Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-12 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що дитина проживає з нею, [PERSON] не приймає участі в утриманні дитини. Ухвалою від 13.03.2019 р. постановлено звернутись до компетентного суду Російської Федерації з судовим дорученням про надання правової допомоги, а саме - доручено компетентному суду Російської Федерації вручити [PERSON] копії документів та допитати [PERSON] як відповідача для з`ясування питань: 1) чи визнає він позов, якщо не визнає - то з яких підстав? 2) які пояснення він бажає надати з приводу позову? 3) чи бажає він брати участь в судовому розгляді справи, якщо ні, то чи згоден він, що б справа розглядалась за його відсутності? Головним територіальним управлінням юстиції у Житомирській області повернуто без виконання доручення Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області щодо проведення окремих процесуальних дій та вручення судових документів [PERSON] , та надіслано повідомлення, що судові документи не вручені у зв`язку з неявкою відповідача на виклики суду в судові засідання, що призначені на 20.05.2019 р., 31.05.2019 р. та 06.06.2019 р. (а. с. 13, 19, 20). Ухвалою від 02.09.2019 р. поновлено провадження у справі. Таким чином Суду не відома позиція [PERSON] щодо позову. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] з 08.09.2007 р. перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками дитини - [PERSON] , який народився [INFO] , та проживає разом з [PERSON] (а. с. 8, 9, 10). Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином [PERSON] зобов`язаний утримувати свого сина до досягнення ним повноліття. Частинам першою - третьою статті 181 Сімейного кодексу України встановлено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Згідно з частиною першою статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Зважаючи на звернення [PERSON] з позовом з вимогою про стягнення на її користь з [PERSON] аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, з урахування того, що [PERSON] не повідомив, з посиланням на докази, обставин, які мають враховуватись при визначенні розміру аліментів, Суд вважає, що розмір аліментів може бути визначено у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу) щомісячно, тобто у розмірі, у якому просить [PERSON] . Частиною першою статті 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що наявні законні підстави для задоволення позову [PERSON] . При цьому Суд не визначає мінімальний розмір аліментів, оскільки такийвстановлюється законом, а не судовим рішенням, про що зазначено у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.09.2018 р. у справі № 459/2181/17 (http://reyestr.court.gov.ua/Review/76596523). Пунктом 1 частини першої статті 430 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Тобто рішення підлягає допуску до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved