Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-03 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 50 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок трудового каліцтва. На обгрунтування вимоги послався на те, що в період з 27.05.1985 року по 01.11.1985 року працював на шахті №10 «Великомостівська» гірничим робітником. З 11.08.1986 року по 05.06.1987 року працював на шахті №4 «Великомостівська» гірничим робітником. З 26.07.1989 року по 22.03.1992 року, з 10.08.1992 року по 17.06.2003 року працював гірничим робітником видобуткового вибою на шахті №2 «Великомостівська». З 28.02.2006 року по 25.02.2008 року працював гірничим робітником видобуткового вибою на шахті №3 «Великомостівська». З 18.03.2008 року по 31.07.2012 року працював гірничим робітником видобуткового вибою на шахті «Степова» ДП «Львіввугілля». 13.12.2011 року під час роботи з ним стався нещасний випадок, про що було складено акт форми Н-1 від 16.12.2011 року, в якому зазначено, що причиною нещасного випадку була недостатня надійність засобів виробництва на шахті, його вини у нещасному випадку не встановлено. Позивачу Львівською обласною МСЕК 27.09.2012 року вперше встановлено ІІІ групу інвалідності, внаслідок травми, з втратою 50 % профпрацездатності. При повторному огляді на МСЕК 30.09.2013 року - 02.10.2013 року комісією виявлено погіршення стану здоров»я, тому збережена група інвалідності та встановлено додатково 15 % втрати працездатності. У зв'язку з отриманою травмою в нього значно погіршився стан здоров'я, внаслідок чого останній неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою. Зазначає, що внаслідок отримання трудового каліцтва йому завдано значної моральної шкоди у вигляді фізичних та душевних страждань, які виражаються у томі, що він втратив працездатність, з»явилися головні болі, біль в шийному відділі хребта, з»явилися супутні болі, дискомфорт, комплекс неповноцінності, так як не зміг більше працювати, відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства. 23.04.2014 року представник відповідача подала до суду заперечення на позовну заяву, у якій зазначає, що підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, якого зазнав потерпілий у результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, чи їх наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого. Також зазначає про пропущення позивачем тримісячного строку для звернення до суду. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Позивач пояснив, що внаслідок отримання професійних захворювань йому завдано значної моральної шкоди, яка виражається у втраті працездатності, головній болі, болі в шийному відділі хребта, супутніх болях, дискомфорті, комплексі неповноцінності, так як не зміг більше працювати, зазнає великих незручностей при веденні домашнього господарства. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, пославшись на обставини, викладені у запереченні на позовну заяву. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Згідно з копією наявної у матеріалах справи трудової книжки позивач з 27.05.1985 року по 01.11.1985 року працював на шахті №10 «Великомостівська» гірничим робітником. З 11.08.1986 року по 05.06.1987 року працював на шахті №4 «Великомостівська» гірничим робітником. З 26.07.1989 року по 22.03.1992 року, з 10.08.1992 року по 17.06.2003 року працював гірничим робітником видобуткового вибою на шахті №2 «Великомостівська». З 28.02.2006 року по 25.02.2008 року працював гірничим робітником видобуткового вибою на шахті №3 «Великомостівська». З 18.03.2008 року по 31.07.2012 року працював гірничим робітником видобуткового вибою на шахті «Степова» ДП «Львіввугілля» (а.с. 6-11). Як вбачається із акту №25 про нещасний випадок, пов»язаний з виробництвом форми Н-1 від 16.12.2011 року, 13.12.2011 року із [PERSON] стався нещасний випадок, причиною нещасного випадку є недостатня надійність засобів виробництва, крім того встановлений діагноз контузія правого ока, травматичний ретиніт правого ока. [PERSON] відповідно до виписки із акту огляду МСЕК від 27.09.2012 року міжрайонною спеціалізованою профпатологічною МСЕК вперше було встановлено 50 % втрати професійної працездатності та ІІІ групу інвалідності. Згідно виписки із акту огляду МСЕК від 02.10.2013 року у міжрайонній спеціалізованій профпатологічній МСЕК позивачу встановлено 65% втрати профпрацездатності, у зв»язку із травмою та ІІІ групу інвалідності, із датою переогляду 30.09.2015 року (а.с.27). Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2 статті 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві моральної шкоди внаслідок ушкодження його здоров'я при виконанні трудових обов'язків, що потягло за собою професійні захворювання, а отже, про право позивача на її відшкодування. Факт спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджується також наявними у справі копіями медичних документів та знаходить своє пояснення згідно із вищевказаними положеннями Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, погіршення його стану здоров'я, тяжкість трудового каліцтва, настання у зв'язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок трудового каліцтва: контузії правого ока, травматичного ретиніту правого ока, що на сьогодні становить 65 %. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 13 000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення 50 000,00 грн., то суд вважає, що така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Твердження представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставними, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди) позовна давність не поширюється. Аналогічні роз'яснення надані у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Решта доводів представника відповідача стосовно заперечення факту завдання позивачеві моральної шкоди спростовуються вищенаведеними висновками суду. Таким чином, позов задовольняється частково у межах, зазначених вище.

Outcome: partial