Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог від 25.06.2015 року, просила визнати [PERSON], [INFO], батьком [PERSON], [INFO], та стягнути з [PERSON] аліменти на свою користь на утримання їхнього сина в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку до досягнення сином повноліття. На обгрунтування позову послалась на те, що у квітні 2014 року вона познайомилась з відповідачем, зустрічались близько семи місяців. Останній мав намір одружитися на ній, часто бував у позивачки вдома, піклувались та підтримували один одного, разом з спільними друзями були на відпочинку. Від спільного проживання у них народився син [PERSON]. Оскільки відповідач покинув позивачку, то спільної заяви у Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Червоноградського МУЮ сторони не подавали. Їй було матеріально важко утримувати дитину, тому вона з цим питанням звернулася до відповідача, який почав заперечувати своє батьківство. Саме з цих причин вона у свідоцтві про народження дитини відомості про батька не вказала. Відповідач не брав участі у вихованні та утриманні дитини, тому вона була змушена звернутися з даним позовом до суду. Позивач у судовому засіданні свої вимоги підтримала, після перерви у судове засідання, призначене на 25.06.2015 року, не зявилася, подала до суду заяву про зменшення позовних вимог та про розгляд справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили та не подали заяв про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи: Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Червоноградського міського управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявився, направив до суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без її присутності, при винесенні рішення покладається на думку суду. Як передбачено ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно з ч.ч. 1, 2, абз. 1 ч. 3, ч. 4 ст. 128 СК України (далі СК) за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу (1501-06, 1502-06, 1503-06, 1504-06, 1505-06) України. Позов про визнання батьківства може бути предявлений матір'ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини 1 статті 135 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК при народженні дитини у матері, яка не перебувала у шлюбі, у випадках коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану (ч. 1\~ст. 126 СК). Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхній представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи (ч. 1 ст. 64 ЦПК України). Як видно з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії 1-СГ № 442601, матірю дитини записана позивач, а батьком [PERSON]. Як видно з копії витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України [PERSON], [INFO], у графі відомості про батька зазначено «Дацюк Роман Іванович», тобто реєстрація народження [PERSON], [INFO], відбулася відповідно до ч. 1\~ст. 135 СК України\~іу ньому не вказано, що [PERSON] є його батьком. Отже, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК, що було підставою для прийняття позову судом на підставі ч. 4 ст. 128 цього Кодексу. З цих даних та пояснень позивача, у яких вона вказує на спільне проживання з відповідачем та з яких випливає, що вони перебували у близьких відносинах між собою до народження позивачем дитини, беручи до уваги відомості про батька [PERSON], зазначені у свідоцтві про народження останнього, імя та по батькові якого відповідає імені та по батькові відповідача, суд дійшов висновку про доведення батьківства відповідача стосовно [PERSON], тому [PERSON] необхідно визнати батьком цієї дитини. Отже, позов у цій частині задовольняється. Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку коштів на утримання сина не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами 1, 2 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідач [PERSON] згідно з рішеннями суду вже сплачує аліменти своїм двом попереднім дружинам [PERSON] та [PERSON] по 1/6 частині заробітку (доходу) щомісячно кожній, тому, враховуючи наведене, суд дійшов висновку про задоволення позову у частині стягнення аліментів. Відповідно до першого речення ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved