Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У вересні 2017 року до суду звернувся позивач з позовною заявою до [PERSON], в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 86260,95 грн. та судових витрат в розмірі 1600,00 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що 26.06.2013 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 700014779. 19.08.2009 року ЗАТ «Альфа-Банк» було приведено у відповідність до Закону України «Про акціонерні товариства» назву організаційно-правової форми шляхом перейменування в Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк». Відповідно до умов зазначеного вище договору позивач надав відповідачу кредитні кошти в сумі 87800,00 грн. Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, відповідач зобовязався повернути наданий кредит, сплатити проценти та комісійну винагороду за його користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно до цього станом на 26.05.2017 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 58194,56 грн., заборгованість за відсотками 18408,39 грн., та заборгованість по комісії - 9658,00 грн. В позові ставиться питання про стягнення вказаної суми заборгованості та судових витрат в розмірі1600,00 грн. з відповідача на користь ПАТ «Альфа-Банк». Представник позивача в судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутності, заявлені вимоги підтримує повністю, проти розгляду справи на підставі ст. 224 ЦПК України не заперечує. Належно повідомлений відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, заяву про причини неявки або про розгляд справи за його відсутності суду не надав, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Згідно\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Так, відповідно до договору № 700014779 від 26.06.2013 року [PERSON] отримала кредит у сумі 87800,00 грн., зі сплатою відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 17,30 % річних від непогашеної суми кредиту з кінцевим терміном повернення 26.06.2016 року (а.с. 5-6). Однак, в порушення умов договору [PERSON] не сплачував суми кредиту та відсотки за його користування, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Суд дослідивши розрахунок заборгованості за кредитним договором 700014779 від 26.06.2013 року, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON], встановив, що станом на 26.05.2017 року утворилась прострочена заборгованість за кредитом в розмірі 58194,56 грн., заборгованість за відсотками 18408,39 грн., та заборгованість по комісії 9658,00 грн (а.с. 15). Згідно\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог законодавства України. Відповідно до\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Вимогами ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача [PERSON] Таким чином, суд вважає позовні вимоги доведеними, а тому такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved