Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до голови правління ОТП Банку [PERSON] про визнання недійсними договору про надання споживчого кредиту № 2007270538 від 15 грудня 2013 року, укладеного між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] за умов придбання та встановлення метало пластикових вікон на балконі. В обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 15.12.2013 року між нею та ОТП Банком в особі начальника управління підтримки та адміністрування продажів Сохіної Вікторії Миколаївни та начальника управління мережі продажів Іванова Олександра Олеговича було укладено договір про надання споживчого кредиту в національній валюті на суму 16 138,00 грн., строком на 24 місяці за сплатою 0,1 % річних. Також позивача зазначає, що в той же день, її обманним шляхом змусили підписати кредитний договір на придбання та встановлення метало пластикових вікон на балконі, про що були зроблені відповідні заяв до правоохоронних органів. Підставою для недійсності вказаного договору кредиту позивачка зазначає те, що у його тексті не визначено порядок припинення договору, а його зміст уцілому не враховує інтересів позичальника. В судовому засіданні представник позивача і позивач вимоги підтримали. Відповідач до суду не з'явився і не забезпечив явку свого повноважного представника. Заслухавши пояснення позивача, його представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного позову, виходячи із такого. Частиною 1 статті 3 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до частин 1, 2 статті 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання; кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина 1 статті 16 ЦК України). За змістом наведених правових норм звернення до суду є правом особи, яким вона може скористатись на власний розсуд, застосувавши визначений матеріальним законом один із способів захисту цивільного права. Відтак, суд вирішує спір відповідно до заявлених позивачем вимог, не виходячи за їх межі. Водночас, у ході розгляду даної справи, ані позивачем, ані його представником не ставилось питання про залучення інших фізичних, чи юридичних осіб відповідачами у даній справі, або про заміну одного відповідача на іншого. Вимоги до голови правління ПАТ «ОТП Банк» суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного. Згідно з приписами ЦК України нарівні з фізичними особами суб'єктами цивільних правовідносин і відповідно носіями майнових та особистих немайнових прав і обов'язків можуть бути колективні утворення, які мають статус юридичної особи. Відповідно до ст. 80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. ПАТ «ОТП Банк», яке створене і зареєстроване у встановленому законом порядку, є юридичною особою, може вступати у цивільні відносини і виступати позивачем та відповідачем у суді. Відтак орган управління юридичної особи не є самостійним суб'єктом цивільних правовідносин. Водночас, при укладенні оспорюваного кредитного договору, відповідач - [PERSON], вказаний як Голова правління ОТП Банку не був особою, яка від імені банку уклала договір. Із матеріалів справи вбачається, що оспорюваний договір від імені банку підписувався начальником управління підтримки та адміністрування продажів, Сохіною Вікторією Миколаївною та начальником управління мережі продажів, Івановим Олександром Олеговичем. Викладене свідчить про безпідставність вимог позивача до [PERSON], як до фізичної особи, чи як до Голови правління акціонерного товариства «ОТП Банку». За таких обставин у задоволенні даного позову слід відмовити.

Outcome: dismissed