Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-28 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] про усунення перешкод в користуванні 1/2 частиною квартири [ADDRESS], шляхом надання ключів від кімнати площею 10,4 кв.м. та забезпечення вільного доступу та користування вказаною кімнатою. Просила встановити порядок користування квартирою [ADDRESS] , відповідно до якого виділити в користування позивачу кімнату №5 житловою площею 17,0 кв.м., відповідачу [PERSON] кімнату №6 житловою площею 17,1 кв.м. та житлову кімнату №7 площею 10,4 кв.м., кухню, ванну, вбиральню, коридор та лоджію залишити в спільному користуванні співвласників. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 29 жовтня 2015 року позовні вимоги задоволено частково.Встановлено порядок користування квартирою [ADDRESS], відповідно до якого виділено: в користування [PERSON] кімнату №5 площею 17,0 кв.м.; в користування [PERSON] кімнату №6 площею 17,1 кв.м. разом з лоджією площею 4,3 кв.м., житлову кімнату №7 площею 10,4 кв.м., кухню, коридор, ванну кімнату та вбиральню залишено у спільному користуванні сторін. Зобов»язано [PERSON] усунути перешкоди для [PERSON] в користуванні 1/2 частини квартири [ADDRESS], шляхом надання останній вільного доступу до житлової кімнати №7 площею 10,4 кв.м. та передати ключі від кімнати. В іншій частині позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] ставиться питання про скасування судового рішення з огляду на те, що між попередніми співвласниками вже раніше встановлено порядок користування вказаною квартирою, який є чиним для нинішніх власників квартири. Вилухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення учасників судового розгляду, апеляційний суд приходить до висновку про задоволення апеляційної скарги, виходячи з наступного. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 22.09.2014 року отримала в дар від [PERSON] ? частку квартири [ADDRESS] без визначення конкретних жилих приміщень, що переходять у її власність. Квартира, частина якої відчужується, складається з трьох житлових кімнат, житловою площею 44,5 кв.м., загальної площі 65,3 кв.м. Відповідач [PERSON] згідно договору дарування ? частки квартири від 21.08.2008 року (а.с. 36) прийняла в дар від [PERSON] вказану ідеальну частку квартири [ADDRESS]. Відповідно до правовстановлюючих документів вся квартира складається з трьох кімнат, житловою площею 44,5 кв.м. та загальною площею 65,3 кв.м.. Отримавши у власність часку у зазначеній квартирі, [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєструвались в ній (а.с. 9). Задовольнивши позов [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою та усунення перешкод у користуванні власністю, суд першої інстанції виходив з того, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. З наведеним висновком суду в повній мірі не може погодитись апеляційний суд, оскільки вказаного висновку суд дійшов без повного врахування обставин справи та з порушенням норм матеріального права. Положеннями ч. 1 ст. 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Проте, положеннями ст. 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників, за правилами наведеної норми закону, має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Зважаючи на те, що спірна квартира складається з трьох жилих кімнат площею 17,0 кв.м., 17,1 кв.м. до якої примикає лоджія 4,3 кв.м. та кімнати 10,4 кв.м., коридору, кухні, ванної кімнати та вбиральні, виділення учасникам спільної часткової власності частини майна в натурі, яка відповідає їх часткам у праві власності є неможливим , попередніми співвласниками в судовому порядку було встановлено порядок користування вказаною квартирою, відповідно до якого [PERSON] було виділено в користування кімнати площею 17,1 кв.м. та 10,4 кв.м., а [PERSON] виділено в користування кімнату 17,0 кв.м., інші допоміжні приміщення було залишено у спільному користуванні ( а.с. 29). Отримавши частку у праві власності на квартиру в дар від [PERSON], позивач згідно встановленого порядку користування , отримала право на користування окремо кімнатою 17,0 кв.м. та спільно з іншими співласниками - допоміжними приміщеннями. При цьому питання про спільне користування сторонами кімнатою площею 10,4 кв.м., за правилом ст. 358 ЦК України, має вирішуватись шляхом укладення між співвласниками договору, посвідченого нотаріально. Положеннями ст. 358 ЦК України передбачено, що у разі неможливості виділення в натурі належних спввласникм часток, той з учасників, чиє право є порушеним, має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Враховуючи ту обставину, що між сторонами в судовому порядку вже встановлено порядок користування майном, який є обов»язковим для всіх співвласників, позивач не позбавлена права вимагати від відповідача відповідної матеріальної компенсації за користування частиною майна, належного їй на праві власності. Проте, зазначеного позову позивачем заявлено не було, а тому обраний нею спосіб захисту права шляхом пред»явлення позову про встановлення порядку користування квартирою, з врахуванням вирішення цього питання в судовому порядку між попередніми співвласниками, не є належним у даній справі. Зважаючи на те, що судом першої інстанції в належному порядку не було оцінено наявні у справі докази та рішення постановлено з порушенням норм матеріального права, воно підлягає скасуванню, з посновленням апеляційним судом рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed