Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-16 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що згідно договору міни від 20 червня 2003 року їй на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Московська,63. У вказаному будинку тимчасово зареєстрований відповідач, який не проживав за вказаною адресою з моменту його реєстрації. Реєстрація відповідача у спірній квартирі створює перешкоди позивачу у користуванні власністю. Тому просить визнати відповідача таким, що втратив право користування зазначеним будинком. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України та думки позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи та оцінивши їх у сукупності, повно та всебічно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Московська,63, на підставі договору міни, укладеного 20 червня 2003 року, посвідченого 20.06.2003 р. завідуючим Першої Павлоградської державної нотаріальної контори. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно, право власності на зазначений будинок зареєстровано за позивачем. Як вбачається з повідомлення відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України у Дніпропетровській області, у житловому будинку, розташованому за вказаною адресою зареєстрований [PERSON], [INFO]. Згідно довідки квартального комітету, відповідач у житловому будинку, розташованому за адресою: Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Московська,63, не проживав з моменту реєстрації. Отже, позивач, відповідно до ст.10 ЦПК України, довів за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ст. ст.57-59 ЦПК України, обставини, того, що у будинку за адресою : Дніпропетровська область, м.Павлоград, вул.Московська,63, відповідач не проживає, а лише зареєстрований в ньому. В звязку з тим, що відповідач зареєстрований у спірній квартирі, позивач обмежений у реалізації свого права на розпорядження та користуванні своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, зібрані у справі докази та їх оцінка вказують на наявність підстав для визнання відповідача, таким, що втратив право користування житловим приміщенням у будинку за вищезазначеною адресою. Вирішуючи при ухваленні рішення питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд бере до уваги, що згідно з п.9 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача було звільнено від сплати судового збору при зверненні до суду , тому відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 243 (двісті сорок три) грн. 60 коп.

Outcome: approved