Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором у розмірі 191 299 грн. 30 коп., посилаючись на невиконання відповідачем договірних зобов'язань. Ухвалою судді від 23 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що проти заочного порядку розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлені належним чином у порядку, визначеному ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Згідно ч.1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку сторони позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Врахувавши заяву позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Встановлено, що 23.06.2006 між ВАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (правонаступником якого є позивач - ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк») та [PERSON] укладений кредитний договір № 320 від 26.06.2006, відповідно до якого надано кредит в розмірі 9 468,00 доларів США у тимчасове користування до 23.06.2011 року, на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності 13 %. Згідно із п. 2.5.1 Договору позичальник зобов'язується щомісячно до дати, встановленої в графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку або безготівковим перерахуванням у сумі, не меншій суми чергового погашення частини кредиту, процентів та інших виплат, відповідно до умов договору. Встановлено, що 11.06.2009 Солом'янським районним судом м. Києва ухвалено заочне рішення по цивільній справі № 2-1741/09 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованості за кредитним договором 3 320 від 26.06.2006 в розмірі 59 938, 80 грн., однак, не зважаючи на рішення суду. Позивач, звертаючись з вказаним позовом до відповідача, посилається на те, що зобов'язання за кредитним договором до цього часу не виконано, на що суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Згідно з ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. За умовами ч.3 ст. 12, ч.1 ст. 13 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторони у справі. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. З огляду на викладене, суд вважає, що, оскільки відповідач зобов'язання за кредитним договором до цього часу не виконав, що підтверджується наданим позивачем розрахунком заборгованості, а також наявними в матеріалах справи доказах, суд вважає позовні вимоги позивача обґрунтованими. Суд, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, системний аналіз положень чинного законодавства України, враховуючи, що відповідачсвоїм правом з`явитися в суд і спростувати доводи позивача не скористався, будь-яких доказів, які б відповідали вимогам ст.ст. 76-81 ЦПК України відповідачем не надано і клопотань перед судом про їх витребування не заявлено, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір в сумі 2 869 грн. 48 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved