Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем має сина [PERSON], який народився 28.10.2013 року, на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку. У звязку з тим, що перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення трьох років не має можливості надавати достатнє утримання дитині та має право на утримання від відповідача до досягнення дитиною трьох років. А тому просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання сина [PERSON], який народився 28.10.2013 року, у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення сином повноліття, тобто до 28.10.2031 року, та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду та до досягнення сином трьох років. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Позивач надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність та наполягає на позовних вимогах, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача [PERSON] також подала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Олександрії реєстраційної служби Олександрійського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, [PERSON] Андрійвич та [PERSON] зареєстрували шлюб 17.07.2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис №206. Прізвища після державної реєстрації шлюбу [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], який народився 28.10.2013 року, його батьком є [PERSON], а матірю [PERSON]. З довідки про склад сімї №976 від 30.08.2016 року вбачається, що [PERSON], [INFO], проживає за місцем проживання матері за адресою: вул. Артилеристів, 22 в м. Олександрія Кіровоградської області. Довідкою, виданою управлінням праці та соціального захисту населення Олександрійської міської ради №1722 від 07.09.2016 року, підтверджується, що позивач знаходиться на обліку та отримує допомогу по догляду за дитиною до 3-х років з 01.11.2015 року по 28.10.2016 року в розмірі 130 грн. 00 коп. на місяць, що не може забезпечувати достатній рівень забезпечення дитини та матері. Згідно статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи, викладене, відсутність домовленості між сторонами щодо участі в утриманні дитини та позивача, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved