Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до районного суду з даною заявою. Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17 квітня 2012 року, виданого на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації за №2683 від 01.11.2011 року, [PERSON] належить земельна ділянка 0,1200 га, яка розташована на території Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. 03 січня 2017 року [PERSON] , був виданий паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, [NUMBER] , орган видачі 3232, дата оформлення - 03.01.2017 року. Проте у Державному акті та у паспорті виявлені розбіжності у прізвищі, оскільки у державному акті зазначено прізвище «[PERSON]», а у паспорті вказано « [PERSON] ». Тоді коли правильне прізвище заявника « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження, паспортом, свідоцтвом про одруження. Дана невідповідність в частині зазначення прізвища, ім`я та по-батькові заявника виникла в зв`язку з допущенням механічної помилки при оформленні Державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки в акті зазначено « [PERSON] ». Встановлення даного факту необхідно заявнику, для можливості реалізувати своє право володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою. Просив суд встановити факт належності, заявнику, [PERSON] , ( [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] », правовстановлюючого документу - Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, яка розташована на території Лісниківської сільської ради, Києво-Святошинського району, Київської області , виданого на підставі Розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області за №2683 від 01.11.2011 року, 17 квітня 2012 року, серія [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства. У судове засідання заявник та його представник не з`явилися. Представник заявника подав до суду заяву про слухання справи у його відсутність та просив заяву задоволити в повному обсязі. У судове засідання представник Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з`явився. Про час та місце розгляду справи повідомлено належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частинами 3, 4 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч. 1 ст. 81, 89 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При розгляді справи судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 17 квітня 2012 року, виданого на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації за №2683 від 01.11.2011 року, [PERSON] належить земельна ділянка 0,1200 га, яка розташована на території Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. 03 січня 2017 року [PERSON] , був виданий паспорт громадянина України з безконтактним електронним носієм, [NUMBER] , орган видачі 3232, дата оформлення - 03.01.2017 року. Проте у Державному акті та у паспорті виявлені розбіжності у прізвищі, оскільки у державному акті зазначено прізвище «[PERSON]», а у паспорті вказано «[PERSON]». Тоді коли правильне прізвище заявника « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про народження, паспортом, свідоцтвом про одруження. Дана невідповідність в частині зазначення прізвища, ім`я та по-батькові заявника виникла в зв`язку з допущенням механічної помилки при оформленні Державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки в акті зазначено « [PERSON] ». Судом враховано подані заявником копія паспорту [PERSON] , копія свідоцтва про народження [PERSON] , копія свідоцтва про одруження. Частиною 1 ст.319 ЦПК України встановлено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 12 постанові № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення відповідно до п.6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Заяви про встановлення із зазначених підстав факту належності особі вироку або рішення суду, квитка про членство в об`єднанні громадян, військового квитка, посвідчення до ордена або медалі, паспорта, чи свідоцтв, що їх видають органи реєстрації актів громадянського стану, та інших документів, що посвідчують особу, не підлягають розгляду в порядку, передбаченому главою 37 ЦПК, оскільки ці питання вирішуються органом, який видав документ. Судами також не встановлюється тотожність особи. Разом з тим, на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. З матеріалів справи вбачається, що підтвердження факту прововстановлюючого документу необхідно заявнику, для можливості реалізувати своє право володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою. В ході дослідження матеріалів справи та перевірки їх доказами суд прийшов до висновків, що знайшли своє підтвердження наступні факти, що в Державному акті на право приватної власності на земельну ділянку загальною площею 0,1200 га, яка розташована на території Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, виданого на підставі Розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області за №2683 від 01.11.20111 року, 17 квітня 2012 року, серія [NUMBER] , кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER] , цільове призначення земельної ділянки - для ведення особистого селянського господарства дійсно зроблено технічну помилку та зазначено прізвище на ім`я якого видано Держаний акт « [PERSON] », замість « [PERSON] ». Зазначені факти підтверджується наявними у справі доказами, дослідженими судом під час розгляду справи, що узгоджуються між собою та з іншими матеріалами цивільної справи. Враховуючи викладене, зважаючи на те, що заявник у інший спосіб не може довести факт належності правовстановлюючого документу і зазначені обставини перешкоджають подальшій реалізації свого права володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, оцінюючи всі досліджені докази в їх сукупності, суд вважає, що заява є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено Законом. Відтак, сплачений [PERSON] при звернені до суду з заявою про встановлення фактів судовий збір не відшкодовується за рахунок іншої сторони.

Outcome: approved