Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

у вересні 2016 року позивачі звернулися з вказаним вище позовом до суду та просять виселити [PERSON] із квартири [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Позов позивачами мотивовано тим, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 09.03.2016 року позов [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] задоволено. Визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після померлого 26.11.2012 року [PERSON] на 1/3 частку квартири № 12 у будинку літ.А-4, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Котляревського, 32, загальною площею 75,0 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м.; визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після померлого 26.11.2012 року [PERSON] на 1/3 частку квартири № 12 у будинку літ.А-4, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Котляревського, 32, загальною площею 75,0 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м.; визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після померлого 26.11.2012 року [PERSON] на 1/3 частку квартири № 12 у будинку літ.А-4, що знаходиться за адресою: м. Полтава, вул. Котляревського, 32, загальною площею 75,0 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м. Оскільки, в даний час відповідач значиться зареєстрованим у вказаній вище квартирі, незаконно займає дане житлове приміщення, на вимогу звільнити його не реагує, то у співвласників квартири виникли труднощі у володінні, розпорядженні та користуванні належним їм майном. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] позов підтримала, просила суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, був належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Представник третьої особи виконавчого комітету Полтавської міської ради в судове засідання не зявився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність. Частиною 1 ст.224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення по справі, оскільки відповідач належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, однак у судове не засідання не зявився, причин неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення представника позивачів, дослідивши надані докази та перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку: згідно розпоряджень голови Козельщинської райдержадміністрації Полтавської області від 18.01.2013 року № 13 та від 18.01.2013 року № 14 [PERSON] призначена опікуном над дітьми: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. (а.с.9). На час розгляду справи [PERSON] досягнув повноліття. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 29.01.2015 року позов [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON], прокурора Октябрського району м.Полтава до [PERSON], [PERSON], [PERSON], приватного підприємства «Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інветаризатор», треті особи: Полтавське міське управління юстиції Полтавської області, приватний нотаріус Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, скасування державної реєстрації та зобовязання вчинити певні дії задоволено частково. Визнано договір дарування квартири [ADDRESS], укладений 19.05.2010 року між [PERSON], яка діяла від імені [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі нотаріальних дій за № 251 у державному реєстрі правочинів за № 3943358 недійсним; зобовязано [PERSON] повернути [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON] та неповнолітнього [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 09.03.2016 року позов [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] до територіальної громади в особі Октябрської районної у м.Полтава ради, Полтавської міської ради, треті особи: Козельщинська державна нотаріальна контора, Полтавське міське управління юстиції Полтавської області в особа Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області про визнання права власності на спадкове майно задоволено. Визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після померлого 26.11.2012 року [PERSON] на 1/3 частку квартири № 12 у будинку літ.А-4, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Котляревського, 32, загальною площею 75,0 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м.; визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після померлого 26.11.2012 року [PERSON] на 1/3 частку квартири № 12 у будинку літ.А-4, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Котляревського, 32, загальною площею 75,0 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м.; визнано за [PERSON] право власності у порядку спадкування за законом після померлого 26.11.2012 року [PERSON] на 1/3 частку квартири № 12 у будинку літ.А-4, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Котляревського, 32, загальною площею 75,0 кв.м., житловою площею 52,5 кв.м. Рішення набрало законної сили 21.03.2016 року. (а.с.17). У звязку із укладенням шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Серб», що підтверджено даними Свідоцтва про шлюб серії 1-КЕ № 145103 від 11.06.2016 року, видане Ленінським районним у м.Полтава відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Полтавській області.(а.с.12). Згідно даних профайла Адвоката, наявного у Єдиному реєстрі адвокатів України відповідачу [PERSON] видано Полтавською обласною КДКА Свідоцтво № 1357 від 10.01.2013 року на право зайняття адвокатською діяльністю. Адвокат [PERSON] здійснює діяльність за адресою: [ADDRESS]. (а.с.14). Згідно даних акту від 12.05.2015 року, від 25.05.2015 року, складених [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] засвідчено, що двері квартири № 12 за адресою: м.Полтава, вул. Котляревського, 32 ніхто не відчинив, ключі від квартири [PERSON] [PERSON] не передав. (а.с.48, 50). Із наданих телеграм, які [PERSON] направляла на адресу: [ADDRESS] вбачається, що остання пропонувала [PERSON] до 12.05.2015 року звільнити квартиру за вказаною адресою, передавши їй ключі від неї 12.05.2015 року о 17 годині за цією ж адресою. (а.с.49). Аналогічна телеграма міститься на а.с.51. На а.с. 52 міститься лист від 23.11.2015 року із Октябрського відділу ДВС Полтавського МУЮ у Полтавській області, адресований [PERSON], згідно якого повідомлено, що на виконанні у відділі з 12.05.2015 року перебуває виконавче провадження № 47485475 з виконання виконавчого листа № 2/554/452/2015, виданого 29.04.2015 року Октябрським районним судом м.Полтава щодо зобовязання [PERSON] повернути [PERSON], яка діє в інтересах малолітнього [PERSON], [PERSON], [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, яку направлено сторонам рекомендованою кореспонденцією за вих.. « 24644. 04.06.2015 року винесено постанову про примусовий привід, яку направлено на виконання за вих. 26999. 29.09.2015 року з метою перевірки виконання рішення суду державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника, але двері ніхто не відчинив. 05.10.2015 року на адресу відділу надійшла заява стягувача, згідно якої встановлено, що рішення суду не виконано. Так як [PERSON] ухиляється від виконання рішення суду, а виконати рішення без участі боржника неможливо, 30.09.2015 року державним виконавцем, відповідно до ст. 75 Закону України «Про виконавче провадження» накладено штраф на боржника за невиконання вимог державного виконавця, а також 23.11.2015 року накладено штраф у подвійному розмірі. Станом на 23.11.2015 року рішення суду не виконано. 23.11.2015 року до Октябрського відділу поліції ГУНП у Полтавській області направлено подання про притягнення [PERSON] до кримінальної відповідальності, того ж дня винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 11 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Відповідно до ч. 1 ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. (ч. 3ст. 47 Конституції України). Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом (ч. 4 ст. 9 ЖК України). В силу ч.1 ст.109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно з вимогами ч. 3 ст.116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. На підставі частини 5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу її прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Згідно з вимогами ч. 3 ст.1296 ЦК України відсутність свідоцтва на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Системний аналіз зазначених норм свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане у встановленому законом порядку. Відсутність права реєстрації власності відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи користування та володіння належним їй на праві власності майном. (Правова позиція ВСУ у справі № 6-33цс15 від 08.04.2015 року). Таким чином, у судовому засіданні встановлено, що рішенням Октябрського районного суду м.Полтава від 09.03.2016 року за позивачами визнано право власності на квартиру № 12 у будинку літ.А-4, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Котляревського, 32 у порядку спадкування за законом після померлого 26.11.2012 року [PERSON], а саме по 1/3 частини даної квартири за кожним. З урахуванням викладеного, суд вважає, що співпозивачі мають право власників на вказану вище квартиру, хоча і не зареєстрували своє право власності у визначеному законом порядку. Частиною 1 ст.321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з нормою ст. 319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до частини 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Із матеріалів справи вбачається, що у співвласників квартири виникли труднощі у реалізації свого права володіння, користування та розпорядження вказаною вище квартирою, оскільки відповідач [PERSON], не маючи законного права на дане нерухоме майно, чинить перешкоди у здійсненні права власності позивачам, шляхом відмови звільнити займане ним протиправно житло. При цьому, із наданих доказів вбачається, що в даний час [PERSON] зареєстрований у цій квартирі, добровільно із реєстраційного обліку місця проживання не знімається. Згідно даних Єдиного реєстру адвокатів України місце його діяльності, як адвоката, зазначено вказану адресу даної квартири. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судові витрати суд вирішує у відповідності до положень ст. 88 ЦПК України. При подачі позову до суду позивачами [PERSON] та [PERSON] сплачено судовий збір у розмірі 367, 47 грн. Окрім цього, позивачі як доказ витрат на правову допомогу надали договір про надання юридичних послуг від 08.09.2016 року, квитанцію про сплату гонорару № 67/ПО від 06.12.2016 року у розмірі 3500 грн. та розрахунок вартості наданої правової допомоги адвокатом [PERSON] Оскільки, позов задоволено, то суд вважаю, що судові витрати повязані зі сплатою судового збору позивачами [PERSON] та [PERSON] підлягають стягненню із відповідача. Відповідно до п.п. 47, 48 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року « Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. З урахуванням вищенаведеного одна година роботи адвоката складає 580 грн. (1450 грн. \\100х40%), а також виходячи з розміру мінімальної заробітної плати встановленої із 01.12.2016 року година роботи адвоката складає 640 грн. ( 1600 грн. /100 х 40 %). Із матеріалів справи вбачається, що захисник [PERSON] брала у даній справі участь у двох судових, а саме 05.01.2017 року, 13.01.2017 року, що склало дві години її зайнятості у даній справі та відповідає 1280 грн. (640 грн. х2 = 1280 грн.). Виходячи із складності справи, враховуючи роботу адвоката [PERSON], повязану із пошуком та вивченням нормативних документів, судової практики, підготовку та складання позовної заяви, суд вважає що останньою витрачено час тривалістю у 2 години, а отже вартість правової допомоги, повязаної із підготовкою позову до суду складає 1160 грн. (580 грн. х 2 = 1160 грн.). Таким чином, вартість правової допомоги наданої позивачам складає 2440 грн. ( 1280 грн. + 1160 = 2440 грн.), яка підлягає стягненню із відповідача на користь позивачів.

Outcome: approved