Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-20 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, визнання майна обєктом права спільної сумісної власності та визнання права власності, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що у період шлюбу сторонами було придбане нерухоме майно, а саме, квартира за адресою: [ADDRESS], яка була оформлена на відповідача. У звязку із тим, що вказане майно було придбане за час шлюбу, позивачка просить суд визнати його спільною сумісною власністю подружжя, та визнати за нею право власності на Ѕ частину квартири №28 за адресою: м.Ізмаїл Одеської області, вул.Білгород-Дністровська,158. Позивачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, про час та місце судового розгляду сповіщена належним чином, причини неявки суду не повідомила, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, надав суду заяву, в якій вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, просить розглядати справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. У разі\~поділу майна,\~що є\~об'єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договоромвідповідно до ч.1 ст. 70 СК України є рівними. Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування та розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до ч.1 ст. 71 СК України майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовились про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд приймає до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до розяснень, які містяться у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, зясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60,69 СК, ч.З ст.368 ЦК), відповідно до частин 2,3 ст.325 ЦК можуть бути будь-які види майна за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені із цивільного обороту), незалежно від того, на ім'я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартира, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов'язальними правовідносинами, тощо. Майно, яке належало одному з подружжя, може бути віднесено до спільної сумісної власності укладеною при реєстрації шлюбу угодою (шлюбним договором) або визнано такою власністю судом з тих підстав, що за час шлюбу його цінність істотно збільшилася внаслідок трудових або грошових затрат другого з подружжя чи їх обох. В судовому засіданні встановлено, що сторони знаходилися в зареєстрованому шлюбі з 02.08.2003 року по 02.11.2018 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження від 02.08.2003 року серії 1-ЕД №140117 (а.с.8) та рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 02.11.2018 року. В період шлюбу сторонами було придбане наступне майно - квартира [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 30.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.04.2007 року №1095 (а.с.11). Як вбачається з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №153219360 від 21.01.2019 року (а.с.31) згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.03.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області [PERSON], зареєстрованого в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 02.04.2007 року №1095 власником квартири №28, розташованої за адресою: вул.Білгород-Дністровська,158, м.Ізмаїл Одеської області, є [PERSON] Згідно ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже зазначене майно є обєктом спільної сумісно власності подружжя [PERSON] та підлягає розподілу. Оскільки відповідач позов визнав, наслідки визнання позову, передбачені ч.2 ст.206 ЦПК України відповідачу відомі, суд вважає за можливе позов задовольнити та визнати нерухоме майно квартири №28, розташованої за адресою: вул.Білгород-Дністровська,158, м.Ізмаїл Одеської області, обєктом права спільної сумісної власності та визнати за позивачкою [PERSON] право власності на Ѕ частину вказаної квартири.

Outcome: approved