Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-11 00:00:00

У вересні 2014 року заступник прокурора м.Чернігова звернувся в інтересах [PERSON] до [PERSON] з позовом про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом звільнення кімнати від розміщених в ній будівельних матеріалів, встановлених у вигляді перегородки посеред житлової кімнати та про встановлення їй заборони встановлювати таку перегородку. Рішенням суду в задоволенні позову було відмовлено. В апеляційній скарзі заступник прокурора м.Чернігова просить скасувати рішення суду через порушення норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення про задоволення позову. Доводи апеляційної скарги полягають у тому, що право спільної часткової власності здійснюється за згодою співвласника і, в разі порушення такого права, співвласник має право на захист свого права шляхом відновлення становища. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного. Судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] та його недієздатна дочка [PERSON] є співвласниками в рівних частинах квартири [ADDRESS], яка складається житлової кімнати, площею 13,8 кв.м, кухні, площею 4,7 кв.м, клодової, площею 5 кв.м, тамбура, площею 2,1 кв.м ( а.с.6, 8-9, 76-78). В даній квартирі проживають [PERSON], [PERSON] та опікун [PERSON], якій рішенням виконкому Новозаводської районної у м.Чернігові ради № 231 від 12.10.2009 року дозволено управляти нерухомим майном недієздатної доньки (а.с. 4-5, 14-15, 52). [PERSON] у березні 2013 року самочинно встановила перегородку у житловій кімнаті, але рішенням Новозаводського районного суду м.Чернігова від 05.06.2013 року за позовом [PERSON] її було зобов'язано демонтувати влаштовану перегородку в кімнаті. Вказане рішення було виконано в примусовому порядку ДВС ЧМУЮ (а.с.44, . 08.08.2014 року при обстеженні квартири позивача комісією Новозаводської районної у м.Чернігові ради було знову виявлено у житловій кімнаті перегородку з листів оцинкованого заліза, столешниці, ДСП, які опираються на встановлену посередині перегородки дверну коробку з дверним полотном та зверху фіксуються прибитими до стелі покривалами (а.с.7). [PERSON], який є інвалідом 1 групи звернувся до прокуратури м.Чернігова за захистом свого права, вказуючи на те, що перегородка влаштована [PERSON] без його згоди і перешкоджає йому користуватися житловою кімнатою. Заступник прокурора м.Чернігова в інтересах [PERSON] звернувся з позовом про усунення перешкод для [PERSON] у користуванні квартирою, який обґрунтовував тим, що [PERSON] встановила перегородку без згоди співвласника [PERSON], чим порушила умови його проживання. Крім того, заступник прокурора М.Чернігова просив суд заборонити [PERSON] встановлювати перегородки або розміщувати будівельні матеріали у вигляді перегородки в житловій кімнаті, зважаючи на те, що раніше вона вже зобов'язувалась знести влаштовану самочинно перегородку і знову створила перешкоди [PERSON] в користуванні його власністю. Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що перегородка в житловій кімнаті є конструкцією з будівельних матеріалів, яка збудована без належного дозволу, але не носить капітального характеру, не є самочинним будівництвом, не є суцільною і зроблена в інтересах недієздатної [PERSON] з урахуванням неприязних стосунків між сторонами та не порушує права [PERSON] Проте такі висновки зроблені з порушенням норм матеріального права. Так, суд першої інстанції взяв до уваги положення ст.376 ЦК України і вказав, що конструкція з будівельних матеріалів у житловій кімнаті не є самочинним будівництвом і тому відсутні правові підстави для її демонтажу. Проте, позов в інтересах [PERSON] обґрунтовувався тим, що зведення перегородки з підручних матеріалів в житловій кімнаті без згоди іншого співвласника порушує його умови проживання і користування житлом, що передбачено ст.ст. 321, 358, 391 ЦК України. В даному випадку, не має значення чи є конструкція з будівельних матеріалів посеред житлової кімнати суцільною чи такою що, дає можливість певної вентиляції і розсіювання денного світла, як вказав суд в своєму рішенні. Головне питання, яке повинен був дослідити суд першої інстанції було те, чи порушуються права співвласника [PERSON] у користуванні кімнатою розміщенням [PERSON] свого майна у кімнаті. Стаття 358 ЦК України зобов'язує співвласника здійснювати своє право зі згоди іншого. Закон не робить виключень з цього правила на той випадок, якщо між співвласниками або іншими особами існують неприязні стосунки. [PERSON], чого не заперечує і [PERSON], своєї згоди на влаштування перегородки з будівельних матеріалів посеред кімнати не давав. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. [PERSON] має право безперешкодно користуватися всією квартирою, так як його частка не виділялась в натурі, між співвласниками не встановлювався порядок володіння та користування квартирою, як передбачено ст.357, ч.2 ст.358 ЦК України. Встановлена конструкція з будівельних матеріалів в житловій кімнаті порушує право користуватися всією житловою кімнатою, порушує умови проживання [PERSON], який є інвалідом 1 групи і ця конструкція створює йому незручності у пересуванні на інвалідному візку. Вказаним обставинам суд першої інстанції не дав належної правової оцінки, не застосував норми матеріального права які захищають право власності, а тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог в цій частині. Що стосується позовних вимог про заборону [PERSON] встановлювати перегородки або розміщувати будівельні матеріали у вигляді перегородок в житловій кімнаті в [ADDRESS], то вони ґрунтуються на припущеннях і не відповідають положенням ст.16 ЦК України, а тому не підлягають задоволенню.

Outcome: partial