Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] «Про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини», мотивуючи свої вимоги тим, що вона з відповідачем перебувала у цивільному шлюбу, від якого вони мають малолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальної допомоги добровільно не надає. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. 07.04.2014 року [PERSON] подала заяву, в якій частково змінила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму у місяць для дитини відповідного віку, починаючи з дати подачі позовної заяви та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутність, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце та час розгляду справи був сповіщений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якому просив справу розглянути за його відсутності, зазначивши, що не заперечує проти позову. Відповідно до частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України особи, які беруть участь у справі, мають право заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Про наявність такого клопотання у сторін по справі свідчать їх відповідні заяви, зареєстровані за вхідним № 7332/14-вх від 07.04.2014 року та № 7333/14-вх від 07.04.2014 року, які долучені до матеріалів справи /а. с. 32, 33/. За таких обставин, приймаючи до уваги те, що підстав для визнання необхідним давання сторонами особистих пояснень не має, суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутність. Повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, на які позивач посилалась як на підставу своїх вимог та відповідач при їх визнанні, перевіривши їх доказами, що досліджені у судовому засіданні й відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, а саме: дослідивши матеріали справи, що містять письмові докази, - суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, у ході розгляду справи в межах заявлених вимог та зазначених і доведених обставин, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини, що мають значення для вирішення справи за суттю. Відповідно до Свідоцтва про народження /серії [NUMBER]/, виданого 25 травня 2007 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Макіївського міського управління юстиції Донецької області, [PERSON] народилася [INFO], про що в книзі реєстрації народжень 25.05.2007 року зроблено відповідний актовий запис за № 430. В графі батьки зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] /а. с. 3/. Як убачається з довідки Центрально-Міської районної адміністрації Макіївської міської ради від 21.08.2013 року № 1131, [PERSON] зареєстрована за адресою: 86127, [ADDRESS], - та має склад сім'ї: мати - [PERSON] та дочку - [PERSON] /а. с. 2/. Таким чином, на підставі зазначених документів судом встановлено факт сумісного проживання неповнолітньої [PERSON] з матір'ю [PERSON] Зі свідоцтва про народження /серії [NUMBER]/, виданого повторно 28 жовтня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Вознесенського районного управління юстиції Миколаївської області, [PERSON] народився [INFO], про що в книзі записів актів громадянського стану про народження 08.06.2001 року зроблено відповідний запис за № 21. В графі батьки зазначено: батько - [PERSON], мати - [PERSON] /а. с. 35/. Згідно свідоцтва про розірвання шлюбу /серії [NUMBER]/, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Вознесенського міського управління юстиції Миколаївської області 08.07.2003 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 08.07.2003 року зроблено запис за № 108. Прізвища після розірвання шлюбу: громадянина [PERSON], громадянки [PERSON] /а. с. 34/. Як убачається з довідки паспортиста КП «Жилсервіс» [PERSON] від 03.03.2007 року № 74, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], - та має склад сім'ї: сина - [PERSON] /а. с. 36/ Відповідно до відомостей, що містяться у посвідченні серії [NUMBER] від 04.07.2005 року, [PERSON] перебуває на обліку у Вознесенському УПСЗН та отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда [PERSON] /а. с. 37/ Під час вирішення спірних правовідносин суд виходить з того, що їх правове регулювання здійснюється нормами Сімейного кодексу України від 10 січня 2002 року. Відповідно до положень частини першої статті 1 та частини першої статті 2 Сімейного кодексу України зміст майнових прав та обов'язків батьків і дітей, а також регулювання майнових відносин між батьками та дітьми визначається зазначеним кодексом. Положеннями частини першої статті 180 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При цьому, суд виходить з того, що зазначений обов'язок також закріплений нормами Конституції України та відповідно кореспондується з правом будь - якої дитини на отримання аліментів від своїх батьків до досягнення повноліття /стаття 51 Конституції України/. У свою чергу, Положення Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року /ратифікованої Україною Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-X11/ передбачають, що дитина, з огляду на її фізичну й розумову незрілість вимагає спеціального захисту й турботи, включаючи належний правовий захист, як до, так і після народження. Відповідно до положень частини 2 статті 181 Сімейного кодексу України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і /або/ натуральній формі. У випадку ухилення батьків від виконання цього обов'язку, за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються в частині від доходу його матері, батька й /або/ у твердій грошовій сумі /частина 3 статті 181 Сімейного кодексу України/. За досліджених обставин суд приходить до висновку, що [PERSON] не виконує по відношенню до своєї малолітньої дочки [PERSON], [INFO], батьківські обов'язки, передбачені сімейним законодавством, та ухиляться від належної участі по її утриманню у грошовій чи будь-якій іншій формі. Приймаючи до уваги викладені обставини, з урахуванням стану його здоров'я, сімейного та майнового положення, наявності ще однієї дитини-інваліда, яка має право на отримання аліментів від відповідача, суд вважає, що аліменти на утримання малолітньої дитини - [PERSON] необхідно встановити у частковому відношенні, тобто в розмірі 1/6 частини від заробітку /доходу/ її батька [PERSON] На підставі пункту 1 частини 1 статті 367 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду в частині стягнення аліментів на утримання дитини за один місяць підлягає негайному виконанню. У відповідності із частиною 3 статті 88 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати у вигляді судового збору у сумі 229,40 гривень підлягають стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved