Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-18 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України, Управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві, ТзДВ СК «Альфа-Гарант», [PERSON], третя особа інспектор патрульної служби роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві Шестопал А.В. про відшкодування шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що 10 жовтня 2015 року на перехресті вулиць Дніпроводська-Богатирська в м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем Чері, номерний знак [NUMBER], проявив неуважність, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі автомобілю КІА Церато, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.09.2016 року [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортної пригоди. На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ТзДВ СК «Альфа-Гарант». Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 174 736 грн. ТзДВ СК «Альфа-Гарант» виконала з простроченням у 465 днів своє зобов'язання щодо виплати страхового відшкодування частково на суму 38 000 грн., хоча договором передбачено ліміт відповідальності страховика 50 000 грн. Крім того, відносно позивача інспектором патрульної служби роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві Шестопал А.В. 10 жовтня 2015 року складено протокол про адміністративне правопорушення за ст. 124 КУпАП. Проте, постановою Оболонського районного суду м. Києва від 4.03.2016 року провадження відносно позивача закрито у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення. Тому, позивач звернувся до суду з позовом та просив: - стягнути із відповідачів Міністерства внутрішніх справ України та Управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві 9 525 грн. завданої майнової шкоди (складається з 4 000 грн. витрат, понесених на правову допомогу, щодо розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та 5 525 грн. за проведення автотехнічного дослідження) та 10 000 грн. завданої моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу незаконного притягнення до адміністративної відповідальності. - стягнути з ТзДВ СК «Альфа-Гарант» недоплачене страхове відшкодування у розмірі 12 000 грн., пеню у розмірі 1 910 грн. та 10 000 грн. завданої моральної шкоди, що проявилась в душевних стражданнях позивача з приводу невчасної виплати страхового відшкодування та не в повному обсязі. - стягнути із [PERSON] 136 736 грн. (різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля та розміром страхового відшкодування за договором цивільно-правової відповідальності) Ухвалою суду від 9 березня 2017 року позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків - для сплати судового збору та зазначення адреси місця знаходження відповідача (а.с. 33). Після усунення недоліків ухвалою суду від 22 травня 2017 року провадження у справі відкрито та призначено справу до судового розгляду на 19 червня 2017 року (а.с. 42). 19 червня 2017 року від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшли письмові заперечення (а.с. 48-51), відповідно до яких вартість відновлювального ремонту автомобіля розрахована без врахування зношеності пошкодженого майна, моральна шкода не підтверджена. Також 19 червня 2017 року від представника відповідача Міністерства внутрішніх справ України - Зубенко М.О. надійшли письмові заперечення (а.с. 53-55), відповідно до яких позивачем не доведена незаконність дій інспектора патрульної поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача. Міністерство внутрішніх справ України не є належним відповідачем у справі. Крім того, надійшло клопотання про заміну неналежного відповідача Міністерства внутрішніх справ України на належного - Управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві (а.с. 57-58), у задоволенні якого ухвалою суду, занесеною до журналу судового засідання 9 вересня 2017 року (а.с. 97-99), відмовлено. Під час судового засідання 9 вересня 2017 року від представника Управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві - Жамбровського М.С. надійшли письмові заперечення (а.с. 79-82), відповідно до яких позивачем не доведена незаконність дій інспектора патрульної поліції щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення відносно позивача. Також 9 вересня 2017 року від представника ТзДВ СК «Альфа-Гарант» - Ліповуза Д.І. надійшли письмові заперечення (а.с. 83-84), відповідно до яких страховою компанією сплачено страхове відшкодування позивачу у розмірі 38 000 грн. відповідно до умов угоди від 17 січня 2017 року. Цією угодою також визначено відсутність претензій майнового та будь-якого іншого характеру сторін одне до одного в майбутьному. 3 жовтня 2017 року від представника позивача [PERSON] надійшли письмові пояснення (а.с.126-129), відповідно до яких підлягають стягненню на користь кошти за надану правову допомогу позивачу та витрати на проведення дослідження. Також 3 жовтня 2017 року представник позивача [PERSON] надав заяву про уточнення найменування відповідача 2 - Управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві (а.с. 133). У судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позові. Представники відповідачів Міністерства внутрішніх справ України - Щепанський А.М., Управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві - Жамбровський М.С., ТзДВ СК «Альфа-Гарант» - Ліповуз Д.І. заперечили щодо задоволення позвних вимог з підстав, викладених у письмових запереченнях. Відповідач [PERSON] та третя особа - інспектор патрульної служби роти № 5 батальйону № 4 Управління патрульної служби Міністерства внутрішніх справ України в м. Києві Шестопал А.В. до судового засідання не з'явились. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у праві достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що 10 жовтня 2015 року на перехресті вулиць Дніпроводська-Богатирська в м. Києві [PERSON], керуючи автомобілем Чері, номерний знак [NUMBER], проявив неуважність, рухаючись по другорядній дорозі, не надав перевагу у русі автомобілю КІА Церато, номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 23.09.2016 року, котра залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 28 грудня 2016 року, [PERSON] визнано винним у дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 20-21). На час дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] була застрахована у ТзДВ СК «Альфа-Гарант» відповідно до полісу АЕ/5579068 з лімітом відповідальності за шкоду, завдану майну у 50 000 грн. та 100 000 грн. за шкоду, завдану життю і здоров'ю потерпілого (а.с. 144). Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача [PERSON] відповідно до рахунку-фактури від 13 лютого 2017 року складає 174 736 грн. (а.с. 17). При цьому, ТзДВ СК «Альфа-Гарант» та позивач [PERSON] уклали угоду 17 січня 2017 року, відповідно до якої сторони домовились, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що мав місце 10.10.2015 року складає 38 000 грн. з урахуванням франшизи. Сторони угоди не матимуть жодних фінансових або будь-яких інших претензій щодо розміру цієї суми (а.с. 85). Тому, у виконання умов договору страхування цивільно-правової відповідальності АЕ/5579068, угоди від 17 січня 2017 року ТзДВ СК «Альфа-Гарант» виконала свої зобов'язання, перерахувавши грошові кошти у розмірі 38 000 грн. позивачу (а.с. 86). Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У результаті дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. За змістом ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи, що вартість відновлювального ремонту автомобіля [PERSON], після його пошкодження внаслідок дорожньо-транспортної пригоди становить 174 736 грн., з яких відповідачем ТзДВ СК «Альфа-Гарант» сплачено позивачу грошові кошти у розмірі 38 000 грн., інших доказів щодо вартості відновлювального автомобіля позивача суду не надано, то суд дійшов висновку про стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача 136 736 грн. (174 736 грн. - 38 000 грн.). Що стосується позовних вимог [PERSON] до ТзДВ СК «Альфа-Гарант» про стягнення пені та 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, то суд дійшов висновку про відмову у їх задоволенні, оскільки [PERSON] та ТзДВ СК «Альфа-Гарант» укладено 17 січня 2017 року угоду, відповідно до якої вони домовились, що сума матеріального збитку за страховим випадком, що мав місце 10.10.2015 року складає 38 000 грн. з урахуванням франшизи. Сторони угоди не матимуть жодних фінансових або будь-яких інших претензій щодо розміру цієї суми (а.с. 85). Таким чином сторони визначились щодо стягнення коштів без стягнення моральної шкоди та пені. Також суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідачів Міністерства внутрішніх справ України та Управління патрульної поліції Міністерства внутрішніх справ України у м. Києві 9 525 грн. завданої майнової шкоди (складається з 4 000 грн. витрат, понесених на правову допомогу, щодо розгляду справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності та 5 525 грн. за проведення автотехнічного дослідження) та 10 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, оскільки відповідно до положень ст. 1167, 1172 ЦК України не встановлена незаконність дій інспектора щодо складання протоколу про адміністративне правопорушення. Закриття провадження у справі про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП на підставі постанови Оболонського районного суду м. Києва від 4.03.2016 року у зв'язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, котра залишена без змін постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року (а.с. 89-92) підтверджує лише відсутність у діях позивача складу адміністративного правопорушення та є обставиною, що не потребує доказування відповідно до положень ч. 6 ст. 82 ЦПК України, щодо питання, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Крім того, постановою Апеляційного суду м. Києва від 15 квітня 2016 року (а.с. 89-92) вирішувалось питання невинуватості [PERSON] у спричинені дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 10.10.2015 року та за участю водія [PERSON], оскільки за вказаною дорожньо-транспортною пригодою протоколи про адміністративні правопорушення інспектором патрульної служби були складені на двох осіб. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем сплачено 4 000 грн. у на правову допомогу (а.с. 13). Загальна ціна позовних вимог майнового характеру складає 180 171 грн., суд дійшов висновку про стягнення 136 736 грн., що становить 75,89% від загальної суми позовних вимог. Тому, витрати на правову допомогу підлягають стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача у розмірі 3 035 грн. 60 коп., що становить 75,89% від 4 000 грн. Враховуючи, що суд дійшов висновку про стягнення з відповідача суми 136 736 грн., то судовий збір у розмірі 1 367 грн. 36 коп. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] на користь позивача. Загальна сума судових витрат становить 4 402 грн. 96 коп. (3 035 грн. 60 коп. + 1 367 грн. 36 коп.) На підставі викладеного та

Outcome: partial