Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У вересні 2009 року ПАТ «ОТП Банк» звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що 10 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CM-SME303|267|2007, відповідно до якого банк надав позичальнику кредит у сумі 145 000 доларів США, а відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку. На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки від 10 грудня 2007 року № SR-SME303/267/2007, згідно якого поручитель прийняв на себе зобов'язання у випадку невиконання позичальником зобов'язань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання грошових зобов'язань в обсязі, заявленому банком у письмовій вимозі, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, а відповідач [PERSON] у порушення умов кредитного договору свої зобов'язання виконала частково. Станом на 31 серпня 2009 р. заборгованість відповідача за сплати кредиту та процентів становить 147431, 20 доларів США (1 177 827,86 грн.), пеня 68 032грн. 77коп., а всього 1 245 860грн. 63коп., які банк просив стягнути з відповідачів солідарно (а.с.4-7). У серпні 2001 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулось до суду із клопотанням про залучення до участі у справі у якості позивача. Посилалось на ст. 37 ЦПК України та зазначило, що 12 листопада 2010 року ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №CM-SME303/267/2007 від 10 грудня 2007 року укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем [PERSON]. Заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 грудня 2011 року позовні вимоги ТОВ «ОТП Факторинг Україна» задоволені, стягнуто солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором № CM-SME303|267|2007 від 10 грудня 2007 року у сумі 1 177 827,86 грн. та по 850гр. на повернення судового збору і 60грн. на повернення витрат по інформаційно-технічному забезпеченню розгляду справи з кожного (а.с.142-143). Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 18 листопада 2013 року заочне рішення скасовано (а.с.164). Рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 02 липня 2015 року в задоволенні позову відмовлено (а.с.241-242). В апеляційній скарзі представник ТОВ «ОТП Факторинг Україна» Ювко В.О., посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неправильне визначення правовідносин між сторонами та неправильне встановлення обставин, які мають значення для справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов у повному обсязі (а.с.245-246). Вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених позовних вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відмовляючи у задоволенні позову, суд 1 інстанції посилався на ст. 11 ЦПК України та виходив з того, що 12 листопада 2010 р. ПАТ «ОТП Банк» відступило, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» прийняло право вимоги за кредитним договором №CM-SME303/267/2007 від 10 грудня 2007 року, укладеним між ЗАТ «ОТП Банк», яке в подальшому змінило свою назву на ПАТ «ОТП Банк», та відповідачем [PERSON] Але в матеріалах справи наявна позовна заява лише ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, а ТОВ «ОТП Факторинг Україна» як новий кредитор позовних вимог до відповідачів не заявляв. Однак, із висновками суду погодитись не можна з наступних підстав. Згідно із ст.37 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов'язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії цивільного процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов'язкові для нього так само, як вони були обов'язкові для особи, яку він замінив, а відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За таких обставин рішення суду підлягає скасуванню на підставі п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України (судом не застосовано закон, який підлягав застосуванню, і порушені норми процесуального права, що призвело до неправильного вирішення спору) з ухваленням нового рішення. Установлено, що 10 грудня 2007 року між ЗАТ «ОТП Банк», правонаступником якого є ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір №CM-SME303/267/2007, відповідно до якого банк зобов'язався надати відповідачу [PERSON] кредит у сумі 145000 доларів США, а відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом та здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами відповідно до графіку. На забезпечення виконання всіх зобов'язань за кредитним договором банком було укладено з [PERSON] договір поруки від 10 грудня 2007 року № SR-SME303/267/2007, згідно якого поручитель прийняв на себе зобов'язання у випадку невиконання позичальником боргових зобов'язань перед банком за кредитним договором, здійснити виконання грошових зобов'язань в обсязі, заявленому банком у письмовій вимозі, протягом 3-х банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги банку. Свої зобов'язання за кредитним договором банк виконав в повному обсязі, а [PERSON] в порушення умов кредитного договору свої зобов'язання виконала частково; станом на 31 серпня 2009 р. заборгованість за кредитним договором становить 147431,20 доларів США (за курсом НБУ 7,989грн. за 1 долар США - 1 177 827,86 грн., з яких заборгованість за кредитом 131 708,26 доларів США, що дорівнює 1 052 217,29грн.; заборгованість за відсотками 15 722,94 долари США, що дорівнює 125 610,57грн.; пеня за період з 18 грудня 2008р по 29 квітня 2009 року - 68 032грн. 77коп. (а.с.26-28). Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, у встановлений договором строк (ч.1 ст. 530). Згідно з ч.2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] як позичальник ні наявність заборгованості, ні її розмір не оспорювала, тому позовні вимоги до неї підлягають повному задоволенню (з урахуванням прохальної частини позовної заяви та ч.1 ст.11 ЦПК України), а посилання відповідачки та представника [PERSON] на те, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» після вступу у справу повинно подати новий позов, - протирічать вищезазначеним ст. 37 ЦПК України та ст. 514 ЦК України. Той факт, що ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було залучено до участі у справі у якості правонаступника ПАТ «ОТП Банк» підтверджується заочним рішенням Заводського районного суду м. Дніпродзержинська від 12 грудня 2011 року та ухвалою цього ж суду про скасування заочного рішення, а також участю у справі представника ТОВ «ОТП Факторинг Україна» у всіх судових засіданнях місцевого суду, у тому числі і в день ухвалення рішення. Відповідно до ч.1,2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За положеннями ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, в разі: підвищення розміру процентів. Із матеріалів справи вбачається, що у грудні 2008 року розмір процентної ставки за кредитним договором був збільшений банком з 11,9% до 16,9%, доказів згоди поручителя на таке підвищення у матеріалах справи не має, а [PERSON] у своїх запереченнях (а.с.221-222) посилається на те, що вважає поруку припиненою з цих підстав. За таких обставин у задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити. На підставі ч.1 ст. 88 ЦПК України з [PERSON] на користь банку слід стягнути понесені судові витрати у сумі 5474грн. (1820гр.+3654гр. (а.с.2-3, 247)

Outcome: partial