Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом про визнання незаконними дій щодо нарахування плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій і зобовязання зробити перерахунок, в якому просила ухвалити рішення, яким визнати незаконними дії [PERSON] підприємства «Житлово-комунальна контора» Дніпропетровської обласної ради щодо нарахування плати за послуги з утримання будинку № 22 по вулиці Будівельників (раніше Фрунзе) смт. Слобожанське (раніше Ювілейне), Дніпровського (раніше Дніпропетровського) району Дніпропетровської області на підставі Рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 24.07.2012 року за № 875 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП «Житлово-комунальна контора м. Дніпропетровськ»; зобовязати Комунальне підприємство «Житлово-комунальна контора» Дніпропетровської обласної ради, код ЄДРПОУ 01355550, здійснити перерахунок плати за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій за період починаючи з 18.12.2013 року по дату розгляду справи у суді та нараховувати в подальшому відповідно до тарифів погоджених Рішенням виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 04.12.2006 року № 4489, для мешканців будинку № 22 по вул. Будівельників (раніше Фрунзе) смт.Слобожанське (раніше Ювілейне) Дніпровського (раніше Дніпропетровського) району Дніпропетровської області. В обґрунтування позову позивачка вказала, що Комунальне підприємство «Житлово-комунальна контора» Дніпропетровської обласної ради надає мешканцям будинку № 22 по вул. Будівельників (Фрунзе) смт. Слобожанське (Ювілейне) Дніпровського (Дніпропетровського) району Дніпропетровської області послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Зазначені послуги їй надаються у відповідності до укладеного договору від 19.05.2007 року за № 93. 04.12.2006 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення за № 4489 «Про погодження тарифів для населення на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підприємствами, які не належать до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська» де, за п. 44 додатку «ТАРИФИ», для мешканців будинку № 22 по вул. Фрунзе смт. Ювілейне були встановлені наступні тарифи: для квартир 1-го поверху 0,88 грн. за 1 кв.м., для квартир 2-го і вище поверхів 0,99 грн. за 1 кв.м., за якими, в 2007 році між мешканцями цього будинку та КП ЖКК було укладено договори про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. 24.07.2012 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення за № 875 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП «Житлово-комунальна контора м. Дніпропетровськ» (на цей час КП ЖКК), за яким будинок № 22 по вул. Фрунзе було включено до додатку до цього рішення і були погоджені наступні тарифи: для квартир 1-го поверху 1,93 грн. за 1 кв.м., для квартир 2-го і вище поверхів 1,97 грн. за 1 кв.м. Відповідно до п. 2.1 цього рішення КП ЖКК було зобовязано в місячний термін після встановлення тарифів укласти договори зі споживачами про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Однак з боку відповідача не було виконано вимоги Рішення № 875 щодо укладання договору з мешканцями, оскільки з жодним з мешканців будинку № 22 по вул. Фрунзе договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП ЖКК укладено не було. В подальшому, 18.12.2013 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення за № 615 «Про внесення змін до рішення виконкому міської ради від 24.07.2012 року № 875 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП «Житлово-комунальна контора м. Дніпропетровськ», за яким будинок № 22 по вул. Фрунзе було виключено з додатку Рішення від 24.07.2012 року за № 875. Рішення про виключення з Додатку Рішення від 24.07.2012 року за № 875 житлового будинку № 22 було прийнято на підставі подання прокурора м. Дніпропетровська від 18.10.2013 року за № 63/7542вих13 про приведення у відповідність до норм чинного законодавства Рішення від 24.07.2012 року №875, після звернення до Прокуратури міста Дніпропетровська щодо законності дій Дніпропетровської міської ради про затвердження тарифів на житловий будинок № 22 по вул. Фрунзе в смт. Ювілейне. Таким чином, КП ЖКК повинно було припинити нарахування мешканцям будинку № 22 по вул. Фрунзе плату за послуги по тарифам, погодженим Рішенням виконавчого комітету від 24.07.2012 № 875, але КП ЖКК і по сьогодні продовжує нараховувати для мешканців будинку плату за послуги по тарифам встановленим рішенням виконкому від 24.07.2012 року № 875, що підтверджується листом КП ЖКК від 28.03.2016 року. Вказані дії порушують її права як споживача,а тому позивачка звернулася до суду зданим позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити їх у повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позові. Представник відповідача [PERSON] підприємства «Житлово-комунальна контора» Дніпропетровської обласної ради за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявився вдруге, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою (а.с.186). 24 листопада 2016 року через канцелярію суду представник відповідача надав заяву в якій просив відкласти судове засідання на іншу дату у звязку з тим, що його, [PERSON] як директора та головного бухгалтера Підприємства викликано до Дніпропетровської обласної ради для прийняття участі у нараді. Однак, суд вважає за необхідне визнати неявку представника відповідача за довіреністю [PERSON] не поважною. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст. 157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що неявка представника відповідача, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання без поважних причин згідно ст. 169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника відповідача на підставі доказів, які маються в матеріалах справи. Відповідно до статті 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Право кожного на справедливий розгляд його справи упродовж розумного строку судом, встановлений законом, при вирішенні спору щодо його прав та обов'язків цивільного характеру передбачено п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. ст. 2, 8 ЦПК України. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи враховується період з дня надходження до суду позовної заяви до завершення виконання рішення суду. Право доступу до суду включає право на виконання судового рішення без надмірних затримок (рішення ЄСПП у справі «[PERSON] проти Італії»). Європейський суд дотримується думки, що неможливість особи домогтися виконання рішення протягом тривалого часу становить втручання у його право на мирне володіння своїм майном у сенсі пункту 1 статті 1 Протоколу №1 до Конвенції. (рішення ЄСПП у справі «Шмалько проти України»). Обов'язок забезпечувати ефективну реалізацію прав, захищених цим документом, має бути результатом позитивних обов'язків держави (зокрема, рішення ЄСПП у справі «X і Y проти Нідерландів»), ці позитивні зобов'язання повинні встановлювати певні засоби, потрібні для захисту права на власність (рішення ЄСПП у справі «Лопез Остра проти Іспанії»). Статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод визначено, що кожен, чиї права і свободи, викладені в цій Конвенції, порушуються (для позивача це стаття 1 Першого Протоколу), має право на ефективний засіб правового захисту у відповідному національному органі. На національному рівні має бути гарантований правовий захист задля реального забезпечення прав і свобод, передбачених цією Конвенцією, коли держава має певну свободу розсуду щодо форм засобів захисту, але, у всякому випадку забезпечує їх ефективність як на практиці, так і за законом: можливість розглянути вимогу за суттю і надати захист в сенсі запобігання чи припинення подальшого тривання стверджуваного порушення (зокрема, рішення ЄСПП у справі «Кудла проти Польщі»). При вирішенні питання про поважність неявки представника відповідача за довіреністю [PERSON] в судове засідання, суд керується наступним. Згідно з ч. 3 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки. Відповідно до ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. У виняткових випадках за клопотанням сторони, з урахуванням особливостей розгляду справи, суд ухвалою може подовжити розгляд справи, але не більш як на один місяць. При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обовязком не тільки суду, а й осіб які беруть участь у справі. Суд не зобовязаний відкладати засідання, якщо представник сторони навіть вперше не зявився на розгляд і має право ухвалити рішення за наявними у справі матеріалами, про що Вищий Господарський Суд України виклав в своїй постанові від 07 липня 2016 року у справі № 910/21819/15. ВГС України підкреслив, що підставою для відкладення є не відсутність представника сторони, а саме неможливість вирішити спір у судовому засіданні, тобто відкладення справи є правом, а\~ не обовязком суду. Якщо матеріалів у справі достатньо і суд правильно застосовує при вирішенні спору законодавство, то відсутність представника сторони вже ні на що не впливає. Єдиною умовою в такому випадку для суду, щоб рішення не було скасоване у вищих судових інстанціях, це належне повідомлення сторін та учасників справи про час та місце розгляду справи, зокрема відсутність в матеріалах справи поштових повернень про невручення стороні відповідних повідомлень суду. Представник третьої особи Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради за довіреністю [PERSON] у судове засідання не зявився. 