overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-14 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що з 10.04.2013 року він працює на посаді електрозварювальником у відділі ремонтів на підставі безстрокового трудового договору. Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 23 березня 2017 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 43342,46 грн., про це свідчить довідка від 23 березня 2017 року №285, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов і Компанія». Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 43342,46 грн. В судове засідання позивач не з'явився, звернувся із заявою, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, заперечень проти позову не надав. Про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно, не рідше 2-х разів на місяць. Судом встановлено, що з 10.04.2013 року він працює на посаді електрозварювальником у відділі ремонтів на підставі безстрокового трудового договору. Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 23 березня 2017 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 43342,46 грн., про це свідчить довідка від 23 березня 2017 року №285, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури - Вакатов і Компанія». Таким чином, заборгованість по заробітній платі становить 43342,46 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Розрахунок, наданий позивачем, проведений відповідно до вимог закону та відповідачем не спростований. Відповідач не надав суду доказів відсутності вказаної заборгованості. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі у сумі 43342,46 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-25 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що з 10.04.2013 року він працює теслею на підставі безстрокового трудового договору. Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 23 березня 2017 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 21449,86 грн., про це свідчить довідка від 23 березня 2017 року №281, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 21449,86 грн. В судове засідання позивач не зявився, звернувся із заявою, в якій просить провести розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не зявився, заперечень проти позову не надав. Про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи відповідно до положень ст.224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно, не рідше 2-х разів на місяць. Судом встановлено, що з 10.04.2013 року він працює теслею на підставі безстрокового трудового договору. Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 23 березня 2017 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 21449,86 грн., про це свідчить довідка від 23 березня 2017 року №281, яка була видана та підписана генеральним директором та головним бухгалтером КТ «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія». Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Розрахунок, наданий позивачем, проведений відповідно до вимог закону та відповідачем не спростований. Відповідач не надав суду доказів відсутності вказаної заборгованості. Таким чином, заборгованість по заробітній платі становить 21449,86 грн., яка підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у сумі 640,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-09 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій зазначив, що [INFO] року померла його мати - [PERSON], внаслідок чого відкрилася спадщина. Посилаючись на те, що він є спадкоємцем [PERSON], однак на даний час він не може оформити свої спадкові права у зв'язку з тим, що у свідоцтві про його народження власне ім'я матері зазначено [PERSON]. У зв'язку з цим, заявник просить суд ухвалити рішення, яким встановити, той факт, що [PERSON] є його матір'ю. В судове засідання заявник та заінтересована особа, які були належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, не з»явилися. При цьому, заявник, підтримавши доводи заяви, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що заява [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до статті 256 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суд вправі встановити факт родинних відносин між фізичними особами, якщо такий факт має юридичне значення. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про смерть. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] разом з нею проживав її син [PERSON], який відповідно до пункту 3 статті 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) вважається таким, шо прийняв спадщину. Вказані обставини підтверджуються довідками Романівської сільської ради Романівського району Житомирської області № 1116 від 22 листопада 2016 року та № 196 від 22 лютого 2017 року. Факт, про встановлення якого просить [PERSON], має для нього юридичне значення, оскільки вказаний факт пов'язаний з реалізацією його спадкових прав. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-05 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 03 березня 2016 року, його матір'ю, [PERSON], був складений заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області , [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 01, згідно з яким на випадок своєї смерті, усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося ,і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповідала - [PERSON]. [INFO] р. його мати померла, він є спадкоємцем за заповітом та своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але йому, зокрема, було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину нажитловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], з тих підстав, що на зазначений будинок відсутні правовстановлюючі документи. З наведених підстав позивач просив визнати за ним право власності на вказаний будинок. Позивач позов підтримав, справу просив розглянути за його відсутності. Представник відповідача, в судове засідання не з'явився, справу просив розглянути за його відсутності. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 03 березня 2016 року, [PERSON], був складений заповіт, посвідчений секретарем виконавчого комітету Калаглійської сільської ради Овідіопольського району Одеської області , [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 01, згідно з яким на випадок своєї смерті, усе своє майно, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що на день смерті буде їй належати і на що вона за законом матиме право, заповідала своєму сину [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] р. Позивач був сином спадкодавця на якого остання склала заповіт Позивач своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але у видачі свідоцтва про право на спадщину, зокрема на житловий будинок з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS], йому відмовлено з тих підстав, що на вказаний будинок відсутні правовстановлюючі документи. Право власності на вказаний будинок спадкодавець, за життя зареєструвати не встигла. Право власності спадкодавця на зазначений будинок підтверджується договором купівлі-продажу. З наведених підстав суд вважає позовні вимоги обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-06 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому зазначив, що 15.05.2013 р. позичив [PERSON] 12000 дол. США, але своїх зобов'язань відповідачка по поверненню боргу не виконує і на письмову вимогу про повернення боргу не реагує. З цих підстав позивач просив стягнути з відповідачки борг 325739, 40 грн., та 3% річних в розмірі 6666, 44 грн. Позивач свої вимоги підтримав, Справу просив розглянути за його відсутності. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явилася про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про отримання судової повістки. