Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-02 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON]. про зменшення розміру аліментів на утримання дитини, мотивуючи позовні вимоги тим, що в його житті відбулись зміни пов'язані з матеріальним становищем та станом його здоров'я. Позивач зазначає, що проживає один, є інвалідом 3 групи загального захворювання, отримує пенсію в розмірі 1062,27 грн., інших доходів не має. Вважає, що із погіршенням матеріального стану, здоров'я він не в змозі сплачувати аліменти в такому розмірі. У одержувача аліментів відбулось поліпшення матеріального стану, оскільки відповідач працює, отримує заробітну плату, як опікун отримує допомогу від держави в розмірі 3000,00 грн. та пенсію в зв'язку із втратою годувальника. Позивач просить змінити розмір аліментів на утримання дочки [PERSON], [INFO] та стягувати аліменти в твердій грошовій сумі 50-100 грн. щомісячно до повноліття дитини. 19 березня 2015 року від позивача надійшла заява в якій зазначено, що позивач підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить визначити розмір твердої грошової суми аліментів - 50,00 грн. або звільнити його від сплати аліментів, а також просить справу розглянути без його участі. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву, в якій просить позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судовому засідання позовні вимоги не визнав, заперечував щодо зменшення розміру аліментів або звільнення від сплати аліментів. Заслухавши пояснення відповідача, дослiдивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов не пiдлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.ст. 150, 180 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток і утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолтіньої [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с. 4). Згідно з постанови Місцевого суду Менського району Чернігівської області від 06 березня 2003 року та ухвали Менського районного суду Чернігівсько області від 04 вересня 2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку кожного місяця, але не менше половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян на дитину, починаючи з 27 лютого 2003 року і до її повноліття (а.с.5, 6). Ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 06 вересня 2013 року у виконавчому провадженні № 7382636 з примусового виконання виконавчого листа № 2-204 виданого Місцевим судом Менського району Чернігівської області 06 березня 2003 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON]. аліментів на утримання дочки [PERSON], замінено стягувача - [PERSON]. на - [PERSON]. (а.с.7-8). Судом встановлено, шо позивач перебуває на обліку в Управлінні Пенсійного фонду України в Менському районі Чернігівської області та одержує пенсію по інвалідності в розімірі 1062,27 грн., розмір пенсії за виключенням аліментів становить 676,47 грн., а відтак щомісячне відрахування з пенсії аліментів становить 385,80 грн., тобто аліменти стягуюються у мінімальному розмірі - 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (а.с. 11-13). За приписами ст. 184 СК України визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливе, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частиною 2 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів може бути зменшено, якщо дитина перебуває на утриманні держави, територіальної громади або юридичної особи, за заявою батьків, уповноваженого територіальної громади, юридичної особи, на утриманні якої перебуває дитина, та за згодою органу опіки і піклування. Відповідач [PERSON]., на утриманні якого знаходиться неповнолітня [PERSON]., заперечував щодо зменшення розміру аліментів, які сплачує позивач, також позивачем, всупереч ст. 60 ЦПК України, не надано доказів про надання органом опіки і піклування згоди на зменшення розміру аліментів на утримання [PERSON]. Посилання позивача на те, що у одержувача аліментів відбулось поліпшення матеріального стану, оскільки відповідач працює, отримує заробітну плату, як опікун отримує допомогу від держави та пенсію в зв'язку із втратою годувальника, не можуть бути підставою для зменшення розміру аліментів або підставою для звільнення від сплати аліментів, оскільки, відповідно до положень ст. 247 СК України, встановлення опіки та піклування не припиняє права дитини на отримання пенсії, аліментів, відшкодування шкоди у зв'язку з втратою годувальника та інших соціальних виплат, призначених дитині відповідно до законів України, а також права власності дитини на ці виплати. За таких обставин, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed