Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду із цим позовом, в якому просив суд: - позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач та відповідач проживали у цивільному шлюбі, від якого у них народилися діти: дочка [PERSON] , [INFO] , про що 17.01.2014 року складено відповідний актовий запис № I та 17.01.2014 року Виконавчим комітетом Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області видано Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] , та син [PERSON] , [INFO] , про що 25.01.2017 року складено відповідний актовий запис № 2 та 25.01.2017 року Виконкомом Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області видано Свідоцтво про народження Серія [NUMBER] . Як зазначає позивач, в травні 2018 року [PERSON] покинула його з дітьми. Діти зареєстровані та проживають разом з позивачем. Відповідач практично не цікавиться життям дітей, не виявляє будь-якого бажання побачитися з ними. Незважаючи на природній обов`язок щодо виховання та утримання дітей, Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своїх дітей, що на думку позивача є підставою для позбавлення її батьківських прав по відношенню до їх дітей. Також позивач просить стягнути на їх утримання аліменти. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05 квітня 2021 року відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24 квітня 2021 року було задоволено заяву про заміну Служби у справах дітей та сім`ї Бучанської районної державної адміністрації Київської області на належний орган опіки і піклування. Було замінено третю особу - Службу у справах дітей та сім`ї Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області на її правонаступника у спірних правовідносинах Вишневу міську раду (08132, Київська обл., м. Вишневе, вул. Святошинська, 29). Також витребувано у Вишневої міської ради висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітніх дітей: малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 14 вересня 2021 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні, встановити загальний порядок дослідження доказів у справі. 18.11.2021 року до суду від позивача наділйшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, яка задоволена судом. Позов підтримали в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явилась. Про день, час та місце слухання справи повідомлялася належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відзиву до суду не направила. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, про дату та час судового розгляду був повідомлений належним чином. Надано до суду висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 121 Сімейного кодексу України права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим Виконавчим комітетом Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області. Батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження Серія [NUMBER] , виданим Виконкомом Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області Відповідно до довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку), осіб виданої Виконачим комітетом Рихальської сільської ради Ємільчинського району Житомирської області 21.08.2019 р. № 826 уповноваженому власнику (співвласнику, наймачу) житлового приміщення (будинку), членові житлового-будівельного кооперативу [PERSON] , [INFO] , до складу сім`ї (зареєстрованих) за адресою [ADDRESS] , входять його: дочка [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] ; син [PERSON] , [INFO] . Усього 4 особи. Згідно акту від 16.02.2021 р. №1/04-103, депутата Вишневої міської ради Лазорян Н.А., зі слів сусідів за адресою [ADDRESS] , окрім позивача, проживають громадяни: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , без реєстрації. Відповідно до довідки Виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області 3135 від 17.02.2021 р. позивач дійсно проживає по [ADDRESS] без реєстрації разом з [PERSON] , 2002 р.н., [PERSON] , 2014 р.н., [PERSON] , 2017 р.н., [PERSON] , 2019 р.н., [PERSON] 2020 р. Згідно довідки Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області № 368 від 22.08.2019 р., [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] та періодично проживає на території округу. Відповідно до характеристики № 31 від 22.08.2019 р. виданої Симонівським старостинським округом Ємільчинської селищної ради Ємільчинського району Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована на території старостинського округу та проживає періодично. Мешкає в будинку матері. На момент складення характеристики ніде не працює. За час проживання зарекомендувала себе з негативної сторони. Постійно зловживає спиртними напоями, веде аморальний спосіб життя. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення гр. [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 08.11.2021 р. № 3/02-3318, виданого виконавчим комітетом Вишневої міської ради Бучанського району Київської області, комісія з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Вишневої міської ради за результатами розгляду справи вважає за доцільне позбавити батьківських прав відповідача. Відповідно до ст. 11 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства», сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. В частинах 1, 6 ст. 12 Закону України № 2402-III від 26.04.2001 року «Про охорону дитинства» вказано, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 164 СК України мати, батько можуть бути судом позбавленні батьківських прав, якщо вона, він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Частина перша статті 164 СК України містить вичерпні підстави позбавлення батьківських прав і розширеному тлумаченню не підлягає. Згідно вимог частин 4, 5 та 6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 164 СК України, яка передбачає підстави позбавлення батьківських прав, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз`яснень пунктів 15 та 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Хронічний алкоголізм батьків і захворювання їх на наркоманію мають бути підтверджені відповідними медичними висновками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своїми батьками. У відповідності положень ч. 1 ст. 12 Конвенції ООН від 20 листопада 1989 р. «Про права дитини», яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що стосуються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Отже, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Відповідно до висновку про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , 08.11.2021 р. № 3/02-3318, питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав розглядалося 21 жовтня 2021 року на засіданні з питань захисту прав дитини при Виконавчому комітеті Вишневої міської ради. Під час розгляду питання на комісії батько дітей повідомив, що бажає позбавити батьківських прав мати дітей. Мати - [PERSON] , на засідання не з`явилася, про час та місце її проведення була повідомлена належним чином. Завідувачем сектору профілактики та соціальної підтримки сім`ї Служби у справах дітей та сім`ї Вишневої міської ради 15 липня 2021 року був складений акт обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] . В ході обстеження встановлено, що [PERSON] створив нову сім`ю та разом з дружиною виховують малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , проживають в двокімнатній квартирі. Гр. [PERSON] самостійно піклується про виховання, навчання та утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Як вбачається з акту оцінки потреб сім`ї/особи від 30.07.2021 №1558, батько в повному обсязі виконує батьківські обов`язки щодо малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки виданої відділенням поліції №1 Новгород-Волинського РВП ГУНП в Житомирській області від 18 жовтня 2021 року проводяться розшукові заходи щодо встановлення місця знаходження гр. [PERSON] , [INFO] . [PERSON] протягом тривалого часу свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не цікавиться навчанням та станом здоров`я своїх малолітніх дітей, не забезпечує необхідним харчуванням, медичним доглядом. Все вищезазначене свідчить про свідоме нехтування Відповідачем своїми батьківськими обов`язками. Зважаючи на те, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, як зазначено в абз. 2 п. 18 вищезгаданої постанови Пленуму Верховного Суду України, суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення цих прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Встановлені судом при розгляді даної справи факти, як кожен окремо, так і в сукупності, суд розцінює як ухилення від виховання дітей і наявність винної поведінки матері, яка свідомо нехтує своїми обов`язками, знаючи про існування та потреби дітей. Оскільки відповідач ухиляється від виконання обов`язків, не піклується про духовний розвиток дітей, не забезпечує їх матеріально тривалий час, дій, що свідчили б про усвідомлення нею своїх вчинків відповідач не вчиняє, суд вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно статті 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. З огляду на ч.ч. 1, 2, 5 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову повністю. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908 гривень 00 копійок та 908 гривень 00 копійок судового збору з відповідача в дохід держави. Згідно з положеннями п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved