Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Міністерства внутрішніх Справ України, Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, в якому просив суд стягнути з відповідачів на його користь 5 000 000 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої в результаті протиправних дій Міністерства Внутрішніх Справ України при розгляді його звернення від 06.08.2012 року, що спричинило приниження честі, гідності, ділової репутації. Обґрунтовуючи підстави звернення з позовом, позивач посилається на порушення Міністерством внутрішніх справ вимог законодавства при розгляді звернення від 06.08.2012, чим, на думку позивача, йому завдано моральну шкоду. Позивач зазначає, що шляхом порушення його прав, передбачених ст. 40, 43 Конституції України, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про звернення громадян», Закону України «Про доступ до публічної інформації», при розгляді його звернення від 06.08.2012 року йому було спричинено моральні страждання, які полягали у приниженні честі, гідності, ділової репутації, моральних переживань у зв'язку з позбавленням права доступу до інформації, було порушено нормальні життєві зв'язки через неможливість продовження активного громадського життя, порушено стосунки з оточуючими людьми, так як всі родичі та знайомі глузують з нього, повторюючи, що він живе та діє в межах закону та не може доказати свою правоту, адже кожна відмова в наданні інформації говорить, що його вимоги незаконні. Від позивача через канцелярію суду надійшло клопотання, в якому позивач просив здійснити розгляд справи за його відсутності, вимоги позовної заяви підтримує. У судове засідання представник відповідача МВС України не з'явився. Через канцелярію суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності через значну завантаженість представників МВС України. Просить у задоволенні позову відмовити. У судове засідання представник відповідача Міністерства юстиції України не з'явився. Через канцелярію суду подав письмові заперечення на позов, в яких у задоволенні позову просив відмовити, посилаючись на те, що позивач у позовній заяві не навів доказів незаконності рішень дій чи бездіяльності МЮУ при здійсненні ним своїх повноважень, що не дає підстав для залучення МЮУ в якості відповідача у справі про відшкодування за рахунок держави шкоди відповідно до ст. 56 Конституції України, вимога до МЮУ про відшкодування моральної шкоди, завданої діями МВС України, суперечить законодавству. Належним відповідачем у даній справі є Держава Україна в особі Державної казначейської служби України. За таких обставин, представник відповідача вважає, що позивачем у розумінні положень ст. ст. 23, 1167 ЦК України, постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» не обґрунтовано та не надано жодного доказу завдання моральної шкоди. Суд, дослідивши позовну заяву та додані до неї документи, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається з позовної заяви та доданих до неї документів, вимоги позивача мотивовані протиправними діями Міністерства внутрішніх справ України при розгляді звернення від 06.08.2012, чим, на думку позивача, йому завдано моральну шкоду. [PERSON] заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди з МВС України, Держави Україна, яка була завдана в результаті незаконних дій посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України. Такі вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач, всупереч вимогам статті 40, 43 Конституції України, Закону України «Про інформацію», Закону України «Про доступ до публічної інформації, не виконало прохання позивача щодо надання інформації на запитання, вказані ним на сторінці 6-7 звернення що призвело до порушення його прав, гарантованих Конституцією України та спричинило йому моральні страждання у вигляді приниження честі, гідності та ділової репутації, моральних переживань, оскільки у зв'язку з відсутністю запитуваної інформації, позивач не може відстояти свої права в суді. Для відновлення попереднього стану, вимагає відшкодувати моральну шкоду в сумі 5 000 000,00 грн., яка, на думку позивача, на підставі вимог ст.ст. 22, 64 Конституції України, не може бути обмежена. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності, обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Статтею 56 Конституції України закріплено право кожного на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування; їх посадових і службових осіб. Положення ст. 1176 ЦК України закріплюють особливий режим відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду. Частиною 6 ст. 1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Частина 1 ст. 23 ЦК України закріплює, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно із ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому ця шкода полягає, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Твердження позивача про незаконність дій посадових осіб МВС України при розгляді його звернення від 06.08.2012 року не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, так як позивачем не було надано доказів визнання цих дій незаконними в установленому законом порядку, наявності причинного зв'язку між порушенням та моральною шкодою. Частинами 1, 2 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є безпідставними, а тому у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди слід відмовити.

Outcome: dismissed