Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-29 00:00:00

У 2020 році Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Дніпропетровського обласного\~управління АТ «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором. У своєму позові банк зазначає, що 19.10.2018 року між Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та [PERSON] було укладено заяву про приєднання № 125621505 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та 19.10.2018 року відкрито рахунок № [NUMBER] , який у подальшому у зв`язку з виконанням вимог нормативно-правових актів Національного банку України змінився на [NUMBER] . При укладенні заяви про приєднання сторони керувалися ч. 1 ст. 634 ЦК України, відповідно до якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому: друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У зв`язку з підписанням заяви про приєднання [PERSON] беззастережно приєднався до Договору в редакції, яка на день підписання цієї заяви про приєднання була розміщена на офіційній Інтернет-сторінці банку, та уклав з банком договір, складовою частиною якого є умови Договору банківського рахунку, кредитного договору (п.п. блоку 3 «Умова про приєднання до Договору» заяви про приєднання. Відповідно до умов договору банк відкрив на ім`я клієнта поточний рахунок, операції за яким можуть здійснюватися з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) та дебетовою кредитною схемою. 19.10.2018 року між АТ «Ощадбанк» та позичальником також було укладено заяву на встановлення відновлювальної кредитної лінії (кредиту). Починаючи з 25.10.2018 року відповідачу було встановлено кредитний ліміт у розмірі 37\~000 грн. Процентна ставка за кредитом є фіксованою і складає 38 процентів річних за користування кредитними коштами на момент укладання цього кредитного договору та може бути змінена в порядку та на умовах, визначених договором, окрім користування кредитним коштами протягом Грейс-періоду. Банк виконав у повному обсязі свої зобов`язання перед позичальником. Однак відповідачем не виконуються взяті на себе зобов`язання. Станом на 01.09.2020 року заборгованість [PERSON] складає 19404,46 грн., з яких: 18230,49 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 197,10 грн. комісія; 258,43 грн. пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 117,14 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 507,40 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 13,75 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 52,76 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 27,39 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. За цих підстав банк просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у загальному розмірі 19404,46 грн. та суму сплаченого судового збору в розмірі 2102 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 грудня 2020 року позовну заяву Акціонерного товариства\~«Державний ощадний банк України»\~в особі\~філії Дніпропетровського обласного\~управління Акціонерного\~товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON] було прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, в матеріалах справи наявна його заява про розгляд справи без його участі6 в якій просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, неодноразово викликався в судове засідання за своїм зареєстрованим місцем проживання, відзив на позов не надав. У зв`язку з неявкою відповідача судове засідання та ненаданням ним відзиву на позов справу розглянуто в його відсутність на підставі наявних даних та доказів у відсутності відповідача в заочному порядку. За правилами частини четвертої та п`ятої\~статті 268 ЦПК України\~у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов АТ\~«Державний ощадний банк України»\~в особі\~філії \~Дніпропетровського обласного\~управління АТ «Державний ощадний банк України» підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що на підставі заяви про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) від 19 жовтня 2018 року відповідачу було відкрито рахунок та надано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту в сумі 37000 грн. 00 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 38 % річних. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання за кредитним договором. Згідно з наданим банком розрахунком позивачу нарахована заборгованість у загальному розмірі 19404 грн. 46 коп., яка складається з наступного: 18230,49 грн. заборгованість за основним боргом (кредитом); 197,10 грн. комісія; 258,43 грн. пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 117,14 грн. пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 507,40 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 13,75 грн. три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 52,76 грн. втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 27,39 грн. - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. Вирішуючи спір між сторонами щодо стягнення вказаних сум, суд враховує, що відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частиною першою статті 1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем)у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 1050\~ЦК України передбачено, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи, що відповідач порушив строки повернення кредиту, внаслідок чого виникла прострочена заборгованість за кредитним договором, позовні вимоги банку в частині стягнення основного боргу в розмірі 18230,49 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Крім того, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання за договором, банк правомірно нарахував до стягнення з відповідача інфляційні витрати та три проценти річних на прострочену суму боргу та процентів за користування кредитом, які відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання та виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами. Разом із тим, суд вважає, що вимоги банку в частині стягнення з відповідача комісії та пені є недоведеними. Суд звертає увагу, що у заяві відповідача про приєднання до договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб процентна ставка за користування кредитом та неустойка (пеня) за несвоєчасне погашення заборгованості не визначені. Банк, пред`являючи вимоги про погашення основної сумі боргу, просив також стягнути з відповідача пеню за несвоєчасне погашення основного боргу та процентів за користування кредитом. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, банк посилається на Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, зокрема умови надання кредиту. Однак матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими умовами був ознайомлений відповідач та погодився з ними. Крім того, банком було долучено до матеріалів справи копію паспорта споживчого кредиту (кредитної лінії на БПК). Однак суд не може прийняти до уваги викладені у ньому умови, оскільки така інформація надається споживачу до укладення договору про споживчий кредит та зберігає чинність і є актуальною до 19 жовтня 2018 року, тобто у день укладення договору. Тож суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України, оскільки без надання підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу умови кредитного договору, відсутність у долучених до позовної заяви документах доказів домовленості сторін про розмір пені та сплату комісії, надані банком договір та умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем відповідного договору, оскільки в даному випадку не дотримано вимоги статті 207 ЦК України, так як названі документи не містить підпису відповідача, тому суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину укладеного між сторонами договору. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року по справі № 342/180/17-ц. Згідно з частиною шостою\~статті 81\~ЦПК\~України кожна\~сторона повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що позивачем не надано доказів на підтвердження своїх вимог у частині стягнення пені та комісії, позовні вимоги банку необхідно задовольнити частково, а саме в частині стягнення з відповідача та користь позивача заборгованості, яка утворилася станом на 01.09.2020 року та складається з заборгованості за основним боргом (кредитом) у розмірі 18230,49 грн., трьох процентів річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) в розмірі 507,40 грн.; трьох процентів річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 13,75 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту)в розмірі 52,76 грн. та втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом у розмірі 27,39 грн., а всього 18831,79 грн., оскільки відповідачем не надано доказів на спростування вказаної заборгованості. Крім того, при зверненні до суду банком був сплачений судовий збір у розмірі 2102 грн. Відповідно до частини 1\~статті 141 ЦПК України\~у зв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь банку підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру задоволених позовних вимог у сумі 2039 грн. 99 коп. (97,05 %).

Outcome: partial