Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-30 00:00:00

У березні 2020 року АТ «Ощадбанк» в особі філії - Дніпропетровське обласне управління Акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість у розмірі 28428,70 грн та судові витрати - 2102 грн. Позов обґрунтовано тим, що [PERSON] в АТ «Ощадбанк» було підписано Заяву про приєднання № 1441498 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), на підставі якої відповідачу було відкрито поточний рахунок № [NUMBER] . Також відповідачем було підписано Заяву на встановлення кредитної лінії (Кредиту), чим ініціювала надання їй відновлювальної кредитної лінії на картковий рахунок № [NUMBER] з параметрами кредитування: бажаний розмір кредиту 27500,00 грн на строк 60 місяців з фіксованою процентною ставкою за кредитом у розмірі 38,00 процентів річних. У зв`язку із порушенням відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, станом на 18.02.2020 року заборгованість перед банком складає 28428,70 грн, з яких: 25425,15 грн - заборгованість за основним боргом (кредитором); 2083,31 грн - проценти за користування кредитом; 27,94 грн - комісія; 398,85 грн - пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 187,47 грн - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 251,37 грн - три проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 39,21 грн - три проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; 5,06 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту); 10,34 грн - втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом. 01 грудня 2020 року в судовому засіданні представником позивача було заявлено клопотання про зменшення позовних вимог, однак таке клопотання було залишено судом без розгляду та повернуто, оскільки подано з порушенням строків, встановлених п.2 ч.2 ст. 49 ЦПК України. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Заслухавши пояснення сторін, ознайомившись з письмовими доказами, дослідивши обставини справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, з огляду на наступне. Судом встановлено, що 03 вересня 2018 року відповідач підписала Заяву про приєднання № 1441498 до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки). Відповідно до Заяви на встановлення відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) позивач та відповідач узгодили бажаний розмір кредиту в розмірі 27500 грн. строком кредитування - 60 місяців (а.с.8,9). Як вбачається з копії розписки відповідач [PERSON] отримала платіжну картку № [NUMBER] на своє ім`я по рахунку № [NUMBER] (а.с.80). В подальшому номер поточного рахунку було змінено з « [NUMBER] » на «[NUMBER]», а потім на «[NUMBER]» (а.с.92,93). Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення договору кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Відповідно до ст. 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. Згідно ч. 5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів). За приписами статтей 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Приймаючи рішення по справі, суд враховує, що з 18.02.2020, тобто дати станом на яку було розраховано первісний розмір заборгованості який просив стягнути позивач, залишок заборгованості за кредитом зменшився, оскільки відповідачем було частково погашено розмір заборгованості і станом на 03.11.2020 року, складає 22164,01 грн, з яких: заборгованість за основним боргом (кредитом) - 20754,24 грн, комісія - 27,94 грн, пеня за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 398,85 грн, пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 187,47 грн, 3 проценти річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 708,69 грн, 3 проценти річних за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 45,93, втрати від інфляції за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту) - 17,43 грн., втрати від інфляції за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом - 23,46 грн. Вказана сума підтверджується довідкою АТ «Ощадбанк» від 30.11.2020 року № 103.20-12/1-2217. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню лише в частині стягнення заборгованості в сумі 22164,01 грн. В іншій частині позову слід відмовити за безпідставністю. Щодо доводів представника відповідача пронеправильність розрахунку розміру заборгованості, то суд вважає, що розрахунок відповідає умовам, узгодженим сторонами. Доводи представника в цій частині не підтверджуються та були спростовані представником позивача у судовому засіданні. Заяви про приєднання та на встановлення відновлювальної кредитної лінії, паспорт споживчого кредиту, підписані відповідачем, про що не заперечував представник відповідача, містять усі істотні умови договору, у тому числі й розмір кредиту, відсоткової ставки, штрафні санкції та інші умови. Відповідачем не надано суду зустрічного розрахунку та обґрунтованих доказів безпідставності вимог позивача. Доводи представника відповідача фактично зводяться до незгоди з наданим позивачем розрахунком. Проте, в судовому засіданні було перевірено надані позивачем розрахунки, які відповідають умовам узгодженим сторонами. Доводи представника відповідача щодо невідповідності номерів карток номерам рахунків не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову, оскільки викликані змінами у діючому законодавстві та відповідають фактичним розрахункам. Отже, суд не вбачає підстав для відмови у задоволенні позову. Враховуючи положення ч.1 ст. 141 ЦПК України, сума судового збору, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно розміру задоволених позовних вимог складає 1638,79 грн.

Outcome: partial