Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом, в якому поставлено питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. В подальшому, в порядку, визначеному Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 21.11.2014 підсудність цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя визначено Шевченківському районному суду м.Києва. В ході судового розгляду справи стороною позивача було уточнено позовні вимоги у відповідності з приписаи ст.31 ЦПК України, та позивач просила суд визнати спільною сумісною власністю подружжя: автомобіль марки «Mazda 626» синього кольору 1999 р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; земельну ділянку площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] та недобудований двоповерховий будинок загальною площею 108,0 кв.м., який розташовано по [ADDRESS] В порядку поділу майна просила визнати за нею право власності на ? частину зазначеного автомобіля та вищевказаної земельної ділянки. Крім того, посилаючись на те, що в період шлюбу подружжям було майже на 90% зведено житловий будинок на спірній земельній ділянці, який на даний час не введений в експлуатацію, позивач просила визнати об'єктом спільної сумісної власності подружжя недобудований житловий будинок [ADDRESS], та визнати за нею право на ? частину зазначеного недобудованого житлового двоповерхового будинку. В судовому засіданні позивач позов підтримала в повному обсязі. Представник позивача пояснила, що в період шлюбу між позивачем та відповідачем було придбано автомобіль та отримано земельну ділянку для будівництва житлового будинку та його обслуговування. Земельна ділянка приватизована, і сторони починаючи з 2008 року розпочали будівництво двоповерхового будинку. На даний час за рахунок спільних коштів подружжям [PERSON] побудовано двоповерховий житловий будинок, на який у 2010 році Ялтинським БТІ виданий технічний паспорт, та проведено електропостачання. Однак, не дивлячись на те, що готовність будинку складає 90%, з урахуванням погодних умов Криму, будинок повністю придатний для проживання і використовується за призначенням. Натомість, будинок не введений в експлуатацію. Посилаючись на те, що в останній час подружжя фактично припинило спільне проживання, з урахуванням вимог ст.ст.60, 61, 70 СК України, просила вирішити питання щодо майна, яке є об'єктом спільної сумісної власності. Відповідач в судове засідання не прибув, про день, час та місце судового розгляду справи був повідомлений належним чином, поважних причин неприбуття суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду сторони позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 29.06.1991 року було укладено шлюб, зареєстрований відділом РАГС Фастівського міськвиконкому Київської області, про що складений актовий запис №216. Від шлюбу сторони мають дітей: [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. В період шлюбу, у 2004 році подружжям було придбано автомобіль марки «Mazda 626» синього кольору 1999 р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який зареєстровано на праві власності Фастівським МРЕВ ДАІ ГУ МВС України за [PERSON] Також, на підставі рішення 18 сесії 5 скликання Сімеїзької селищної Ради від 28.04.2007 р. №36 на ім'я [PERSON] видано державний акт серії [NUMBER] від 03.10.2007 р. на право власності на земельну ділянку площею 0,0600 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] З матеріалів справи убачається, що на приватизованій земельній ділянці в с. Оползневе сторонами в період шлюбу побудовано двоповерховий будинок загальною площеб 108,0 кв.м., на який Ялтинським бюро технічної інвентаризації виготовлено технічний паспорт 17.09.2010 р. При цьому, станом на час вирішення даного спору вищевказаний будинок не було завершено будівництвом. Будинок підключений до електромережі, та з матеріалів справи убачається, що розрахунки за електроенергію здійснюються регулярно. Судом установлено, що на даний час сторони фактично розірвали шлюбні відносини та мають намір поділити спільно нажите майно в судовому порядку. Відповідно до положень ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Отже, суд встановив, що в період шлюбу за спільні кошти сторонами було набуто наступне майно: автомобіль марки «Mazda 626» синього кольору 1999 р. випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; земельну ділянку [ADDRESS]; використані у процесі здійснення будівництва на зазначеній земельній ділянці будинку будівельні та оздоблювальні матеріали й обладнання, що визначає презумпцію спільності вищевказаного майна подружжя, яка закріплена в ч. 2 ст. 60 СК України. При цьому, позивач стверджувала, що майно використовується ними спільно. Враховуючи правову позицію Верховного Суду України, викладену у справі у справі №6-21цс15 від 11.03.2015 р., вирішуючи питання про поділ майна, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині визнання за позивачем право власності на ? частину вищевказаного автомобіля та земельної ділянки. Разом з тим, не підлягають задоволенню позовні вимоги щодо визнання за позивачем права на ? частину недобудованого житлового будинку [ADDRESS] з огляду на такі обставини. Згідно приписів до чч. 2, 3 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», суди мають врахувати, що право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради. За позовом дружини, членів сім'ї забудовника, які спільно будували будинок, а також спадкоємців суд вправі провести поділ незакінченого будівництвом будинку, якщо, враховуючи ступінь його готовності, можна визначити окремі частини, що підлягають виділу, і технічно можливо довести до кінця будівництво зазначеними особами. При неможливості поділу незакінченого будівництвом будинку суд може визнати право за цими особами на будівельні матеріали і конструктивні елементи будинку або, з урахуванням конкретних обставин, залишити його одній із сторін, а іншій присудити грошову компенсацію. За правилами ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Водночас, за змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, установивши, що будівництво спірного жилого будинку було розпочато та здійснювалося під час офіційно зареєстрованого шлюбу між [PERSON] та [PERSON], проте на час вирішення даного спору не було завершено будівництвом, з урахуванням положень ч.2 ст.60 та ст.71 СК України суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для визнання за позивачем права на ? частину недобудованого житлового двоповерхового будинку [ADDRESS]. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, сплачений за подання позову майнового характеру пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial