Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати шлюб, укладений з відповідачем та зареєстрований 05 серпня 2010 року відділом РАЦС Ладижинського міського управління юстиції у Вінницькій області за актовим записом № 120, посилаючись на те, що вони з відповідачем не підтримують шлюбних відносин через відсутність взаєморозуміння, поваги, спільних життєвих інтересів та непорозумінь, не ведуть спільного господарства. Вважає, що сім'я розпалась остаточно, подальше сумісне життя, примирення між ними та збереження сім'ї є неможливим. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, письмово вимоги позову підтримала, наполягала на розірванні шлюбу та просила слухати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про відкладення розгляду справи, або розгляду справи у його відсутності до суду не направив. Відповідно до ч.4 ст.169, ч. 1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося. Вивчивши та дослідивши матеріали справи та усі зібрані по справі докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з таких підстав. Судом встановлено, що 05 серпня 2010 року відділом РАЦС Ладижинського міського управління юстиції у Вінницькій області було зареєстровано шлюб між сторонами, про що в Книзі реєстрації шлюбів зроблено за актовим записом № 120 (а.с.18). Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с.6), яка проживає разом із матір'ю. Сім'я розпалась через відсутність взаєморозуміння між подружжям. На даний час в сім'ї склалась ситуація, за якої фактично шлюбно-сімейні відносини припинились, сторони проживають окремо, ведуть окремий побут. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч. 1 ст. 113 СК України особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки між сторонами відсутні взаєморозуміння, спільні життєві інтереси, миритися вони не бажають, суд визнає, що сім'я сторін розпалася остаточно і зберегти її неможливо, а тому їх шлюб необхідно розірвати, як такий, що суперечить інтересам сторін. На підставі ст.ст. 110,112,113 СК України,

Outcome: approved