Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-10 00:00:00

у березні 2020 р. позивач звернувся до суду із зазначеними позовними вимогами, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача невиплачене страхове відшкодування у розмірі 12980 грн 49 коп. за фактом заподіяння шкоди транспортному засобу «Lexus» д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, яка відбулася 05.09.2019. суму матеріальних збитків у вигляді оплати за виготовлення звіту про оцінку транспортного засобу «Lexus» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 1500 грн 00 коп. суму моральної шкоди у розмірі 5000 грн 00 коп. та витрати на правову допомогу у розмірі 7702 грн 50 коп. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 11.05.2019 відбулося дорожньо-транспортна пригода за участю водіїв [PERSON] та [PERSON] , внаслідок якої позивачу була заподіяна матеріальна шкода, на підставі чого зазначеними особами було складено євро протокол за згодою сторін, також на момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована у ПрАТ «СГ «ТАС», якою було складено звіт про визначення вартості матеріального збитку від 07.10.2019 №1609 (2) згідно якого сума матеріального збитку становить 20575 грн 11 коп., після чого 12.12.2019 позивач надіслав заяву про здійснення страхового відшкодування у розмірі 50000 грн 00 коп., однак йому було перераховано лише 17929 грн 59 коп. обгрунтовуючи зазначену суму страхова компанія зазначила, що розмір матеріального збитку складає 18879 грн 59 коп. з урахуванням суми франшизи у розмірі 950 грн 00 коп., тому позивачем було замовлено додатковий огляд ТЗ та складено звіт відповідно до якого сума відновлювального ремонту складає 30910 грн 08 коп., та вартість виготовлення звіту складає 1500 грн 00 коп., а тому сума до стягнення з відповідача становить 12980 грн 49 коп., крім цього позивачу було завдано внаслідок протиправної поведінки страхової компанії моральної шкоди у розмірі 5000 грн 00 коп., яка полягає у тривалому здійсненні страхової виплати, численних звернень з листами із вимогою про здійснення з страхового відшкодування, також позивачем було здійснено витрати по сплаті судових витрат пов`язаних із правовою допомогою у розмірі 7702 грн 50 коп. 11.03.2020 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва позовну заяву залишено без руху з підстав наявності недоліків (а.с. 103, 104). 31.03.2020 ухвалою Святошинського районного суду м. Києва відкрито загальне позовне провадження по справі (а.с. 113). 12.05.2020 представник АТ «СГ «ТАС» подав до суду відзив на позовну заяву в якому зазначив, що АТ «СГ «ТАС» здійснило виплату страхового відшкодування у повному обсязі згідно звіту №1609 (2) від 07.10.2019, окрім того звіт про оцінку автомобіля «Lexus» д.н.з. [NUMBER] виконаний [PERSON] є некоректним, незаконним та явно завищеним, так як він був проведений через 148 днів після ДТП, також відповідно до акут огляду автомобіля проведеною [PERSON] , від 31.01.2020 на замовлення [PERSON] у нього зазначено сім пунктів з пошкодження автомобіля, а в акті огляду транспортного засобу «Lexus» д.н.з. [NUMBER] за замовлення АТ «СГ «ТАС» (приватне) лише 6 пунктів, таким чином вимога позивача щодо стягнення суми страхового відшкодування є безпідставною та необґрунтованою, що стосується моральної шкоди у розмірі 5000 грн 00 коп. відповідач зазначив, що позивачем не надано жодних доказів ушкодження здоров`я під час ДТП , як наслідок АТ «СГ «ТАС» не має законних підстав для відшкодування моральної шкоди, оскільки це не передбачено нормами спеціального Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с. 119). 07.09.2020 позивачем подано відповідь на відзив в якому не погоджується з аргументами відповідача по справі проти позовної заяви, крім цього відшкодування моральної шкоди не пов`язано з внаслідок ДТП, а виключно із виконанням страхового відшкодування, яке пов`язано з протиправною бездіяльністю відповідача щодо своєчасного та в повному розмірі здійснення страхового відшкодування (а.с. 167). Позивач у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 09.09.2020 до суду надійшла заява від позивача про слухання справи без його участі де наполягав на задоволенні позовних вимог (а.с. 170 Відповідач у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 165). Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, всебічно з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 05.09.2019 сталась дорожньо-транспортна пригода за учсю автомобіля «Lexus» д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «Mitsubishi» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] (а.с. 68) Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована в АТ «СГ «ТАС (приватне) згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АО 5487851 від 15.04.2019, франшиза згідно полісу становить 950 грн 00 коп. (а.с. 74). Згідно звіту №1609 (2) від 07.10.2019 про визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Lexus» д.н.з. [NUMBER] складено СПД [PERSON] на замовлення «СК «ТАС» сума матеріального збитку складає 20575 грн 11 коп. (а.с. 120-155). Відповідно до страхового акту №08820/51/919 від 24.12.2019 АТ «СГ «ТАС» (приватне) на підставі наявних документів сума страхової виплати становить 17929 грн 59 коп. (а.с. 156, 157). Згідно звіту про оцінку автомобіля «Lexus» д.н.з. [NUMBER] складеного ПП [PERSON] на замовлення [PERSON] вартість матеріального відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнта фізичного зносу складників автомобіля «Lexus» д.н.з. [NUMBER] з включенням у розрахунок ПДВ складає 30910 грн 08 коп. та без включення ПДВ складає 28281 грн 93 коп. (а.с. 80-97). Відповідно до розрахунку №6 від 06.02.2020 за складення звіту з визначення вартості матеріального збитку автомобіля «Lexus» д.н.з. [NUMBER] позивачем було сплачено 1500 грн 00 коп., що також підтверджується дублікатом квитанції №0.0.1608490619.1 від 07.02.2020 (а.с.79, 98). Згідно із ч. 1 ст. 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами встановленими ст. 89 цього кодексу. Відповідно до вимог ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення незалежної оцінки майна обов`язковим у випадках застави державного та комунального майна, відчуження державного та комунального майна способами, що не передбачають конкуренцію покупців у процесі продажу, або у разі продажу одному покупцю, визначення збитків або розміру відшкодування. Відповідно до ст. 6 Закону Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» №1961-IV від 01.07.2004 обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 979 ЦК України передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 ст. 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Розрізняють добровільну та обов`язкову форми страхування (ст. 5 Закону України «Про страхування»). Добровільним може бути, зокрема, страхування наземного транспорту (пункт 6 частини четвертої статті 6 Закону України «Про страхування»). Втім, законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування) (ч. 1 ст. 999 ЦК України). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст. 7 Закону України «Про страхування». До них п. 9 ч. 1 вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема, Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Предметом позову є вимога про відшкодування завданої майнової шкоди у вигляді сплати страхового відшкодування у розмірі 12980 грн 49 коп. Системний аналіз пункту 32.7 статті 32 Закону «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», статті 22, статті 988, статей 1166, 1187, 1194 Цивільного кодексу України, пунктів 1.6, 8.6, 8.6.1, 8.6.2 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, дає можливість дійти висновків, відповідно до яких власник пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортного засобу має право на відшкодування в повному обсязі завданої йому майнової шкоди. При цьому, якщо цивільна відповідальність заподіювача шкоди була застрахована, але розміру страхового відшкодування не вистачає для повного відшкодування завданої майнової шкоди, у тому числі й у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком, то в такому разі майнова шкода у вигляді втрати товарної вартості транспортного засобу повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду, в загальному порядку. Сторонам визнано той факт, що АТ «СГ «ТАС» (приватне) було виплачено [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 17929 грн 59 коп. на підставі страхового акту №08820/51/919 від 24.12.0219 з урахуванням франшизи яка становить 950 грн 00 коп. Відповідно до абз. 2 п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника) сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на сум визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплати в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках передбачених ст. 41 Закону - МТСБУ) документально підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Згідно с. 9 Закону України «Про страхування» франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно п. 12.1, ст. 12 Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Згідно ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Велика Палата Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження №14-176цс18) від 04.07.2018 зазначила, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Відповідно до ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у редакції чинній на момент вчинення виникнення спірних правовідносин, страхова сума це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування. Відповідно до п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, завдану внаслідок ДТП майну третьої особи. Таким чином, оскільки відповідач виконав свої зобов`язання щодо виплати страхового відшкодування в межах страхової суми, позовні вимоги щодо доплати суми страхового відшкодування не підлягають до задоволення. Згідно Правової позиції Великої Палати Верховного Суду у справі №755/18006/15-ц встановлено, що покладення обов`язку з відшкодування у межах страхового відшкодування страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір добровільного страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплати страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно п. 34.2. ст. 34 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Крім того, позивач просить стягнути з [PERSON] суму коштів за проведення звіту від 05.09.0219 в розмірі 1500 грн 00 коп., однак дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки АТ «СГ «ТАС» (приватне) не порушувало строки згідно п. 34.2 спеціального Закону України «Про загальнообов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що підтверджується актом огляду транспортного засобу «Lexus» д.н.з. [NUMBER] . Страхування наземного транспорту відповідно до пункту 6 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про страхування» є видом добровільного страхування, тому AT «СГ «ТАС» (приватне) здійснює його у відповідності з Правилами та «Програмою добровільного страхування наземного транспорту». Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про страхування» Умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування. Відповідно до п. 2.1, ст. 2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Конституцією України, Цивільним, кодексом України, Законом України «Про страхування», цим та іншими законами України і нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них. Якщо норми цього Закону передбачають інше, ніж положення інших актів цивільного законодавства України, то застосовуються норми цього Закону. Відповідно до п. 32.7. ст. 32 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик не відшкодовує шкоду, пов`язану із втратою товарної вартості транспортного засобу. Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 417 ЦПК України, судова практика повинна відповідати наведеному рішенню касаційної інстанції. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. За положеннями ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, зокрема: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до загальних підстав відповідальності за матеріальну та моральну шкоду згідно до ст.ст. 1166, 1167 ЦК України та п. 5 Постанови Пленуму ВСУ України №4 від 31.03.1995 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» юридичною підставою виникнення відповідальності за заподіяну шкоду є склад цивільного правопорушення, тобто протиправна винна поведінка заподіювача шкоди, який включає в себе наступні невідємні елементи: 1) безпосередньо наявність такої шкоди; 2) протиправність діяння її заподіювача; 3) наявність причинного звязку між шкодою та протиправним діянням її заподіювача; 4) вині останнього в її заподіянні. Особа звільняється від відповідальності по відшкодуванню шкоди якщо остання була заподіяна не з її вини. Статтею 23 ЦК України встановлено право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав та законних інтересів. У силу ст. 1167 ЦК України передбачено підстави відповідальності за завдану моральну шкоду. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Згідно положень п. 5. Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» №5 від 31.05.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній або юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Надані докази і фактичні обставини справи не дають обґрунтованих підстав вважати, що позивачу було завдано моральної шкоди, останійне довів та не надав належні та допустимі докази заподіяння йому такої шкоди, обґрунтованості зазначеного розміру такої шкоди. Тобто відсутні правові підстави для відшкодування моральної шкоди, що є підставою для відмови у задоволенні у даній частині вимог. Щодо відшкодування витрат пов`язаних із наданням праової допомоги у розмірі 7702 грн 50 коп. слід зазначити наступне. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3. ст. 133 ЦПК України). Згідно з п. 7 ст. 135 ЦПК України у випадку відмови у позові суд ухвалює рішення про відшкодування за рахунок позивача витрат відповідача повністю або частково, в порядку, передбаченому статтями 141,142 цього Кодексу. За змістом ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з п. 2 ч.1 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з п. 47 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» право на правову допомогу гарантовано статтями8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення під 16.11.2000 № 13-рп/2000; Рішення від 30.09.2009 № 23-рп/2009; Рішення від 11.07.2013 № 6-рп/2013). У постанові від 01.10.2002 по справі № 30/63 Верховний Суд України звернув увагу, що судові витрати за участь адвоката при розгляді справи підлягають сплаті лише в тому випадку, якщо вони сплачені адвокату стороною, котрій такі послуги надавались, та їх сплата підтверджується відповідними фінансовими документами. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що відповідачем не надано відповідачем не надано детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У відповідності до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. У зв`язку з тим, що суд дійшов ґрунтовного висновку про відмову у задоволенні позову, судом не вбачається підстав для відшкодування судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed