Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-03 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просив суд встановити юридичний факт народження громадянкою [PERSON], [INFO], дитини [PERSON], [INFO], в с. Корсунці Комінтернівського району Одеської області. Крім того, заявник просив суд встановити юридичний факт проживання на території України з моменту народження і де теперішнього часу, в тому числі станом на 13 листопада 1991 року. В судовому засіданні заявник свої вимоги підтримав повністю. Представники третіх осіб -відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, Комінтернівського районного сектору Головного управління державної міграційної служби України в Одеській області Державної міграційної служби України подали заяви про розгляд справи у свою відсутність, проти задоволення заяви не заперечували. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення заявника, суд дійшов до висновку про можливість часткового задоволення заяви, виходячи з наступних правових підстав: Відповідно до ст. 163,164 КпШС України, реєстрація народження провадиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них, а в разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження - за заявою родичів, інших осіб або адміністрації лікувального закладу, в якому перебувала мати під час народження дитини; заява про реєстрацію народження дитини повинна бути подана не пізніше трьох місяців з дня народження дитини, а при народженні мертвої дитини - не пізніше трьох діб. Згідно ст. 145 СК України - прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою. Відповідно до ст. 146 СК України імя дитини визначається за згодою батьків. Імя дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, у разі відсутності добровільного визнання батьківства визначається матірю дитини. Зі змісту довідки № 139 від 27.01.2015 року, виданої в.о. завідуючої Комінтернівського РС ГУ ДМС України в Одеській області встановлена особа [PERSON], [INFO], який проживає за адресою: [ADDRESS] В ході розгляду справи судом встановлено, що проведеною реєстраційною службою ГУЮ Одеської області перевіркою не виявлено актових записів про народження [PERSON], а також актового запису про смерть [PERSON] В судовому засіданні [PERSON]\~\~пояснив, що його мати [PERSON], [INFO], народила його\~[INFO], вдома, без допомоги медичного закладу. Не маючи медичного свідоцтва про народження, мати не змогла своєчасно зареєструвати його народження у відділі РАЦС та отримати свідоцтво про народження. Вказане підтверджується в тому числі довідкою Управління охорони здоровя Одеської обласної державної адміністрації від 05.03.2015 року № 5833/01-20/11/1263. До теперішнього часу [PERSON] не має жодного документу що посвідчує його особу. Як стверджує [PERSON], його мати також немала документу, який би підтверджував її особу. Разом із тим, судом встановлено, що 06.12.1985 року [PERSON], [INFO], по досягненню віку Комінтернівським РВ Одеської області видано паспорт [NUMBER], на підставі свідоцтва про народження [NUMBER], виданого Красносільською сільрадою. [PERSON] в судовому засіданні заявив, що у його\~\~\~свідоцтві про народження\~ має бути зазначено прізвище по матері, як\~[PERSON].\~\~\~\~ В матеріалах справи міститься довідка Корсунцівського фельдшерсько- акушерського пункту про те, що [PERSON] народився [INFO], вдома, від госпіталізації до породільного будинку мати відмовилась. Згідно довідки Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області від 29.07.2013 року [PERSON] проживає один за адресою:[ADDRESS]. Крім того, згідно запису в погосподарській книзі № 33 Красносільської сільради Комінтернівського району Одеської області, стор. 61, особовий рахунок 4668, [PERSON] записаний за вищевказаною адресою зі слів депутатів. В матеріалах справи наявний акт депутатів Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області б/д, який підтверджує факт проживання [PERSON] за вищевказаною адресою. Інформація про перетин державного кордону України [PERSON], [PERSON] відсутня (довідка № 6332/2-0/504/74/14 від 02.06.2014 року. Судом встановлено,\~\~що\~\~мати заявника народжувала дитину чоловічої статі вдома, за медичною допомогою не зверталася, після народження дитини не зверталася з відповідною заявою до органів РАЦС, документи, які підтверджують факт\~\~народження [PERSON] відсутні. Таким чином, суд встановив, що факт народження [PERSON] не був належно зареєстрований, що має наслідком \~неможливість отримання\~ [PERSON] будь- яких документів, зокрема, таких, що посвідчують особу, реєстрації народженої дитини, тому він звернувся до суду для встановлення факту його народження. На даний час, за твердженням заявника, його мати померла, а\~хто є його батьком він не знає, його місцезнаходження заявнику невідомо. Встановлення факту народження необхідно заявнику для отримання свідоцтва про народження, паспорту громадянки України та інших правовстановлюючих документів. Відповідно до п.7 ч.1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до пункту другого частини третьої «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 р. № 52/5, при відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою. Враховуючи те, що реєстрація народження дитини є обов`язковою, а факт народження [PERSON] не зареєстрований у відповідному органі РАЦС, свідоцтво про його народження не видавалося,\~\~тому на підставі досліджених в судовому засіданні доказів, які надані\~\~заявником,\~\~ підстави заявлених вимог заявником доведено повністю\~\~та є\~\~ обґрунтованими. \~ За матеріалами справи не встановлено, що [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] Суд вважає, що вимоги в частині встановлення факту народження обгрунтовані, засновані на законі, і підлягають задоволенню Відповідно до ст. 217 ЦПК України суд може встановити порядок виконання рішення. Враховуючи те, що відомості про перебування матері [PERSON] у шлюбі на час народження дитини, враховуючи те, що [PERSON] померла, запис про батька дитини слід провести відповідно до а.2 ч.1 ст. 135 СК України. Крім того, суд вважає встановити, що це рішення є підставою для видачі [PERSON] свідоцтва про народження. Вирішуючи питання вимог в частині встановлення факту проживання [PERSON] в с. Корсунці Комінтернівського району Одеської області з моменту народження і до теперішнього часу, в тому числі станом на 13.11.1991 року, суд виходить з наступного: Встановлення факту постійного проживання на території України необхідно заявнику для отримання паспорту громадянина України. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав, або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ст. 256 ЦПК України). У заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено який факт заявник просить встановити та з якою метою, причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт, докази, що підтверджують цей факт (ст. 258 ЦПК України). Предметом даної справи є встановлення факту постійного проживання на території України з метою отримання паспорта громадянина України відповідно до\~\~ч.ч.1, 2 ст.3 Закон України «Про громадянство України». Підстави та порядок встановлення належності і набуття громадянства України, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб урегульовані Законом України «Про громадянство України», Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженим Указом Президента України від 27.03.2001 р. (з відповідними змінами (далі Порядок)). Детальний аналіз положень зазначених Закону України «Про громадянство України» і Порядку дозволяє зробити висновок, що при подачі фізичною особою заяви до суду про встановлення факту постійного проживання на території України для встановлення і оформлення належності або набуття громадянства України заявнику, має значення не лише бажання в подальшому отримати громадянство України, а й в якості кого - громадянина колишнього СРСР, особи без громадянства або громадянина іншої держави він звертається, оскільки в залежності від цього настануть правові наслідки і матиме значення необхідність встановлення факту постійного проживання на території України за станом на 24.08.1991 р., чи за станом на 13.11.1991 р. для встановлення належності до громадянства України або факт постійного проживання до 24.08.1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) для набуття громадянства України Зокрема, відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; (Пункт 3 частини першої статті 3 в редакції Закону № 2663-IV від 16.06.2005) 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. Так, згідно зі ст. 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобовязання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Іноземці, які є громадянами (підданими) кількох держав, подають зобовязання припинити громадянство всіх цих держав. Іноземці, яким надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, замість зобовязання припинити іноземне громадянство подають декларацію про відмову особи, якій надано статус біженця в Україні чи притулок в Україні, від іноземного громадянства. Датою набуття громадянства України у випадках, передбачених цією статтею, є дата реєстрації набуття особою громадянства України. За положеннями Закону України «Про громадянство України», Порядку, для встановлення факту належності до громадянства України за п.п. 1, 2 ч.1 ст.3, ст.8 Закону України «Про громадянство України» до відповідних органів наряду з заявою фізичної особи щодо громадянства за відсутності підтверджуючих документів щодо проживання на території України надається рішення суду, яким підтверджується факт постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року чи 13 листопада 1991 року або факт постійного проживання до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР). Суд враховує, що заявником заявлені вимоги стосовно встановлення факту його проживання на території України з моменту народження і до теперішнього часту, в тому числі за станом на 13.11.1991 р. Суд вважає доведеним факт проживання заявника на території України за станом на 13.11.1991 року. Разом із тим, вимога щодо проживання по теперішній час не має правового значення, тому в цій частині слід відмовити. На підставі наведеного,

Outcome: partial