Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-07 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до ПАТ КБ «Правекс-Банк», [PERSON] , треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В., ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» про визнання недійсним договору іпотеки нерухомого майна від 14.08.2007 року. В обґрунтування позову [PERSON] вказувала, що з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.09.1990 року. Під час перебування у шлюбі 14.08.2007 році набули право власності на квартиру [ADDRESS] . При цьому, 14.08.2007 року [PERSON] без згоди позивача уклав з АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк», договір іпотеки №6-034/07Р, за умовами якого в забезпечення своїх зобов`язань за кредитним договором №6-034/07Р від 10.08.2007 року передав квартиру [ADDRESS] . За твердженням позивача в 2014 році вона дізналась про заборону на відчуження квартири [ADDRESS] здійснене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В. в порядку ст. 73 Закону України «Про нотаріат» та у зв`язку з посвідченням договору іпотеки. Таким чином, вказуючи про те, що при укладенні іпотеки була відсутня її згода як співвласника нерухомого майна, просила про задоволення позовних вимог. Справа розглядалася судами неодноразово. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 10.02.2016 року (Т-3, а.с. 98,99) справу направлено на новий розгляд. В судовому засіданні при новому розгляді справи представник позивача наполягала на задоволенні позовних вимог вказуючи на останню практику вирішення даної категорії справ. [PERSON] в судове засідання не з`явився не повідомив про причини неявки, будь-яких заяв чи клопотань на адресу суду не подавав. В судовому засіданні до участі в справі в якості третьої особи залучено ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» з огляду на те, що 10.08.2017 року між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та останніми укладено договір купівлі-продажу прав вимог за кредитним договором Б/Н, за яким право грошової вимоги за кредитним договором №6-034/07Р від 10.08.2007 року укладеним між ПАТ КБ «Правекс-Банк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». Представники третьої особи проти позову заперечували. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В. в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву у якій просила проводити розгляд справи за її відсутності. Представники сторін не заперечували слухати справу за відсутності [PERSON] , який не з`явився до суду та не повідомив про причини неявки. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 10.08.2007 року [PERSON] уклав з АКБ «Правекс-Банк» кредитний договір №6-034/07Р за умовами якого отримав кредит у розмірі 312 000 доларів США під 12,99% терміном до 10.08.2022 року з зобов`язанням передати банку в забезпечення нерухоме майно (Т-3 а.с. 190-192). При цьому, 14.08.2007 року [PERSON] придбав за договором купівлі-продажу квартиру [ADDRESS] у якому стверджував, за нотаріально посвідченою заявою, що на момент придбання вищевказаної квартири у зареєстрованому шлюбі не перебуває (Т-3 а.с. 195). В забезпечення виконання у повному обсязі своїх зобов`язань за кредитним договором №6-034/07Р від 10.08.2007 року [PERSON] уклав 14.08.2007 року з АКБ «Правекс-Банк» договір іпотеки за яким передав належне йому на праві власності майно, квартиру [ADDRESS] в забезпечення. За вказаним договором передане в іпотеку нерухоме майно є власністю іпотекодавця на підставі договору купівлі-продажу від 14.08.2007 року. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В. у зв`язку з посвідченням договору іпотеки накладено заборону відчуження на квартиру [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , до припинення договору іпотеки. (Т-3 а.с. 186-189). За змістом ст.ст. 572, 575 ЦК України іпотека є видом забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки. Відповідно до ст. 578 ЦК України та ст. 6 Закону України «Про іпотеку», майно що є у спільній власності, може бути передане у заставу (іпотеку) лише за згодою усіх співвласників. Ч.2 ст. 369 ЦК України встановлено, що згода співвласників на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена. Згідно власноручно заповненої анкети-заяви фізичної особи для (отримання іпотечного кредиту) в АКБ «Правекс-Банк» [PERSON]. зазначив у відомостях про сім`ю, що він неодружений (Т-1, а.с. 79). Особисті твердження [PERSON] про те, що він не перебуває у зареєстрованому шлюбі посвідчені нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень- Силка І.В. в договорі купівлі-продажу квартири [ADDRESS] . Матеріали, надані суду приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сень-Силка І.В., що отримані від іпотекодавця на посвідчення договору іпотеки нерухомого майна від 14.08.2007 року не містять відомостей про перебування [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. (Т-3 а.с. 161, 186-206). Порядок вчинення нотаріальних дій, на час спірних правовідносин, визначено «Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 року №20/5». При цьому, вказаний порядок та повноваження нотаріуса лише на підтвердження підпису особи при укладенні договору не спростовує відповідальності цієї особи за достовірність наданих нею відомостей та не звільняє від добросовісності дій спрямованих на укладення договору. Не надано відомостей АКБ «Правекс-Банк» про перебування у шлюбі [PERSON] і в договорах про внесення змін та доповнень до кредитного договору від 10.08.2007 року та від 18.03.2010 року. Відомості про дружину відсутні й у Анкеті-Заяві позичальника [PERSON] щодо реструктуризації іпотечного кредиту, у якій він за особистим підписом підтверджує, що вся інформація викладена у цій Анкеті є достовірною (Т-1, а.с 169-172). Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є громадянами США, а отже перевірити вірогідність можливого перебування останнього у зареєстрованому шлюбі або перебування у фактичних шлюбних стосунках можливо було лише з документів наданих [PERSON] , при цьому у паспорті громадянина США не відображено відміток про перебування у зареєстрованому шлюбі (Т-1, а.с. 164-168). За ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У відповідності до ст. 65 СК України дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим з подружжя без його згоди, якщо цей договір виходить поза межі дрібного побутового. Для укладення одним з подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і (або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. За змістом ч. 1 ст. 203, ч. 1 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1,5 та 6 ст. 203 цього Кодексу, і, зокрема коли зміст правочину суперечить ЦК України, іншим актам цивільного законодавства. Таким чином, підставою недійсності правочину є недодержання стороною (сторонами) вимог щодо відповідності змісту правочину ЦК України та іншим актам цивільного законодавства саме на момент вчинення правочину. При цьому, на момент вчинення договору позики та договору іпотеки від кредитора, який мав на меті забезпечити кредитні зобов`язання було приховано та не надано відомостей про факт перебування позичальника у зареєстрованому шлюбі, що виключало можливість вимоги та оформлення письмової згоди другого з подружжя. Лише позивачем у справі [PERSON] у вересні 2014 року подано до суду копію свідоцтва Серії [NUMBER] про укладення 22.09.1990 року шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , після реєстрації шлюбу « [PERSON] », зареєстрованого Відділом РАГС міста Краматорська Донецької області, актовий запис 1415 (Т-1, а с. 9). При цьому, за підтвердженням Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Реєстраційної служби Краматорського міського управління юстиції ГУЮ у Донецькій області актовий запис про шлюб №1414 від 22.09.1990 року внесено до реєстру за №0067176081 лише 07.04.2012 року. Як вбачається з наведеного в повідомленні мова йде про інший актовий запис№1414 ніж зазначений в копії свідоцтва про шлюб (Т-1, а с. 19). Таким чином, з огляду на дії позичальниката надані відомості на момент вчинення договору іпотеки 14.08.2007 року кредитор не володів і не міг володіти відомостями про те, що квартира [ADDRESS] , придбана за кредитні кошти отримані від АКБ «Правекс-Банк» 10.08.2007 року особою, яка перебуває у зареєстрованому шлюбі. Також, на момент вчинення правочину іпотеки не існувало будь-яких рішень судів про визнання іпотечної квартири спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] З огляду на зазначене, в момент укладення договору іпотеки АКБ «Правекс-Банк» діяв добросовісно та дотримався всіх вимог, передбачених чинним законодавством, зокрема, щодо надання заяви [PERSON] про відсутність у останнього зареєстрованого шлюбу або перебування у фактичних шлюбних стосунках, викладення у договорі всіх істотних умов, його нотаріального посвідчення та державної реєстрації. З матеріалів справи вбачається, що на підставі заяви про вчинення кримінального правопорушення, поданої ПАТ КБ «Правекс-Банк» до слідчого управління Головного управління Національної поліції України в м. Києві, до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.12.2015 року внесено відомості про кримінальне правопорушення скоєне громадянином США [PERSON] , попередньо кваліфіковане за ч. 4 ст. 190 КК України (шахрайство, вчинене в особливо великих розмірах) (Т-3, а.с. 82). Враховуючи зазначене, та свідому недобросовісність іпотекодавця, суд вважає можливим відступити від висновків Верховного Суду щодо визнання недійсним правочину на розпорядження майном за відсутності згоди іншого з подружжя на його укладення, оскільки вважає, що в даній ситуації банк не знав і за обставинами справи не міг знати про те, що майно належить подружжю на праві спільної сумісної власності і що той з подружжя, який укладає договір, перебуває у зареєстрованому шлюбі. У відповідності до ст. 141 ЦПК України у разі відмови в позові судовий збір покладається на позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed