Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

У березні 2017 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначили, що 17 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON]. О.Ю. було укладено кредитний договір № 08-330/Ж/012-К, відповідно до п. 1.1 якого банк надав у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 32500,00 доларів США з кінцевим терміном погашення до 14 серпня 2028 року в порядку, визначеному цим договором. Відповідач, в порушення умов договору, погашення кредиту не здійснює, станом на 15.12.2016р. має прострочену заборгованість за кредитом 10780,18 дол. США, за відсотками 6940,41 дол. США. Позивач просить стягнути з відповідача вказану заборгованість та судовий збір. Представник позивача [PERSON] у сьогоднішнє в судове засідання не зявився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. В минулому судовому засіданні представник позивача надав пояснення ідентичні викладеним у позовній заяві. Посилався на те, що відповідач погашення кредиту не здійснює тривалий час. Останнє погашення було 01.08.2013 року. Просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився. Причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування заперечень, посилається на те, що позивачем пропущений строк позовної давності за позовними вимогами про стягнення заборгованості за кредитом і за процентами, про що подав заяву про застосування позовної давності (а.с.46). Суду пояснив, що дійсно 15 серпня 2008 року між позивачем і [PERSON] був укладений кредитний договір, за яким відповідач отримала в кредит грошові кошти на придбання квартири у сумі 32500,00 дол. США, зі сплатою 13% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 14 серпня 2028 року. В якості забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між Банком і [PERSON] також був укладений іпотечний договір, за яким відповідач передала в іпотеку придбану нею за кредитні кошти однокімнатну квартиру. Внаслідок інфляційних процесів у країні, вона не змогла виплачувати кредит. Останній платіж за кредитним договором був здійснений нею у жовтні 2011 року. У березні 2012 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 16 липня 2012 року позовні вимоги банку були задоволені. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором було звернуто стягнення на квартиру [ADDRESS]. В межа виконавчого провадження вказана квартира була продана на прилюдних торгах 19 червня 2013 року. Грошові кошти, виручені від продажу цієї квартири, були перераховані державним виконавцем на рахунок позивача 01.08.2013 року. Відповідно до п.4.4 ст. 4 кредитного договору, в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Оскільки [PERSON] здійснила останній платіж 10 червня 2011 року, то строк користування кредитом сплив 11 вересня 2011 року. Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по кредиту тільки у березні 2017 року, тобто поза межами трирічної позовної давності. Просить відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, суд встановив таке. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 1050 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Згідно зі статтею 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статей 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.\~\~ 15 серпня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір №08-330/Ж/012-К, за умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 32500,00 доларів США зі сплатою 13% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 14 серпня 2028 року. Погашення кредиту здійснюється до 10 числа кожного місяця (включно), починаючи з 01 вересня 2008р. до 14 серпня 2028р. в порядку визначеному у пункті 1.1.1 статті 1 кредитного договору. В якості забезпечення виконання зобовязань за Кредитним договором між Банком і [PERSON] також був укладений іпотечний договір, за яким відповідач передала в іпотеку придбану нею за кредитні кошти однокімнатну квартиру [ADDRESS] (п.1.3.1 ст.1). 13 жовтня 2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» і [PERSON] укладено додаткову угоду №1 до кредитного договору від 15 серпня 2008 року (а.с.11), за якою з 20.10.2008р. встановлено процентну ставку за користування кредитом на рівні 13,5% річних. Як вбачається із розрахунку заборгованості станом на 05.12.2016р.(а.с.20), довідки про погашення заборгованості за період з 15.08.2008р. по 05.12.2016р. (а.с.21), виписки по рахунку відповідача за період з 15.08.2008р. по 23.04.2009р. і за період з 24.04.2009р. по 20.05.2011р. ( а.с.56-79) останній платіж на погашення заборгованості за кредитом відповідачка здійснила 10.06.2011р. у сумі 235,00 дол. США. У березні 2012 року \~ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки\~\~- квартиру [ADDRESS]. \~\~\~В матеріалах цивільної справи № 801/3952/2012, яка була оглянута в судовому засіданні, міститься копія вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» від 16.02.2012 року про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором в загальній сумі 181260,85 грн. Рішенням Бердянського міськрайонного суду у цій справі від 16 липня 2012 року вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» були задоволені, в рахунок погашення заборгованості за кредитом у сумі 181260,85 грн. звернуто стягнення на належну [PERSON] квартиру. Як вказує представник відповідача вказана квартира була продана з прилюдних торгів 19 червня 2013 року, на підтвердження чого надано суду Протокол проведення прилюдних торгів №08-0283/13-1. Таким чином, вказана у розрахунку заборгованості сума дострокового погашення кредиту 01.08.2013 року у розмірі 9237,77 дол. США, що еквівалентно 73837,50 грн., є перерахованою державною виконавчою службою вирученої від продажу квартири суми, а не добровільним погашенням заборгованості відповідачем, як вказував представник позивача. Відповідно до пункту 4.4 статті 4 Кредитного договору в разі невиконання (неналежного виконання) позичальником своїх обов'язків протягом більше, ніж 90 календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив та відповідно, позичальник зобов'язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час користування кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобов'язань за щомісячним погашенням платежів, зокрема в разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш ніж 90 календарних днів своїх обов'язків щодо своєчасної сплати кредиту та процентів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а позичальник зобов'язаний протягом 1 робочого дня повернути кредит у повному обсязі, сплатити відсотки та штрафи, отже, сторони врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобов'язання, та визначили умови такого повернення коштів. Судом встановлено, що позичальник здійснив останній платіж 10 червня 2011 року. Наступний платіж вона мала здійснити до 10 липня 2011 року включно. Але з цього часу погашення кредиту не здійснювала взагалі. У такому випадку, відповідно до вимог пункту 4.4 статті 4 кредитного договору, у разі невиконання договору більш ніж на 90 календарних днів, позичальник повинен був повністю повернути кредит і сплатити відсотки на 91 день, тобто 09 жовтня 2011 року. Вимоги п.4.4. ст..4 кредитного договору відповідачем не виконано. Саме від цієї дати має відраховуватися трирічний строк позовної давності для предявлення позову позивачем. Відповідно до статті\~256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті267 ЦК України). Перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті\~261 ЦК України). За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку (частина п'ята статті\~261 ЦК України). Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в статтях\~252\~-\~255 ЦК України. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття\~261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно із ч.2, ч.3 статті 264 ЦК України позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кілько боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Судом встановлено, що позивач 29 березня 2012 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 15 серпня 2008 року. Тобто позовна давність у даному випадку перервалася внаслідок предявлення позову (частини вимог) до боржника і почалася заново з 30 березня 2012 року. Позивач звернувся до суду із цим позовом тільки 14 березня 2017 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, встановленої законом. Згідно ч.4 ст.\~267 ЦК України\~сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Представником позивача подано заяву про застосування позовної давності до позовних вимог позивача, а тому у задоволенні позову необхідно відмовити з підстав пропуску позивачем строку позовної давності. Вищевказане узгоджується з правовими позиціями, викладеними в постановах Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-900цс16, від 07 червня 2017 року у справі №6-298цс17, які відповідно до ст.360-7 ЦПК України мають враховуватися судами. На підставі викладено,

Outcome: dismissed