Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-22 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до Менського районного суду Чернігівської області з позовом до Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області, [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування. Мотивувала свій позов тим, що [INFO] помер її чоловік [PERSON], після його смерті відкрилась спадщина. За життя він склав заповіт, в якому заповів на випадок смерті рухоме і нерухоме майно позивачці. Відповідач - [PERSON] є спадкоємицею першої черги за законом, але вона відмовилась від прийняття спадщини. Коли позивач звернулася до нотаріальної контори, щоб отримати свідоцтво про право власності їй було відмовлено у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на будинок за адресою [ADDRESS], в КП «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації». Тому позивач вимушена звернутися до суду з позовом про визнання за нею права на житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] надіслала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає. Представник відповідача - Локнистенської сільської ради Менського району Чернігівської області в судове засідання не з'явився, але надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник позивача у судовому засіданні збільшила позовні вимоги, а саме просила визнати за позивачкою право власності на будинок: ? у порядку спадкування після померлого чоловіка та ? частину як частку у спільній власності подружжя. Заслухавши представника позивача, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 392 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину на протязі шести місяців з часу відкриття спадщини, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. У ст. 1297 ЦК України встановлено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Як встановлено в судовому засіданні, [INFO] в м. Чернігів помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER], актовий запис №1967 від 08 липня 2008 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Чернігівського міського управління юстиції України (а. с. 8). Спадкоємцем за заповітом на спадкове майно є позивачка, що підтверджується відомостями із заповіту [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] від 27 червня 2008 року (а. с. 38). Позивачка в установлений законом термін звернулася до Першої чернігівської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а. с. 19). Відповідно до договору купівлі-продажу, який було укладено 7 травня 1991 року [PERSON] продав, а [PERSON] купив належний [PERSON] житловий будинок, що знаходиться в с. Гориця і розташований на присадибній ділянці розміром 0,37 га (а. с. 13). Технічний паспорт на садибний одноповерховий житловий будинок в [ADDRESS], виготовлено 08.07.2014 року (а. с. 14 - 18). Відповідно до звіту про оцінку майна, який було виготовлено 14 липня 2014 року ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] складає 17 072 грн. (а. с. 20 - 21). Відповідно до довідки №1-18/179 від 16 жовтня 2014 року виданій Локнистенською сільською радою облікова картка об'єкта погосподарського обліку домоволодіння за адресою: [ADDRESS], заводилась на [PERSON] дружину померлого [PERSON], номер об'єкта 0968-3 (за 2011-2015 роки). Спадкоємицею після померлого є [PERSON] Власником будинку за адресою: [ADDRESS] був [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу будинку від 07.05.1991 року, посвідченому виконкомом Локнистенської сільської ради (а. с. 57, 58). У довідці від 31.10.2014 року №1-18/196 виданій Локнистенською сільською радою зазначено, що рішенням десятої сесії п'ятого скликання від 24 квітня 2008 року затверджено технічну документацію по передачі в приватну власність земельної ділянки площею 0,2499 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS], на ім'я [PERSON] та затверджено технічну документацію по передачі в приватну власність земельної ділянки площею 0,1528 га для ведення особистого селянського господарства в [ADDRESS], на ім'я [PERSON] (а. с. 79). Згідно з відомостями, наданими комунальним підприємством «Чернігівське міжміське бюро технічної інвентаризації «Чернігівської обласної ради» станом на 31.12.2012 року право власності на будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] (а. с. 104). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 60 Сімейного кодексу України (далі СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 67 СК України дружина, чоловік мають право скласти заповіт на свою частку у праві спільної сумісної власності подружжя до її визначення та виділу в натурі. Позивач з [PERSON] уклали шлюб 25 грудня 1962 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 25.12.1962 року (а. с. 7). Як встановлено у судовому засіданні, договір про купівлю будинку за адресою [ADDRESS], на ім'я [PERSON] було укладено 7 травня 1991 року, тобто під час перебування у шлюбі, а тому даний будинок є спільною сумісною власністю. Позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. За позивачкою необхідно визнати право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами як спадкове майно, що відкрилося після смерті [PERSON], та визнати право власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами як частку у спільній власності подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: approved