Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Посилався на те, що 15 серпня 2013 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір № 50010053, за яким відповідачу був наданий кредит у сумі 200 251, 16 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 24 655, 40 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Golf VII, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1968 куб см., рік випуску 2013, а [PERSON] зобов'язався прийняти кредит, належним чином його використовувати та повернути у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. Крім того, [PERSON] відповідно до вказаного договору було надано додатковий кредит у сумі, еквівалентній 9 509,95 доларів США в українських гривнях, що на дату укладення договору становила 77 239,80 грн., цільове призначення додаткового кредиту - сплата страхових платежів за договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору. Відповідно до пункту 1.3.1 Загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину договору, розмір платежів, що підлягають сплаті у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено у гривні станом на день укладення договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору. В подальшому відповідач зобов'язався сплачувати платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу за безготівковими операціями банку, зазначеного у договорі (ПАТ «Креді Агріколь Банк»). З метою забезпечення виконання відповідачем зобов'язань за кредитним договором був укладений договір застави автомобіля. З серпня 2014 року відповідач почав порушувати свої зобов'язання за договором щодо сплати щомісячних платежів, сплачуючи їх з порушенням встановленого терміну сплати та не у повному обсязі, а з жовтня 2014 року взагалі припинив виконувати свої зобов'язання за договором. Він частково не сплатив щомісячний платіж за вересень 2014 році та не сплатив у повному обсязі щомісячні платежі за жовтень, листопад, грудень 2014 року та за період з січня 2015 року по жовтень включно 2015 року, загальна сума заборгованості за щомісячними платежами за вказаний період становить 106 717,14 грн.. Договором передбачено право позивача визнати термін повернення кредиту таким, що настав, у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь - якого чергового платежу (його частини) на строк щонайменше один календарний місяць. 1 лютого 2016 року працівниками кур'єрської служби відповідачу було доставлено вимогу від 05.10.2015 року щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості. Пунктом 3.3. договору кредиту передбачено обов'язок відповідача повернути у повному обсязі суму кредиту та додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції протягом 30 календарних днів з дати одержання позичальником повідомлення про таку вимогу. Таким чином, останнім днем повернення кредиту та заборгованості було 2 березня 2016 року. Станом на 29 серпня 2016 року сума кредиту, що підлягає поверненню, за виключенням заборгованості за поточними платежами, становить еквівалент 16 606,61 долар США, що відповідно до обмінного курсу валют ПАТ «Креді Агріколь Банк», чинного на 26.08.2016 року складає 422 140,03 грн.. Проценти у обумовленому договором розмірі 9,9% річних за користування цими коштами за період з 01.11.2015 року по 29.08.2016 року (303 дні) становлять 35 174,81 грн.. Всього заборгованість за кредитом разом із сумою поточної заборгованості (106 717,14 грн.) становить 564 031,97 грн.. Заборгованість за додатковим кредитом за період з жовтня 2014 року по серпень 2016 року становить 80 294,15 грн.. На підставі ч.2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати через невиконання зобов'язань за кредитом становлять 21 496,38 грн., за додатковим кредитом 9 849,58 грн., всього 31 345,96 грн.. З метою стягнення існуючої заборгованості позивач звертався до спеціалізованої організації ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» та поніс витрати в сумі 8 400 грн., цю суму відповідач має компенсувати як збитки. Також позивач вимушений був звертатись за правовою допомогою до ТОВ «Юридична фірма «Вернер» для надання послуг по юридичному консультуванню, підготовці процесуальних документів та участі в судових засіданнях та поніс витрати на правову допомогу в сумі 6 000 грн.. З урахуванням викладеного позивач просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитом в сумі 564 031,97 грн., заборгованість за додатковим кредитом 80 294,15 грн., збитки у розмірі 8 400 грн., інфляційні витрати в розмірі 31 345,96 грн., всього 684 072,08 грн. та судові витрати. Рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 16 лютого 2017 року позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 50010053 від 15.08.2013 року в розмірі 198 261,59 грн., збитки у розмірі 7 000 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 078,92 грн.. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено. У апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині відмови у стягненні основної заборгованості у розмірі 422 140,03 грн., у стягненні процентів за користування кредитом в розмірі 35 174,81 грн., у стягненні інфляційних втрат у розмірі 31 345,96 грн. та ухвалити нове рішення, яким стягнути вказані суми. Посилається на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування обставин, неповне дослідження та неправильне трактування наявних у справі доказів стосовно оскаржуваної частини рішення. Суд відмовив у стягненні частини кредиту, посилаючись на відсутність розрахунку та неможливість ґрунтування рішення на припущеннях. Однак, розрахунок був наданий у позовній заяві. Так, у позові зазначено, що відповідач має сплатити достроково суму кредиту 16 606,61 доларів США, саме про це було зазначено у вимозі, яка була доставлена відповідачу 01.02.2016 року та у рядку 26 графіку погашення кредиту, що є додатком до договору. Станом на момент написання позовної заяви еквівалент суми 16 606,61 доларів США становить 422 140,03 грн.. За період з 01.11.2015 року по 29.08.2016 року за 303 дні нараховані проценти за користування вказаною сумою у обумовленому договором розмірі 9,9%, що склало 35 174,81 грн.. Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог про стягнення втрат від інфляційних процесів суд виходив із того, що внаслідок повернення кредиту в еквіваленті до долара США кредитор не несе збитків, викликаних знеціненням гривні, однак такий висновок є помилковим. Інфляційні втрати нараховані лише на щомісячні платежі зі сплати кредиту та додаткового кредиту в період з вересня 2014 року по березень 2016 року, щодо яких були виставлені рахунки, а не на залишок кредиту, як вказано у рішенні. Рахунки на сплату кредиту були виставлені у гривнях, а не в іноземній валюті. Відмовляючи у цій частині позову суд порушив вимоги ст. 625 ЦК України. В засідання апеляційного суду сторони не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені. Представник позивача приймав участь у розгляді даної справи в порядку відеоконференції 29 травня 2017 року та за його клопотанням було оголошено перерву на 09 червня 2017 року. Судова повістка на ім'я відповідача повернута на адресу суду з поміткою про неможливість її вручити у зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає. На підставі ч. 9 ст. 76 ЦПК України якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Згідно з ч.2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, рішення суду слід скасувати в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення достроково заборгованості за основним кредитом, процентів за користування кредитом та інфляційних втрат та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову з наступних підстав. Згідно із частиною першою статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до статей 526, 530, 610, частини першої статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За положеннями статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що 15 серпня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 50010053, відповідно до якого позивач надав [PERSON] кредит у сумі 200 251, 16 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 24 655, 40 доларів США, та додатковий кредит в сумі 77 239,80 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 9 509,95 доларів США, строком на 60 місяців, зі змінною процентною ставкою, з цільовим призначенням для придбання автомобіля марки VW, модель Golf VII, кузов [NUMBER], об'єм двигуна 1968 куб см., рік випуску 2013, а [PERSON] зобов'язався прийняти кредит, належним чином його використовувати та повернути у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та інші платежі відповідно до умов договору. Цільове призначення додаткового кредиту - сплата страхових платежів за договором страхування, укладеним на виконання умов кредитного договору. Зо¬бов'язання від¬по¬ві¬да¬ча пе¬ред ТОВ «Пор¬ше Мо¬бі¬лі¬ті» за вказаним кре¬дит¬ним до-го¬во¬ром за¬без¬пе¬че¬но¬ до¬го¬во¬ром за¬ста¬ви транс¬порт¬но¬го за¬со¬бу № 50010053 від 28.08.2013 ро¬ку, пос¬від¬че¬ним при¬ват¬ним но¬та¬ріу¬сом Донецького міського но¬та¬рі¬аль¬но¬го ок¬ру¬гу, згід¬но умов яко¬го від¬по¬ві¬дач на¬дав в за¬ста¬ву ав¬то¬мо¬біль VOLKS¬WAGEN Golf, ку¬зов № [NUMBER], об'єм дви¬гу¬на 1968 куб. см., рік ви¬роб¬ництва 2013, реє¬ст¬ра¬цій-ний но¬мер [NUMBER] Від¬по¬від¬но до кре¬дит¬но¬го до¬го¬во¬ру, між ак¬ціо¬нер¬ним то¬ва¬ри¬ст¬вом «Стра¬хо¬ва ком¬па¬нія «АХА страхування», як стра¬хо¬ви¬ком та [PERSON], як стра¬ху¬валь¬ни¬ком, ук¬ла¬де¬но До¬го¬вір доб¬ро¬віль¬но¬го стра¬ху¬ван¬ня на¬зем¬них транс¬пор¬тних за¬со¬бів № crP21916Га/13скв від 28.08.2013 ро¬ку. Ви¬го¬до¬на¬бу¬ва¬чем за до¬го¬во¬ром стра¬ху¬ван¬ня ви¬сту-пає ТОВ «Пор¬ше Мо¬бі¬лі¬ті». Кредитним договором визначено, що усі платежі за ним повинні бути сплачені у гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом Філії КБ «ПАТ «Креді Агріколь Банк», що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до статті 1.3 Загальних умов кредитування. Відповідно до підпункту 1.3.1 пункту 1.3 Загальних умов кредитування, що становлять невід'ємну частину договору, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено у еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанію рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку , назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту; при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених нижче особливостей. Пунктом 2.4 Загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту. Відповідно до п. 2.5 Загальних умов кредитування термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіка погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів. Згідно з п.5.6 Загальних умов кредитування в тому випадку, якщо позичальник в порушення пункту 5.5 цього Кредитного договору не укладе договір страхування або якщо укладений договір страхування не буде чинним з будь-яких причин, Компанія на власний вибір укладе такий договір страхування від власного імені або від імені позичальника та здійснить сплату страхових платежів, передбачених таким договором (договорами) страхування, на користь страхової компанії відповідно до умов, передбачених цими Загальними умовами кредитування. Позичальник дає згоду і доручає Компанії укласти від імені і за рахунок позичальника договір страхування та здійснити від імені і за рахунок позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором (договорами) страхування на користь страхової компанії. Позичальник компенсує Компанії витрати, понесені останньою у зв'язку із виконанням даного доручення/укладанням договору страхування від власного імені та сплатою страхових платежів, у порядку, передбаченому пунктами 1.7.1 -1.7.6 цього кредитного договору або в порядку, передбаченому пунктом 1.7.9 цього кредитного договору (у випадку неотримання позичальником Додаткового кредиту від Компанії). При укладенні кредитного договору сторони погодили, що цей договір складають у тому числі і Загальні умови кредитування. З матеріалів справи вбачається, що з серпня 2014 року [PERSON] порушив зобов'язання за договором, сплачуючи щомісячні платежі з порушенням встановленого терміну сплати та не у повному обсязі, а з жовтня 204 року взагалі не здійснював сплату щомісячних платежів в повернення кредиту. Рахунки, виставлені позивачем в період з вересня 2014 року по жовтень 2015 року (за виключенням трьох місяців - листопада, грудня 2014 року та січня 2015 року, коли банк надав відстрочку по сплаті основного боргу за кредитом та процентів і в ці місяці рахунки не виставлялись) ним не сплачені, виникла заборгованість за поточними платежами за вказаний період в сумі 106 717, 14 грн.. Згідно з підпунктом 3.2.1 пункту 3.2 Загальних умов кредитування компанія має право визнати термін повернення кредиту та додаткового кредиту таким, що настав, зокрема, у випадку порушення позичальником терміну сплати будь - якого чергового платежу (його частини) з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту та/або сплати плати за користування кредитом на строк щонайменше один календарний місяць. Оскільки відповідачем порушено терміни сплати платежів за кредитним договором протягом більше ніж одного місяця, позивач надіслав відповідачу вимогу від 05.10.2015 року про дострокове повернення кредиту, у якій вимагав достроково повернути несплачену суму кредиту, що становить еквівалент 16 606,61 доларів США і, відповідно до обмінного курсу за безготівковими операціями ПАТ «Креді Агріколь Банк», складає 350 964,10грн. та несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу) в сумі 154 253, 90 грн.. Згідно з повідомленням ТОВ «Експрес Мото Україна» вимога разом з рахунками доставлена за адресою відповідача 01.02.2016 року (а. с.48-51 т.1). У зв'язку з несплатою відповідачем заборгованості позивач звернувся до суду з даним позовом, у якому просив стягнути з відповідача: - прострочену заборгованість по сплаті чергових платежів за кредитним договором на підставі виставлених рахунків, що включають повернення тіла кредиту та процентів, за період з вересня 2014 року по жовтень 2015 року (за виключенням трьох місяців - листопада, грудня 2014 року та січня 2015 року) в сумі 106 717, 14 грн., інфляційні втрати за час прострочення цих платежів 21 496,38 грн.; - за¬бор¬го¬ва¬ність з до¬ст¬ро¬ко¬во¬го по¬вер¬нен¬ня кре¬ди¬ту в су¬мі 422 140,03 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом, щодо якого вимагається дострокове повернення, за період з 01.11.2015 року по 29.08.2016 року в сумі 35 174,81 грн.; - прострочену за¬бор¬го¬ва¬ність за до¬дат¬ко¬вим кре¬ди¬том за період з жовтня 2014 року по серпень 2016 року включно на підставі виставлених щомісячно рахунків, що включали тіло додаткового кредиту і проценти, в су¬мі 80 294,15 грн., інфляційні втрати за час прострочення цих платежів 9 849,58 грн.; - збитки в сумі 8 400 грн., понесені позивачем у зв'язку з невиконанням відповідачем умов договору, що полягають у витратах, понесених позивачем за договором з ТОВ «Юридична компанія «Тріпл Сі» для супроводження процесу стягнення заборгованості, а всього 684 072,08 грн.. Суд стягнув з відповідача на користь позивача прострочену заборгованість за основним кредитом за період з вересня 2014 року по жовтень 2015 року в сумі 115 905,89 грн. (32 807 грн. заборгованість за тілом кредиту та 83 098,63 грн. - проценти за користування кредитом) та заборгованість за додатковим кредитом в сумі 82 355,70 грн., всього 198 261 59 грн.. При визначенні вказаних сум суд керувався наданими позивачем щомісячними рахунками, що виставлялись ним до сплати відповідачу. Рішення в частині задоволення позову не оскаржене. Згідно із ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення за¬бор¬го¬ва¬ності з до¬ст¬ро¬ко¬во¬го по¬вер¬нен¬ня кре¬ди¬ту в су¬мі 442 140,03 грн. суд виходив із того, що в матеріалах справи відсутній розрахунок вказаної суми, відсутня виписка по рахунку, суд не може ґрунтувати рішення на припущеннях. З вказаним висновком суду погодитись неможливо, оскільки він не відповідає фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права. Умовами кредитного договору передбачено, що сторони домовились про щомісячне погашення кредиту відповідно до графіку погашення, що є невід'ємною частиною договору, при цьому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених позивачем рахунків у гривні, розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку ПАТ «Креді Агріколь Банк» до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка. Згідно з позовною заявою відповідачем не сплачені виставлені позивачем рахунки за основним кредитом за період з вересня 2014 року по жовтень 2015 року в сумі 106 717, 14 грн. та за додатковим кредитом за період з жовтня 2014 року по серпень 2016 року включно в сумі 80 294,15 грн.. 05 жовтня 2015 року позивач направив відповідачу вимогу про дострокове погашення кредиту та після цього не виставляв щомісячні рахунки в повернення основного кредиту. Станом на 15.10.2015 року залишок кредиту згідно графіку погашення кредиту становить 15 440,13 доларів США (рядок №26 графіка, а.с.21), а, з врахуванням того, що позивач надав відповідачу відстрочку по сплаті основного боргу за кредитом та процентів на період з 01.11.2014 року по 31.01.2015 року, що підтверджено тим, що рахунки по сплаті щомісячних платежів з основного кредиту за листопад, грудень 2014 року та січень 2015 року не виставлялись, графік змінився на три місяці, тобто на три рядки вище, у графі 23 залишок заборгованості становить 16 606,61 доларів США. Позивач надав до позовної заяви копію графіку погашення кредиту, підписаного сторонами, що є невід'ємною частиною договору кредиту, та проект додаткової угоди до кредитного договору від 02.10.2014 року, у якій відповідачу надається відстрочка по сплаті основного боргу за кредитом на процентами на період з 01.11.2014 року по 31.01.2015 року.(а. с. 21-23, 30-33). Проект додаткової угоди не підписаний сторонами, тому не став частиною договору. На ухвалу суду про усунення недоліків позовної заяви позивач надав письмові пояснення про те, що відповідач письмово звертався із заявою про надання відстрочення платежу на три місяці, у відповідь на цю заяву була підготовлено додаткову угоду та новий графік погашення, яка була направлена відповідачу на електронну адресу для погодження, однак, у зв'язку з припиненням пересилання пошти, додаткова угода і новий графік підписані не були(а.с.142 -148 т.1). Враховуючи, що банком добровільно було надано відстрочення платежу на три місяці, рахунки за листопад, грудень 2014 року та січень 2015 року виставлені лише на погашення додаткового кредиту та процентів за користування додатковим кредитом, у графах «погашення суми кредиту» та «проценти за користування кредитом» за ці місяці проставлено «0» (а.с.36-38 т.1), що вбачається також і із розрахунку заборгованості за кредитом, приведеного у позовній заяві, доводи апеляційної скарги про те, що на момент припинення виставлення рахунків по сплаті щомісячних платежів з повернення основного кредиту та надіслання вимоги про дострокове повернення кредиту достроково підлягав поверненню залишок кредиту в сумі 16 606,61 доларів США є обґрунтованими. На день направлення вимоги про дострокове погашення кредиту 16 606,61 доларів США становило 350 946, 10 грн. (а.с.48 т.1). На час складання позовної заяви 16 606,61 доларів США становило 422 140, 03 грн. за курсом ПАТ Креді Агріколь Банк на 26.08.2016 року 25,420 гривень за долар США (16 606,61 доларів США х 25,420 = 422 140, 03 грн.), розрахунок, приведений у позовній заяві є вірним. За період з 01.11.2015 року по день складання позову - по 29.08.2016 року, тобто за 303 дні нараховано обумовлені договором проценти за користування кредитними коштами у розмірі 9,9 % річних в сумі 35 174,81 грн. (422 140, 03 грн. х 9,9% : 360 х 352). Розрахунок суми дострокового погашення кредиту та відсотків приведено позивачем безпосередньо у позовній заяві та на підтвердження розміру заборгованості надано копії кредитного договору з додатками, рахунків, що були виставлені відповідачу та не сплачені ним, вимоги про дострокове повернення кредиту, заяви відповідача про надання відстрочення платежу на три місяці. Тому невірні висновки суду про відмову у задоволенні вказаної частини позову через ненадання розрахунків та неможливості ґрунтування рішення на припущеннях. З врахуванням викладеного рішення в частині відмови у задоволенні позову про стягнення суми дострокового повернення кредиту та процентів за користування кредитом підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення цієї частини позову, а саме стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості з дострокового повернення кредиту в сумі 422 140,03 грн. та заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 35 174,81 грн.. Відмовляючи у задоволенні позову в частині стягнення інфляційних втрат суд виходив із того, що індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає. Сторони домовились про надання кредиту та повернення його у гривні з визначенням кожного чергового платежу як еквівалент суми у доларах США, таким чином, кредитор забезпечив повернення виданого кредиту від інфляції національної валюти шляхом її прив'язки до долара США. З вказаними висновками суду погодитись неможливо, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно із ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу входить до складу грошового зобов'язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів. Як вбачається із розрахунку позивача, приведеного безпосередньо у позовній заяві, інфляційні втрати нараховані на поточну заборгованість, окремо за основним кредитом та додатковим кредитом, помісячно з вересня 2014 року по жовтень 2015 року за основним кредитом та з жовтня 2014 року по березень 2016 року за додатковим кредитом, оскільки, згідно з умовами кредитування, позивач щомісячно виставляв рахунки у гривні з обчисленням щомісячного платежу у еквіваленті до іноземної валюти - долару США на момент виставлення рахунку. Суми щомісячної заборгованості, обчислені у гривні, не були своєчасно сплачені та знецінились внаслідок інфляційних процесів. Розрахунки інфляційних втрат приведені щомісячно, з моменту виставлення кожного рахунка у гривні до часу складання позовної заяви. Тому неправильні висновки суду про відмову у позові про стягнення інфляційних втрат у зв'язку з тим, що кредитор забезпечив повернення виданого кредиту від інфляції національної валюти шляхом її прив'язки до долара США, адже курс гривні до долара США застосовувався на момент виставлення кожного щомісячного рахунку, а не на момент складання позовної заяви та пред'явлення позову. Тому рішення підлягає скасуванню в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат в сумі 31 345,96 грн., що складається із інфляційних втрат у зв'язку із порушенням термінів оплати чергових платежів за основним кредитом за період з вересня 2014 року по жовтень 2015 року у розмірі 21 496, 38 грн. та із інфляційних втрат у зв'язку із порушенням термінів оплати чергових платежів за додатковим кредитом за період з жовтня 2014 року по березень 2016 року у розмірі 9 849,58 грн. та позовні вимоги у вказані частині підлягають задоволенню. Згідно з ч. ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо суд апеляційної інстанції змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Позивачем сплачено судовий збір за подання позовної заяви 10 261, 08 грн. та за подання апеляційної скарги 11 287, 20 грн., всього 21 548, 28 грн.. Оскільки позов задоволено повністю, судові витрати, понесені позивачем по сплаті судового збору, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Згідно п. п. 3, 4 ч.1 ст. 309 ЦПК України невідповідність висновків суду у оскаржуваній частині рішення обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального і процесуального права є підставою для скасування рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості з дострокового повернення кредиту, процентів за користування цим кредитом та інфляційних втрат та ухвалення у цій частині нового рішення.

Outcome: approved