Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] та зобов'язати Красногвардійський районний відділ у м.Дніпропетровську Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області зняти з реєстраційного обліку відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON]. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що він є основним квартиронаймачем квартири [ADDRESS]. Разом з ним у вказаній квартирі зареєстровані відповідачі: колишня дружина - [PERSON], дочка - [PERSON], дочка - [PERSON]. У даний час квартира не приватизована та знаходиться на балансі Комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради. Шлюб між ним та [PERSON] було розірвано 25 березня 2002 року, з того часу вони разом не проживають, відповідачка виїхала з квартири, створила іншу сім'ю та разом з дочками [PERSON] та [PERSON] проживає за іншою адресою, яка йому не відома. Тому в спірній квартирі відповідачі не проживають і нею взагалі не цікавляться. Всі обов'язки, що випливають з договору найму житлового приміщення в період з грудня 2012 року по даний час виконуються ним одноособово, він вимушений сплачувати всі комунальні послуги за відповідачів, у зв'язку з чим змушений звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві та не заперечували проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, про день і час слухання справи були повідомлені засобами масової інформації, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача, його представника, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Представник третьої особи - Державної міграційної служби Красногвардійського РВ ДМУ УМВС України в Дніпропетровській області у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Представник третьої особи - Комунального підприємства «Житлове господарство Красногвардійського району» Дніпропетровської міської ради у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причин неявки суду не повідомив. Вислухавши позивача, його представника, свідків, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст. ст. 71,72 ЖК України, якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У судовому засіданні встановлено, що спірним є житлове приміщення за адресою: [ADDRESS]. Згідно довідки про склад сім'ї та місце реєстрації №393 від 29.04.2014 року, у квартирі [ADDRESS] значаться зареєстрованими відповідачі: колишня дружина - [PERSON], дочка - [PERSON], дочка - [PERSON] (арк.с.7). Як вбачається з актів від: 13.05.2014 року, 13.03.2014 року та 01.09.2014 року, з 2001 року і по теперішній час [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають, комунальні послуги за квартиру не сплачують, в утриманні будинку участі не приймають (арк.с.8,9). Зазначену обставину також підтвердили свідки [PERSON], [PERSON], допитані, кожен окремо, в судовому засіданні. З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються зібраними у справі доказами. Отже, позивач, відповідно до вимог ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, зазначені ним обставини того, що у квартирі [ADDRESS], відповідачі не проживають, а лише зареєстровані в ній. Питання про належність та допустимість доказів по справі, вирішується тільки на підставі застосування норм матеріального права та з урахуванням поданих сторонами доказів у справі. Відповідно до ч.2 п.15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 01.11.1996 року «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст.33 Конституції України гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність прописки само по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням. Таким чином, зібрані у справі докази та наявна їх оцінка вказують на наявність підстав для задоволення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved