Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-15 00:00:00

У березні 2019 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2003 року. Від шлюбного життя сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] .. Зазначила, що вони з відповідачкою припинили спільне подружнє життя вже понад 2 роки. Спільне життя з відповідачем протерічить її інтересам. Оскільки вже тривалий час ведення сторонами спільного господарства та фактичні сімейні відносини припинені, на переконання позивача подальшого сенсу підтримувати формальні сімейні стосунки немає. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву від 11.05.2019 р. про підтримку позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] до суду не з`явився. Своїми процесуальними правами скористався на власний розсуд. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У суду є підстави для ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача та її представника, суд встановив наступне. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 04.08.2003 року підтверджується копією свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 04.08.2003 року, виданого Малокатеринівської селищною радою Запорізького району Запорізької області, актовий запис № 08. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.07.2004 р.) та [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 09.07.2004 р.) Судом також було встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не мають з грудня 2017 року. Спір стосовно майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, на час розгляду даної справи - відсутній. Після розірвання шлюбу, дитина буде проживати з матір`ю. Питання про виплату аліментів було вирішено раніше. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, та не мають наміру на збереження шлюбу, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити відповідачці шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак позивач [PERSON] таких позовних вимог про стягнення судового збору з відповідачки на його користь не заявляв, тому суд вказаного питання не розглядає. На підставі вищенаведеного,

Outcome: approved