Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-27 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м.Києва з цивільним позовом до Печерського районного суду міста Києва та Державної казначейської служби України, в якому поставлено питання про стягнення з Державної казначейської служби України за рахунок Державного бюджету України на користь позивача моральну шкоду в сумі 1.000.000,00 грн., завдану незаконними діями Печерського районного суду м.Києва. Ухвалою судді Апеляційного суду м.Києва від 10.09.2015 року у відповідності до ч.1 ст.108 ЦПК України підсудність розгляду зазначеного позову визначено за Шевченківським районним судом м.Києва. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначала, що постановою Апеляційного суду м.Києва від 12.11.2011 року у справі №33/2690/103/2011 скасовано постанову судді Печерського районного суду м.Києва від 17.12.2010 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП та застосування адміністративного стягнення у виді адміністративного арешту строком на одну добу. При цьому, мотивовано постанову суду апеляційної інстанції саме відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, в діях [PERSON] Таким чином, оскільки позивач відбула адміністративний арешт, а, в поданому судовим рішенням апеляційної інстанції застосування арешту визнано безпідставним, позивач стверджувала, що Печерським районним судом м.Києва було незаконно застосовано зазначене адміністративне стягнення, чим завдано позивачеві моральної шкоди. Посилалась на те, що обставини притягнення її до адміністративної відповідальності за ст.173 КУпАП були розповсюджені провідними засобами масової інформації, зокрема центральними телеканалами, інтернет-виданнями та друкованими ЗМІ, що призвело до формулювання у великої кількості людей, у т.ч. друзів, близьких родичів, хибного враження про позивача, як правопорушниці, яка протиправно вчиняє хуліганські дії, за які заслуговує застосування адміністративного арешту. Водночас, позивач стверджувала, що вона була затримана під час участі в організованому Жіночим рухом «FEMEN» акції протесту проти гендерної нерівності в Кабінеті міністрів України, а саме, відсутності в його складі жінок. За таких обставин, своє затримання позивач вважає незаконним, подальший арешт на підставі постанови Печерського районного суду м.Києва став наслідком переживання паніки в камері для арештованих, внаслідок чого виник панічний страх замкнутого простору, їй довелося звертатися за медичною допомогою для подолання стану тривоги, налагодити свої життєві зв'язки та стосунки з багатьма близькими людьми позивач не може й через чотири роки після зазначених подій, тому в порядку ст.1176 ЦК України звернулася за відшкодуванням шкоди, завданої незаконним рішенням суду. Розмір моральної шкоди позивачем оцінено в сумі 1.000.000,00 грн. з огляду на те, що чотири роки після затримання вона продовжує вчиняти зусилля для відновлення своїх звичних життєвих зв'язків, та стверджує, що її життя після відбуття адміністративного арешту змінилося в гірший бік. В ході судового розгляду справи позивач та її представник позов підтримали повністю з підстав, викладених в ньому. Від голови Печерського районного суду м.Києва надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника від суду. Представник Державної казначейської служби України також в судове засідання не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи відповідачі були повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення сторони позивача, свідків, допитаних за клопотанням позивача, вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Постановою судді Печерського районного суду міста Києва від 17.12.2010 року, розглянувши матеріали, які надійшли від Печерського РУ ГУ МВС України м.Києва, було визнано винною [PERSON] [INFO], у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП та застосовано адміністративне стягнення у виді адміністративного арешту строком на одну добу. Постановою судді судової палати у кримінальних справах Апеляційного суду м.Києва від 12.01.2011 року задоволено апеляційну скаргу [PERSON] та скасовано постанову судді Печерського районного суду міста Києва від 17.12.2010 року про притягнення до адміністративної відповідальності ст.173 КУпАП [PERSON], провадження у справі закрито на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП. На думку позивача, що завдяки незаконному притягненню її до адміністративної відповідальності за відсутності в її діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, призвело до додаткових моральних та фізичних страждань з її боку, чим погіршення її життя, що стало підставою для звернення до суду за захистом порушеного права на підставі ст.1176 ЦК України. Згідно із частиною першою статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання (частина перша статті 15 ЦК України). Частиною другою статті 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом, до яких належать й інші способи відшкодування шкоди. Положеннями частин першої, другої, сьомої статті 1176 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт, відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду. Право на відшкодування шкоди, завданої фізичній особі незаконними діями органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, виникає у випадках, передбачених законом. Порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного застосування адміністративного арешту чи виправних робіт, незаконної конфіскації майна, незаконного накладення штрафу, підлягає відшкодуванню на підставі Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Статтею 11 вищевказаного Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» установлено, що у разі виникнення права на відшкодування завданої шкоди відповідно до статті 2 цього Закону орган, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, слідчий, прокурор або суд зобов'язані роз'яснити особі порядок поновлення її порушених прав чи свобод та відшкодування завданої шкоди. У разі закриття справи про адміністративне правопорушення слідчий, прокурор або суд зобов'язані на прохання особи письмово повідомити у місячний строк про своє рішення трудовий колектив, в якому працює особа, або за її місцем проживання. Частинами першою та другою статті 12 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в пунктах 1, 3, 4 статті 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). У разі незгоди з винесеною постановою (ухвалою) про відшкодування шкоди громадянин відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити постанову до суду, а ухвалу суду - до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Питання про відшкодування моральної шкоди за заявою громадянина вирішується судом відповідно до чинного законодавства в ухвалі, що приймається згідно з частиною першою статті 12. Отже, чинним законодавством чітко визначено порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями суду, при цьому встановлення розміру відшкодовуваної шкоди, віднесено до компетенції суду, який розглядав справу у першій інстанції, за заявою громадянина. І у випадку незгоди з винесеною ухвалою такого суду особа відповідно до положень цивільного процесуального законодавства може оскаржити таку ухвалу до суду вищої інстанції в апеляційному порядку. Згідно зі статтею 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За таких обставин підстави для задоволення позовної заяви [PERSON] відсутні з огляду на недотримання порядку вирішення питання про відшкодування шкоди, установленого Законом України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду».

Outcome: dismissed