Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. від 09.07.2018 року відкрито провадження у справі. У відповідності до розпорядження Шевченківського районного суду м. Києва від 13.12.2018 року, здійснено перерозподіл даної справи у зв'язку зі звільненням судді Шевченківського районного суду м. Києва Малинникова О.Ф. з посади судді на підставі рішення ВРП від 25.09.2018 року. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між позивачем та відповідачем 12.02.2010 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю приблизно з 2014 року, шлюбні відносини припинені, спір щодо утримання дитини та розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутній. Тому, позивач просила суд розірвати шлюб укладений між нею та відповідачем 12.02.2010 року. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 27.12.2018 року справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження у підготовче судове засідання. У підготовчому судовому засіданні 09.04.2019 року позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач у підготовчому судовому засіданні 09.04.2019 року позовні вимоги визнав та просив їх задовольнити. У відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12.02.2010 року було укладено шлюб між позивачем та відповідачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO].. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе, не проживають однією сім'єю приблизно з 2014 року, спір щодо утримання дитини та розподілу спільного майна подружжя на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «Войтіченко».

Outcome: approved