Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-03 00:00:00

У березні місяці 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, який мотивує тим, що на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 19.12.2013 року вона та її донька, [PERSON] є співвласниками квартири № 93 у будинку № 16-А, що по вулиці Свободи у м. Хмельницькому в рівних частках. У вказаній квартирі зареєстрований її колишній чоловік, [PERSON], що підтверджується довідкою житлово-експлуатаційної контори. В грудні місяці 2011 року після їхнього розлучення чоловік добровільно змінив своє місце проживання, виїхавши на постійне проживання до Російської Федерації м. Москви, своїх особистих речей та майна у квартирі не зберігає, проти зняття з реєстрації не заперечує, проте в силу об»єктивних обставин, які склалися між державами, в добровільному порядку знятись із реєстрації не може. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження від 10.01.2017 року, перешкод в користуванні жилим приміщенням відповідачу вона не чинила. Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житлом. В судовому засіданні позивач заявлений позов підтримала, просить його задоволити. Суду пояснила, що відповідач з 2011 року у вказаній квартирі не проживає, вказаним житлом не користується, витрат по оплаті комунальних послуг не несе, проживає в Російській Федерації та є громадянином цієї країни. Третя особа [PERSON] позов підтримала та просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з»явився, повідомлений про час і місце розгляду справи у передбаченому законом порядку. Надіслав суду заяву, у якій повністю заявлений позов до нього визнає. Просить справу розглядати у його відсутності. Заслухавши доводи позивача, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 14.10.1996 року квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачеві [PERSON] та третій особі, доньці відповідача, [PERSON] в рівних частках кожному . У вказаній квартирі зареєстрований, але не проживає колишній чоловік позивача - відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою реєстрації місця проживання за № 1793 від 23 березня 2017 року. Вказана квартира належить позивачеві та третій особі на праві спільної сумісної власності, а відповідач зареєстрований як член її сім'ї, втім з жовтня місяця 2011 року, після розірвання шлюбу у квартирі не проживає без поважних причин, будь-яких перешкод у користуванні спірним будинком власник квартири не чинила, з вимогами про вселення відповідач не звертався, що є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, відповідно до приписів ч. 2 ст. 405 ЦК України. Означенні обставини підтверджуються рішенням Хмельницького міськрайонного суду 24.10.2011 року, актом житлово-експлуатаційної контори № 6 від 29.03.2017 року. Згідно заяви [PERSON], засвідченої нотаріусом міста Москви відповідач заявлені вимоги визнає повністю. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Суд виходить із того, що з вимогами про вселення до спірного житлового будинку відповідач не звертався та будь-якої домовленості між сторонами щодо тривалості не проживання не було, а також виходить із того, що перешкод у проживанні в спірному будинку відповідачу ніхто не чинив, він сам позов визнає, приходить до висновку щодо відсутності поважних причин не проживання відповідача у спірному будинку більше одного року та задоволення позовних вимог. На підставі наведеного та

Outcome: approved