Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-20 00:00:00

У березні 2021 року ТОВ «КСГ «Дніпро» пред`явило через суд позов до [PERSON] на предмет повернення позики в сумі 56000 грн. за договором, укладеним 10 серпня 2017 року та додатковою угодою від 02 квітня 2018 року на строк до 30 червня 2019 року, з підстав прострочення зобов`язання, з урахуванням індексу інфляції за період з червня 2018 року по лютий 2021 року в розмірі 8328,00 грн. та 3% річних - 3892,80 грн., оскільки на позасудові вимоги про погашення заборгованості відповідач не реагує. Відповідач свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв і про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином згідно з ст.ст. 131, 187 ч. 6 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем його постійного проживання (перебування). З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 12 квітня 2021 року з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. У судове засідання не з`явилися всі учасники справи, і про причини своєї неявки відповідач не повідомив та про розгляд справи в його відсутність не клопотав, на підставі чого без фіксування судового процесу технічними засобами проведений заочний розгляд справи згідно з ст.ст. 280, 281 ЦПК України з урахуванням письмової згоди представника позивача [PERSON] , від якого надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, яка з`ясуванню обставинне перешкоджає. Суд, дослідивши зібрані докази, відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно з вимогами ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч.2 ст.1047 ЦК України). Судом встановлено, що 10 серпня 2017 року між ТОВ «КСГ «Дніпро» в особі директора [PERSON] та [PERSON] , який перебував з Товариством в трудових відносинах згідно наказу № 6К від 11 січня 2016 року, укладений у простій письмовій формі договір позики, за умовами п. 1.1, 2.1, 2.2, 4.5 якого позивач передав у власність відповідача (позичальника) грошові кошти в сумі 85000,00 грн., а відповідач зобов`язався повернути кошти в тому ж розмірі, здійснюючи повернення згідно графіку, кожні 180 днів по 15000,00 грн. і останні 10 000,00 грн. не пізніше трьох років з моменту надання позики. За умовами п. 2.2 вказаного договору позика є безпроцентною. Відповідно до п. 4.3 вказаного договору у випадку звільнення позичальника з роботи ( з ініціативи адміністрації чи за власним бажанням позичальника)- тобто у випадку припинення трудових правовідносин між позичальником та позикодавцем - до моменту повернення всієї суми позики, наданої позичальникові відповідно до цього договору, сума позики підлягає обов`язковому поверненню позичальником негайно протягом 10 календарних днів з дня звільнення позичальника. На виконання договору позики та згідно визначеного пунктом 3.3. цього договору порядку позивач згідно видаткового касового ордеру № Р-375340 від 10 серпня 2017 року видав відповідачу кошти позики в сумі 85000,00 грн. (а.с.10). Наказом ТОВ «КСГ «Дніпро» № 577-к від 30 листопада 2017 року [PERSON] звільнено з посади начальника юридичного відділу Товариства на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України за згодою сторін (а.с.11). З огляду на настання обставин, передбачених пунктом 4.3. договору безпроцентної позики від 10 серпня 2017 року, сторонами: ТОВ «КСГ «Дніпро» як позикодавцем та [PERSON] як позичальником 02 квітня 2018 року укладена додаткова угода до цього договору, що за п.3 останньої є невід`ємною частиною договору від 10 серпня 2017 року, за умовами п.1.1 якої позичальник зменшує розмір позики шляхом прощення частини боргу у сумі 29000,00 грн. та сторони визначають суму позики за договором, яка підлягає поверненню позичальником у розмірі 56000,00 грн. За умовами пункту 1.2. додаткової угоди позичальник та позикодавець погодили повернення позики у сумі 56000,00 грн. у строк до 30 червня 2019 року включно, а позичальник, починаючи з травня 2018 року, зобов`язується повертати позику ануїтетними платежами по 4000,00 грн. щомісячно до 25 числа шляхом внесення в касу підприємства (а.с.9). За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст. ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. За статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. За умовами ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В судовому засіданні встановлено, що свої зобов`язання за договором від 10 серпня 2017 року з урахуванням додаткової угоди від 02 квітня 2018 року відповідач у відповідності до вимог ст.ст. 526, 1049 ЦК України в строк до 30 червня 2019 року, як і станом на час звернення позивача до суду, не виконав і грошові кошти ні ануїтетними платежами, ні достроково у повному обсязі, не повернув, прострочивши таким чином перед позивачем виконання взятих на себе зобов`язань на суму в 56000,00 грн., у зв`язку з чим права позивача згідно зі ст. 611 ЦК України підлягають захисту з присудженням на його користь суми основного боргу в розмірі 56000,00 грн. Одночасно, згідно з правилами ч.2 ст.625 ЦК України витрати від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів період з 01 червня 2018 року по лютий 2021 року, тобто за 977 дні, за розрахунком позивача, перевіреного судом з огляду на умови про ануїтетні платежі згідно додаткової угоди, складатиме 8328,00 грн., та компенсація (плати) боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами за період з 01 червня 2018 року по 23 березня 2021 року становитимуть 3892,80 грн. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ст. 141 ЦПК України пропорційно розміру задоволених вимог позивача.

Outcome: approved