overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 22 липня 2006 року виконавчим комітетом Бузівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області між ними було зареєстровано шлюб, актовий запис № 2. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, між ними часто виникали сварки та непорозуміння, що стало перешкодою для подальшого існування сім'ї. Протягом тривалого часу вони не підтримують шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства, примирення [PERSON] вважає неможливим. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 22 липня 2006 року Бузівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, у якій просив справу розглянути у його відсутності, поданий позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала суду заяву, у якій просила справу розглянути у її відсутності, поданий позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 22 липня 2006 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки між позивачем та відповідачем часто виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, більше місяця вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення просили не надавати. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище відповідачу після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 29 січня 2005 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ними було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис № 15. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у них різні характери та погляди на життя, через що відбувалися постійні суперечки та непорозуміння, що призвели до розпаду сім'ї. З березня 2013 року вони припинили спільне життя, не ведуть спільного господарства та мають окремий бюджет, через що [PERSON] дійшов висновку, що їхній шлюб існує формально. [PERSON] зазначає, що примирення між ними та збереження сім'ї неможливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 29 січня 2005 року виконкомом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 15. В судове засідання позивач [PERSON] з'явився, поданий позов підтримав у повному обсязі та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] з'явилася, поданий позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Суд, вислухавши думку учасників процесу, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 29 січня 2005 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від вказаного шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO]. що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між ними не склалося, оскільки у позивача та відповідача різні характери та погляди на життя, через що в сім'ї часто виникали сварки та непорозуміння. Їхня сім'я розпалася, більше року вони не проживають разом, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення просили не надавати. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище відповідачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В своїй заяві та в судовому засіданні позивач вказав, що вони з відповідачкою з 26 серпня 1978 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у Полтавському міському Палаці шлюбів, актовий запис №2051. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Близько 20 років з відповідачкою вони шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги, збереження шлюбу не можливе, а тому позивач наполягає на розірванні шлюбу. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з»явилась, про причину своєї неявки суд не повідомила, хоча завчасно та належним чином була повідомлена про день та час розгляду справи. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрували у Полтавському міському Палаці шлюбів, актовий запис №2051. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не мають, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, втратили один до одного почуття любові та поваги. Оскільки сторони шлюбних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть, подальше подружнє життя і збереження шлюбу не можливе, а тому, у відповідності до ст. 112 Сімейного кодексу України, шлюб необхідно розірвати. Спору щодо поділу спільного майна подружжя під час розгляду справи не заявлено. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-08 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 17.09.2010 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований, у виконкомі Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 447. В подальшому подружнє життя з відповідачкою не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час строни проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Посилаючи на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між ним та відповідачкою. Позивач в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, згідно якої просив слухати справу за його відсутності та позов задовольнити. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надіслала до суду заяву, згідно якої просила слухати справу за її відсутності, проти позову не заперечувала. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17.09.2010 року у виконкомі Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується відповідно свідоцтвом про укладення шлюбу, серії №104017, від 17.09.2010 року, актовий запис № 447 Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, серії 1-ОК №207022, актовий запис №191. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. На даний час строни проживають окремо. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сімя розпалась остаточно, збереження сімї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між сторонами. Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Веселівської сільської ради про визнання права власності на майновий пай, вказавши, що після смерті [INFO] його батька [PERSON], відкрилась спадщина, яка складається із права на майновий пай колишнього КСП «Веселівське». Він являється спадкоємцем за законом, однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не має можливості, оскільки сертифікат на право власності на майновий пай його батька [PERSON], виготовлено та видано не було так як він помер, в зв'язку з чим він позбавлений можливості оформити спадщину у нотаріальній конторі. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі, просить позов задовольнити. Від Веселівської сільської ради поступила заява про розгляд справи без участі їх представників, проти задоволення позову не заперечують. Судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] в с. Веселівка, Теплицького району Вінницької області, був включений в списки на видачу майнових сертифікатів, але його не отримав, так як помер [INFO], що підтверджується довідкою Веселівської сільської ради № 194 від 02.09.2014 року(а.с. 9), згідно даної довідки частка [PERSON] визначена в розмірі 7030 грн, що становить 0,3 відсотка майна пайового фонду КСП «Веселівське». Позивач [PERSON] є сином померлого [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серіїї [NUMBER](а.с. 6); Правовідносини між сторонами регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України: - ст. 328 ЦК України - право власності набувається на підставах, не заборонених законом; - ст. 1216 ЦК України - спадкування є перехід прав та обов'язків(спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців); - ст. 1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; - ст. 1268 ЦК України - прийняття спадщини. Відповідно до п. 4, п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, що набрав чинності 01 січня 2004 року визначається, що він застосовується до цивільних відносин, що виникли до набрання ним чинності, його положення застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно постанови нотаріуса Теплицької державної нотаріальної контори від 09.09.2014 року [PERSON] є спадкоємцем [PERSON], що фактично прийняв спадщину після його смерті, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на майновий пай колишнього КСП «Веселівське» йому відмовлено, в зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, приймаючи до уваги вимоги ЦК України, суд вважає, що позов доведений і обґрунтований, тому підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві позивач зазначив, що 27 лютого 1991 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який був зареєстрований у Решетилівському районному відділі РАЦС Полтавської області, актовий запис № 9. Від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], яка працює та проживає окремо. Вони з відповідачкою не проживають однією сім'єю з 2001 року. Спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства. Подальше спільне проживання між ними неможливе. Спору про поділ спільно нажитого майна, яке є спільною сумісною власністю на момент подачі позовної заяви до суду немає. Таким чином він просить шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.13). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце проведення судового засідання повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.(а.с. 12). Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 27 лютого 1991 року між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований у Решетилівському районному відділі РАЦС Полтавської області, актовий запис № 9, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.14/. Від спільного шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується відміткою у паспорті позивача [PERSON] серії [NUMBER], виданого Решетилівським РВ УМВС України в Полтавській області 27 серпня 2000 року/а.с.4/. Також судом встановлено, що сторони проживали однією сім'ю до червня 2001 року, з цього часу спільне життя у них не склалося через відсутність взаєморозуміння та розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства, подальше спільне проживання між ними неможливе. Спору про поділ спільно нажитого майна, яке є спільною сумісною власністю на момент подачі позовної заяви до суду немає. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON]. звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві позивач зазначив, що 29 вересня 2011 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Решетилівського району управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 92. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає разом із відповідачкою. Вони з відповідачкою проживали однією сім'ю до липня 2014 року. З цього часу їх спільне сімейне життя не склалося, а сім'я фактично розпалася. Під час сумісного проживання з'ясувалося, що вони мають різні погляди на життя та виховання дитини. На ґрунті побутових проблем між ними почали виникати конфлікти. Зараз вони з відповідачкою проживають окремо, кожен має своє особисте життя. Спільне господарство вони не ведуть з липня 2014 року. Подальше спільне проживання між ними неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Спору про поділ спільно нажитого майна, яке є спільною сумісною власністю на момент подачі позовної заяви до суду немає. Дитина залишається проживати з матір'ю. Таким чином він просить шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. (а.с.15). Відповідачка [PERSON]. в судове засідання не з'явилась, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позовних вимог не заперечує.( а.с. 16). Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29 вересня 2011 року між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі ДРАЦС реєстраційної служби Решетилівського району управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 92, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.3/. Від спільного шлюбу мають малолітню дитину: сина - [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає разом із відповідачкою, що підтверджується свідоцтвом про його народження /а.с.4/. Також судом встановлено, що сторони проживали однією сім'ю до липня 2014 року. З цього часу їх спільне сімейне життя не склалося, а сім'я фактично розпалася. Під час сумісного проживання з'ясувалося, що вони мають різні погляди на життя та виховання дитини. На ґрунті побутових проблем між ними почали виникати конфлікти. Зараз вони з відповідачкою проживають окремо, кожен має своє особисте життя. Спільне господарство вони не ведуть з липня 2014 року. Подальше спільне проживання між ними неможливе, а збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Спору про поділ спільно нажитого майна, яке є спільною сумісною власністю на момент подачі позовної заяви до суду немає. Дитина залишається проживати з матір'ю. За таких обставин, суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, сторони уклали шлюб, 20.07.2007 року у Центральному відділ реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї , актовий запис № 4193. В подальшому спільне життя з відповідачем не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на викладене та норми закону, позивач просив суд: розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач, проти позову не заперечувала, при цьому пояснивши, що дійсна причина розлучення це зрада чоловіка. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, письмові докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб, 20.07.2007 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї , актовий запис № 4193, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER], актовий запис №4193. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя між сторонами не склалося через чисельні сварки та конфлікти. У сторін зникли почуття любові, взаєморозуміння та взаємоповаги. Сторони припинили шлюбно-сімейні стосунки, спільне господарство не ведуть. Позивач наполягала на розлученні, оскільки відповідач зловживає алкогольними напоями, тому збереження сім'ї є недоцільним. Сім»я розпалась остаточно, примирення між сторонами неможливе. У відповідності до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно з ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України передбачено, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У відповідності до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд вважає, що подальше сімейне життя подружжя неможливе, сім'я розпалась остаточно, збереження сім'ї сторін суперечить їх інтересам, а також моральним засадам суспільства. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність розірвати шлюб, укладений між сторонами Зважаючи на вищенаведене, відповідно до ст. 51 Конституції України, ст.ст. 21, 55, 110, 112 Сімейного кодексу України, та,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У вересні 2014 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 18 квітня 1996 року він уклав шлюб з відповідачем [PERSON] у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ у Донецькій області, про що складено відповідний актовий запис № 126. Від шлюбу [INFO] народилася донька [PERSON]. З травня 2013 року сторони однією сім'єю не проживають, спільного господарства не ведуть через відсутність взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги просив задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 18 квітня 1996 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом більше одного року, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сім'ї немає, сторони не проживають разом з травня 2013 року, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сім'ю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню.

Outcome: approved