Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-21 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що з 22.02.2008 сторони перебувають у шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , 2014 р.н. та дочку [PERSON] , 2008 р.н. Проте, за останні два роки відносини подружжя погіршились, вони перестали знаходити взаєморозуміння, мають різні погляди на життя та різні життєві цінності, спільний побут не ведуть. Вона вважає, що подальше спільне проживання однією родинною та збереження шлюбу з відповідачем неможливе, наміру врегулювати та відновити відношення з відповідачем вона не має. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.04.2020 відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження. В судове засіданні сторони не прибули, хоча про день час та місце його проведення були повідомлені належним чином. Позивач подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, на розподілі судових витрат не наполягала. Відповідач також подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав та не заперечував щодо розірвання шлюбу. Суд розглянув справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що останні два роки відносини подружжя погіршились, вони перестали знаходити взаєморозуміння, мають різні погляди та життя та різні життєві цінності, спільний побут не ведуть. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Згідно ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушення до їх збереження є порушенням права дружи ни, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотні значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з абз. 2 ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved