overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У березні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 14390,00грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у серпні 2008р. за договором банк надав відповідачу [PERSON] 4000грн кредиту у вигляді встановленого кредитного ліміту через платіжну картку терміном, що відповідає строку дії картки, під 36,00% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної у справі копії заяви №б/н від 09.08.2007р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 4000грн через платіжну картку зі сплатою за користування 36,00% річних, терміном, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 28.02.2014р. становить: за кредитом - 3869,23грн, за відсотками - 7276,04грн, за комісією - 2321,40грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 250грн, штраф (процентна складова) -673,33 грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія, суми штрафу. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-16 00:00:00

У березні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 17007,36грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у вересні 2012р. за договором банк надав відповідачу 10651,90грн кредиту через платіжну картку терміном, що відповідає строку дії картки, під 18,00% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні позивача представник підтримав позов, просив його задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач - підтвердив наявність кредитних зобов'язань та їх неналежне виконання по причинам відсутності коштів, заявила про оплату 500грн штрафу. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 20.09.2012р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 10651,90грн. через платіжну картку зі сплатою за користування 18,00% річних, терміном, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 03.03.2014р. становить: за кредитом - 9303,67грн, за відсотками - 1993,03грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані: штраф, згідно п.п.2 Генеральної угоди - 4424,60грн., штраф (фіксована частина) - 500грн, штраф (процентна складова) - 786,06грн. Згідно квитанції №NMG001LLZ від 07.07.2014р. із заборгованих сум відповідачем оплачений штраф 500грн. Зважаючи на це, загальна сума заборгованості відповідача перед банком становить 16507,36грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, несплачені штрафи. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У березні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 17888,23грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у лютому 2008р. за договором банк надав 3000грн кредиту через платіжну картку терміном, що відповідає строку дії картки, під 24,00% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, повідомлений у встановленому порядку про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної в справі копії заяви [PERSON] від 28.02.2008р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 3000грн через платіжну картку зі сплатою за користування 24,00% річних, терміном, що відповідає строку дії картки, що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 24.02.2014р. становить: за кредитом - 20281,58грн, за відсотками - 13796,44грн, за комісією - 3588,14грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500грн, штраф (процентна складова) - 828,01грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія, суми штрафу. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У березні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 20770,08грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у червні 2008р. за договором банк надав відповідачу 5490,67грн кредиту терміном до 07.06.2009р. під 12,00% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, який про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою представника позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до наявної копії заяви [PERSON] №ACIQRX7920080 від 07.06.2008р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 5490,67грн зі сплатою за користування 12,00% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 07.06.2009р., що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 21.02.2014р. становить: за кредитом - 3645,47грн, за відсотками - 272,14грн, за комісією - 123,57грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобов'язань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) - 500грн, штраф (процентна складова) - 965,24грн, пеня - 15263,66грн.,а всього - 20770,08грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, заборговані відсотки, комісія, суми штрафу, пені. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-20 00:00:00

У березні 2014р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь 7004,90грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у серпні 2011р. за договором банк надав відповідачу [PERSON] 100000грн кредиту шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, терміном, що відповідає строку дії картки, під 0,0001% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні позивач був відсутній, надав заяву про підтримку позову і розгляд справи без його участі. Відповідач, у встановленому порядку повідомлений про час і місце судового розгляду, до суду не з'явився вдруге. За таких обставин суд за згодою позивача ухвалив провести заочний розгляд справи та постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобов'язань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. За кредитним договором позичальник зобов'язується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобов'язань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору №002-14110-250811 від 25.08.2011р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 100000грн кредиту шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, терміном, що відповідає строку дії картки, під 0,0001% річних, що підтверджується копією договору, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку позивача на 19.12.2013р. становить: за кредитом - 4799,09грн, прострочене тіло кредиту - 1126,27грн, за комісіями - 1079,54грн. Всього - 7004,90грн. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені кредитні суми, комісія, суми штрафу. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-10 00:00:00

У березні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визначення додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини посилаючись на те, що він є внучатим племінником [PERSON], померлого [INFO]. Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з гаража [ADDRESS] та земельної ділянки площею 0,0022 га по [ADDRESS]. Своєчасно із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звернувся, оскільки не перебував у близькому родинному зв'язку з померлим, не проживав разом із ним, а близькі родині не повідомили про його смерть. Просив визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] - три місяці після набрання рішенням суду законної сили. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила позов задовольнити. Представник відповідача у судове засідання з'явилася. Позовні вимоги не визнала. Суду пояснила, що причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку звернення із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори є неповажними. Крім того, за твердженням позивача, є ще родичі, про яких він нічого не знає. Просила у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] уклав 08.11.2005 року заповіт на ім'я [PERSON], яким заповідав йому земельну ділянку площею 0,0022 га, яка розташована на території Індустріального району [ADDRESS] та гараж [ADDRESS]. [PERSON] помер, згідно Свідоцтва про смерть, [INFO]. У встановлений законом 6-ти місячний строк позивач до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звернувся. Згідно довідки Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори № 1171/01-16 від 05.05.2014 року спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася. Згідно ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подачі ним заяви про прийняття спадщини. У зв'язку з тим, що позивач у позові та представник позивача у судовому засіданні не надали суду доказів поважності причини пропуску строку для подачі заяви про прийняття спадщини, суд вважає можливим відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати несе позивач.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-29 00:00:00

У березні 2014 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 30.04.2011 р. відділом РАГСу Дніпровського РУЮ у м. Києві було укладено шлюб з відповідачем, а/з № 568. Від шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] Зі слів позивача, з 28.01.2014 р. сторони не мешкають разом, ведуть окреме господарство та не підтримують шлюбних стосунків. Посилаючись на зазначене, позивач просив розірвати шлюб із відповідачем [PERSON] Також позивач вказала, що так як вони не мешкають разом, і дитина мешкає із нею, тому просить суд стягнути з відповідача на свою користь 2000 грн. до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні представник позивача подав до суду заяву щодо підтримки позовних вимог та винесення заочного рішення. Відповідач у судове засіданні не з'явився. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що між сторонами було зареєстровано шлюб 30.04.2011 р. відділом РАГСу Дніпровського РУЮ у м. Києві, а/з № 568. Від шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] Як з'ясував суд, із 28.01.2014 р. сторони не мешкають разом, ведуть окреме господарство та не підтримують шлюбних стосунків. Посилаючись на зазначене, позивач просив розірвати шлюб із відповідачем [PERSON] За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог щодо розірвання шлюбу та зміни прізвище позивача після розірвання шлюбу. В матеріалах справи є також копія свідоцтва про народження дитини [PERSON] [INFO] (а.с. 8) з якого вбачається‚ що батьками є відповідач та позивачка. Як було з'ясовано у судовому засіданні, із січня 2014 р. відповідач не утримує дитину. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд на підставі викладеного ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 200 СК України. Відповідно до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у розмірі 1500 грн. заробітку відповідача на місяць прийнятним. Таким чином‚ позовні вимоги позивача [PERSON] у судовому засіданні щодо стягнення аліментів також знайшли своє часткове підтвердження. Суд також вважає за доцільне стягнути із відповідача [PERSON] на користь позивача суму судового збору у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

У березні 2014р. позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування на спадкове майно, що складається з 4/100 частки домоволодіння [ADDRESS], посилаючись в обґрунтування вимог на те, що вона є дочкою [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина, але отримати належну їй частку в спадковому майні вона не змогла, у зв'язку з відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів, які підтверджують право власності на спадкове майно. У судовому засіданні позивач вимоги підтримала, просила їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини. Представник відповідача в судове засідання не з'явився,про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причин неявки суду не повідомив. Третя особа в судове засідання свого представника не направила, надала до суду заяву, в якій проти позову не заперечила, просила розглянути справу за її відсутністю. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що позивач [PERSON] відповідно до наданих копій свідоцтв про народження є дочкою [PERSON], померлої [INFO] Остання постійно проживала у [ADDRESS], 4/100 частини якого належали померлій на праві власності. Після смерті [PERSON] її дочка заявила про прийняття спадщини матері та 26.03.2014р. просила нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину. Проте, постановою державного нотаріуса Третьої Миколаївської державної нотаріальної контори від 26.03.2014р про відмову у вчиненні нотаріальної дії відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку домоволодіння, з підстав не надання нею правовстановлюючих документів (оригіналів), що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. В той ж час в справі є докази, які говорять, про належність спадкодавцеві на праві власності 4/100 частин домоволодіння: довідка БТІ від 14.03.2014р., дані інформаційної довідки з державного реєстру прав власності віл 14.05.2014р., копія договору купівлі-продажу від 12.10.1985р., документи спадкової справи померлої [PERSON] Відповідно до заповіту, позивачу [PERSON] її матір заповіла належні їй на праві власності 11/200 частин домоволодіння, розташованих в [ADDRESS]. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її; незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За встановлених обставин та правових норм суд приходить до висновку, що після смерті [PERSON] її дочка позивачка [PERSON], як єдина спадкоємиця, прийняла спадщину за заповітом, мала отримати свідоцтво на спадщину. В свою чергу, правовстановлюючі документи, а саме: оригінал свідоцтва про право власності, видане Миколаївської міською радою 28.03.2002р. втрачено спадкодавцем. Та оскільки отримати дублікат вказаного документу позивач не має можливості, а нотаріус відмовляє у видачі свідоцтва про право власності на частку домоволодіння, право власності на це майно як за спадкоємцем слід визнати за позивачем у судовому порядку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-21 00:00:00

У березні 2014 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], та 1/4 на своє утримання, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, яка проживає з нею та на утримання також її самої, як матері дитини. Позивач надала заяву про підтримку позову, а також про розгляд справи у її відсутність. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчать довідки поштового відділення № 47 м. Кривого Рогу, де може проживати відповідач за даними позивача та Миколаївської області про закінчення терміну зберігання та те, що адресат за вказаною адресою не проживає. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає ст. ст. 169, 224 ЦПК України. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем, та не надає матеріальної допомоги на їх утримання, що відповідно до ст. ст. 84, 180 СК України, є підставою для стягнення аліментів, розмір яких суд визначає згідно до ст. ст. 80, 182, 183 СК України по 1/4 частині доходів відповідача для позивача та дитини (а.с. 6, 7, 8). На підставі викладеного,

Outcome: approved