Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 24.07.2004 року було зареєстровано шлюб, який 26.01.2017 року судовим рішенням розірвано. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, участі в їх вихованні не приймає, тому просить стягнути з нього на свою користь аліменти на неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки, але не менше 30% від прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, від заробітку відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Сторони в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, до суду подали письмові заяви, у яких просять розглядати справу у їх відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу у їхній відсутності. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 180 СК України передбачено обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Судом встановлено, що з 24.07.2004 року сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 26.01.2017 року. Від шлюбу вони мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], підтвердженням чому є свідоцтва про народження дітей. Добровільної угоди щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто. \~ \~ Відповідач, будучи батьком дітей, зобовязаний здійснювати їх утримання до досягнення ними повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Суд приймає визнання позову відповідачем, так як вважає, що таке визнання позову не суперечить закону і не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, оскільки в матеріалах справи відсутні докази незадовільного стану здоровя або непрацездатності відповідача, відомості про перебування на його утриманні інших осіб, його тяжкого матеріального становища, а також докази на підтвердження інших обставин, які мають істотне значення при визначенні розміру аліментів. Також із відповідача підлягає стягненню судовий збір у дохід держави, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подання до суду позову про стягнення аліментів, що відповідає правилам розподілу судових втрат, визначеним ч. 3 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved