Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати та індексації заробітної плати. В обґрунтування позову зазначила, що з 02 лютого 2012 року по теперішній час працює у ПАТ «Азовзагальмаш». За період роботи позивачці була нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з лютого 2015 року по серпень 2015 року у розмірі 10745,67 грн. Крім того, що за період роботи з лютого 2015 року відповідачем не була проведена індексація заробітної плати з урахуванням коефіцієнтів, яка за період з лютого 2015 року по травень 2015 року складає 1145,22 грн. На підставі викладеного позивачка просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість з заробітної плати та індексацію у розмірі 11890,89 грн. У ході судового розгляду позивачка надавала заяву про збільшення розміру позовних вимог, у якій просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість з заробітної плати за період з лютого 2015 року по листопад 2015 року та індексацію у розмірі 17239,21 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи без її присутності, в якій позивачка зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явилась, надавши заперечення проти позову, в яких позовні вимоги визнала частково в частині заборгованості з заробітної плати у розмірі 12569,16 грн., за період з лютого 2015 року по вересень 2015 року, інші позовні вимоги не визнала та вважала їх необґрунтованими. Представник відповідача зазначила, що під час роботи позивачки в ПАТ «Азовзагальмаш» підвищення заробітної плата [PERSON] відбувалося випереджувальним шляхом, а тому, згідно до вимог Закону України «Про індексацію грошових доходів населення», вимога щодо проведення індексації безпідставна, не ґрунтується на нормах права та не підлягає задоволенню. Просила частково задовольнити позов в частині стягнення заборгованості з заробітної плати у розмірі 12569,16 грн. У звязку із неявкою представника відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивачки підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Основним законом України статтею 43 Конституції передбачено право кожної людини на труд, що включає можливість заробляти собі на життя працею. Зазначеному праву людини, яка належним чином виконує свої трудові обовязки, в рівній мірі кореспондується обовязок працедавця своєчасно та належним чином оплачувати труд працівника і своєчасно виплачувати йому заробітну плату. Судом встановлено, що позивачка у період з 02 лютого 2012 року і по теперішній час перебуває у трудових відносинах з відповідачем, що підтверджується відповідними записами у трудовій книжці позивачки (а.с. 6). За період роботи позивачки їй нараховується заробітна плата. Відповідно до довідки №238/473 від 19 жовтня 2015 року, за підписом головного бухгалтера ПАТ «Азовзагальмаш», заборгованість по заробітній плати перед [PERSON] за період з лютого 2015 року по вересень 2015 року, станом на 19 жовтня 2015 року становить 12569,16 грн. При цьому суд зазначає, що вказана сума заборгованості по заробітній платі вказана вже з урахуванням утримань передбачених законом податків та обов'язкових платежів. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Згідно ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Ця ж норма пролонгована змістом частини 1 статті 24 Закону України «Про оплату праці». Відповідачем вимог закону дотримано не було та розрахунок не проведений, що підтверджується власною довідкою відповідача №238/473 від 19 жовтня 2015 року та письмовими поясненнями представника відповідача, внаслідок чого станом на теперішній час існує заборгованість по заробітній платі за період з лютого 2015 року по вересень 2015 року у розмірі 12569,16 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про те, позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню у розмірі 12569,16 грн. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оплату праці» заробітною платою є винагорода у грошовому виразі, яку за трудовим договором власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану роботу. Згідно зі ст.33 Закону України «Про оплату праці» в період між переглядом мінімальної заробітної плати індивідуальна заробітна платня підлягає індексації згідно з чинним законодавством. Індексація заробітної плати здійснюється на підставі ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078. Відповідно до ст.2 ЗУ «Про індексацію грошових доходів населення» об'єктом індексації грошових доходів населення є оплата праці (грошове забезпечення) як грошовий дохід громадян, одержаний ними в гривнях на території України і який не має разового характеру. Структуру заробітної плати визначено у ст.2 ЗУ «Про оплату праці», якою передбачено існування основної заробітної плат, додаткової заробітної плати та інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Додаткова заробітна плата це винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов'язанні з виконанням виробничих завдань і функцій. Суми виплат, пов'язаних з індексацією заробітної плати працівників входять до складу фонду додаткової заробітної плати згідно з пунктом 2.2.7 Інструкції зі статистики заробітної плати, затвердженої наказом Держкомстату України від 13 січня 2004 року №5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27 січня 2004 року за №114/8713. Відповідно до ст.2 Порядку, індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, у тому числі оплата праці найманих працівників підприємств, установ, організацій у грошовому виразі, яка включає оплату праці за виконану роботу згідно з тарифними ставками (окладами) і відрядними розцінками, доплати, надбавки, премії, гарантійні та компенсаційні виплати, передбачені законодавством, а також інші компенсаційні виплати, що мають постійний характер. Ці виплати являються оплатою праці згідно до ст.12 ЗУ «Про оплату праці». Ці ж самі положення зазначені у ч.5 ст.2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення». Відповідно до ч.ч.1-4 ст.4 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 101 відсотка. Обчислення індексу споживчих цін для індексації грошових доходів населення проводиться наростаючим підсумком, починаючи з місяця введення в дію цього Закону. Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, в якому індекс споживчих цін не перевищив поріг індексації, зазначений в частині першої цієї статті. Підвищення грошових доходів населення у звязку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, у якому опубліковано індекс споживчих цін. Зазначений порядок індексації, заробітної плати передбачений і п. 1-1 «Порядку проведення індексації грошових доходів населення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року №1078, з наступними змінами та доповненнями. Частиною 2 статті 233 КЗпП України визначено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Таким чином, індексація є складовою частиною заробітної плати, є додатковою заробітною платою і у разі порушення законодавства про оплату праці в частині її виплати, працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому індексації заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Згідно письмових пояснень представника відповідача, позивачці за період роботи у ПАТ «Азовзагальмаш» індексація заробітної плати була проведена у повному обсязі. Позивачка зазначає, що їй індексація не виплачувалась. Між тим, нею надані суду розрахункові листи за серпень, вересень, жовтень та листопад 2015 року, з яких вбачається, що у серпні 2015 року [PERSON] нарахована індексація заробітної плати в розмірі 680,26 грн., у вересні 2015 року - в розмірі 782,25 грн. Крім того, суд не може погодитись з розрахунками позивача, які проведені без зазначення базових місяців, якими відповідно до положень п. 5 Порядку є місяці, в яких відбувалось підвищення розмірів заробітної плати випереджаючим шляхом. Тому вказаний розрахунок не може бути визнаний вірним та братися до уваги при вирішенні спору. За таких обставин, суд вважає, що позивачем не надано достатніх доказів на підтвердження того, що їй не виплачувалась індексація заробітної плати, а також на підтвердження своїх вимог про стягнення індексації заробітної плати у вказаному нею розмірі, а тому вони задоволенню не підлягають. Що стосується судового збору, то суд виходить з наступного. Згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються: позивачі у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Вимогами ч. 3 ст. 88 ЦК України передбачено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п.п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою справляється судовий збір в розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Згідно із нормами ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік» встановлено у 2015 році мінімальну заробітну плату, яка з 1 січня дорівнює 1218 гривень. Таким чином з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в сумі 487,20 гривень за вимоги майнового характеру.

Outcome: partial