Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

У березні 2021 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 02.09.2014 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину -доньку [PERSON] , [INFO] . Рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 13.05.2016 року, на утримання дитини, з [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 765 грн. 50 коп. Відповідач ухиляється від сплати аліментів, що підтверджується розрахунком заборгованості, яка станом на 01.01.2021 року складає 51319 грн. 24 коп., тому просить стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 50288 грн. 94 коп. Ухвалою від 20.04.2021 року відкрито провадження по справі та визначено про розгляд справи у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче провадження, відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позов, але він не скористався нагодою та відзив на позов суду не надав. Ухвалою суду від 20.05.2021 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду . У судове засідання позивачка не з`явилася, поважну причину не явки суду не повідомила. Представник позивачки - адвокат Нікітіна Т.Г. у судове засідання не з`явилася, надала суду письмове клопотання про розгляд справи без її участі, просить позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився неодноразово, поважну причину не явки суду не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Як вбачається з довідки Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 19.04.2021 року, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 10.06.1987 року по теперішній час, саме за цією адресою відповідач повідомлявся про розгляд справи судом. Рекомендовані листи відповідачем не отримані та вони повернуті суду з відміткою поштового відділення зв`язку: «За закінченням строку зберігання». Крім того, відповідач повідомлявся про розгляд справи судом 06.09.2021 року, о 09-30 годині, шляхом розміщення 17.06.2021 року оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України https://court.gov.ua/unknown/. Відповідно до ст. 280 ч.1 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1)відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вищевказане, суд вважає, що відповідач не з`явився до суду без поважних причин, відзив на позовну заяву суду не надав, тому, при відсутності заперечень зі сторони представника позивача, суд вирішує справу на підставі наявних в ній доказів та матеріалів і ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, розглянувши подані сторонами докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову у зв`язку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що рішенням Хортицького районного суду м.Запоріжжі від 13.05.2016 року, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] з [PERSON] стягнуті аліменти у розмірі 765 грн. 50 коп. (а.с 34). Відповідно до розрахунку заборгованості державного виконавця Хортицького відділу ДВС у м.Запоріжжі № 1261/4 від 13.01.2021 року, станом на 01.01.2021 року заборгованість [PERSON] за виконавчим листом № 2/337/634/2016, виданим 13.05.2016 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя , становить 51319 грн. 24 коп. (а.18-19). Відповідно до ч.1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.8, 9 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати свою неповнолітню дитину. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», передбачена ст.196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Відповідно до ч.1 ст.196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно з ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно усі обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємозв`язку, виходячи з вищевикладених вимог діючого законодавства, суд вважає встановленим та доведеним факт виникнення заборгованості по аліментам саме з вини відповідача. Так, судом встановлено, що на протязі тривалого часу відповідач не сплачує аліменти на утримання неповнолітньої доньки, що призвело до виникнення заборгованості, яка станом на 01.01.2021 року становить 51319 грн. 24 коп. При цьому, суд вважає, що вказана заборгованість виникла саме з вини відповідача, оскільки останній, достовірно знаючи про обов`язок утримання неповнолітньої дитини та відповідне судове рішення, не сплачував аліменти в необхідному розмірі, чим допустив утворення заборгованості по аліментам. Жодних доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти в повному розмірі, або доказів, що заборгованість по аліментам виникла з незалежних від нього причин, відповідач, відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, суду не надав. Таким чином, встановивши факт виникнення заборгованості по аліментам та наявність вини відповідача в цьому, суд прийшов до висновку про наявність у позивачки права на стягнення неустойки (пені) на підставі ст.196 СК України. Позивачка просила стягнути з відповідача пеню за несвоєчасну сплату аліментів у сумі 50288 грн. 94 коп. та надала суду розрахунок (а.с.7-7а). Як вбачається з розрахунку заборгованості державного виконавця Хортицького відділу ДВС у м.Запоріжжі № 1261/4 від 13.01.2021 року, станом на 01.01.2021 року заборгованість [PERSON] за виконавчим листом № 2/337/634/2016, виданим 13.05.2016 року Хортицьким районним судом м.Запоріжжя, становить 51319 грн. 24 коп. Враховуючи вимоги ст. 196 СК України, яка регламентує максимальний розмір пені, який не може перевищувати 100 відсотків заборгованості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача пеню у розмірі 50288 грн. 94 коп., відповідно до розрахунку заборгованості. Оскільки позивачка по даній категорії справ звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України, ці витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved