Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що укладений 16.11.2007 року шлюб із відповідачем існує формально. Протягом всього подружнього життя сімейні стосунки складались по різному, однак останнім часом між подружжям часто виникали непорозуміння, виникла психологічна несумісність, котра перешкоджає нормальному спільному сімейному проживанню. З жовтня 2015 року сімейні стосунки були припинені, спільне господарство не ведеться, кожен з подружжя має відокремлений бюджет. Подальше спільне проживання однією сім'єю між подружжям стало неможливим. Відносини не відновились. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO].. Позивач вважає, що вищевказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім'ї з відповідачем, у зв'язку з чим звернулась з позовом до суду. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, подав до суду заяву, в якій з приводу розірвання шлюбу не заперечував та просив розглянути справу у його відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 16 листопада 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції м. Києва, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис № 1493 (а.с. 4). Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved