Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-27 00:00:00

У березні 2015р. позивач звернулася до суду з вказаною позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором банківського вкладу в розмірі 7952,96 доларів США. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що 08.01.2014 року між нею та публічним акціонерним товариством Європейський промисловий банк було укладено договір № 26351002503010 банківського вкладу Добрі традиції, відповідно до умов якого ПАТ Європейський промисловий банк прийняв від неї строковий депозит в сумі 23056,03 доларів США на строк до 18.01.2015 року з платою за користування внеском в розмірі 9% річних. Банк зобов'язався повернути вклад та виплатити нараховані проценти на умовах та в порядку, встановлених договором. Пунктом 3.2 Договору було передбачено, що сторони мають право ініціювати дострокове розірвання договору, а також порушити питання щодо зміни його виконання. Для дострокового розірвання вкладник зобов'язаний повідомити про це банк шляхом подання заяви не пізніше, ніж за 2 робочі дні до дати отримання коштів, зазначеної в заяві. Вона виявила бажання реалізувати своє право дострокового розірвання договору, тому 26.02.2014 року звернулася з письмовою заявою до банку. Банк протягом лютого 2014р.-березня 2015р. на її особисті звернення з метою отримання коштів в повному обсязі або видавав частково суму вкладу, або взагалі відмовляв у видачі коштів без пояснення причин відмови. На теперішній час сума неповернутого вкладу становить 7952,96 доларів США. Пославшись на викладене, просила позов задовольнити. В судове засідання позивач не з'явилася, направила для участі у справі свого представника, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив в задоволенні позову відмовити у зв'язку з відсутністю предмета спору. Надав заперечення проти позову, в яких зазначив, що всі умови договору банківського вкладу банком виконані своєчасно та в повному обсязі. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.01.2014 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством Європейський промисловий банк було укладено договір № 26351002503010 банківського вкладу Добрі традиції . Відповідно до п.1.1 Договору банк прийняв від вкладника строковий депозит в сумі 23056,03 доларів США на строк до 18.01.2015р., а п.1.3 сторони визначили процентну ставку в розмірі 9,00 процентів річних. Згідно з п. 1.4 банк зобов'язується повернути вклад та виплатити нараховані проценти на умовах та в порядку, встановлених цим договором. Пунктом 3.2 Договору передбачено, що сторони мають право ініціювати дострокове розірвання договору, а також порушувати питання щодо зміни умов його виконання. Для дострокового розірвання дії цього договору вкладник зобов'язаний повідомити про це банк шляхом подання заяви не пізніше, ніж за 2 робочі дні до дати отримання коштів, зазначеної в заяві. Відповідно до п.3.3 при достроковому поверненні вкладу за ініціативою вкладника, якщо вкладником не дотримано мінімальний строк розміщення, який встановлюється умовами вкладу, проценти за дні фактичного знаходження вкладу на депозитному рахунку сплачуються у розмірі 0,5 річних. Надлишкові сплачені раніше проценти вираховуються із суми вкладу. Таким чином, судом встановлено, що сторони обумовили порядок повернення сум за договором вкладу. Позивач, скористалася своїм правом, передбаченим п. 3.2 Договору про дострокове розірвання договору, та 26.02.2014 року звернулася із заявою, адресованою голові правління ПАТ Європромбанк , про дострокове припинення дії Договору банківського вкладу та повернення їй суми вкладу в розмірі 23056,03 доларів США з урахуванням перерахунку відсотків. Проте відповідачем були порушені вимоги п.3.2 Договору, за яким банк був зобов'язаний видати вкладнику суму депозиту через два дні з моменту звернення останнього з відповідною заявою, тобто до 28.02.2014 року. Як вбачається з наданих банком виписок по особовим рахункам [PERSON] та заяв на видачу готівки, банком позивачці повернуто грошових коштів за банківським вкладом за період з лютого 2014 до червня 2014 року на загальну суму 15103,07 доларів США. Відповідно до виписки з особового рахунку позивача станом на 05.03.2015р. неповернутим залишається банківський вклад на суму 7952,96 доларів США, що еквівалентно 220 798,98 гривень. Вказана сума зазначена з урахуванням передбачених п.3.3 Договору процентів у розмірі 0,5% річних за дострокове повернення вкладу за ініціативою вкладника. Згідно з ч. 1, 3 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку встановлених договором. До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. В свою чергу приписами ст. 1068 ЦК України встановлено, що банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Як вбачається з матеріалів справи, позивач зверталася до відповідача з заявою про повернення грошових коштів, які перебувають на депозитному рахунку, проте, і це підтверджується виписками з рахунків, належні [PERSON] грошові кошти в повному обсязі повернуті не були. Статтею 1074 ЦК України передбачено, що обмеження права клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, які перебувають на його рахунку, не допускаються, крім випадків обмеження права розпорядження рахунком за рішенням суду у випадках, встановлених законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов і порядку укладеного між сторонами договору, згідно з вимогами закону, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК зазначено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а ст.615 ЦК України встановлює, що одностороння відмова від виконання зобовязання і одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст.625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Посилання відповідача на те, що всі умови договору банківського вкладу банком виконані своєчасно та в повному обсязі: грошові кошти перераховані через два дні після надходження заяви [PERSON] на її поточний рахунок, спростовуються матеріалами справи. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість за банківським вкладом в сумі 7952,96 доларів США, що еквівалентно 220 798,98 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 2207,99 гривень, оскільки позивач був звільнений від його сплати при зверненні до суду.

Outcome: approved