Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-16 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до АТ «Завод «Маяк» з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні з 29.05.2020 по день ухвалення судового рішення, виходячи з розрахунку середньоденної заробітної плати у розмірі 590,00 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у трудових відносинах з відповідачем по 28.05.2020. Згідно довідки №156 від 04.03.2021, виданої позивачу станом на момент звільнення нарахована, але не виплачена заробітна плата за період з 01.06.2019 по 28.05.2020 становить 122616,39 грн. Спір щодо невиплати заробітної плати за період з 01.06.2019 по 31.12.2019 у розмірі 52268,93 грн. врегульовано рішенням комісії по трудових спорах АТ «Завод Маяк», за яким видано посвідчення № [NUMBER] , яке на даний час перебуває на виконанні ВПВР ДДВС МЮУ та за яким відкрито виконавче провадження. Спір щодо невиплати заробітної плати за період роботи з 01.01.2020 по 28.05.2020 у розмірі 70347,46 грн врегульовано рішенням комісії по трудових спорах АТ «Завод Маяк», за яким видано посвідчення № [NUMBER] , яке на даний час перебуває на виконанні ВПВР ДДВС МЮУ та за яким відкрито виконавче провадження. За таких обставин, у відповідача перед позивачем наявна заборгованість по заробітній платі, яка на час подання позову не погашена та перебуває на примусовому виконанні. Розмір середньоденної заробітної плати позивача, обчислено відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України №100 від 08.02.1995, та складає 590,00 грн. Ухвалою суду від 02.04.2021 за вказаним позовом відкрито провадження, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлений належним чином, про що у матеріалах справи містяться відповідні документи. Про причини неявки суду не повідомив. Як убачається з відзиву, який подано відповідачем до суду 20.04.2021, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову, оскільки на банківські рахунки відповідача накладено арешт, внаслідок чого відповідач не мав можливості провести розрахунок із позивачем, адже не є розпорядником коштів, а виплата заборгованості із заробітної плати можлива винятково в примусовому порядку. Отже, зважаючи на зовнішні обставини, вина АТ «Завод «Маяк» у порушенні строків виплати заробітної плати звільненим працівникам відсутня. 26.04.2021 позивач [PERSON] через канцелярію суду подала відповідь на відзив, де зазначає, що доводи відповідача, викладені у відзиві на позов, не заслуговують на увагу, оскільки сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Наказом №98к про припинення трудового договору від 28.05.2020 позивача [PERSON] було звільнено з посади приладист шостого розряду відділу метрології АТ «Завод «Маяк» за власним бажанням у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с. 8). Згідно довідки про середній заробіток, виданої АТ «Завод «Маяк» 16.07.2020, середньоденна заробітна плата [PERSON] в розрахунку на 1 робочий день становить 590,00 грн (а.с. 11). Відповідно до довідки, виданої АТ «Завод «Маяк» 04.03.2021 за №156, станом на 01.03.2021 невиплачена заробітна плата [PERSON] становить 122616,39 грн (а.с. 11). Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магди С.Г. від 02.11.2020 прийнято виконавче провадження ВП №61388928 про стягнення з АТ «Завод «Маяк» на користь [PERSON] заробітної плати за період з 01.06.2019 по 31.12.2019 у розмірі 52268,96 грн без урахування обов`язкових податків та зборів (а.с. 14). Постановою старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Магди С.Г. від 05.02.2021 відкрито виконавче провадження ВП №64375423 про стягнення з АТ «Завод «Маяк» на користь [PERSON] заборгованості по заробітній платі за період з 01.01.2020 по 27.05.2020 у розмірі 70347,46 грн (а.с. 16). За період з 29.05.2020 по 17.05.2021 всього було 241 робочий день, а саме: травень 2020 року - 1, червень 2020 року - 20, липень 2020 року - 23, серпень 2020 року - 20, вересень 2020 року - 22, жовтень 2020 року - 21, листопад 2020 року - 21, грудень 2020 року - 22, січень 2021 року - 19, лютий 2021 року - 20, березень 2021 року - 22, квітень 2021 року - 22, травень 2021 року - 8. Частиною 1 ст. 94 КЗпП України визначено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. За приписами ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщопрацівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення працівником вимоги про розрахунок. Згідно зі статтею 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України у справах №6-259цс17 від 13.03.2017, №6-144ц13 від 29.01.2014, пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.12.1999 №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» - непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у строки, передбачені ст. 116 КЗпП України є підставою для відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відсутність коштів у роботодавця не позбавляє його відповідальності. З урахуванням визначеного розміру середньоденної заробітної плати (590,00 грн) та кількістю прострочених робочих днів їх виплати (241 днів), розмір компенсації за час затримки розрахунку при звільненні за період з 29.05.2020 по 17.05.2021 становить 142 190,00 грн, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця, на що у даному випадку посилається відповідач, не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Таким чином, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, вимог чинного законодавства, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Інших належних та допустимих доказів, які б спростовували висновки суду, учасниками надано не було. Крім того, у пункті 6 (абз.5) постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» судам роз`яснено, що, задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає в резолютивній частині рішення. Отже, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, який стягується з роботодавця на користь працівника зазначається судом без виключення з них податків й інших обов`язкових платежів, які сплачуються роботодавцем при виконанні рішення суду, однак згідно вказаних вище роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 13 від 24 грудня 1999 року «Про практику застосування законодавства про оплату праці» на суд покладається обов`язок зазначення даної обставини в резолютивній частині рішення та вказується, що податок та інші обов`язкові платежі підлягатимуть відрахуванню при сплаті. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved