Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

у березні 2015 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що з 1994 року по 2013 рік перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого у них народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач проживає окремо, при цьому участі у вихованні дітей, так само як і у матеріальному їх забезпеченні, не приймає. Вказала, що нести витрати по утриманню дітей самостійно їй важко, тому просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання останніх в розмірі 2/3 частин усіх видів заробітку відповідача щомісячно до повноліття дітей. В судовому засіданні позивач обґрунтування позову та його вимоги підтримала, просила суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що заперечує лише проти заявленого позивачем розміру аліментів. Зазначив про те, що має можливим сплачувати ? частину свого заробітку, оскільки має незадовільний стан здоров'я, є інвалідом 3 групи по зору, переважну кількість свого доходу витрачає на ліки, має на утримання мати похилого віку. Окрім того, зауважив про те, що ніколи не припиняв спілкування зі своїми дітьми та приймає активну участь в їх утриманні, зокрема, сплачує за підготовче навчання старшої доньки та курси англійської мови молодших дітей, оплачує комунальні послуги за місцем проживання позивача та дітей в повному обсязі, надає матеріальну допомогу добровільно. До того ж, зазначив, що неодноразово здійснював пропозиції позивачу щодо укладення нотаріально посвідченого договору про сплату аліментів на утримання дітей, однак, остання з невідомих причин ігнорувала його пропозиції. На сьогодні позивач, окрім всього, не надає йому документа про багатодітну родину, яке б дало можливість оформити пільги і більше витрачати коштів на розвиток дітей. Його численні звернення до неї, так само як і аналогічні звернення уповноважених державних органів, жодного результату не дали. Просив суд врахувати його доводи та подані в судовому засіданні заперечення з додатками при ухвалені рішення (а.с. 21-107). Заслухавши сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено та не заперечувалось сторонами, що за рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 24 жовтня 2013 року розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON], який був укладений 04 червня 1994 року (а.с. 6-7). Судом встановлено, що від даного шлюбу у сторін у справі народились діти: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 4-5). На даний час діти проживають із [PERSON], що також не заперечувалось сторонами. Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що відповідач працює на посаді начальника центру в Київському національному університеті імені Тараса Шевченка, має постійний заробіток. Крім того, судом встановлено, що [PERSON] отримує пенсію по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам ІІІ групи (а.с. 27, 28). Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При визначенні розміру аліментів, суд враховує, що відповідач має постійний заробіток, є працездатним, отримує регулярний дохід, але й враховує його стан здоров'я, а саме: що він є інвалідом ІІІ групи, має на утриманні матір [PERSON], [INFO]. Звертаючись до суду, позивач вказала на те, що відповідач, будучи працездатною особою з постійним доходом, не приймає матеріальної участі у житті їх дітей. Разом з тим, в судовому засіданні було встановлено, що відповідач [PERSON] сплачує за підготовче навчання старшої доньки та курси англійської мови молодших дітей, оплачує комунальні послуги за місцем проживання позивача та дітей в повному обсязі, надає матеріальну допомогу добровільно. До того ж, судом встановлено, що [PERSON] неодноразово здійснював пропозиції позивачу щодо укладення нотаріально посвідченого договору про сплату аліментів на утримання дітей, однак, остання з невідомих причин ігнорувала його пропозиції. До того ж, в судовому засіданні встановлено, що позивач не надає відповідачу документ про багатодітну родину, що дало б можливість оформити пільги. Звернення останнього з даного приводу позивачем також проігноровані. Вказаного позивач в судовому засіданні не заперечила, доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надала, порядком витребовування доказів, визначеного ст. ст. 133, 137 ЦПК України не скористалась. Тому, визначаючи розмір аліментів суд також враховує зазначені встановлені обставини про те, що відповідач [PERSON] постійно спілкується з дітьми, приймає участь у їх вихованні та навчанні, здійснює оплату навчання останніх, а також приймає участь у несенні витрат повсякденного характеру. З огляду на зазначене, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню, та приходить до висновку про те, що аліменти мають бути визначені у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з дня подання позову та до досягнення дітей повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання неповнолітніх, оскільки рівнозначний обов'язок щодо їх утримання згідно ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі. На підставі викладеного, ст. ст. 180-183, 185, 191, 194 СК України,

Outcome: partial