Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

У березні 2015 року до суду звернулася [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що між нею та банком 18 січня 2014 року було укладено договір банківського строкового вкладу (депозиту) №300131/2993/370-14, на виконання якого внесла до відповідача банківський (депозитний) вклад у розмірі 12000 дол. США на строк до 23 січня 2015 року з виплатою відсотків на суму депозитного вкладу з розрахунку 11 % річних. Після закінчення строку, незважаючи на неодноразові звернення, банк депозитні кошти та проценти за користування депозитними коштами не повернув. Просила: - визнати неправомірними дії відповідача в особі відділення № 32 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в частині не повернення грошових коштів в розмірі 12751,54 дол. США, які були розміщені на депозитному рахунку; - стягнути з відповідача банківський вклад у розмірі 12751,54 дол. США з нарахованими згідно умов договору відсотками. Позивач у судове засідання не прибула, просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала, про що надала письмову заяву. Представник відповідача у судове засідання не прибув повторно, про дату розгляду справи повідомлявся належним чином - засобами рекомендованого поштового зв'язку, про причини своєї неявки суд не повідомляв. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Згідно ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 цього Кодексу). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка (глава 72 цього Кодексу), якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. У відповідності до ст. 536 цього Кодексу, за користування чужими коштами, боржник зобов'язується виплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Статтею 625 цього Кодексу передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також не звільняється від відповідальності за неможливість виконання їм грошового зобов'язання, якщо інший розмір відсотків не установлений договором. Згідно ст. 525 цього Кодексу одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 526 цього Кодексу зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Судом достовірно встановлено, що 18 січня 2014 року позивач та відповідач уклали договір банківського вкладу №300131/2993/370-14. На виконання договору позивач внесла на рахунок банку кошти в розмірі 12000 дол. США. Сторонами були визначені всі істотні умови, зокрема: предмет договору, строки дії договору, права, обов'язки та відповідальність сторін. Зокрема, строк дії вкладу було встановлено до 23 січня 2015 року, а процентна ставка була визначена в 11 процентів річних. Відповідно до умов договору відповідач взяв на себе зобов'язання щодо своєчасного повернення банківського вкладу, сплати відсотків за користування у встановлені строки. Після закінчення строку депозитні кошти в розмірі 12000 дол. США та відсотки в розмірі 751,54 дол. США не були виплачені відповідачем позивачеві, незважаючи на неодноразові вимоги позивача. Таким чином, взяті на себе зобов'язання відповідач не виконує належним чином, що підтверджується випискою з особового рахунку. Станом на день розгляду справи борг відповідача перед позивачем по депозитному вкладу і процентам становить 12751,54 дол. США. Вказані суми банківського вкладу та процентів станом на день розгляду справи відповідачем позивачеві не сплачені. Спір між сторонами у справі щодо розмірів неповернення коштів за депозитним вкладом фактично відсутній. Відповідач не надав суду належних і допустимих доказів на спростування встановлених судом обставин. На підставі встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню в межах заявлених вимог зі стягненням з відповідача на користь позивача зазначеного розміру заборгованості за договором банківського вкладу - 12751,54 дол. США та на користь держави судовий збір - 2685,47 грн. (1% від (12751,54 дол. США х 21,06)) де 21,06 грн. курс НБУ національної валюти до 1 дол. США. При цьому, суд враховує, що вимога позивача щодо визнання неправомірними дії відповідача в особі відділення № 32 АТ «Банк «Фінанси та Кредит» в частині не повернення грошових коштів в розмірі 12751,54 дол. США, які були розміщені на депозитному рахунку має фактично деталізований характер, оскільки депозитні кошти неповернуті банком, а не його філією.

Outcome: partial