Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-16 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що він вдруге з 14 серпня 2017 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] Спільно виховують п'ятеро неповнолітніх дітей. Повторна спроба створити із відповідачем сім'ю виявилась невдалою через відсутність взаєморозуміння, що призводить до постійних конфліктів. На даний час шлюбні відносини припинено. Збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому примирення між ним та відповідачем неможливе. Просив шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, подав письмове клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні подала заяву про визнання позову. Відповідно до частин 3 та 4 ст.200 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав ухвалює у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Враховуючи визнання позову відповідачем, суд вважає, що є законні підстави для ухвалення у підготовчому засіданні рішення про задоволення позову з огляду на таке. Судом встановлено, що 14 серпня 2017 року у виконавчому комітеті Бабухівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що зроблено відповідний актовий запис за №2. Підтвердженням даного факту є свідоцтво про шлюб серія [NUMBER], видане 14 серпня 2017 року виконавчим комітетом Бабухівської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області. Встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO],[PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Із встановлених обставин вбачається, що між позивачем та відповідачем виникли сімейні правовідносини, в межах яких виник спір щодо права позивача, як одного з подружжя, на припинення шлюбу шляхом його розірвання за рішенням суду. Відповідно до статті 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов'язки у шлюбі та сім'ї. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається (частина перша статті 24 СК України). Частинами третьою, четвертою статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 СК України. За змістом частини третьої статті 109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до частини першої статті 110, статті 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Встановивши, що шлюб між сторонами носить формальний характер, сторони не мають наміру продовжувати подальші шлюбні відносини, збереження шлюбу суперечать їхнім інтересам , ураховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд прийшов висновку про наявність підстав для задоволення позову.

Outcome: approved