Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просила стягнути з відповідача понесені нею додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами у сумі 3064 грн. 50 коп.; судові витрати по справі просила покласти на відповідача. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказала на те, що згідно рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05.12.2011 року з відповідача на її користь присуджено стягнення аліментів на дитину - [PERSON], [INFO]. Позивач зазначила, що відповідачем здійснюється переказ присуджених аліментів, в мінімально можливій сумі, у зв'язку з чим, зазначених коштів не вистачає на покриття і половини реальних витрат на утримання дитини, яка проживає разом з нею. Позивач зазначила, що вона змушена здійснювати додаткові витрати на дитину, що викликані особливими обставинами. Так, в період з 11 серпня 2013 року по 15 вересня 2014 року позивачем було здійснено наступні додаткові витрати на дитину: навчання в іноземному клубі «ELF» з вивчення іноземної мови на суму 4703 грн. 00 коп.; навчання в іноземному клубі «SUNSHINE» з вивчення іноземної мови на суму 1426 грн. 00 коп., а разом - 6129 грн. 00 коп., половина від якої складає 3064 грн. 50 коп., та яку відповідач відмовляється сплачувати в добровільному порядку, у зв'язку з чим, позивач вимушена звернутися до суду. У судовому засіданні позивач, її представник, кожний окремо, підтримали заявлені позовні вимоги, просили позов задовольнити, посилаючись на підстави, зазначені в позовній заяві. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала повністю, заперечувала проти їх задоволення, посилаючись на те, що відповідач згідно рішення Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05.12.2011 року сплачує аліменти на дитину - [PERSON], [INFO]. Додаткові витрати на дитину, повинні бути викликані особливими обставинами, наявність яких повинно бути підтверджено письмовими доказами. Проте, позивачем не надано суду будь-яких відомостей-рекомендацій компетентних установ або школи, де навчається дитина щодо необхідності вивчання іноземних мов, що обумовлює необхідність у додаткових витратах, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей, хворобою, каліцтвом тощо). Договори за оплату послуг ФОП [PERSON] №11/09-00013 від 11.09.2013 року, №21/01-00010 від 20.01.2014 року, №09/09-14 від 09.09.2014 року, які були надані позивачем, не містять вартості послуги за навчання; надання позивачем додаткової угоди до договору про надання послуг №12/07/14-3 від 12.07.2014 року за оплату послуг ФОП [PERSON] вбачається сплата [PERSON] 380 грн. 00 коп. за послуги по договору про надання послуг №12/87/14-3 від 12.07.2014 року, проте, які саме послуги було сплачено - невідомо; товарні чеки без номерів, надані позивачем, не містять назви послуги або товару, за які вносились кошти, деякі товарні чеки не містять інформацію, за кого саме вносилась ця плата, тому, просила повністю відмовити в задоволенні позовних вимог. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. У судовому засіданні встановлено, що рішенням Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 05 грудня 2011 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання їх доньки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/4 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ст.185 СК України , той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Встановлено, що спільна донька позивача та відповідача [PERSON], [INFO] навчалась в іноземному клубі «ELF» з вивчення іноземної мови. На підтвердження зазначеного, позивачем було надано договори №11/09-00013 від 11.09.2013 року (а.с.7-8), №21/01-00010 від 20.01.2014 року (а.с.9-10), №09/09-14 від 09.09.2014 року (а.с.11-12) та копії товарних чеків (а.с.12 зворот, а.с.13). Отже, виходячи з вище зазначених обставин справи та норм матеріального права, позивач має право на відшкодування частини додаткових витрат на дитину, за умови доведення всіх обставин, на які остання посилається як на підставу своїх вимог. Відповідно до ст.10 ЦПК України сторони мають рівні права щодо надання доказів і кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень і такі докази подаються сторонами, однак доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Докази повинні бути належними та допустимими, як того вимагають ст. ст. 58,59 ЦПК України. Так, позивач посилається на те, що нею витрачено на навчання дитини в іноземному клубі «ELF» з вивчення іноземної мови суму у розмірі 4703 грн. 00 коп., в підтвердження чого нею надано копії договорів №11/09-00013 від 11.09.2013 року (а.с.7-8), №21/01-00010 від 20.01.2014 року (а.с.9-10), №09/09-14 від 09.09.2014 року (а.с.11-12) та копії товарних чеків (а.с.12 зворот, а.с.13). Проте, доказів того, що в іноземному клубі «ELF» дитина вивчала саме іноземну мову - англійську, позивачем суду надано не було; копії договорів №11/09-00013 від 11.09.2013 року (а.с.7-8), №21/01-00010 від 20.01.2014 року (а.с.9-10), №09/09-14 від 09.09.2014 року (а.с.11-12), складені ФОП [PERSON], містять лише посилання на комплексну підготовку слухача до школи та консультації в групі (пункт 1.1 та 1.2 договорів); копії товарних чеків без номерів (а.с.12 зворот, а.с.13), не містять доказів того, яка саме послуга або товар був придбаний або наданий та у якій кількості. За таких обставин, суд не може прийняти до уваги в якості належних та допустимих доказів у справі: копії договорів №11/09-00013 від 11.09.2013 року (а.с.7-8), №21/01-00010 від 20.01.2014 року (а.с.9-10), №09/09-14 від 09.09.2014 року (а.с.11-12), складених ФОП [PERSON] та копії товарних чеків без номерів (а.с.12 зворот, а.с.13), тому, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Таке саме стосується і надання позивачем додаткової угоди до договору про надання послуг №12/07/14-3 від 12.07.2014 року за оплату послуг ФОП [PERSON], з якої вбачається сплата [PERSON] 380 грн. 00 коп. за послуги по договору про надання послуг №12/87/14-3 від 12.07.2014 року (а.с.5), проте, за які саме послуги було сплачено - невідомо; крім того, позивачем, на підтвердження її позовних вимог про вивчення дитиною в іноземному клубі «SUNSHINE» іноземної мови - польської, не було надано і самого договору про надання послуг №12/87/14-3 від 12.07.2014 року. Зазначене стосується і копії товарного чеку №7 без дати за оплату послуг ФОП [PERSON] - індивідуальне заняття в одній кількості на суму 110 грн. 00 коп., з якого не вбачається яке саме індивідуальне заняття та кому саме було надано (а.с.14), які суд не приймає до уваги в якості належних та допустимих доказів у справі, а тому, відмовляє в задоволенні позовних вимог і в цій частині. Також, встановлено, що позивачем на навчання дитини з вивчення іноземної мови - польської - послуги ФОП [PERSON], було витрачено: по квитанції №5 від 05.06.2014 року суму у розмірі 220 (двісті двадцять) грн. 00 коп.; по квитанції №6 від 06.06.2014 року у розмірі 380 (триста вісімдесят) грн. 00 коп.; по квитанції №22 від 08.08.2014 року у розмірі 336 (триста тридцять шість) грн. 00 коп. (а.с.14 та зворот а.с.14). Зазначені копії квитанцій є належними доказами, що відповідає положенням ст.58 ЦПК України. Таким чином, суд прийшов до висновку, що участь у додаткових витратах на дитину є не правом, а обов'язком батька (матері) незалежно від сплати ним (нею) аліментів, і закон не передбачає можливості повного звільнення особи від участі в таких витратах, а обставини, що мають істотне значення, враховуються лише при визначенні судом розміру участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі виникнення спору. Отже, виходячи з зазначених обставин справи та норм матеріального права, позивач має право на відшкодування частини додаткових витрат на дитину у розмірі 468 (чотириста шістдесят вісім) грн. 00 коп., яка складається: з 1/2 частини оплати за оплату послуг ФОП [PERSON] (курси польської мови) по квитанції №5 від 05.06.2014 року у розмірі 220 (двісті двадцять) грн. 00 коп.; з 1/2 частини оплати за оплату послуг ФОП [PERSON] (курси польської мови) по квитанції №6 від 06.06.2014 року у розмірі 380 (триста вісімдесят) грн. 00 коп.; з 1/2 частини оплати за оплату послуг ФОП [PERSON] (курси польської мови) по квитанції №22 від 08.08.2014 року у розмірі 336 (триста тридцять шість) грн. 00 коп. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 (двісті сорок три) грн. 60 (шістдесят) коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial