Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-21 00:00:00

У березні 2020 року ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» (далі по тексту - позивач) звернулося до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), у якому просило стягнути з відповідача на його користь 126 326,67 грн. матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також судовий збір. Позовні вимоги мотивує тим, що 02.10.2018 року в м. Києві відбулось ДТП, за участю автомобіля «Газ», державний номер [NUMBER] керуванням [PERSON] , та автомобіля «Ford», державний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] ,цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Уніка». Внаслідок ДТП був пошкоджений автомобіль «Ford», державний номер [NUMBER] . Страхова компанія власника пошкодженого автомобіля, ПрАТ «СК «Уніка» перерахувала [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 126 326,67 грн., яке позивач просить стягнути з відповідача в порядку регресу. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.03.2020року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Направив на адресу суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за відсутності представника позивача,позовну заяву підтримав та просив задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, причини неявки не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Суд,дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 жовтня 2018р. вбачається, що того ж дня о 16 год. 00 хв. водій [PERSON] керуючи автомобілем марки «ГАЗ», д.н. [NUMBER] , по вул. Дегтярівська, 31 в м.Києві, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого сталося зіткнення з автомобілем марки «Ford» д.н.з. [NUMBER] , який в свою чергу зіткнувся з автомобілем марки «Subaru» д.н.з. [NUMBER] , що призвело до матеріальних збитків. Після цього водій [PERSON] залишив місце пригоди, чим порушив пп. 13.1, 2.10 а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність згідно зі ст. 124 та ст. 122-4 КУпАП. Крім того, за вищезазначених обставин, водій [PERSON] керував транспортним засобом з ознаками алкогольного сп`яніння: запах алкоголю з порожнини рота, нестійка хода, тремтіння пальців рук. Від огляду на стан сп`яніння в установленому законом порядку водій відмовився в присутності двох свідків. Своїми діями [PERSON] порушив п. 2.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст.130 КУпАП. Дорожньо-транспортна пригода відбулась в результаті порушення [PERSON] правил дорожнього руху, що підтверджується постановою Шевченківского районного суду м. Києва від 09.11.2018 року в справі № 761/38959/18, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124, ч.1 ст.130 КУпАП. Відповідно до ч. 6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Пунктом 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України визначено, що шкода, завдана внаслідок кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. На момент скоєння ДТП автомобіль «Ford» д.н.з. [NUMBER] ,був застрахований у ПрАТ «СК «Уніка» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту «Каско» № 370007/4600/0000393 від 23.06.2018року. Відповідно до розрахунку страхового відшкодування, страхового акту № 00274442, розмір страхового відшкодування склав 126 326,67 грн., які були перераховані відповідно до платіжного доручення № 060233 від 19.12.2018 року. Статтею 993 ЦК України встановлено, що, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до п. 6 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Згідно з ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до абзацу «в» пп. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду:якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). У відповідності з ч. 1 ст. 1191 ЦК України та п. 38.2.1. ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»,позивач після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Таким чином, враховуючи, що ДТП була скоєна з вини відповідача, страхова компанія власника пошкодженого автомобіля, ПрАТ «СК «Уніка» перерахувала потерпілому страхове відшкодування, а відтак до позивача перейшло право вимоги до відповідача в межах фактичних витрат. Оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 126 326,67 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір, а також витрати на оплату судової експертизи покладаються на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обстави, суд вважає за необхідне стягнути з до [PERSON] на користь ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» судовий збір в сумі 2102,00 грн.

Outcome: approved