Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-23 00:00:00

У вересні 2018року представник ТзДВ «СТ «Мегаполіс» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення страхового відшкодування, посилаючись на те, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року по справі №522/21996/16-п визнано водія [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 340,00 гривень. З огляду на наявність винної особи у скоєнні ДТП та у відповідності до вимог чинного законодавства України, ТзДВ «СТ «Мегаполіс» було сплачено шляхом перерахування на станцію технічного обслуговування автотранспортних засобів ТОВ «Тюнінг-Сервіс Клуб Маршал», вартість матеріального збитку, завданого застрахованому транспортному засобу «Subaru Forester», державний реєстраційний номер [NUMBER], що складає 31949,93 грн. та франшизу у розмірі 1000,00грн. За результатами страхового розслідування даний випадок ТзДВ «СТ «Мегаполіс» було визнано страховим. 13 грудня 2016 року ТзДВ «СТ «Мегаполіс» був складений страховий акт №319/16 та сплачене страхове відшкодування на станцію технічного обслуговування автотранспортних засобів ТОВ «Тюнінг-Сервіс Клуб Маршал» (рахунок на оплату №ТС-00002014 від 02 листопада 2016 року) в сумі 32949,93грн. Згідно заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування таке перерахування спрямоване на відновлення пошкодженого майна не суперечить інтересам вигодонабувача та страхувальника за даним договором страхування. Таким чином, фактичні затрати ТДВ «СТ «Мегаполіс», по врегулюванню вказаного страхового випадку складають 32949,93грн., які останній просив стягнути з відповідача. Представник позивача надав заяву про слухання справи у його відсутність, наполягав на позовних вимогах, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, у встановлений судом строк відзив на позов не подав, клопотань не заявляв, заяви про відкладення розгляду справи та заперечення до суду не надходило. Відповідно до ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши письмові матеріали справи, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, розглянувши справу в межах заявлених вимог, приходить до висновку, що позов про стягнення страхового відшкодування підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Свій висновок суд мотивує тим, що постановою Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року по справі №522/21996/16-п визнано водія [PERSON] винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави у сумі 340,00 гривень, яке було вчинено при слідуючих обставинах. 31 жовтня 2016року о 09 годині 10 хвилин водій [PERSON], керуючи транспортним засобом Богдан А-091, державний реєстраційний номер [NUMBER], в м. Одесі на перехресті вул. Пушкінська та вул. Грецька не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечного інтервалу, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем «Subaru Forester», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], внаслідок чого транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Контейнерне обладнання ССLU9943080 застраховане за договором добровільного страхування відповідальності перевізника контейнерного обладнання (договір №32270/18/222 від 18 серпня 2016 року). За результатами страхового розслідування даний випадок ТзДВ «СТ «Мегаполіс» був» було визнано страховим. 13 грудня 2016 року ТзДВ «СТ «Мегаполіс» був складений страховий акт №319/16 та сплачене страхове відшкодування на станцію технічного обслуговування автотранспортних засобів ТОВ «Тюнінг-Сервіс Клуб Маршал» (рахунок на оплату №ТС-00002014 від 02 листопада 2016 року) в сумі 32949,93грн. Згідно заяви про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування таке перерахування спрямоване на відновлення пошкодженого майна не суперечить інтересам вигодонабувача та страхувальника за даним договором страхування. Таким чином, фактичні затрати ТзДВ «СТ «Мегаполіс», по врегулюванню вказаного страхового випадку складають 32949,93грн. Суд застосовуючи норми матеріального права виходить з такого. Згідно п.1 ч.2ст.11 Цивільного кодексу України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно дост.27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Вина відповідача у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, встановлена постановою судді Приморського районного суду м. Одеси від 01 грудня 2016 року. Здійснивши виплату страхового відшкодування, ТзДВ «СТ «Мегаполіс» набув права потерпілої особи, відповідальної за заподіяний збиток. На підставі ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, кожна сторона також несе ризик настання наслідків, пов'язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідачем, всупереч ст. 81 ЦПК України, не надано доказів щодо добровільного відшкодування страхової виплати. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до матеріалів справи позивачем при подачі позову сплачено судовий збір за розгляд справи у розмірі 1600,00 гривень, що підтверджується платіжними дорученнями, доданими до матеріалів справи. Відповідно до ч.1ст.141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати: судовий збір в розмірі 1600,00 грн. понесені позивачем при звернені до суду з даним позовом, що підтверджується платіжними дорученнями . Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, на які посилався позивач, обґрунтовуючи свої вимоги, доведені в судовому засіданні належними та допустимими доказами.

Outcome: approved