overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до Чортківської міської ради Тернопільської області, третьої особи Чортківської районної державної нотаріальної контори про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві вона вказала, що [INFO] помер її батько [PERSON], [INFO] померла [PERSON]. 25 вересня 2014 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті спадкодавців. Не успадкованою залишилась земельна ділянка площею 0,0784 га по [ADDRESS]. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку Чортківська районна державна нотаріальна контора відмовила позивачці, так як [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтво про право на спадщину за законом на дану земельну ділянку після смерті [PERSON], але не виготовили на себе новий державний акт і не зареєстрували право власності. Тому [PERSON] просить визнати за нею право власності на вищезазначену земельну ділянку в порядку спадкування майна за законом після смерті [PERSON] та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, просила справу розглядати за її відсутності. Представник відповідача Чортківської міської ради Тернопільської області в судове засідання не з'явився, з міської ради надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника, не заперечують щодо задоволення позовної заяви. Представник третьої особи - Чортківської районної державної нотаріальної контори в судове засідання не з'явився, від третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника. Суд, дослідивши письмові докази в справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить їй з часу її відкриття. Враховуючи наведене, суд вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на земельну ділянку, задовольнивши позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-03 00:00:00

у вересні 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. В шлюбі дітей не мають. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що спільне життя не склалося, в них різні характери, різні погляди на сімейне життя, вони часто сварились. Сімейні відносини вони припинили, проживають окремо, шлюб існує лише формально. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з'явився, не повідомив про поважні причини неявки. У зв'язку з чим, відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 08 січня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). В шлюбі дітей не мають . В даний час сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після реєстрації шлюбу позивачка своє прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-28 00:00:00

у вересні 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. В шлюбі мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що спільне життя в них не склалося, не теперішній час вони проживають окремо. Після розірвання шлюбу просила залишити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. Позивачка у суді позов підтримала, просила його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи, до суду не з'явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Заслухавши позивачку, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України встановлює, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 січня 2012 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають одну малолітню дитину: [PERSON], яка народилась [INFO] (а.с. 6). Сторони проживають окремо, примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

у вересні 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. В шлюбі мають одну малолітню дитину. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що вони часто сварились, з'ясовували стосунки, унаслідок чого в серпні 2014 року припинили шлюбні відносини і з того часу разом не проживають. Під час розгляду справи позивачка просила задовольнити позов. Відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, частина 1 ст.110 СК України встановлюють, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 15 січня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.6). В шлюбі мають одну малолітню дитину: [PERSON], який народився [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.7). Дитина проживає з позивачкою. З пояснень сторін встановлено, що вони часто сварилися, з'ясовували стосунки, унаслідок чого з серпня 2014 року припинили шлюбні відносини і разом не проживають, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

у вересні 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними; після розірвання шлюбу відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON]. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що сімейне життя не склалося, в них різні погляди на сімейне життя, вони не могли дійти спільної думки у вирішенні важливих питань, тому часто сварились. В даний час сторони припинили сімейні відносини, проживають окремо, дитина проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Позивачка під час розгляду справи позов підтримала та погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з'явився, не повідомив про поважні причини неявки. У зв'язку з чим, відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 25 березня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.6). В шлюбі мають одну малолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с.5). Сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

у вересні 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище [PERSON]. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що сімейне життя не склалося, в них різні характери, різні погляди на сімейне життя, вони часто сварились. Спільних дітей не мають. Позивачка під час розгляду справи позов підтримала та погодилась на заочний розгляд справи. Відповідач, який був належним чином повідомлений про дату, час та місце слухання справи, до суду не з'явився, не повідомив про поважні причини неявки. У зв'язку з чим, відповідно до ст.ст.224-225 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши позивачку, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 20 листопада 1999 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). Від шлюбу дітей не мають. Півроку потому сторони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

у вересні 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними та відновити їй дошлюбне прізвище - [PERSON]. В шлюбі мають двох малолітніх дітей. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що їхні з відповідачем стосунки поступово погіршувались, унаслідок чого в вересні 2013 року припинили шлюбні відносини і з того часу разом не проживають. В судовому засіданні позивачка просила задовольнити позов. Відповідач позов визнав, не заперечував проти розірвання шлюбу. Заслухавши сторони, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частина 3 ст. 105, частина 1 ст.110 СК України встановлюють, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Частина 1 ст.112 СК України визначає, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони зареєстрували шлюб 11 листопада 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу (а.с.5). В шлюбі мають двох малолітніх дітей: [PERSON], який народився [INFO] року, та [PERSON], який народився [INFO] року, що підтверджується свідоцтвами про народження дітей (а.с.6-7). Діти проживають з позивачкою. З пояснень сторін встановлено, що вони часто сварилися, з'ясовували стосунки, унаслідок чого з вересня 2013 року припинили шлюбні відносини і разом не проживають, за цей час примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-02 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємицею за законом після смерті [INFO] [PERSON], якому належала на праві власності земельна ділянка площею 0,06 га для ведення садівництва, розташована на території Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області. У зв'язку із відсутністю відомостей про земельну ділянку в Державному реєстрі земель, вона позбавлена можливості оформити свої спадкові права. Тому просила визнати за нею в порядку спадкування право власності на зазначену земельну ділянку. В судове засідання позивачка не з'явилась, просила слухати справу без її участі, позов підтримує. Представники відповідачів Клавдієво-Тарасівської селищної ради Бородянського району Київської області, Управління Держгеокадастру у Бородянському районі Київської області в судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Рева Наталія Іванівна в судове засідання не з'явилась, надіслала пояснення по справі за якими позов підтримала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла його дочка [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.5), про народження, про укладення шлюбу (а.с.10,11), листом нотаріуса (а.с.26). На підставі рішення Клавдієво-Тарасівської селищної ради №32/37 від 7 серпня 1995 року [PERSON] виданий державний акт (а.с.6) на право власності на земельну ділянку площею 0,06 га для ведення садівництва, що розташована на території Клавдієво-Тарасівської селищної ради, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №108. Управління Держземагентства у Бородянському районі Київської області своїм листом від 04 серпня 2015 року (а.с.14) повідомило позивача про неможливість надання витягу з Державного земельного кадастру, необхідного для оформлення спадщини, у зв'язку з відсутністю в Державному реєстрі земель відомостей про земельну ділянку. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. Оскільки за життя [PERSON] мав у власності спірну земельну ділянку, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є спадкоємицею за законом після смерті батька - [PERSON], який помер [INFO]. Після його смерті відкрилась спадщина на будинковолодіння по [ADDRESS]. Оскільки оригінал свідоцтва про право власності померлого на вказаний будинок нею не надано, нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. Тому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на будинковолодіння [ADDRESS]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач - Немішаївська селищна рада в судове засідання представника не направила, просила слухати справу без їх участі. Третя особа - Бородянська районна державна нотаріальна контора в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Третя особа - Державна реєстраційна служба Бородянського районного управління юстиції в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу без її участі. Вислухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON], після смерті якого спадщину прийняла позивачка [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть, про народження (а.с.6-7), листом нотаріуса (а.с.16). Домоволодіння по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], що підтверджується копією дублікату свідоцтва про право власності на нерухоме майно (а.с.8). Листом від 19 вересня 2014 року (а.с.16) державний нотаріус Бородянської районної державної нотаріальної контори повідомив про неможливість видачі свідоцтва про право на спадщину житловий будинок [ADDRESS] оскільки відсутній оригінал свідоцтва про право власності померлого на вказаний будинок. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Оскільки будинок по [ADDRESS] належить на праві власності [PERSON], то суд задовольняючи позовні вимоги, вважає за необхідне визнати за позивачкою право власності на нього у порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-15 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулась до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 09 жовтня 1999 року перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Через несумісність характерів та різних поглядів на життя між ними постійно виникають сварки і скандали. Відповідач перестав турбуватися про побудову сімейних відносин на почуттях любові, поваги та взаємодопомоги. Протягом двох останніх років вони не підтримують шлюбних відносин і не ведуть спільного господарства. Відповідач не надає коштів на утримання доньки, вона проживає разом з нею і знаходиться на її повному утриманні. Тому просила шлюб з відповідачем розірвати та стягнути з нього на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, позов підтримала, проти примирення заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов визнав. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 09 жовтня 1999 року перебувають в шлюбі зареєстрованому Ленінським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.9). Від цього шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка перебуває на утриманні позивачки, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с.11), актом депутата № 261 від 08 вересня 2014 року (а.с.14) та визнається сторонами. Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки позивачка позов підтримала, а відповідач позов визнав і визнання позову не порушує права інших осіб, то суд вважає за необхідне позов задовольнити, шлюб між сторонами розірвати та задовольнити позовні вимоги про стягнення аліментів.

Outcome: approved