Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-18 00:00:00

У березні 2019 року до Броварського міськрайонного суду київської області надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Великодимерська селищна рада Броварського району Київської області, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням та зняття з реєстрації. Зміст позовних вимог, з якими звертається позивач. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] . У вказаній квартирі, окрім позивача, також зареєстрований відповідач [PERSON] Відповідач не є родичем позивача, а в квартирі остання зареєструвала його за проханням подруги. [PERSON] зареєстрований у квартирі з 06.07.2013 року, однак з того часту і по теперішній час у квартирі жодного разу не проживав. Позивачу невідоме фактичне місце проживання чи перебування відповідача, тому вона не може вирішити з ним питання про добровільне зняття з реєстрації у квартирі. За таких обставин, та з метою захисту своїх прав у вільному користуванні, володінні та розпорядженні майном, позивач змушена звернутися із даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою [ADDRESS] . Також, [PERSON] просить усунути перешкоди в користуванні її майном шляхом зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за вищевказаною адресою. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 березня 2019 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Представник третьої особи Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області - Ткач Ю.В. у судове засідання також не з`явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання направив клопотання, в якому просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом. [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується копією Договору купівлі-продажу квартири від 08 грудня 2012 року, який посвідчений приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу Київської області Карповичем О.М., та копією витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 351329 від 07.02.2013 р. (а.с. 10-14). У квартирі [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , що підтверджується копіями довідок № 76 від 08 лютого 2019 року, № 68 від 16 лютого 2019 р. та копією будинкової книги (а.с. 15-16, 18-23). Згідно відомостей відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 19.03.2019 р. [PERSON] з 06.07.2013 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 29). 06 лютого 2019 року депутатом Великодимерської селищної ради Броварського району Київської області здійснено обстеження житлових умов квартири [ADDRESS] , про що складено відповідний акт. У ході обстеження депутатом встановлено, що у вказаній квартирі зареєстровані: [PERSON] та [PERSON] . Зі слів свідків встановлено, що [PERSON] у вказаній квартирі більше одного року не проживає (а.с.17). У судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що є чоловіком позивача та знає відповідача. Близько п`яти років тому подруга позивача попросила останню зареєструвати у квартирі її чоловіка - [PERSON] , так як реєстрація місця проживання необхідна була відповідачу для виїзду за кордон. На прохання подруги позивач зареєструвала відповідача у своїй квартирі. Однак, з дня реєстрації і по цей час відповідач у квартирі жодного разу не проживав, речі його відсутні. Де на даний час фактично проживає відповідач свідку не відомо. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Статтею 16 ЦК України передбачено кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, закріплено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно із положеннями ст.ст. 386, 391 ЦК України власник має право звертатися до суду за захистом свого права власності перед іншою особою та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється також на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Із матеріалів справи встановлено, що квартира знаходиться у власності позивача, відповідач права власності на квартиру чи його частку не має, не є родичем позивача, зареєстрований у будинку з 06.07.2013 р., однак з дня реєстрації у квартирі не проживає, не користується нею як своїм житлом, у квартирі відсутні його речі, не несе витрат на утримання квартири та не сплачує за надані комунальні послуги. З огляду на викладені обставини, та враховуючи норми чинного законодавства, що регулюють спірні правовідносини, а також те, що відповідач без поважних причин відсутній за місцем своєї реєстрації, а факт реєстрації перешкоджає позивачу вільно користуватися, володіти та розпоряджатися її майном, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування даним будинком. Разом з тим, вимога про усунення перешкод позивачу в користуванні її майном шляхом зняття відповідача із реєстраційного обліку квартири задоволенню не підлягає, так як є передчасною, оскільки згідно ст. 7 Закону України «Про свободу та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місяця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: partial