Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] і просила суд стягнути з відповідача [PERSON] на її користь борг за договором позики у сумі 223650 грн., відсотки з прострочення грошового зобов'язання у розмірі 40257 грн., моральну шкоду в розмірі 50000 грн., судові витрати на сплату судового збору, витрати на надання юридичної допомоги. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказала, що 08.08.2008 року вона позичила відповідачеві 290000 грн., про отримання від неї цієї суми в борг він написав власноручну розписку. Відповідач обіцяв повернути її всю суму боргу до 26 вересня 2008 року, але не виконав цю умову договору. До травня 2014 року відповідач частками повертав її борг. Всього він повернув її 66350 грн., тому залишок боргу становить 223650 грн. В 2012 році відповідач повернув 9220 грн, перерахувавши ці гроші на її картку МПС. 6930 грн. повернув, передаючи по 100 грн. в день через своїх водіїв. В 2013 році відповідач повернув її 36500 грн. До 17.05.2014 року відповідач повернув її 13700 грн. Після цього відповідач припинив повертати борг, що змусило її звернутися до суду. Відповідач повинен сплатити її три відсотки річних із простроченої суми, крім суми боргу, що складає 6709.5 грн в рік, а всього за шість років - 40257 грн. Також відповідач завдав її моральної шкоди, яку вона оцінила в 50000 грн. З вини відповідача порушено її звичний спосіб життя. Вона принижувалася перед відповідачем, постійно просячи його повернути борг, кожного разу вірила та надіялася, що він з нею розрахується, але марно витрачала час. Вона зазнала душевних страждань, моральних переживань. Через відповідача, якому вона допомога, в неї виникли сімейні проблеми. Вона вимушена позичати гроші. Вимушена витрачати час на звернення до суду. Через приниження з боку відповідача, його не бажання повернути борг в неї погіршився сон, самопочуття. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, просили суд їх задовольнити з вищевикладених підстав, подали заяви про розгляд справи в порядку ст. 197 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та день слухання справи був сповіщений належним чином, надав до суду письмові заперечення і заяву про розгляд справи у його відсутність. У запереченнях відповідач послався на те, що борг позивачці сплатив своєчасно в повному обсязі, але його розписку вона йому не повернула. Частками борг він їй не повертав, тому докази, надані позивачкою в цій частині вважає неналежними і просить суд відмовити у задоволенні позову у зв'язку з пропуском позивачкою трирічного строку позовної давності. Дослідивши матеріали справи, пояснення сторін, суд встановив наступні правовідносини. 08.08.2008 року сторони уклали договір позики на суму 290000 грн., про що свідчить розписка відповідача, в якій він зобов'язався повернути всю суму боргу 26 вересня 2008 року (а.с. 4) Станом до травня 2014 року відповідач частково повернув позивачці борг в розмірі 66350 грн. Залишок боргу становить 223650 грн. За таких обставин не заслуговують на увагу суду ствердження відповідача в запереченнях, що своєчасно 26 вересня 2008 року він повністю повернув борг позивачці, оскільки розписки позивачки про отримання нею від відповідача вказаних грошей по договору позики матеріали справи не містять. Не можна погодитися з вимогою відповідача в запереченнях щодо визнання неналежними доказами підтвердження, надані позивачкою про повернення ним боргу частками, оскільки в силу ст. 58 ЦПК України ці докази містять певну інформацію щодо предмету доказування, а в силу ст. 59 ЦПК України цей доказ не може бути визнаний недопустимим, оскільки він був поданий в судовому засіданні позивачем і її представником і прийнятий судом. За таких обставин не заслуговують на увагу вимоги відповідача відносно доказів, що містяться на а.с. 40-100 щодо оплати відповідачем боргу позивачці та визнання ним суми боргу. Згідно копій квитанції з підписом платника [PERSON] (а.с. 43) позивачці частками погашався грошовий борг на банківську картку. З огляду на вищевикладене, суд погоджується з доводами позивача та її представника, що в травні 2014 року порушилися права позивачки з боку відповідача, який припинив погашати грошовий борг і не приймає до уваги доводи заперечень відповідача про порушення позивачкою строку позовної давності на звернення до суду з позовом. Встановивши дійсні правовідносини, суд звертається до положень законодавства, яким ці правовідносини врегульовані. В матеріалах справи наявні докази, що доводять позовні вимоги в частині стягнення з відповідача боргу за договором позики в сумі 223650 грн. (а.с.4) Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, повинен сплачувати за час прострочення три відсотки річних із простроченої суми, а також суми боргу. Суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню відсотки з прострочення грошового зобов'язання в сумі 40257 грн. Зі змісту ч. 1 ст. 261 ЦК України вбачається, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За таких обставин суд дійшов висновку, що не підлягають задоволенню доводи заперечень відповідача про відмову в задоволенні позову через сплив позовної давності. Аналіз ст. 23 ЦК України у сукупності з встановленими обставинами справи, зібраними по справі доказами, дозволяє суду дійти висновку, що позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав і в цій частині позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи від характеру виниклих порушень прав позивачки, глибини фізичних та душевних страждань, вини особи, яка завдала моральної шкоди, виходячи з вимог розумності і справедливості. За таких обставин з відповідача підлягає стягненню заподіяна ним позивачці моральна шкода в розмірі 5000 грн. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно задоволеним вимогам. Позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2236, 50 грн. (а.с. 3), 121, 80 грн. (а.с. 21), 902, 57 грн. (а.с. 19), отже зазначені судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Разом із тим, суд не погоджується з думкою позивача щодо можливості стягнення витрат, понесених на юридичні послуги, які не підтверджені належними доказами. Оцінивши зібрані по справі докази на предмет їх належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також достатність та взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, заснованими на законі, однак підлягають частковому задоволенню. На підставі наведеного,

Outcome: partial