Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-14 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до відповідача, в якому просила скасувати наказ директора Товариства з обмеженою відповідальністю «ТД ПАРУС» [PERSON] за №12 від 02.08.2017р. «Про звільнення за прогул без поважних причин касира [PERSON] » та поновити її на посаді касира ТОВ «ТД ПАРУС». В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачка зазначила, що 01.07.2015 року вона згідно наказу №5-к від 01.07.2015 року прийнята на роботу в ТОВ «ТД ПАРУС» на посаду касира. 25 липня 2017 року вона подала відповідачу заяву про своє звільнення за власним бажанням, зумовлену поганим станом здоров`я. Керівництво відповідача, а саме [PERSON] і [PERSON] , чинили перешкоди у звільненні за власним бажанням, та пояснили, що звільнять її за прогули. У день звільнення, вони зобов`язали її підписати акт перерахунку коштів в касі Товариства та письмове підтвердження, про те, що вона вилучила готівкові кошти із каси та витратила на власні потреби. Після подачі заяви про своє звільнення з роботи з нею розмовляти не бажали, на територію Товариства не пускали, чим створювали перепони для отримання наказу про звільнення за особистим бажанням, отриманню трудової книжки та документів на підтвердження її особи. Потім, вона повторно направила відповідачу заяву про звільнення в зв`язку зі станом здоров`я, відповідно до вимог ст.38 КЗпП України та заяву про повернення її особистих документів: паспортів і трудової книжки. 30 серпня 2017 року вона отримала від відповідача поштовим відправленням трудову книжку та наказ про звільнення її за ст.40 ч.1 п.4 КЗпП України, тобто в зв`язку з прогулами без поважних причин. Такий наказ та підстави звільнення вважає незаконними та такими, що порушують її трудові права. У лютому 2018 року позивачкою позов було уточнено, та просила вона змінити формулювання причин звільнення її з роботи з ТОВ «ТД ПАРУС» із «звільнення за прогул без поважних причин, п.4 ст. 40 КЗпП України» на «звільнення за власним бажанням, ст.38 КЗпП України» і дату звільнення з «25 липня 2017 року» на день вирішення справи в суді». Представник позивача [PERSON] . - адвокат Лук`янова О.Г. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та надала свої поясненна у відповідності до заявлених вимог, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача ТОВ «ТД ПАРУС» - Продун Г.М., яка діє на підставі довіреності, позов не визнала, вважає, що [PERSON] обґрунтовано звільнено за прогули, які дійсно мали місце з 26 по 28 липня 2017 року, 31 липня 2017 року - протягом всього робочого дня та 01 серпня 2017 року з 08:00 до 10:30 години та з 10:40 до 17:00 години, надала пояснення згідно відзиву на позов. У зв`язку з відсутністю порушень трудових прав позивачки просила відмовити у задоволенні заявленого нею позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи доказами, якими вони обґрунтовують свої вимоги та доводи, вважає, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підстав яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Стаття 77 ЦПК України передбачає, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог і заперечень. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи наступне. Факт перебування позивачки з відповідачем у трудових правовідносинах сторонами не оспорюється. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТД ПАРУС» відповідно до «Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» серії АД №280685 пройшло державну реєстрацію як юридична особа 15.09.2011р. за юридичною адресою: 87549, Донецька область, місто Маріуполь, вулиця Торгова, будинок 122, з присвоєнням ідентифікаційного коду 37793575. Статут ТОВ «ТД ПАРУС» затверджений рішенням установчих зборів засновників ТОВ «ТД ПАРУС» протоколом №1 від 09.09.2011р. Відповідно до розділу 7.4. Статуту ТОВ «ТД ПАРУС» у Товаристві створений одноособовий виконавчий орган - Директор, який здійснює оперативне керівництво діяльністю Товариства. Директор вирішує усі питання діяльності Товариства, окрім тих, що належать до виключної компетенції зборів учасників. Директор Товариства у межах своєї компетенції: без доручення діє від імені Товариства; приймає та звільняє працівників Товариства. Відповідно