаток до договору № 4123 на відпуск теплової енергії . Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. За приписами п.2 ч.1 ст.208 ЦК України правочин між фізичною і юридичною особами належить вчиняти у письмовій формі, за винятком випадків, передбачених ст.206 цього Кодексу. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч.1 ст.638 ЦК України). Інші випадки визнання договору укладеним зазначені у ст.ст.642, 643 ЦК України). Частина 1 ст.628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Закріпивши ст.ст.6, 627 ЦК України засади свободи договору Цивільний кодекс України разом з тим визначив, що свобода договору не є безмежною, оскільки відповідно до абз.2 ч.3 ст.6 та ст.627 цього Кодексу при укладенні договору, виборі контрагентів, визначенні умов договору сторони не можуть діяти всупереч положенням цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово - комунальні послуги» (далі Закону) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснююється виключно на договірних засадах. Їх учасниками є власник, споживач, виконавець, виробник, балансоутримувач. Статтями 20, 21 Закону визначені обовязки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, обовязком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору, а також оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом, а обовязком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення зі споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Таким чином, право виконавця послуг вимагати укладення договору та обовязок власника приміщень укласти договір на надання житлово-комунальних послуг передбачено законом, а тому в разі ухилення чи відмови споживача від укладення договору, таке право підлягає захисту судом на підставі п.1 ч.2 ст.16 ЦК України шляхом визнання договору укладеним на умовах, передбачених нормативним актом обовязкової дії. Із матеріалів справи вбачається, що позивачем пропозиція щодо укладення договору була направлена власнику нежитлового приміщення, що підтверджено доказами, наявними в матеріалах справи, зокрема поштовим відправленням щодо направлення листа № 30.1-13/2150 з двома примірниками Договору на відпуск теплової енергії у вигляді гарячої води № 4151 з пропозицією підписати та повернути один примірник на адресу теплопостачальної організації у строк визначений чинним законодавством та Додаток до договору № 4123 на відпуск теплової енергії. Дані поштові повідомлення повернулися за закінченням строку зберігання. За таких обставин суд приходить до висновку, що після отримання за місцем реєстрації пропозиції щодо укладення договору, відповідач не вчинив ніяких дій щодо відмови від послуг позивача, натомість в даний час фактично споживає теплову енергію у вигляді гарячої води з метою опалення належного йому нежитлового приміщення. З урахуванням викладеного, суд вважає позов задовольнити. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved