Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-11 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», третя особа Дніпропетровська філія державного підприємства «Національні інформаційні системи», про виключення з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запису про обтяження автомобіля, у якій просив виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна запис про обтяження автомобіля «OPEL ASTRA», реєстраційний номер [NUMBER] , вид обтяження - приватне обтяження, тип обтяження: застава рухомого майна, відомості про обмеження відчуження: заборона відчуження, обтяжувач - ТОВ «ФК «Дніпрофінансгруп»», дата реєстрації обтяження - 30 січня 2019 року, за № 17280173 та стягнути на користь позивача судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 13.11.2010 року він став власником придбаного ним транспортного засобу «OPEL ASTRA», реєстраційний номер [NUMBER] . Згодом, маючи намір продати даний транспортний засіб, [PERSON] 27 березня 2019 року отримав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, із якого слідувало, що 30.01.2019 року Дніпропетровською філією державного підприємства «Національні інформаційні системи» на його транспортний засіб накладено приватне обтяження на підставі укладеного договору з ПАТ «Комерційний банк «Експобанк» №124/2008 від 28.05.2008 року. Боржник - [PERSON] . Із отриманого витягу вбачається, що жодних договорів із даним банком позивач не укладав і не є його боржником. Оскільки, на момент придбання транспортного засобу вказане обтяження було відсутнє, накладене лише 30 січня 2019 року, автомобіль позивачем було придбано і зареєстровано 13 січня 2010 року, таким чином, відповідачем безпідставно порушено майнові права [PERSON] на розпорядження власністю, у зв`язку з чим, останній звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 14 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження, справа розглянута без повідомлення (виклику) сторін. Сторонам було направлено копію ухвали від 14.04.2021 року, а також відповідачу було направлено копію позовної заяви із додатками. З урахуванням вимог ст.ст.19,274,276,277 ЦПК України, розгляд справи здійснено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи; особи, які беруть участь у справі, не викликались. Відповідач у встановлений судом строк надав суду відзив на позовну заяву, у якому заперечував проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість та недоведеність. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 28.05.2008 року між ПАТ «КБ «Експобанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №124/2008 USD. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між ПАТ «КБ «Експобанк» та [PERSON] , 28.05.2008 року укладено договір застави, посвідчений приватним нотаріусом КМНО Жуковською О.Р. за реєстр. №837. Відповідно до умов укладеного договору, заставодавцем передано заставодержателю предмет застави, а саме: транспортний засіб марки Opel модель Astra, 2007 року випуску, сірого кольору, кузов № [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . 29 травня 2008 року на підставі вказаного договору застави, Київською філією ДП «Інформаційний центр» до Державного реєстру обтяжень рухомого майна внесено запис №7280093 щодо відомостей про приватне обтяження предмету застави, що підтверджується витягом №18825653 про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна від 29.05.2008 року. Отже Банком - первісним кредитором, як обтяжувачем, було зареєстроване обтяження на заставне майно автомобіль, про що містяться відомості в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Як вбачається зі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , виданого 13.01.2010 року Липовецьким ВРЕР УДАІ ГУМВС України у Вінницькій області, [PERSON] є власником автомобіля «OPEL ASTRA», № кузову [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Отже, Державний реєстр обтяжень рухомого майна містив обтяження на спірний автомобіль, яке існувало, в тому числі, і на реєстрації автомобіля за позивачем. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 04 лютого 2011 року позов ПАТ «КБ «Експобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Експобанк» заборгованість за договором кредиту у сумі 510 144,39 грн., судовий збір у сумі 1 700,00 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення у сумі 120,00 грн. (ЄДРСР №18618446). Згідно Договору про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 06.03.2018 року, право вимоги за договором кредиту від 28.05.2008 року, укладеним з [PERSON] , первісний кредитор відступив на користь ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» разом з усіма додатками до нього (у т.ч. графіками здійснення платежів) та додатковими договорами (угодами), договорами про внесення змін, змінами і доповненнями, що є його невід`ємними частинами. За наслідками укладення вказаного договору, Приватним нотаріусом КМНО Антиповою І.В. 07.03.2018 року зареєстровано зміни до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна №7280093 щодо нового заставодержателя - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», що підтверджується відповідним витягом з Державного реєстру № 55064168 від 07.03.2018 року. Ухвалою Шевченківського районного суду м.Києва від 11 грудня 2018 року у цивільній справі №2-2345/11, замінено сторону (стягувача) у виконавчому провадженні №50835521 з примусового виконання рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 04 лютого 2011 року по цивільній справі № 2-2345/11 за позовом Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Експобанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, замінено Публічне акціонерне товариство «Комерційний банк «Експобанк» на його правонаступника - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп». Рішенням Кіровського районного суду м.Дніпропетровська від 12 жовтня 2020 року у цивільній справі №203/1422/20 в задоволенні позову [PERSON] до Дніпропетровської філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» про визнання протиправною бездіяльності відповідачів щодо внесення до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомостей про припинення обтяжень та виключення з реєстру обтяжень №17280173 від 30.01.2019 року стосовно легкового автомобіля «Opel Astra» н/з [NUMBER] ; зобов`язання Дніпропетровську філії Державного підприємства «Національні інформаційні системи» внести до Державного реєстру обтяжень рухомого майна відомості про припинення обтяжень та виключити з реєстру обтяжень №17280173 від 30.01.2019 року стосовно легкового автомобіля «Opel Astra» н/з [NUMBER] відмовлено. Застава це спосіб забезпечення зобов`язань (стаття 1 Закону України «Про заставу»), в силу якої кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України). Статтями 598, 599 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином на підставах встановлених договором або законом, а частиною другою статті 589 ЦК України визначено право заставодержателя задовольнити за рахунок предмета застави в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до вимог статті 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяження рухомого майна реєструються в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Статтею 27 Закону України «Про заставу» передбачено, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Відповідно до статті 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Якщо предмет застави відповідно до закону чи договору повинен знаходитись у заставодержателя, право застави виникає в момент передачі йому предмета застави. Якщо таку передачу було здійснено до укладення договору, то з моменту його укладення. Реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та не впливає на чинність договору застави. У статті 28 Закону України «Про заставу» перераховані випадки, коли припиняється застава, а саме: з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання; в разі загибелі заставного майна; в разі придбання заставодержателем права власності на заставне майно; в разі примусового продажу заставного майна; при закінченні терміну дії права, складає предмет застави; в інших випадках припинення зобов`язань, встановлених Законом. Відповідно до частини першої статті 10 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частина друга статті 590 ЦК України). За змістом статті 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином (якщо інше не встановлено законом). Оскільки жодна з перелічених у статті 28 Закону України «Про заставу» обставин не мала місце у спірних правовідносин, то відсутні підстави вважати, що обтяження на спірний автомобіль втратило силу, обтяження, що існує, є способом захисту законних прав відповідача (банка) на повернення кредитних коштів, виданих колишньому володільцеві спірного автомобіля, та отримання процентів та інших платежів, які сплачуються за користування кредитом, відповідно відсутні підстави для зняття вказаного обмеження, адже існує непогашена заборгованість за кредитним договором, згідно з яким були видані кредитні кошти для придбання автомобіля, і Державний реєстр обтяжень рухомого майна містив обтяження на спірний автомобіль, в тому числі, і на дату придбання транспортного засобу [PERSON] . Зазначені обставини не спростовані позивачем, який у позові взагалі не згадує про первісне обтяження та його чинність на час придбання ним автомобіля, а лише бездоказово посилається на відсутність обтяжень на час придбання автомобіля та незаконність реєстрації обтяження за новим кредитором (обтяжувачем), надаючи витяг, що не підписаний уповноваженою особою та не містить відповідної печатки органу, та у якому дата реєстрації зазначена як 30.01.2019 року, в той час, як зміни до реєстраційного запису Державного реєстру обтяжень рухомого майна №7280093 щодо нового заставодержателя - ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп» було внесено ще 07.03.2018 року. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування, відповідно до ч.2 ст.77 ЦПК України, є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому, відповідно до ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Однак, позивачем не надано жодного належного доказу на підтвердження того факту, що на день набуття права власності на предмет застави обтяження в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна був відсутній запис про обтяження транспортного засобу. Позивач на час придбання автомобіля, не був позбавлений можливості перевірити в Державному реєстрі обтяжень рухомого манна інформацію щодо можливого обтяження рухомого майна. Крім цього, позивачем, окрім копії свідоцтва про реєстрацію, не надано жодного належного доказу на підтвердження обставин набуття права власності на транспортний засіб. Позивачем не враховано, що заставодавець згідно зі статтею 17 Закону України «Про заставу» може відчужувати заставлене майно тільки за згодою заставодержателя, а також те, що заборгованість за кредитним договором не погашена. Доводи позову про те, що позивач є добросовісним набувачем та законним власником транспортного засобу, і не має ніяких зобов`язань перед ПАТ «КБ «Експобанк», відхиляються, оскільки застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи, а отже, на нього може бути звернено стягнення з підстав, передбачених статтею 25, 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Інші доводи позову відхиляються, оскільки, як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, ні первісним заставодержателем ні його правонаступником відповідачем, як новим заставодержателем не надавалась згода на відчуження заставного майна спірного автомобіля, обтяження заставою транспортного засобу виникло з моменту укладення договору застави з первісним кредитором (ще з 29 травня 2008 року) та зберігало свою чинність, кредитне зобов`язання [PERSON] перед кредитором не погашено, заставний автомобіль відчужувався і придбавався в період дії зареєстрованого обтяження. Зміна державних реєстраційних номерів на спірний автомобіль не може бути підставою для скасування обтяження заставою транспортного засобу. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду, наведеними у постановах від 20.03.2019 року у справі № 202/32033/13, від 05.02.2020 року у справі № 569/11433/15, а також постанові від 28 грудня 2020 року у справі № 201/9852/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц зроблено правовий висновок про те, що визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи (пункт 41 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Як вбачається з матеріалів справи, позивач, відповідно до принципу диспозитивності цивільного процесу, на свій розсуд розпорядився своїми правами та обов`язками щодо обрання способу захисту, предмету та вимог позову, збирання доказів. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (§ 23 рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», заява № 63566/00). Підсумовуючи наведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволені позовних вимог [PERSON] слід відмовити в повному обсязі за недоведеністю. Оскільки суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позові, судові витрати позивачу не відшкодовуються, відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed