Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач зазначив, що 27 вересня 1997 року зареєстрував шлюб з відповідачем, про що Верхньорогачицьким відділом реєстрації актів громадського стану було видано свідоцтво про шлюб. Від шлюбу подружжя має малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між [PERSON] та [PERSON] припинено з 2013 року з причин відсутності взаємопорозуміння, різних поглядів на сімейне життя, у звязку з чим подружжя втратило почуття любові один до одного, спільне господарство не ведеться, тому подальше збереження шлюбу є неможливим. [PERSON] просить суд розірвати шлюб. В судове засідання [PERSON] не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та не заперечуєпроти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про день і час слухання справи повідомлялася у встановленому законом порядку, заяви про відкладення розгляду справи та про розгляд справи за її відсутності, як і заперечень на позов до суду не надходило. Згідно ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд визнає неявку відповідача у судове засідання неповажною та вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін, на підставі наявних доказів, які є достатніми для постановлення рішення, та ухвалення заочного рішення, проти чого не заперечує позивач. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд вважає, позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, у звязку з наступним. Судом встановлено, що 27 вересня 1997 року між [PERSON] та [PERSON] укладений шлюб, який був зареєстрований Верньорогачицьким відділом реєстрації актів громадського стану, актовий запис № 41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КГ № 252117. Після реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] змінено на прізвище [PERSON]. Від шлюбу подружжя має малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Частиною 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя № 11 від 21 грудня 2007 року, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З позову вбачається, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] та збереження їх сімї є неможливим і суперечить інтересам сторін, оскільки як зазначає позивач, що не спростовано відповідачем, фактично шлюбні відносини між подружжям припинені з 2013 року. Відповідачу\~\~судом направлялися копія позовної заяви, доданих до неї документів, розяснювалося право подати заперечення проти позову або свої докази. Незважаючи на це, відповідач\~тричі\~\~до суду не зявилася, судові повістки які були направленні за адресою реєстрації повернуті до суду із зазначенням «Укрпошти» за закінченням терміну зберігання. Відповідно до абз. 3 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за адресою проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручені їм належним чином. Ці обставини суд розцінює, що [PERSON] не оспорює викладені в позові обставини та факту розпаду їхньої сімї. На підставі викладеного, суд приходить до переконання, що сімя сторін фактично розпалася, зберегти її немає ні можливості, ні бажання у сторін, а тому подальше перебування в шлюбі буде суперечити інтересам подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Виходячи зі змісту положень ст. 113, ч. 3 ст. 115 СК України, ч. 8 ст. 235 та ч. 8 ст. 8 ЦПК України, суд зазначає в рішенні про вибір прізвища тим з подружжя, який змінив прізвище під час державної реєстрації шлюбу, що розривається.

Outcome: approved