24 листопада 2016 року о 17 годині через електронну пошту представник третьої особи надіслав до суду заяву, в якій просив відкласти судове засідання на іншу дату у звязку з тим, що у цей же день він буде приймати участь в іншому судовому засіданні в Жовтневому районному суді м. Дніпропетровська. Як вбачається з доданої до заяви про відкладення розгляду справи копії виписки з Офіційного вебпорталу Судова влада України, розгляд справи №201/11670/16-ц було призначено на 16-00 год. 24.11.2016 року. Тому, суд вважає за необхідне визнати неявку представника третьої особи за довіреністю [PERSON] не поважною. Враховуючи конкретні обставини справи, встановлені ст. 157 ЦПК України строки розгляду справи та те, що неявка представника третьої особи, належним чином повідомленого про час та місце судового засідання без поважних причин згідно ст. 169 ЦПК України не тягне відкладення розгляду справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності представника третьої особи на підставі доказів, які маються в матеріалах справи. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги вважали обгрунтованими. Треті особи [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] надали суду заяви про розгляд справи без їх участі (а.с.55-181).\~ Вислухавши пояснення представника позивача, третіх осіб, вивчивши матеріали справи, дослідивши в сукупності докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно зі ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ч. 2 ст. 14 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ціни/тарифи на комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій формуються і затверджуються центральними органами виконавчої влади, національними комісіями, що здійснюють державне регулювання у відповідних сферах, та органами місцевого самоврядування відповідно до їхніх\~\~ повноважень, визначених законом. Судом встановлено, що 04 грудня 2006 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення № 4489 «Про погодження тарифів для населення на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій підприємствами, які не належать до комунальної власності територіальної громади м. Дніпропетровська» (а.с.39-40), де пунктом 44 додатку «Тарифи», для мешканців будинку № 22 по вул. Фрунзе смт. Ювілейне були встановлені наступні тарифи: для квартир 1-го поверху 0,88 грн. за 1 кв.м., та для квартир 2-го і вище поверхів 0,99 грн. за 1 кв.м. (а.с.41-42). [PERSON] проживає та зареєстрована в [INFO] (раніше Фрунзе) смт. Слобожанське (раніше Ювілейне) Дніпровського (раніше Дніпропетровського) району Дніпропетровської області та у відповідності до укладеного договору від 19 травня 2007 року № 93 (а.с.29-30), отримує послуги з утримання будинку та прибудинкової території, оплату за які здійснює на рахунок [PERSON] підприємства «Житлово-комунальна контора» Дніпропетровської обласної ради. 24 липня 2012 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення № 875 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП «Житлово-комунальна контора м. Дніпропетровськ» (на даний час Комунальне підприємство «Житлово-комунальна контора» Дніпропетровської обласної ради), за яким будинок № 22 по вул. Фрунзе було включено до Додатку до цього рішення і були погоджені наступні тарифи: для квартир 1-го поверху 1,93 грн. за 1 кв.м., для квартир 2-го і вище поверхів 1,97 грн. за 1 кв.м. (а.с.43). Відповідно до п. 2.1. вищевказаного рішення, КП ЖКК було зобовязано в місячний термін після встановлення тарифів укласти договори зі споживачами про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій. Однак з боку відповідача не було виконано вимоги Рішення № 875 і з [PERSON] договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП ЖКК укладено не було. У подальшому, на підставі подання прокурора м. Дніпропетровська від 18 жовтня 2013 року про приведення у відповідність до норм чинного законодавства Рішення від 24 липня 2012 року № 875 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП «Житлово-комунальна контора м. Дніпропетровськ», 18 грудня 2013 року Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради було прийнято рішення № 615 «Про внесення змін до рішення виконкому міської ради від 24 липня 2012 року № 875 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП «Житлово-комунальна контора м. Дніпропетровськ», за яким будинок № 22 по вул. Фрунзе в смт. Ювілейне було виключено з додатку до Рішення від 24 липня 2012 року № 875 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП «Житлово-комунальна контора м. Дніпропетровськ» (а.с.44). Таким чином, КП ЖКК повинно було припинити нарахування позивачці плату за послуги по тарифам, погодженим Рішенням виконавчого комітету від 24 липня 2012 року № 875 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП «Житлово-комунальна контора м. Дніпропетровськ», але по даний час продовжувало нараховувати [PERSON] плату за послуги по тарифам, встановленим рішенням виконкому від 24 липня 2012 року № 875, що підтверджується листом КП ЖКК від 28 березня 2016 року (а.с.36). Статтею 4 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг базується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, цього Закону та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг. В силу приписів ст. 2 Закону України «Про захист прав споживачів», законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. За п. 1 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. У ст. 1 цього Закону передбачено, що споживач - фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. Згідно з ч. 2 ст. 627 ЦК України, у договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Згідно зі\~ст. 21, 22 Закону України «Про захист прав споживачів», вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо ціну продукції (вартість послуги) визначено неналежним чином. Захист прав споживачів, передбачених законодавством, здійснюється судом. Не відповідний закону, тобто протиправний, акт органу місцевого самоврядування, не породжує правових наслідків від моменту його прийняття, оскільки цивільні права та обов'язки виникають з дій, рішень, які відповідають законодавству (ст. 11 ЦПК України). Згідно ст. 77 Закону України «Про місцеве самоврядування» спори про поновлення порушених прав юридичних і фізичних осіб, що виникають в результаті рішень, дій чи бездіяльності органів або посадових осіб місцевого самоврядування, вирішуються в судовому порядку. Частиною 2 ст. 393 ЦК України визначено, що власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди. Зазначена норма закону передбачає, що крім визнання недійсними актів, що порушують право власності, власник має право вимагати також відновлення становища, яке існувало до порушення права. Отже, зазначений засіб спрямований перш за все на відновлення порушеного права. Воно може полягати, зокрема, в поверненні незаконно вилученого майна або надмірно сплачених коштів. Позивач [PERSON] обрала такий спосіб захисту свого права, який би відновив її становище, яке існувало до видання цього акту, шляхом зобов'язання відповідача здійснити перерахунок коштів за сплачені житлово-комунальні послуги та зарахувати їх в рахунок майбутніх платежів, і такий спосіб захисту цивільних прав не суперечить ст. 16 ЦК України. Право [PERSON] на перерахунок сплачених коштів з часу скасування незаконного рішення підтверджено і ухвалами Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 грудня 2012 року та 19 вересня 2012 року при перегляді аналогічних справ за позовами громадян - споживачів послуг до КП «Соснівська СУБ» Черкаської міської ради. За таких обставин, суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відсутність правових підстав для нарахування вартості житлово-комунальної послуги з утримання квартири [ADDRESS] (раніше Фрунзе) смт. Слобожанське (раніше Ювілейне) Дніпровського (раніше Дніпропетровського) району Дніпропетровської області, в період з 18 грудня 2013 року по сьогодення, на підставі Рішення Виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 24 липня 2012 року № 875 «Про встановлення тарифів на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій КП «Житлово-комунальна контора м. Дніпропетровськ». Внаслідок незаконно встановленої вартості даної послуги порушені права [PERSON] як споживача послуг з утримання будинку та прибудинкової території, а тому приймаючи до уваги, що відповідачем відмовлено у здійсненні перерахунку зайво сплачених коштів, виникає необхідність у зобов'язанні відповідача здійснити перерахунок відповідних коштів, шляхом зарахування їх в рахунок майбутніх платежів. Разом з тим, суд вважає за неможливе задоволення позовних вимог щодо зобов»язання відповідача у подальшому нараховувати [PERSON] плату за послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій відповідно до тарифів, погоджених рішенням виконкому Дніпропетровської міської ради від 4.12.2006 року, оскільки у відповідача є право привести вищевказані тарифи у відповідність до діючого законодавства та укласти з позивачем відповідний договір. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Тому з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору в порядку ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів».

Outcome: approved