Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-03 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до Дніпровської міської ради, треті особи - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міщенко Марина Вікторівна, [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, в якому, просив визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті його матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , терміном у три місяці з дня набрання законної сили рішенням суду. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що [INFO] померла його мати [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги майна померлої за законом, а також третя особа - сестра позивача [PERSON] , яка заяву про прийняття спадщини не подавала. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міщенко М.В. від 05.08.2020 року, позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, внаслідок пропуску 6 місячного строку на звернення до нотаріуса з відповідною заявою. Позивач пропустив встановлений законодавством термін для подачі заяви про прийняття спадщини з поважних причин, оскільки останній працює у ФОП [PERSON] водієм із місцем дислокації у м. Києві; а строк пропуску у два тижні є незначним. На його думку, наведені вище причини є поважними для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, у зв`язку з чим, останній звернувся до суду із зазначеною заявою. Ухвалою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 30 березня 2020 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на підстави, викладені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа - приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Міщенко Марина Вікторівна, в судове засідання не з`явилась, надавши на адресу суду заяву, якою повідомила про те, що спадкова справа не відкривалась. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явилась, раніше, в судовому засіданні зазначала про те, що до нотаріуса не зверталась; на майно померлої не претендує. Суд, вислухавши представника позивача, заперечення представника відповідача, вивчивши та дослідивши письмові докази, встановив наступні фактичні обставини. Згідно з ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно з ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Встановлено в судовому засіданні, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану по Дніпровському, Солонянському районах Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.20). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої входить житловий будинок [ADDRESS] (а.с.18). Позивач [PERSON] , [INFO] , є сином померлої, що підтверджено копією свідоцтва про народження, де батьками зазначено: [PERSON] , [PERSON] (а.с.9). Також, третя особа [PERSON] , [INFO] є донькою померлої, що підтверджено копією свідоцтва про народження, де батьками зазначено: [PERSON] , [PERSON] (а.с.16,15). Отже, позивач [PERSON] та третя особа [PERSON] є спадкоємцями першої черги спадкування за законом. 11 лютого 2020 року, позивач звернувся до приватного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину після померлої матері [PERSON] ; третя особа - [PERSON] із заявою до нотаріуса не зверталась. Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Міщенко М.В. від 05.08.2020 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, у зв`язку із пропуском шестимісячного строку для прийняття спадщини, встановленого ЦК України (а.с.96). Як зазначає позивач в позовній заяві, та було підтверджено його представником в судовому засіданні, [PERSON] був пропущений шестимісячного строк на звернення до нотаріуса з відповідною заявою через те, що останній працює у ФОП [PERSON] водієм із місцем дислокації у м. Києві. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (стаття 1216 ЦК України). Відповідно до частини першої, другої статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Частиною першою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. У частині першій статті 1270 ЦК України визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її (частина перша статті 1272 ЦК України). Згідно з частиною другою статті 1272 ЦК України за письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. У частині третій цієї статті зазначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Тобто право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття й закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Враховуючи викладене, правила ч.3 ст.1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними при цьому слід визнавати такі причини, які з огляду на моральні норми суспільства виправдовують поведінку спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. Аналогічні правові висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 23 серпня 2017 року у справі №6-1320цс17, а також у постановах Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року у справі №766/14595/16 (провадження №61-6700св19), від 30 січня 2020 року у справі №487/2375/18 (провадження №61-10136св19), від 31 січня 2020 року у справі №450/1383/18 (провадження №61-21447св19), від 26 лютого 2020 року у справі №286/27/18 (провадження №61-39817св18). Згідно зі статтею 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Розглядаючи спір по суті, судом, з урахуванням положень зазначених норм ЦК України, роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та, дослідивши поважність причин пропуску позивачем строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] встановлено, що позивач не скористався правом на прийняття спадщини у зв`язку з поважними причинами - у зв`язку з роботою у ФОП [PERSON] водієм із місцем дислокації у м.Києві, на підтвердження чого, останнім було надано копію наказу, зазначене свідчить про поважність причин пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та наявність підстав для застосування ч.3 ст.1272 ЦК України, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, а тому, суд вважає, що достатнім буде строк в два місяці. Згідно зі ст.141 ЦПК України, судові витрати віднести на рахунок позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial