Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-13 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що вони є власником земельної ділянки площею 0,0335 га , що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. На даний час виникла необхідність в реалізації даного майна. Але він не може в повній мірі використовувати свої права, оскільки постановою державного виконавця від 02 червня 2014 року накладений арешт на вказане майно. Арешт накладений в рамках виконавчого провадження щодо примусового виконання рішення суду про стягнення заборгованості з [PERSON] в розмірі 75 528,92 грн. на користь ПАТ «ВТБ Банк». 03.02.2017 року державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. В подальшому виконавчі провадження били завершені. Наявність даного арешту порушує його права на реалізацію власного майна. Просив суд звільнити майно з-під арешту та скасувати заборону на відчуження, а саме земельну ділянку площею 0,0335 га , що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, накладені постановою державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва від 02 червня 2014 року по виконавчому провадженні 41459657; судові витрати покласти на відповідача. 14 червня 2018 року позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить суд задовольнити, незаперечуючи проти постановлення заочного рішення. Представник Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва, та представник ПАТ «ВТБ Банк» в судове засідання не з'явилися, про день, час і місце слухання справи були повідомлені належним чином, що підтверджується розписками наявними у справі, заперечень щодо позову та клопотань про відкладення справи до суду не направили, тому суд вважає, за можливе розглянути даний спір у відсутність відповідачів та третіх осіб на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. При розгляді справи судом встановлено, що постановою державного виконавця Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва від 15.01.2014 року було відкрите виконавче провадження №4145965 , на підставі виконавчого листа виданого Солом`янським районним судом м. Києва від 26.11.2013 року № 760/14977/13. 02.06.2014 року по виконавчому провадженні 41459657 накладено арешт майно боржника [PERSON] по примусовому виконанню виконавчого листа №760/14977/13, виданий 26.11.2013 року Солом`янським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВТБ Банк» суму боргу в розмірі 75 528,92 грн. В тому числі накладено арешт та заборону відчуження: на земельну ділянку площею 0,0335 га , що знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER], з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до законодавства, а також рішеннями, що відповідно до цього закону підлягають примусовому виконанню. Відповідно до вимог ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації. Відповідно до вимог ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Зважаючи на ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об'єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Так, відповідно до ст. 319 ЦК України, яка встановлює визначальні принципи здійснення права власності, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Таким чином, позивач обмежений у здійсненні свого права на розпорядження власністю через наявність арешту на належне йому рухоме майно. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01.12.2004р. під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об'єктивний і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законом України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Тобто, законодавець пов'язує можливість звернення особи з даним позовом у разі порушення права власності на майно, на яке було накладено арешт. Відповідно до наявної в матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №112338683 від 31.01.2018 року вбачається, що 03 грудня 2014 року постановою Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва від 02.06.2014 року по ВП №41459657 накладено арешт на майно боржника [PERSON] в інтересах ПАТ «ВТБ Банк», а саме на: земельну ділянку площею Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. У матеріалах справи відсутні докази про те, що на даний час існує потреба в арешті вищезазначеного майна. 03.02.2017 року державним виконавцем Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувану. Даний факт підтверджується листом Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції м. Києва № 15490/4 від 26.01.2018 року. Таким чином, зважаючи на встановлені судом обставини та враховуючи наявність накладеного арешту на майно позивача, неможливість скасування арешту в позасудовому порядку та оскільки позивач в іншій спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту захистити своє порушене право не може, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність захисту їх права шляхом скасування такого арешту, а відтак і про задоволення позову.

Outcome: approved