до п.7.5.1. Статуту ТОВ «ТД ПАРУС» загальні збори учасників вправі формувати орган, який буде здійснювати контроль за діяльністю виконавчого органу. Порядок створення і повноваження контролюючого органу встановлюються загальними зборами. Рішенням засновників ТОВ «ТД ПАРУС» №1 від 15.09.2011р. директором Товариства призначена [PERSON] . Протоколом №2 загальних зборів учасників ТОВ «ТД ПАРУС» від 19.09.2011р. сформовано у відповідності до частини другої статті 146 ЦК України орган, що здійснює постійний контроль за фінансово-господарською діяльністю виконавчого органу ТОВ «ТД ПАРУС», в особі Уповноваженого представника учасників ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] на безоплатній основі. Визначена компетенція Уповноваженого представника учасників ТД «ПАРУС» [PERSON] щодо здійснення постійного контролю за фінансово-господарською діяльністю ТОВ «ТД ПАРУС». Позивачка перебувала на території України на підставі посвідки на постійне проживання № [NUMBER] від 24.12.2014р. Відповідно до ст.1 Закону України від 22.09.2011р. №3773-УІ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець - особа, яка не перебуває у громадянстві України і є громадянином (підданим) іншої держави (п.6); іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні (п.7); іноземці та особи без громадянства, які постійно проживають в Україні, - іноземці та особи без громадянства, які отримали посвідку на постійне проживання, якщо інше не встановлено законом (п.8); країна громадянської належності - країна чи країни, громадянином (підданим) якої (яких) є особа (п.11); посвідка на постійне проживання - документ, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні (п.17). Згідно зі ст.26 Конституції України та ст.3 вказаного Закону України від 22.09.2011р. №3773-УІ іноземці та особи без громадянства, як перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими права і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України. За приписами ч.1 ст.42 Закону України від 05.07.2012р. №5067-УІ «Про зайнятість населення» роботодавці мають право на застосування праці іноземців та осіб без громадянства на території України на підставі дозволу, що видається територіальними органами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. Як зазначено в п.1 ч.6 ст.42 вказаного Закону України від 05.07.2012р. №5067-УІ, без передбаченого цією статтею дозволу здійснюється працевлаштування іноземців, які постійно проживають в Україні. З огляду на викладене, наявність посвідки на постійне проживання надала [PERSON] право на працевлаштування без дозволу територіального органу центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції. 01 липня 2015 року наказом №5-к директора ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] на підставі поданої заяви від 01.07.2015р. [PERSON] була прийнята на роботу на посаду касира ТОВ «ТД ПАРУС», про що внесений запис №35 до трудової книжки серії [NUMBER] виданої на ім`я позивачки 21.07.1988р. 01 липня 2015 року між ТОВ «ТД ПАРУС», як роботодавцем, та [PERSON] , як найманим працівником, укладений трудовий договір, відповідно до якого остання прийняла на себе зобов`язання виконувати обов`язки касира ТОВ «ТД ПАРУС». 01 липня 2015 року між ТОВ «ТД ПАРУС», як адміністрацією, та [PERSON] , як працівником, укладений «Договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність касових працівників», за яким остання брала на себе повіну матеріальну відповідальність за забезпечення збереження ввірених їй підприємством грошових та інших цінностей. Директор ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] , допитана в судовому засіданні в якості свідка, показала, що [PERSON] з 01 липня 2015 року працювала в ТОВ «ТД ПАРУС» на посаді касира. Суттєвих зауважень до її роботи не було. Ніколи вона не пропускала роботу з причини поганого самопочуття. 24 липня 2017 року вечором, після закінчення робочого дня, на її телефон від [PERSON] надійшло SMS-повідомлення, в якому вона просила її вибачити. Вранці 25 липня 2017 року на початку робочого дня вона повідомила про це SMS-повідомлення [PERSON], як особу, яка від імені засновників ТОВ «ТД ПАРУС» здійснює контроль за фінансово-господарською діяльністю Товариства. Оскільки у [PERSON] не було очевидних причин просити вибачення, то вони з [PERSON] прийняли рішення про проведення контрольного перерахунку грошових коштів у підзвітності касира. Зазначену позицію [PERSON] , виклав в поданій на її ім`я доповідній записці, а вона як директор Товариства видала наказ №09 від 25.07.2017р. про створення комісії з контрольного перерахунку каси за участю касира [PERSON] До складу комісії ввійшли: [PERSON] - начальник відділу маркетингу, [PERSON] - представник засновників, обов`язки голови комісії вона як директор залишила за собою. За результатами контрольного перерахунку, проведеного за участю касира [PERSON] , у її підзвіті була виявлена недостача готівкових грошових коштів у сумі 511693,01 гривень, про що 25.07.2017р. складений «Акт контрольного перерахунку каси». [PERSON] наявність недостачі визнала, «Акт контрольного перерахунку каси» від 25 липня 2017 року підписала без зауважень, а на її, директора, письмову вимогу від 25.07.2017р. надала письмові пояснення, в яких вказала, що, використовуючи вільний доступ до грошових коштів товариства, привласнила 511693,01 гривень, які витратила на своє лікування. Порушення посадових обов`язків та розкрадання грошових коштів визнала в повному обсязі та вказала, що сама з`явилась з повинною за власною волею. Окрім того, [PERSON] заявила про відшкодування недостачі коштів в добровільному порядку за рахунок грошей, виручених від продажу будинку в Російській Федерації, який належить її батькам. Оскільки майнові збитки ТОВ «ТД ПАРУС», спричинені незаконним вилученням [PERSON] із каси грошових коштів, ефективно могли бути відшкодовані лише шляхом добровільного погашення недостачі, то керівництвом і учасниками товариства було прийнято рішення про надання [PERSON] можливості в добровільному порядку погасити недостачу та на прохання останньої матеріали до правоохоронних органів не направили. Разом з тим, з метою належного реагування на допущені касиром [PERSON] порушення покладених на неї трудових обов`язків до неї були застосовані заходи дисциплінарного впливу та наказом №10 від 25.07.2017р. по Товариству їй оголошена догана. 25 липня 2017 року [PERSON] , ані в усній, ані в письмовій формі не зверталась до неї із заявою про звільнення за власним бажанням, а, навпаки, просила її не звільняти. Ніякого психологічного тиску на [PERSON] ніхто не вчиняв, їй не погрожував, особисті документи не вилучав, на території Товариства не утримував. Наступні дні, з 26.07.2017р. по 28.07.2017р., 31.07.2017р. протягом всього робочого дня [PERSON] на роботі була відсутня, причину невиходу не повідомила. 28.07.2017р. поштовим відправленням на адресу за місцем реєстрації її проживання ТОВ «ТД ПАРУС» направило лист-вимогу щодо надання письмових пояснень про причини відсутності на роботі та, при наявності, документів, що їх підтверджують. 01 серпня 2017 року о 10:30 годині [PERSON] прийшла до ТОВ «ТД ПАРУС», але від отримання письмової вимоги стосовно надання письмових пояснень щодо причин невиходу на роботу та самих письмових пояснень категорично відмовилась і о 10:40 годині покинула приміщення Товариства. В подальшому [PERSON] на роботу не виходила. За всі дні прогулів [PERSON] були складені відповідні документи, проведена службова перевірка та 02 серпня 2017 року з дотриманням вимог чинного трудового законодавства, вона, як директор Товариства, видала наказ №12 про звільнення [PERSON] з посади касира ТОВ «ТД ПАРУС» на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогули без поважних причин з 25.07.2017р. За заявою [PERSON] її трудова книжка, копія наказу №12 від 02.08.2017р. про звільнення та повідомлення про необхідність отримання грошових сум, які підлягають виплаті при звільненні, були направлені їй поштовим відправленням. Звільнення [PERSON] вважає законним, а позовні вимоги [PERSON] такими, що не підлягають задоволенню. В судовому засіданні судом оглянуто SMS-повідомлення, яке надійшло 24.07.2017р. о 19:38 годині на телефон за № [NUMBER] свідка [PERSON] з телефону за підписом абонента « [PERSON] -касир» про вибачення за її вчинки. Аналогічні показання повідомив суду і свідок [PERSON] Як вбачається із наданих відповідачем, долучених до справи та досліджених в судовому засіданні доказів, 25 липня 2017 року уповноважений засновниками ТОВ «ТД ПАРУС» на здійснення контролю за фінансово-господарською діяльністю зазначеного Товариства [PERSON] надав на ім`я директора [PERSON] доповідну записку про проведення контрольного перерахунку готівкових грошових коштів в підзвіті касира [PERSON] На підставі поданої [PERSON] доповідної записки директор ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] 25 липня 2017 року видала наказ №09 про створення комісії з контрольного перерахунку каси Товариства за участю касира [PERSON] До складу комісії ввійшли: [PERSON] - начальник відділу маркетингу, [PERSON] - представник засновника, обов`язки голови комісії директор [PERSON] залишила за собою. За результатами інвентаризації, проведеної за участю касира [PERSON] , у її підзвіті була виявлена недостача готівкових грошових коштів у сумі 511693,01 гривень, про що 25.07.2017р. складений «Акт контрольного перерахунку каси». [PERSON] наявність недостачі визнала, «Акт контрольного перерахунку каси» від 25 липня 2017 року підписала без зауважень, а на письмову вимогу від 25.07.2017р. директора ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] надала письмові пояснення, в яких вказала, що, використовуючи вільний доступ до грошових коштів Товариства, привласнила 511693,01 гривень, які витратила на своє лікування. Порушення посадових обов`язків та розкрадання грошових коштів визнала в повному обсязі та вказала, що сама з`явилась з повинною за власною волею. Наказом №10 від 25.07.2017р. директора ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] касиру [PERSON] за вчинення дисциплінарного проступку, яке виразилось у протиправному не оприбуткуванні та безпідставному вилученні із каси Товариства готівкових грошових коштів у сумі 511693,01 гривень, оголошена догана. Доповідною запискою від 26.07.2017р. [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що 26 липня 2017 року в період з 08:00 до 17:00 години [PERSON] на роботі в ТОВ «ТД ПАРУС» за адресою: вул. Торгова, 122, м. Маріуполь, буда відсутня, про причини відсутності не повідомила. 26 липня 2017 року комісією в складі: [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , складений та затверджений останньою 27.07.2017р. «Акт про відсутність на роботі касира ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON]», відповідно до якого [PERSON] 26.07.2017р. з 08:00 до 17:00 години - повний робочий день - на роботі була відсутня, про причини відсутності на роботі не повідомила. Доповідною запискою від 27.07.2017р. [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що 27 липня 2017 року в період з 08:00 до 17:00 години [PERSON] на роботі в ТОВ «ТД ПАРУС» за адресою: вул. Торгова, 122, м. Маріуполь, була відсутня, про причини відсутності не повідомила. 27 липня 2017 року комісією в складі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , складений та затверджений останньою 28.07.2017р. «Акт про відсутність на роботі касира ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON]» , відповідно до якого [PERSON] 27.07.2017р. з 08:00 до 17:00 години - повний робочий день - на роботі була відсутня, про причини відсутності на роботі не повідомила. Доповідною запискою від 28.07.2017р. [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що 28 липня 2017 року в період з 08:00 до 17:00 години [PERSON] на роботі в ТОВ «ТД ПАРУС» за адресою: вул. Торгова, 122, м. Маріуполь, була відсутня, про причини відсутності на роботі не повідомила. 28 липня 2017 року комісією в складі: [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , складений та затверджений останньою 31.07.2017р. «Акт про відсутність на роботі касира ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON]», відповідно до якого [PERSON] 28.07.2017р. з 08:00 до 17:00 години - повний робочий день - на роботі була відсутня, про причини відсутності на роботі не повідомила. 28 липня 2017 року на адресу [PERSON] , як касира ТОВ «ТД ПАРУС», був направлений лист-повідомлення за вих. №6 про надання 31.07.2017р. на ім`я директора ТОВ «ТД «ПАРУС» [PERSON] . письмових пояснення щодо причини (причин) відсутності на роботі, а саме: з 08:00 до 17:00 години 26.07.2017р. (повний робочий день); з 08:00 до 17:00 години 27.07.2017р. (повний робочий день); з 08:00 до 17:00 години 28.07.2017р. (повний робочий день), а при наявності - документів, які підтверджують поважність причини (причин) відсутності у вказаний час на роботі. Роз`яснено, що в іншому випадку відсутність [PERSON] на роботі буде кваліфікована як прогул без поважної причини та з цих підстав вона може бути звільнена з посади касира ТОВ «ТД ПАРУС» за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України. Доказом направлення на адресу [PERSON] поштовим відправленням листа-повідомлення від 28.07.2017р. є поштова квитанція від 28.07.2017р. та опис вкладень до зазначеного поштового відправлення. 31 липня 2017 року [PERSON] звернулась до директора товариства [PERSON] з доповідною запискою, в якій зазначила, що раніше, 26, 27, 28 липня 2017 року вона повідомляла про відсутність на роботі з 26.07.2017р. по 28.07.2017р. протягом повного робочого дня з 08:00 до 17:00 години касира [PERSON] , якій 28.07.2017р. поштовим відправленням направлений лист-повідомлення про надання, у відповідності до ст.149 КЗпП України, письмового пояснення причини (причин) відсутності її на роботі. 31 липня 2017 року - на підставі вказаної доповідної записки [PERSON] директором ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] виданий наказ №11 про призначення службової перевірки причин відсутності на роботі касира товариства [PERSON] ., проведення якої доручено створеній комісії у складі: [PERSON] . - начальника відділу маркетингу, [PERSON] - представника засновника ТОВ «ТД ПАРУС», [PERSON] . - директора ТОВ «ТД ПАРУС», вона ж - голова комісії. Комісії запропоновано витребувати від [PERSON] письмове пояснення причини відсутності її на роботі з наданням документів, при їх наявності, підтверджуючих причини відсутності, та за результатами перевірки до 02.08.2017р. надати на затвердження висновок. Доповідною запискою від 31.07.2017р. [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що 31 липня 2017 року в період з 08:00 до 17:00 години [PERSON] на роботі в ТОВ «ТД ПАРУС» за адресою: вул. Торгова, 122, м. Маріуполь, була відсутня, про причини відсутності на роботі не повідомила. 31 липня 2017 року комісією в складі: [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , складений та затверджений останньою 01.08.2017р. «Акт про відсутність на роботі касира ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON]», відповідно до якого [PERSON] 31.07.2017р. з 08:00 до 17:00 години - повний робочий день - на роботі була відсутня, причини відсутності на роботі не повідомила. З «Акту відмови в наданні письмового пояснення причин відсутності на роботі» від 01.08.2017р., складеного комісією, до якої ввійшли: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , вбачається наступне. 01 серпня 2017 року в період з 10:30 до 10:40 години в приміщенні ТОВ «ТД ПАРУС», розташованому за адресою: вул. Торгова, 122, в м. Маріуполі, директор товариства [PERSON] запропонувала касиру [PERSON] надати письмові пояснення про причини її відсутності на роботі, а саме: з 08:00 до 17:00 години 26.07.2017р. (повний робочий день); з 08:00 до 17:00 години 27.07.2017р. (повний робочий день); з 08:00 години до 17:00 години 28.07.2017р. (повний робочий день); з 08:00 до 17:00 години 31.07.2017р. (повний робочий день); з 08:00 до 10:30 години 01 серпня 2017 року, в зав`язку з чим пред`явила їй письмову вимогу. [PERSON] відмовилася від отримання письмової вимоги про надання нею письмових пояснень про причину (причинах) відсутності її на роботі та від надання таких письмових пояснень, про причини відмови не пояснила, після чого, не приступила до виконання службових обов`язків касира та о 10:40 годині пішла з роботи, тобто до кінця робочого дня, а саме до 17:00 години 01.08.2017р., на роботі була відсутня. Причини відсутності на роботі не пояснила. До «Акту» додана письмова вимога до касира ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] про надання нею письмових пояснень про причини відсутності її на роботі у вищезазначені дні, з наданням, при наявності, документів про причини відсутності на роботі. Окрім того, роз`яснено, що у випадку ненадання документів про поважність причин відсутності на роботі вона може бути звільнена з посади касира ТОВ «ТД ПАРУС» на підставі п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України за прогули без поважної причини. Доповідною запискою від 01.08.2017р. [PERSON] повідомила [PERSON] про те, що 01 серпня 2017 року о 10:30 годині [PERSON] прийшла до ТОВ «ТД ПАРУС» за адресою: м. Маріуполь, вул. Торгова, 122, але до роботи не приступила, відмовилася від надання письмових пояснень про причину (причинах) відсутності її на роботі протягом повного робочого дня з 08:00 до 17:00 години 26, 27, 28, 31 липня 2017р., 01 серпня 2017 року, після чого з роботи самовільно пішла. 01 серпня 2017р. з 08:00 до 10:30 години та з 10:40 до 17:00 години [PERSON] була відсутня на роботі, про причину (причинах) відсутності на роботі надати письмові пояснення відмовилася. 01 серпня 2017 року комісією в складі: [PERSON]., [PERSON] , [PERSON] , складений та затверджений останньою 02.08.2017р. «Акт про відсутність на роботі касира ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] .», відповідно до якого [PERSON] 01 серпня 2017 року о 10:30 годині прийшла до ТОВ «ТД ПАРУС» за адресою: м. Маріуполь, вул. Торгова, 122, але до роботи не приступила, від надання письмових пояснень про причину (причинах) відсутності її на роботі протягом повного робочого дня з 08:00 до 17:00 години 26, 27, 28, 31 липня 2017р., 01 серпня 2017 року категорично відмовилась, після чого з роботи самовільно пішла. 01 серпня 2017р. з 08:00 до 10:30 години та з 10:40 до 17:00 години [PERSON] на роботі була відсутня, про причину (причинах) відсутності на роботі надати письмові пояснення відмовилась. 02 серпня 2017 року комісією в складі: [PERSON], [PERSON] , [PERSON] , складено «Акт про витребування від касира ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] письмового пояснення про причину (причини) відсутності її на роботі», відповідно до якого касир ТОВ «ТД «ПАРУС» [PERSON] . в певні дати та часи була відсутня на роботі в ТОВ «ТД ПАРУС» за адресою: м. Маріуполь, вул. Торгова, 122. Про причини відсутності на роботі не повідомила. 28.07.2017р. касиру [PERSON] за місцем державної реєстрації її проживання: [ADDRESS] , поштою направлена вимога про надання пояснень про причину (причини) відсутності її на роботі у вказаний період. 01.08.2017р. о 10:30 годині [PERSON] з`явилась до ТОВ «ТД ПАРУС», але від надання письмових пояснень про причину (причини) своєї відсутності на роботі у вищевказані дні категорично відмовилась, про що був складений акт від 01.08.2017р. Комісія дійшла висновку про те, що вказані заходи достатні для виконання вимог ч.1 ст.149 КЗпП України щодо витребування від касира [PERSON] письмового пояснення про причину (причини) її відсутності на роботі та забезпечили права останньої на надання документів або інших фактичних даних щодо підтвердження поважності причини (причин) відсутності на роботі, якщо б вони були в наявності. Окрім того, комісія вважає, що причина відсутності [PERSON] на роботі обумовлена ухилянням від відшкодування недостачі грошових коштів у сумі 511693,01 гривень, виявленої у її підзвіті 25.07.2017р. 02 серпня 2017 року комісією в складі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , створеної на підставі наказу №11 від 31.07.2017р., складені та підписані «Висновки службової перевірки відсутності на роботі касира ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] .», відповідно до яких комісія вважає підтвердженим факти відсутності на роботі касира ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] в наступні робочі дні, а саме: з 08:00 до 17:00 години 26.07.2017р. (повний робочий день); з 08:00 до 17:00 години 27.07.2017р. (повний робочий день); з 08:00 години до 17:00 години 28.07.2017р. (повний робочий день); з 08:00 до 17:00 години 31.07.2017р. (повний робочий день); з 08:00 до 10:30 години та з 10:40 до 17:00 години 01 серпня 2017 року. Письмове пояснення від касира [PERSON] , у відповідності до ст.149 КЗпП України про причину (причини) відсутності її на роботі, було витребуване, але [PERSON] відмовилась його надати, про що складений акт від 01.08.2017р. Відповідно до табелю виходів на роботу співробітників ТОВ «ТД ПАРУС» за липень - серпень 2017 року з 26 по 28, 31 липня 2017р. та 01.08.2017р. касиру [PERSON] обліковані прогули. Датою звільнення [PERSON] із займаної посади касира ТОВ «ТД ПАРУС» є 25 липня 2017 року, яка визначена у відповідності до Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993р. №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110, відповідно до пункту 2.27 якої, днем звільнення вважається останній день роботи. Згідно з Актом комісії в складі: [PERSON], [PERSON] , [PERSON] ., від 02 серпня 2017 року [PERSON] , яка звільнена з 25.07.2017р. з посади касира ТОВ «ТД ПАРУС» за прогули без поважної причини за п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України, незважаючи на особисте попередження 01.08.2017р., не з`явилася до ТОВ «ТД ПАРУС» за отриманням трудової книжки та розрахункових коштів, які підлягали сплаті їй в зв`язку зі звільненням. Відповідно до заяви [PERSON] від 08.08.2017р., яка надійшла на адресу ТОВ «ТД ПАРУС» поштовим відправленням, трудова книжка була направлена їй за супровідним листом від 22.08.2017р. за вих..№9 також поштовим відправленням, що підтверджується описом вкладень та поштовою квитанцією від 22.08.2017р. Також, 22.08.2017р. позивачці за вих.№8 направлено повідомлення щодо отримання нею в ТОВ «ТД ПАРУС» грошових сум, які підлягають виплаті в зв`язку з її звільненням за прогули без поважної причини, з долученням копії наказу №12 від 02.08.2017р. про її звільнення, що підтверджується описом вкладень та поштовою квитанцією від 22.08.2017р. Відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992р. №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п.4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити із того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Суд вважає, що досліджені докази у своїй сукупності свідчать про вчинення касиром ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] прогулів без поважної причини протягом всього робочого дня 26, 27, 28, 31 липня 2017 року, а також з 08:00 до 10:30 години та з 10:40 до 17:00 години 01 серпня 2017 року. Відповідно до ст.147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно зі ст.147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до Статуту ТОВ «ТД ПАРУС» та рішенням №1 від 15.09.2011р. [PERSON] , видаючи наказ №12 від 02.08.2017р. «Про звільнення за прогули без поважної причини касира [PERSON] », як директор ТОВ «ТД ПАРУС» діяла в межах своїх службових повноважень. Строк накладення дисциплінарного стягнення - не пізніше одного місяця з дня його виявлення, встановлений ст.148 КЗпП України, - дотриманий. Згідно зі ст.149 КЗпП України до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. На письмові вимоги від 28.07.2017р. та від 01.08.2017р. директора ТОВ «ТД ПАРУС» [PERSON] позивачка відмовилась надати письмові пояснення щодо причини (причин) порушення нею трудової дисципліни, які полягали у вчиненні нею прогулів без поважної причини. Суд не приймає до уваги твердження позивачки про те, що 25.07.2017р. нею була подана заява про її звільнення з посади касира ТОВ «ТД ПАРУС» за власним бажанням, з причини неналежного стану здоров`я, оскільки доказів даному факту не надано. Звернення позивачки до КЛПУ «Міська психіатрична лікарня №7» 01 серпня 2017 року та її відмова від стаціонарного лікування не впливає на предмет заявлених позовних вимог, оскільки цього дня - 01.08.2017р. - вона в період з 10:30 до 10:40 години знаходилася на території ТОВ «ТД ПАРУС» та самовільно її залишила після своєї відмови від прийняття письмової вимоги та надання письмових пояснень щодо причин відсутності на роботі в попередні дні. Таким чином, суд вважає, що наказ №12 від 02.08.2017р. «Про звільнення за прогули без поважної причини касира [PERSON] » виданий з дотриманням чинного законодавства, в зв`язку з чим підстави для його скасування відсутні. При звільненні позивачки відповідачем не порушені вимоги трудового законодавства, в зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] про зміну формулювання причин її звільнення з роботи з ТОВ «ТД ПАРУС» із «звільнення за прогул без поважних причин, п.4 ст.40 КЗпП України» на «звільнення за власним бажанням, ст.38 КЗпП України» та відповідно зміну дати звільнення з «25 липня 2017 року» на день вирішення справи в суді задоволенню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed