Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-13 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за договором про надання кредиту з відповідача на загальну суму 5 438 грн, що складає суму тіла кредиту. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 11 липня 2017 року сторонами у справі укладено договір про надання кредиту № 341763090, на підставі якого відповідачем отримано суму 10 080 грн строком на 30 днів із сплатою 0,69 % від суми кредиту за кожний день користування та 3 % від залишку суми кредиту за кожний день прострочення терміну повернення кредиту. Позивач своє зобов'язання по видачі кредиту, шляхом перерахування грошових коштів на банківський рахунок відповідача № [NUMBER], виконав, але останнім кредит не погашається, що змусило позивача звернутись до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 24 жовтня 2018 року у справі відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін /а. с. 20-21/. Відповідач, своїм правом на подання відзиву на позов не скористався, заяви з процесуальних питань також не надходили до суду. Суд, розглянувши справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 11 липня 2017 року сторонами укладено договір № 341763090 у формі електронного документу з використанням електронного підпису, на підставі якого відповідачем був отриманий кредит, шляхом перерахування на його банківський рахунок № [NUMBER], відкритий у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», у розмірі 10 080 грн зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0, 69 % від суми кредиту за кожний день користування та 3 % за кожний день користування кредитом у разі порушення відповідачем (позичальником) умов договору (невиконання або неналежного виконання його умов), строком дії на 30 днів, але у будь-якому разі, до повного виконання позичальником своїх зобов'язань /а. с. 6, 7-8/. Виконання позивачем (кредитором) обов'язку щодо надання грошових коштів у розмірі 10 080 грн відповідачеві (позичальнику) підтверджується платіжним дорученням № 2532 від 11 липня 2017 року /а. с. 9/. У відповідності до положень ст. 61 Основного Закону України, юридична відповідальність особи має індивідуальний характер. Статтею 55 проголошено право кожного будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно з статтею 1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі, відповідно до статті 1055 Цивільного кодексу України. Відповідно до положень статей 5, 15 Закону України «Про електронній документи та електронний документообіг», електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов'язкові реквізити документа. Електронний документ може бути створений, переданий, збережений перетворений електронними засобами у візуальну форму. Візуальною формою подання електронного документа є відображення даних, які він містить, електронними засобами або на папері у формі, придатній для приймання його змісту людиною. Суб'єкти електронного документообігу, які здійснюють його на договірних засадах, самостійно визначають режим доступу до електронних документів, що містять конфіденційну інформацію, встановлюють для них систему (способи) захисту. Відповідно до статті 525 Цивільного кодексу України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, що передбачено статтею 526 Цивільного кодексу України. За приписами частин першої, другої статті 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, відповідаючи перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Відповідно до пункту 15 статті 14 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», військовослужбовцям з початку і до закінчення особливого періоду, а резервістам та військовозобов'язаним - з моменту призову під час мобілізації і до закінчення особливого періоду штрафні санкції, пеня за невиконання зобов'язань перед підприємствами, установами і організаціями всіх форм власності, у тому числі банками та фізичними особами, а також проценти за користування кредитом не нараховуються. Оскільки відповідач не виконує умови договору у добровільному порядку, є військовослужбовцем, сума отриманого кредиту, без нарахування сум процентів за користування ним та процентів за прострочення терміну повернення кредиту, підлягає примусовому стягненню. Згідно з розрахунком заборгованості, наданим представником позивача, сума непогашеного відповідачем кредиту станом на 03 вересня 2018 року складає суму у розмірі 5 438 грн, при цьому враховано суму, яку позичальник повернув кредитору у розмірі 4 642 грн /а. с. 5/. Відповідно до ст. 141 Цивільного процесуального України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача документально підтверджена сплачена сума судового збору у розмірі 1 762 грн.

Outcome: approved