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. З розписки, копію якої позивач долучив до матеріалів справи, вбачається, що 15.05.2013 року відповідачка отримала від позивача грошові кошти в розмірі 12000 дол. США, що в гривньовому еквіваленті складає 325739, 40 грн. На письмову вимогу позивача повернути борг, відповідачка не відреагувала. Частиною другою ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв'язку із наведеним суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Також на підставі статті 88 ЦПК України, з відповідача на корись позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 3324, 03 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з відповідачем одружився 30 вересня 1994 року. Шлюб зареєстрований «отделом РАГС ГУ «Аппарат акима Петропавловск» Северо-Казахской области». Від даного шлюбу мають повнолітню дочку [PERSON] , [INFO], яка проживає окремо і перебуває на власному забезпеченні та утриманні. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обовязки з ведення спільного господарства. Спільне господарство не ведеться фактично з липня 2012 року. Фактичні шлюбні відносини припинені з липня 2012 року. Подальше збереження сімї є неможливим і суперечить їхнім інтересам. Позивач просить шлюб розірвати. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позовних вимог не заперечує. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 30 вересня 1994 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.14). Від подружнього життя з відповідачем мають повнолітню доньку. Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з липня 2012 року, позивач наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-02 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказував, що 08 жовтня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, актовий запис № 231. Мають спільну неповнолітню доньку Ірину, [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та з січня 2017 року припинені. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є відсутність порозуміння в сімї. Місце мешкання дитини визначено В зв'язку з цим [PERSON] просив про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, на примирення не згоден. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю, на примирення не згодна. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять достатньо відомостей про їх взаємовідносини. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачем позову, оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 08 жовтня 1999 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міськвиконкому Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 231. Мають спільну неповнолітню доньку Ірину, [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачем та відповідачкою не склалися та припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між подружжям, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначав, що зареєстрував 28 грудня 1991 року з відповідачем шлюб. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя не склалось через різні погляди на життя та несумісність характерів, внаслідок чого постійно виникали суперечки та конфлікти, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач вважає неможливим подальше збереження сімї і не бажає цього, добровільно розірвати шлюб в органах РАЦС відповідач не бажає, тому просив суд розірвати шлюб. В судове засідання позивач не зявився, надав суду заяву, в якій зазначив, що позов підтримує та просив розглядати справу за його відсутності. Відповідач в судове засідання не зявилася, причини неявки суду не повідомила, про розгляд справи була належно повідомлена, про що свідчать зворотні повідомлення про отримання судових повісток, які повернулися до суду (а.с. 16, 21). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 28 грудня 1991 року між сторонами зареєстровано шлюб виконкомом Городківської сільської ради Крижопільського району Вінницької області, актовий запис № 52, що підтверджується свідоцтвом про одруження ІІ-АМ № 424643 (а.с. 4). Від шлюбу спільних дітей не мають, проживають окремо. Статтею 104 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно вимог ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки, сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена довіра та повага один до одного, шлюбні відносини тривалий час не підтримують, примирення між ними неможливе, а тому зберегти сімю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 174, 209, 213 215, 224 228 ЦПК України, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 22.07.2011 року перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Сімейне життя не склалось через несумісність характерів, ведення спільного побуту, способу життя та інших важливих питань. З серпня 2011 року фактично шлюбні відносини припинені. Вважає, що збереження сімї і подальше спільне проживання неможливе, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій він просить розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, не повідомивши про причини неявки, незважаючи на те, що повідомлялася про час та місце розгляду справи судом. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 липня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Сакського міськрайонного управління юстиції Автономної Республіки Крим, про що відповідно до Свідоцтва про шлюб серії 1-АП № 117844, виданого 22.07.2011 року, зроблений актовий запис № 138. Сторони подружні відносини не підтримують, з серпня 2011 року проживають окремо, спільне господарство не ведуть; оскільки почуття любові та поваги один до одного втрачено, примирення між ними та відновлення сімї неможливе. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, а шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до виконконкому Старокостянтинівської міськради про визначення частки померлої у спільній сумісній власності, а саме, що частка у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] [PERSON], померлої 10.03.2016р. становить ?. В обґрунтування позову вказав, що відповідно до договору купівлі-продажу від 06.04.2012р. він став власником вищевказаної квартири. 10.03.2016р. померла його дружина [PERSON] На даний час у нього виникла необхідність у продажу квартири, однак нотаріусом було відмовлено у цьому, так як не визначена ідеальна частка квартири, що належала покійній дружині. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити, з вищенаведених підстав. Представник відповідача звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, позов визнав. Заслухавши представника позивача, дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (після одруження прізвище «Строкатюк») зареєстрували шлюб 17.08.1970р. (свідоцтво про шлюб /повторне/ Серія 1-БВ №355455 від 21.02.2017р.). В період шлюбу [PERSON] купив квартиру [ADDRESS], що підтверджується даними договору купівлі-продажу від 06.04.2012р., посвідченого приватним нотаріусом Старокостянтинівського райнотокругу [PERSON] за р.№.253. 10.03.2016р. [PERSON] померла (свідоцтво про смерть /повторне/ 1-БВ №291986 від 21.02.2017р.). Оскільки, вищевказана квартири була придбана одним з подружжя в період шлюбу, тому, відповідно до положень ст.ст.60, 61, 63 СК України дана квартира належить подружжю на праві спільної сумісної власності та відповідно до положень ст.370 ЦК України частки кожного з співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними. За таких обствин, суд прийшов до всиновку, що позов підлягає задоволенню та слід визначити, що частка у спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS] в м.Старокостянтинові Хмельницької області [PERSON], померлої 10.03.2016р. становить ?.

Outcome: approved