Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-12 00:00:00

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ «Приват Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого вказувало на те, що відповідно до кредитного договору №б/н від 26.02.2010 року відповідач отримав кредит в розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписуючи заяву про надання кредиту, відповідач засвідчив, що ознайомився та погодився з умовами надання банківських послуг та тарифами банку. Посилаючись на те, що банк свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі й відповідно надав позичальнику обумовлену суму коштів, однак відповідач у порушення умов договору свої зобов'язання належним чином не виконує, що призвело до того, що станом на 31.08.2014 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 22220,45 грн., яка складається у тому числі: із заборгованості за кредитом - 15057,02 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 5093,69 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 535,43 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1034,31 грн., просив позов задовольнити та стягнути на користь банку заборгованість за кредитним договором № б/н від 26 лютого 2010 року в сумі 22220,45 грн. та судові витрати. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні поданий ПАТ КБ «Приват Банк» позов визнав у повному обсязі, погодився із сумою заборгованості та проти його задоволення не заперечував. Так, відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищезазначене, суд вважає, що вказану цивільну справу можливо розглянути у судовому засіданні та ухвалити рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до укладеної кредитного договору №б/н від 26.02.2010 року відповідач отримав кредит в розмірі 15000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з умовами сплати відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідно до п. 6.5 Умов надання банківських послуг сторони погодили, що позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитним договором, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг, які є невід'ємною частиною договору, визначено, що договір діє 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодні зі сторін не проінформувала іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий самий термін. Пунктом 6.4 Умов передбачено, що у випадку незгоди зі змінами правил та/або тарифів банку, позичальник зобов'язаний надати банку письмову заяву про розірвання цього договору і здійснити погашення заборгованості перед банком (у випадку якщо вона є), в тому числі заборгованість, яка виникла протягом 30 днів з моменту повернення карт, виданих держателю і його довіреним особам. При незгоді зі списанням коштів по картрахунку письмово проінформувати банк про це протягом 35 днів з моменту списання. Також Умовами визначено, що у разі невиконання зобов'язань за договором, на вимогу банку позичальник зобов'язується виконати зобов'язання з повернення кредиту (у тому числі простроченого кредиту та овердрафту), а при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. +5 % від суми позову (п. 8.6 ). Як встановлено судом, відповідач [PERSON], підписуючи заяву про надання кредиту, засвідчив, що ознайомився та погоджується з умовами та правилами надання банківських послуг (а.с. 9), що свідчить про те, що відповідач з умовами був ознайомлений й відповідно сторони досягли домовленості щодо строків та порядку дії договору, сплати процентів та повернення кредитних коштів, а також тарифами банку. Крім того, як встановлено судом, ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредитні кошти, однак позичальник взяті на себе за кредитним договором зобов'язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості й відповідно останнє погашення кретину ним здійснено 04.02.2014 року. Зокрема, станом на 31.08.2014 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість перед банком в сумі 22220,45 грн., яка складається у тому числі: із заборгованості за кредитом - 15057,02 грн., заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 5093,69 грн., заборгованості по комісії за користування кредитом - 535,43 грн., штрафу (фіксована частина) - 500,00 грн., штрафу (процентна складова) - 1034,31 грн., що підтверджується наданим представником позивача на підтвердження своїх вимог відповідним розрахунком суми боргу (а.с.4-8). При цьому, останнє здійснення відповідачем погашення кредиту було здійснено у лютому 2014 року, що також не заперечується відповідачем. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ч.1 ст.530 ЦК України)). Відповідно до ст. 625 ЦК України позичальник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а кредитний договір відповідно до ст. 629 ЦК України є обов'язковим для виконання сторонами. Таким чином, суд вважає, що оскільки відповідач не виконав взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved