Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-25 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись на те, що з відповідачкою перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому 05.06.2016 року у них народилася дочка [PERSON] та 27.09.2014 року народилася дочка [PERSON] в свідоцтвах про народження яких відповідачка вказана матір»ю. На даний час діти перебуває повністю на утриманні позивача, проживаючи з ним, тоді як відповідачка добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, тому позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на його користь на утримання дітей в твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. на кожну дитину щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судове засідання не з'явився, подавши письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, зі змісту якої також вбачається, що позов він підтримує та просить позов задовольнити із викладених в ньому підстав, навівши доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дітей. Відповідачка в судове засідання не зявилася та, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суду не повідомила. З огляду на викладене та при відсутності заперечень позивача, суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Судом обєктивно встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.01.2014 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-БВ № 123314, виданого виконавчим комітетом Коричинецької сільської ради Деражнянського району Хмельницькій області. Від даного шлюбу в подружжя [INFO] дочка [PERSON] та 05.06.2016 року - дочка [PERSON], які перебувають на утриманні свого батька. При цьому матір»ю дітей, згідно досліджених в судовому засіданні копій свідоцтв про народження серії І-БВ №232793 та серії І-БВ № 269446, є відповідачка, яка відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, зобов'язана утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Разом з тим, відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, яка визначається судом. При визначенні розміру аліментів судом враховуються стан здоровя та матеріальне становище дітей, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки чи сина, беруться до уваги наведені позивачкою в обґрунтування позову доводи щодо спроможності відповідача виплачувати аліменти на утримання дітей, оскільки такі доводи відповідачем не спростовані, а також інші обставини, що мають істотне значення для справи. Так, дійсно, згідно положень ст. 188 СК України, батьки можуть бути звільнені від обовязку утримувати дитину, якщо дохід дитини набагато перевищує дохід кожного з них і забезпечує повністю її потреби. Крім того, у відповідності до ст. 198 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. На даний час, діти перебувають на повному матеріальному утриманні свого батька, тому дохід дітей не перевищує доходу кожного з батьків і не забезпечує повністю їх потреб. Разом з тим, досліджені в судовому засіданні докази, на думку суду, свідчать про можливість відповідачкою надавати матеріальну допомогу своїм дітям, хоча вона офіційно й не працює, оскільки з матеріалів справи не вбачається наявності у неї інших утриманців чи наявності інших обставин, які б перешкоджали їй у виконанні батьківських обовязків щодо її малолітніх дітей. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про можливість визначення та стягнення з відповідачки аліментів на її дітей в твердій грошовій сумі в розмірі по 750 грн. щомісячно, починаючи з 06.09.2017 року, і до досягнення дітьми повноліття, а також відповідної суми судового збору в доход держави. На підставі викладеного,

Outcome: partial