Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

У вересні 2018 року до суду надійшла позовна заява Акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт від 15.03.2016 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановлюваного кредитного ліміту на платіжну карту у розмірі 40\~158,71 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 10 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: починаючи з «1» по «25» число кожного місяця відповідач надає Банку кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом. Однак, у порушення умов вказаної Генеральної угоди відповідач свої зобовязання належним чином не виконує, у звязку із чим в останнього утворилася заборгованість, яка станом на 03.07.2018 р. з урахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості по відсоткам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, штрафу відповідно до п. 2.2 Генеральної угоди становить 97 872 (девяносто сім тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 02 коп. Позивач просить стягнути із відповідача дану заборгованість та судові витрати на свою користь. 21.05.2018 р. позивач [PERSON] акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» змінив назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». У судове засідання представник позивача АТ КБ «Приватбанк» - [PERSON] не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. За змістом п. 4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням цієї статті. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 23.07.2013 р. та 25.11.2015 р. між Акціонерним товариством «Приватбанк» та [PERSON] укладено Кредитні договори № SAMDN 51000098967518 та № б/н. З метою створення сприятливих умов для виконання умов вищевказаних кредитних договорів 15 березня 2016 року між Акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості і приєднання до Умов і правил надання товару кредитних карт. Із умов вищевказаної Генеральної угоди вбачається, що заборгованість відповідача по Договору № 1 складає 413,11 грн., а по Договору 2 42\~145,60 грн. Також, із Генеральної угоди видно, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана Генеральна угода разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та Банком договір. А також, своїм підписом Позичальник підтвердив, що він ознайомлений з Умовами та правилами. Як вбачається із п. 2 Генеральної угоди сторони домовилися, що Банк надає Позичальнику строковий кредит у сумі 40\~158,71 грн. на строк 12 місяців, з 15.03.2016 р. по 31.03.2017 р. шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку взамін на зобовязання Позичальника повернути кредит, сплатити відсотки у розмірі 0,83 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту в указані заяві, Умовах та правилах строки. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку: з «1» по «25» число кожного місяця Позичальник надає Банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 3533,11 грн. для погашення заборгованості по Кредиту, яка складається із заборгованості по кредиту, відсотків, а також других витрат у відповідності до Умов і правил. Датою останнього погашення кредиту повинна бути не пізніше 31 березня 2017 р. Згідно із п. 2.2. Генеральної угоди при порушенні Позичальником строків погашення заборгованості, вказаних у Генеральній угоді, умовах та правилах, більше ніж на 31 день по зобовязанням, строк яких не настав, сторони погодили, що строк повернення кредиту настає на 32-1 день з моменту настання порушення. Заборгованість по кредиту, починаючи з 32-го дня порушення, вважається простроченою. Позичальник сплачує Банку штраф у розмірі 5066,96 грн. У відповідність до п. 2.8. Генеральної угоди сторони погодили те, що при порушенні Позичальником зобовязань по сплаті заборгованості за кредитом, Позичальник сплачує Банку пеню, розмір якої вказаний в Умовах та правилах за кожен день прострочення. Як передбачено п. 1.1.5.32. Умов та правил надання банківських послуг при порушенні Позичальником строків платежу по будь-якому грошовому зобовязанні, передбачених існуючим договором, більше ніж на 30 днів, останній зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту, з урахуванням нарахованих і несплачених відсотків та комісії. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 03.07.2018 рік заборгованість відповідача перед Банком становить 97 872 (девяносто сім тисяч вісімсот сімдесят дві) грн. 02 коп., яка складається із: -40 158,71 грн. заборгованість за кредитом; -9381,51 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; -41 764,84 грн. заборгованість за пенею та комісією; -6566,96 грн. штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди. Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Статтею 530 ЦК України визначено, що якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Дослідивши матеріали справи, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам у справі, та враховуючи ті обставини, що зобовязання відповідачем за Генеральною угодою від 15.03.2016 року, укладеним між сторонами, не виконано, суд прийшов до висновку, що підлягає стягнення із відповідача заборгованість, яка утворилася за тілом кредиту та відсотками. Щодо стягнення із відповідача на користь позивача одночасно пені та штрафу, суд приходить до наступного. Згідно із ч. 1ст. 549 цього Кодексу у разі порушення зобов'язання боржник повинен сплатити неустойку (пеню, штраф). Як роз'яснив Верховний Суд України в правовій позиції №6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року, штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З письмового розрахунку, доданого до позову вбачається, що у зв'язку з неналежним виконанням грошових зобов'язань за Генеральною угодою у відповідача також виникла заборгованість за пенею та комісією в розмірі 41 764,84 грн. Водночас, за вказане порушення до [PERSON] також застосований штраф відповідно до п. 2.2. Генеральної угоди у розмірі 6566,96 грн. Із вищевикладеного вбачається, що додаткове стягнення із відповідача ще й пені буде свідчити про притягнення останнього до подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те ж порушення, що суперечить вимогам ст. 61 Конституції України. Ретельний аналіз цих обставин свідчить про те, що розмір пені взагалі підлягає виключенню зі складу боргу за кредитним договором. Таким чином, загальний розмір боргу, який підлягає стягненню із відповідача становить 56\~107 (пятдесят шість тисяч сто сім) грн. 18 коп., та складається із: 40 158,71 грн. заборгованості за кредитом, 9381,51 грн. заборгованості по відсоткам за користування кредитом, 6566,96 грн. штрафу. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі викладеного, та

Outcome: partial