Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], третя особа - приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Живцова Надія Миколаївна про визнання недійсним договору купівлі-продажу будинку та витребування його з чужого незаконного володіння, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що є власником 69\\100 частин житлового [ADDRESS]. У травні 2015 року вона, щоб допомогти своєму сину взяла в боргу у [PERSON] 4000 доларів США під заставу свого будинку. При отриманні грошових коштів передала [PERSON] документи на житловий будинок та сплатила наступного місяця відсотки в сумі 400 доларів США. Однак їй через два місяці стало відомо, що будинок без її відома був проданий незнайомим їй людям і відповідач [PERSON] звернувся до суду з позовом про її виселення. Відповідачі ввели її в оману та повідомили хибні дані, що вони укладають договір застави, наміру продавати будинок у неї не було, за її заявою за фактом шахрайства Суворовським РВ ХМУ м. Херсона, 08.08.2015року розпочато кримінальне провадження. Вважає, що договір купівлі - продажу будинку, посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. підлягає визнанню недійсним, оскільки в момент вчинення правочину вона була введена в оману та не проявила волю до укладення відповідного правочину, житловий будинок вибув із її володіння не з її волі. Просила суд з посиланням на вимоги ст.ст. 229-230, 388 ЦК України визнати недійсним договір купівлі - продажу будинку [ADDRESS] укладений 25 травня 2015року між нею та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н..М., реєстраційний номер 1523 та витребувати з чужого незаконного володіння, а саме: [PERSON] на її користь 69\\100 частин будинку [ADDRESS] В останнє судове засідання позивач не з'явилася, під час розгляду справи позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав зазначених в позові. Представник позивача в судовому засіданні просив задовольнити позов із підстав зазначених в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася надала повноваження представнику, яка позов не визнала і пояснила, що між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір купівлі - продажу житлового будинку, а не договір позики, як посилається позивач і на підтвердження, якого нею не надано жодного доказу, як і доказів на підтвердження введення її в оману. Крім того, зазначила, відповідно до п. 2.3. договору купівлі-продажу звіт про оцінку майна було складено ще в лютому місяці 2015 року, що також свідчить про намір позивачки укласти договір купівлі-продажу. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позов не визнали і пояснили, що він є добросовісним набувачем спірної частини житлового будинку, а позивач не надала жодних доказів на підтвердження того, що будинок вибув із її володіння поза її волею. Третя особа приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Живцова Н.М., в останнє судове засідання не з'явилась, під час розгляду позов не визнала, пояснила, що договір купівлі - продажу укладався нею у присутності [PERSON], якій до посвідчення договору роз'яснювалися умови та наслідки укладення договору купівлі - продажу, остання зазначала, що дійсно має намір укласти саме договір купівлі - продажу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Статтею 627 ЦК України, передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.638ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. За договором купівлі - продажу, одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно(товар) у власність другій стороні(покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно(товар) і сплатити за нього певну суму(ст. 655ЦК України). Обов'язковою (істотною) умовою договору купівлі - продажу житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна відповідно до ст.657 ЦК України є укладення його в письмовій формі, нотаріальне посвідчення та державна реєстрація. Статтею 203ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, частиною третьою передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання на момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст.203ЦК України. Згідно до ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 23.05.2015 року за договором купівлі - продажу, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Живцовою Н.М. [PERSON] продала, а [PERSON] купила 69\\100 частин житлового будинку [ADDRESS] Про укладення між сторонами саме договору купівлі - продажу свідчить письмова розписка написана особисто [PERSON], а також нотаріально посвідчена заяви [PERSON]- співвласника житлового будинку [ADDRESS] про те, що він повідомлений про продаж [PERSON] 69\\100 частин житлового будинку та від переважного права купівлі вказаної частини житлового будинку з відповідною частиною господарських та побутових споруд, наданого йому як співвласнику, згідно ст.362ЦК України відмовляється (а. с. 78, 199). 26.06.2015 року між [PERSON] - продавцем та [PERSON] - покупцем укладено нотаріально посвідчений договір купівлі - продажу 69\\100 частин житлового [ADDRESS] Згідно довідки слідчого СВ Корабельного ВП ХВП ГУНП в Херсонській області по кримінальному провадженню за заявою [PERSON] від 23.07.2015 року проводиться досудове розслідування. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що їй відомо зі слів позивача, що остання не мала наміру укладати договір купівлі-продажу, а тільки взяти кошти у борг. Твердження [PERSON] про те, що вона не мала наміру продавати житловий будинок, а бажала передати його в заставу за договором позики, суд вважає безпідставним, оскільки в силу вимог ст. 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст. 627 ЦК України). Відповідно до ст. 628ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частинами 1,2 статті 638ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Згідно до пункту 3.5 оспорюваного договору сторони підтвердили, що цей договір на носить характеру фіктивного та удаваного, не є угодою зловмисною та зміст договору купівлі - продажу відповідає волі сторін та підписаний особисто ними, без будь - яких застережень та зауважень, що свідчить про вільне волевиявлення сторін при його укладенні. Матеріали справи не містять жодного доказу того, що позивач зверталася до відповідача або нотаріуса з приводу роз'яснення положень договору, які їй не зрозумілі або за додатковою інформацією щодо умов укладення договору. Посилання позивача на те, що під час укладення оспорюваного договору 23.05.2015року вона була введена в оману [PERSON], суд вважає необґрунтованими з огляду на таке. Згідно до ст.230 ЦК України, якщо одна із сторін навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкоджати вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених в п.20 постанови №9 від 06.11.2009року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» правочин визнається вчиненим під впливом обману у випадку навмисного введення в оману іншої сторони щодо обставин, які впливають на вчинення правочину. На відміну від помилки, ознакою обману є умисел у діях однієї зі сторін. Наявність умислу в діях відповідача, істотність обставин, щодо яких особу введено в оману і сам факт обману повинна довести особа, яка діяла під впливом обману. Обман щодо мотивів правочину немає істотного значення. Отже, за діючим цивільним законодавством правочин може бути визнаний судом вчиненим під впливом обману у випадку навмисного, цілеспрямованого введення іншої сторони в оману щодо фактів, які впливають на укладення правочину. Ознакою обману на відміну від помилки є умисел, особа знає про наявність чи відсутність певних обставин і про те, що друга сторона, якби вона володіла цією інформацією не вступила б у правовідносини, невигідні для неї. Обман також має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Вимоги про визнання правочину недійсним із зазначених підстав можуть бути задоволенні лише у випадку, якщо доведений факт обману. Згідно до вимог ст.11ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, яка за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Відповідно до статей 10,60ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. За положенням ст.ст. 57-60ЦПК України засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Всупереч зазначених вище норм права позивачем не було надано до суду належних та допустимих доказів на підтвердження факту її обману зі сторони відповідача [PERSON] Враховуючи, що позивачем не було доведено, що оспорюваний договір купівлі - продажу було вчинено нею під впливом навмисного введення її в обману відповідачем, а також не зазначено обставини, які б перешкоджали їй укласти договір купівлі - продажу, суд приходить до висновку, що в ході судового розгляду справи не доведено заявлених позовних вимог, із підстав зазначених в позові у відповідності до положень ст. 230 ЦК України, що свідчить про відсутність правових підстав для визнання недійсним договору купівлі - продажу, вчиненого під впливом обману. Не підлягають задоволення і вимоги щодо витребування майна із чужого незаконного володіння [PERSON], оскільки частиною першою статті 388ЦК України передбачено, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати(добросовісний набувач) власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Матеріалами справи підтверджено, що [PERSON] набув 69\\100 частин житлового будинку у власність за відплатним договором від [PERSON], яка мала право на його відчуження, за укладеним із позивачкою договором купівлі - продажу. На підставі викладеного, ст. ст. 6, 202-203, 215, 229-230, 488,627,638,655,657 ЦК України,

Outcome: dismissed