Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-07 00:00:00

У березні 2020 року позивачі звернулись до суду з позовом до відповідачі, в якому просять визнати дійсним договір №1547 купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений 28.10.2000 між ними та відповідачами. В обґрунтування позовних вимог вказали, що28.10.2020 [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , від імені останніх як неповнолітніх діяла їх мати [PERSON] та [PERSON] , яка також діяла від імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , уклали договір купівлі-продажу вищевказаної квартири. Договір було укладено на Універсальній біржі «Південь» та зареєстровано 03.11.2000 в БТІ за №16578. Всі умови договору сторони виконали, окрім нотаріального посвідчення. На теперішній час позивачі мають намір розпорядитися власним майном, однак цьому перешкоджає відсутність нотаріального посвідчення договору, який підлягає визнанню дійсним тільки у судовому порядку. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01.04.2020 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини 5\~статті 279 ЦПК України\~не надходило. Відповідачі відзиви та третя особа пояснення на позовну заяву до суду не подали. Повідомлення відповідачів про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресами останнього відомого місця реєстрації останніх та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. У відповідності до частини тринадцятої статті 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно вимог\~статті 247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Судом встановлено, що 28.10.2000 [PERSON] , що діяла від свого імені та імені своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , та [PERSON] , яка діяла від свого імені та імені [PERSON] та [PERSON] , уклали договір №1547 купівлі-продажу, відповідно до якого позивачі придбали квартиру [ADDRESS] . Договір оформлено на Універсальній біржі «Південь» та зареєстровано в Комунальному підприємстві «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» 03.11.2000 за реєстровим № 16578. З довідки Комунального підприємства «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 13.04.2020 № 812 вбачається, що станом на 28.12.2012 право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №1547 від 28.10.2000 та зареєстровано в БТІ 03.11.2000. Пунктом 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз`яснено, що відповідність чи невідповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину. Вказаний договір купівлі-продажу нерухомого майна укладено 28.10.2000, тобто під час дії Цивільного кодексу Української РСР 1963 року (далі - ЦК УРСР) статтею 227 якого передбачено нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу жилого будинку, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Частиною другої статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. У відповідності до частини другої статті 47 ЦК УРСР та пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28.04.1978 № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» якщо угода, що потребує нотаріального посвідчення виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального посвідчення, суд за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників, прокурора вправі визнати угоду дійсною. З огляду на те, що на момент укладення договору купівлі-продажу квартири сторони ухилилися від його нотаріального посвідчення, що на теперішній час перешкоджає позивачам реалізувати свої речові права відносно нерухомого майна, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved