Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-11 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ Головного територіального управління юстиції у місті Києві (надалі - відповідач), про зняття арешту з майна. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19 вересня 2018 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору залучено Публічне акціонерне товариство «Індустріалбанк» (код ЄДРПОУ: 13857564, місцезнаходження: 03049, м. Київ, пр. Повітрофлотський, 25), встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи (а.с. 28-29). На підставі розпорядження щодо повторного автоматизованого розподілу справи № 01-08-1013 від 12 жовтня 2020 року, протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями матеріали справи передані на розгляд судді Саадулаєва А.І. Позивач просить суд: 1.Зняти арешт з невизначеного майна, всього нерухомого майна [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ; адреса реєстрації: [ADDRESS] ), який був накладений на підставі постанови №20280015 від 27.10.2010 державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції м. Києва Семенова P.A. (тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження: 10436697; зареєстровано: 02.11.2010 року 14:40:53 за № 10436697 реєстратором Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; обтяжувач і заявник: Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві); 2.Виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна запис № 10436697 (реєстраційний номер обтяження) про арешт нерухомого майна; зареєстрований 02.11.2010 року 14:40:53 за № 10436697 реєстратором: Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова №20280015 від 27.10.2010 державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Семенова P.A.; об`єкт обтяження: невизначене майно; все нерухоме майно; обтяжувач і заявник: Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві. Правова позиція позивача обґрунтована відсутністю правових підстав для існування вказаного арешту, оскільки виконавче провадження закінчено його фактичним повним виконанням та винесено постанову про звільнення майна з-під арешту. Однак, позивачем встановлено, що арешт продовжує існувати, що порушує права позивача на користування та розпорядження майном, у зв`язку із чим він звернувся із вказаним позовом. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. 27 листопада 2018 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, у яких зазначено про те, що на позивача, при примусовому виконанні рішення Шевченківського районного суду м. Києва у справі №2-3627/10 дійсно було накладено арешт та на виконанні у відповідача перебувало виконавче провадження ВП №37049615 з примусового виконання виконавчого листа №2-3627/10, виданого 24.04.2010 Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] на користь третьої особи 26391,51 грн. 11 січня 2014 року державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві винесено постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №37049615 у зв`язку із повним фактичним виконанням рішення згідно з виконавчим документом. Також, у поясненнях третя особа підтвердила законність постанови про закінчення виконавчого провадження від 11.01.2014 ВП №37049615, оскільки боржником, [PERSON] , борг за рішенням Шевченківського районного суду м. Києва у справі №2-3627/10 погашено у повному обсязі та, станом на 15.11.2018, заборгованість відсутня (а.с. 39-43). Учасники справи в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч.1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З`ясувавши доводи позивача, пояснення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Відповідно до інформаційної довідки відповідача від 15.08.2018, виданої за виконавчим листом від 20.04.2010 №2-3627, виданим Шевченківським районним судом м. Києва, про стягнення з [PERSON] на користь АКБ «Індустріалбанк» 26391,51 грн. 07.05.2010 було відкрито виконавче провадження № 19210915. Виконавчий лист 12.01.2012 повернуто стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст . 47 (відсутність у божника майна) (а.с. 13). Відповідно до інформаційної довідки по виконавчому провадженню № 20280015, яке було відкрито 06.05.2010 року державним виконавцем Андрійком Є.Л. та приєднано до зведеного провадження №22186828. В межах вказаного виконавчого провадження 27.10.2010 державним виконавцем Семеновим P.A. було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження. 29.12.2012 року виконавчий лист знову було повернено стягувачеві на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 (відсутність у божника майна) (а.с. 14-16). Відповідно до інформаційної довідки по виконавчому провадженню №37049615 відкритого між тими самими сторонами 18.03.2013 по виконавчому листу від 20.04.2010 №2-3627/10, державним виконавцем Гаврилюком О.С., 13.06.2013 була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони його відчуження, а 10.01.2014 року - постанова про звільнення майна [PERSON] з-під арешту, а 11.01.2014 року - постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 (фактичне повне виконання рішення). Відповідно до копії довідки третьої особи, виданої за підписом заступника начальника Регіонального відділення АКБ «Індустріалбанк» у м. Києві, станом на 23 серпня 2013 року позичальник АКТ «Індустріалбнк» [PERSON] повністю виконала зобов`язання за кредитним договором №KRCK/0300/403/07 від 06.09.2007 (а.с. 19). Відповідач супровідним листом №6651 від 11.01.2014 надіслав позивачу постанову про закінчення виконавчого провадження від 11.01.2014, винесену на підставі виконавчого листа №2-3627/10 від 20.04.2010, виданого Шевченківським районним судом м. Києва (а.с. 20). Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер інформаційної довідки 130750351, від 13.07.2018), в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться наступні відомості щодо обтяження, накладеного на майно [PERSON] тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження; 10436697; зареєстровано: 02.11.2010 року 14:40:53 за № 10436697 реєстратором Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова № 20280015 від 27.10.2010 державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Семенова P.A.; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; обтяжувач і заявник: Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві) (а.с. 9). Оцінка суду. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини (надалі - ЄСПЛ), яку суд відповідно до ст. 10 ЦПК України використовує як джерело права, ЄСПЛ повторює, що перша та найбільш важлива вимога статті 1 Першого протоколу до Конвенції полягає у тому, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Капітал Банк AD проти Болгарії» (Capital Bank AD v. Bulgaria), заява № 49429/99, п. 133, ECHR 2005-XII (витяги). Аналогічні твердження зроблені й в справі «Стебницький і «Комфорт» проти України» у рішенні від 03.02.2011 (Заява № 10687/02) (п. 60). Вказана справа стосувалася відшкодування шкоди Державною виконавчою службою України та процедури банкрутства, розпочатої щодо підприємства-заявника. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Вимоги позивача, що ґрунтуються на його праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Така позиція викладена в постанові Верховного Суду України №6-26цс13 від 15 травня 2013 року. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна (номер інформаційної довідки 130750351, від 13.07.2018), в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна містяться наступні відомості щодо обтяження, накладеного на майно [PERSON] тип обтяження: арешт нерухомого майна; реєстраційний номер обтяження; 10436697; зареєстровано: 02.11.2010 року 14:40:53 за № 10436697 реєстратором Державне підприємство «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України; підстава обтяження: постанова № 20280015 від 27.10.2010 державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва Семенова P.A.; об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; обтяжувач і заявник: Відділ державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві) (а.с. 9). Згідно із ч. 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу, який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. З майна боржника може бути знято арешт за постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, якщо виявлено порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом. Копія постанови начальника відділу державної виконавчої служби про зняття арешту з майна боржника не пізніше наступного дня після її винесення надсилається сторонам та відповідному органу (установі) для зняття арешту. Таким чином, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяжень) накладених на майно, порушується право позивача на реалізацію права власності. Окрім того, у провадженні ДВС, жодних виконавчих документів відносно позивача не має, тобто підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений нею спосіб шляхом зняття арешту з майна та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження майна запису про арешт нерухомого майна. Отже, обмеження, які продовжують існувати після 11.01.2014, не можуть вважатися законними та порушують права позивача. Розподіл судових витрат. Відповідно до квитанції про сплату судового збору, позивачем за подання позову сплачено 1409,60 грн. судового збору (а.с. 7-8). Позовні вимоги задоволені в повному обсязі, а тому судовий збір потрібно покласти на відповідача На підставі викладеного,

Outcome: approved