Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-21 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів, в обґрунтування якого зазначив, що з Відповідачем по справі - [PERSON] , він уклав шлюб 25 вересня 1999 року у виконкомі Артемівської міської ради м. Дзержинська Донецької області, актовий запис № 27, який не розірвано. З травня 2020 року сторони проживають окремо через непорозуміння у родині. Від даного шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO] та повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . З жовтня 2020 року позивач регулярно сплачував аліменти в добровільному порядку на двох дітей у розмірі 16,7% на кожну дитину, разом з цим за заявою відповідача у справі Дзержинським міським судом Донецької області 06.01.2021 року видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2020 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. В заяві про видачу судового наказу відповідач не зазначила факт добровільної допомоги позивача дітям, неповнолітньому [PERSON] , та повнолітньому [PERSON] . Позивач ставить питання про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що він є людиною з інвалідністю третьої групи та потребує постійного стороннього догляду, проведення курсів медикаментозного лікування. У судовому засіданні позивач, та його уповноважений представник повністю підтримали вимоги з підстав викладених в позові, наполягали на їх задоволенні, при цьому не наполягали на стягненні з відповідача суми сплаченого судового збору на користь [PERSON] . Відповідач в судовому засіданні просила прийняти рішення на розсуд суду. Зазначила, що на даний момент проживає разом з неповнолітнім сином окремо від позивача. Вислухав пояснення учасників справи, дослідив матеріали справи, з`ясував обставини, що мають значення для вирішення спору та перевіривши їх доказами, наданими сторонами, визначившись із правовими нормами, які слід застосувати до спірних відносин, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав: Судом встановлено, що позивач та відповідач у справі є батьками неповнолітнього [PERSON] - [INFO] , та повнолітнього [PERSON] , [INFO] , на утримання яких з жовтня 2020 року позивач регулярно сплачував аліменти у добровільному порядку у розмірі 16,7% від щомісячного заробітку на кожну дитину. Вказані обставини не заперечуються сторонами у справі, та підтверджені заявами позивача (а.с. 14,15), та довідкою ДП «Торецьквугілля», з якої убачається, що Позивач у справі працює на шахті «Центральна»ВП «Торецьквугілля», та за період з липня 2020 року по Грудень 2020 року отримав заробітну плату в розмірі 60842,64 грн., з якої утримано аліменти в розмірі 12012,36 грн.(а.с.13). Дзержинським міським судом Донецької області 06.01.2021 року видано судовий наказ про стягнення з позивача на користь [PERSON] аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 01.07.2020 року та продовжувати до досягнення дитиною повноліття. Позивач просить про зменшення розміру аліментів, посилаючись на те, що він є людиною з інвалідністю третьої групи та потребує постійного стороннього догляду, проведення курсів медикаментозного лікування. Разом з цим звертає увагу на те, що він сумлінно сплачує у добровільному порядку аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO] , згідно з судовим наказом, однак враховуючи обставину суттєвого погіршення здоров`я, позивач не має можливості сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному в наказі Дзержинського міського суду Донецької області від 06.01.2021 року. На доведеність такої позиції позивача ним надано копії медичних документів, які підтверджують стан його здоров`я, а саме: довідка МСЕК від 16.06.2020 року, з якої убачається, що [PERSON] встановлено третю групу інвалідності за загальним захворюванням (а.с.16); виписку з медичної картки, з якої убачається ряд рекомендацій щодо проходження лікування, які потребують матеріальних затрат (а.с.17); копію індивідуальної програми реабілітації інваліда № 481 від 16.06.2020 року (а.с.18-20); довідку лікаря Заїки А.В. , з якої убачається, що [PERSON] перебуває на диспансерному нагляді у хірурга з 2018 року з приводу хвороби Крона сліпої кишки, стан після п`ятьох операцій на органах черевної порожнини, та потребує проведення курсів медикаментозного лікування в умовах денного стаціонару поліклініки та хірургічного відділення (а.с.23). Крім того, позивачем надано копії товарних чеків, які підтверджують його матеріальні витрати на придбання ліків для проходження курсу лікування (а.с. 24-32). Аналізуючи викладені обставини суд зазначає таке: Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу (далі СК) України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Позивач просить зменшити розмір аліментів з 1/4 частини від його заробітку (доходу) до 1/6 частини його заробітку доходу до повноліття сина [PERSON] . Проте, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Пунктом 23 Постанови ПленумуВерховного СудуУкраїни «Прозастосування судамиокремих нормСімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства тастягнення аліментів`за №3від 15.05.2006 визначено, що відповідно до ст. 192СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й інші норми, про обов`язок батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). З огляду на викладене вище, розглядаючи справу в межах заявлених позивачем позовних вимог та на підставі наданих доказів, судом встановлено, що майновий стан позивача змінився, оскільки у нього виникла необхідність в проходженні постійного медикаментозного лікування, у зв`язку з чим він змушений витрачати постійно грошові кошти на придбання ліків, та проходити реабілітацію після лікування. Обставин перебування на утриманні позивача інших осіб, окрім двох дітей, судом не встановлено. Крім того, суд враховує також ту обставину, що позивач у добровільному порядку сплачує аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 16,7% від заробітку, а тому, з урахуванням при цьому інтересів та потреб неповнолітньої дитини - сина [PERSON] , суд вважає за необхідне задовольнити частково позовні вимоги позивача, та зменшити розмір стягуваних за судовим наказом аліментів з 1/4 до 1/5 частини його (позивача) доходу (заробітку), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що передбачено ч. 2 ст. 182 СК України. Крім цього суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України передбачено, що у разі часткового задоволення позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач та його представник у судовому засіданні не наполягали на стягненні з відповідача на його користь суми сплаченого судового збору, суд, ураховуючи пинцип диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) вважає за необхідне покласти судові витрати на позивача [PERSON] .

Outcome: partial