Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON] про припинення права власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову зазначила, що вона є власником 1/3 частки квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на жило від 04.07.1996 року, зареєстрованого у БТІ м. Маріуполя 02.08.1996 року за № 36510, та 1/9 частини зазначеної квартири на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.07.2017 року, виданого Четвертою маріупольською державною нотаріальною конторою, реєстр № 1-427, зареєстрованого у державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 06.07.2017 року за № 1293757414123 . Крім того, 1/3 частина квартири належить її доньці [PERSON] (дошлюбне прізвище Гребенщикова) на підставі свідоцтва про право власності на житло від 04.07.1996 року, зареєстрованого у БТІ м. Маріуполя 02.08.1996 року за № 36510. Відповідачі по справі, [PERSON] та [PERSON] є батьками померлого [PERSON], та їм належить 2/9 частини спірної квартири, як прийнявшим спадщину після смерті чоловіка позивачки, в рівних частках по 1/9 частини кожному. Разом із тим, до сьогодення відповідачі своє право власності на частку квартири належним чином не оформили. Спірна квартира складається з однієї кімнати житловою площею 17,2 кв.м., та загальною площею 33,5 кв.м. Відповідачі даною квартирою ніколи не користувалися та не проживали, їх частка є незначною, квартира є неподільною та її спільне користування є неможливим. Посилаючись на наведені обставини просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на 2/9 частки вказаної квартири, визнати за позивачкою право власності на 2/9 частини спірної квартири, а також стягнути з неї на користь відповідачів грошову компенсацію вартості частки квартири у сумі 20\~000,00 грн. по 10\~000,00 грн. кожному. Позивачка, у судове засідання не прибула, надавши заяву про розгляд справи у її відсутність, якими позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] судове засідання не прибули за невідомих суду причин, про день та час розгляду справи повідомлялись своєчасно та належним чином. Третя особа, [PERSON] до судового засідання не зявилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення позовних вимог [PERSON] Не заперечувала. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 1216 Цивільного кодексу України\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. (ст. 1297 Цивільного кодексу України) Разом з тим, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті (ч.1\~ст. 1218 ЦК України). Встановлено, що позивач [PERSON] станом на сьогодення є власником 4/9 частки квартири [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 04.07.1996 року, зареєстрованого у БТІ м. Маріуполя 02.08.1996 року за № 36510, а також витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 06.07.2017 року за № 91352924. Також встановлено, що 05 жовтня 2000 року помер [PERSON], про що Орджонікідзевським відділом РАГС міста Маріуполя Донецької області було вчинено актовий запис № 342 від 28.02.2000 року. На момент смерті [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серія І- НО № 312512 від 01.12.1995 року виданого Маріупольським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Донецької області. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] спадщину після смерті сина у вигляді 2/9 частини квартири [ADDRESS] прийняли, звернувшись до органів нотаріату із відповідними заявами від 27.02.2000 року. При цьому до сьогодення відповідачі свідоцтво про право власності на спадщину не отримали та не зареєстрували. Таким чином, суд вважає доведеним той факт, що відповідачі прийняли спадщину після смерті [PERSON], надавши нотаріусу обсяг необхідних документів, що підтверджує виникнення у них права на спадкування майна після смерті сина за законом. Аналіз положень статей\~1216,\~1218,\~1219, ЦК України\~дає підстави для висновку про те, що спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, реалізувавши які, спадкоємець, незалежно від отримання ним свідоцтва про право на спадщину, набуває прав на спадкове майно, в тому числі нерухоме (право володіння, користування), а з моменту оформлення права власності на нерухоме майно і право розпорядження ним. У встановленому законом порядку відповідачі [PERSON] та [PERSON] до сьогодення не отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/9 частини квартири кожний, та не зареєстрували право власності, однак набули право володіння та користування 2/9 частинами спірної нерухомості. Статтею 355 Цивільного кодексу України\~визначено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності. Майно може належати особам на праві спільної часткової власності. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Згідно із ч. 1\~ст. 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Згідно із ч. 1\~ст. 358 ЦК України\~право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Відповідно до\~ст. 365 ЦК України\~право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим, 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку в спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. При цьому обов'язковими умовами для припинення права особи на частку в майні є наявність умов, визначених п.п. 1-3 частини 1\~статті 365 ЦК України\~та умови, вказаної в п. 4 частини 1 цієї статті. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014р. у справі №6-68цс14, відповідно до\~статті 365 ЦК України, зокрема пункту 4 частини першої\~статті 365 ЦК України, право власності співвласника на частку в спільному майні може бути припинено, але за умови, що така шкода не буде істотною. Саме ця обставина є визначальною при вирішенні позову про припинення права на частку у спільному майні за вимогою інших співвласників. Враховуючи викладене, оцінюючи наявні в матеріалах справи зазначені вище докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що спільне володіння і користування спірною квартирою є неможливим, відповідачі не проживають та не мають наміру проживати в ній, припинення права власності відповідачів на належну їм частку квартири не завдасть шкоди їх інтересам, тому наявні підстави для застосування до виниклих правовідносин положень ч. 1\~ст. 365 ЦК України\~і задоволення предявленого позову у цій частині. Згідно висновку про вартість майна від 08.09.2017 року, вартість квартири [ADDRESS] складає 90 000 грн. Таким чином 1/9 частка вартості спільної квартири становить 10 000 грн. \~Згідно до квитанції від 15.03.2018 року на депозитний рахунок перераховано суму\~\~компенсації в розмірі 20\~000,00 грн. Враховуючи викладене,

Outcome: approved