Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Погорільської сільської ради Теплицького району про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями після смерті [PERSON], який помер 26 жовтня 2014 року в с.Погоріла Теплицького району Вінницької області. Вказала, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку з господарськими будівлями, які розташовані по вул.Пушкінській,12 в с.Погоріла Теплицького району. Вона являється спадкоємцем за заповітом, своєчасно прийняла спадщину, однак, оформити свої спадкові права в нотаріальній конторі не має можливості через відсутність реєстрації права власності на дане будинковолодіння та відсутність правовстановлюючих документів, що засвідчують право власності [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не зявилась, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Погорільської сільської ради Теплицького району в судове засідання не зявився, на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у відсутність представників сільської ради, вимоги [PERSON] визнають. Згідно з ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та оцінивши докази, суд вважає, що позов про визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями в порядку спадкування за заповітом доведений і обґрунтований, тому підлягає задоволенню. [PERSON] помер 26 жовтня 2014 року в с.Погоріла Теплицького району Вінницької області, що підтверджується відповідним свідоцтвом(а.с.9). Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], який 08 жовтня 2012 року склав заповіт, посвідчений Погорільською сільською радою Теплицького району, яким заповів позивачеві все своє майно(а.с.8). До складу спадкового майна входить житловий будинок, розташований по вул.Пушкінській,12 в с.Погоріла Теплицького району. Станом на 15 квітня 1991 року житловий будинок відносився до суспільної групи колгоспних дворів, і належав на праві власності [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою виконавчого комітету Погорільської сільської ради №55 від 03 лютого 2015 року(а.с.10). [PERSON] був сином [PERSON], що підтверджується відповідним свідоцтвом про народження(ак.с.6). [PERSON] померла 22 жовтня 1991 року в с.Погоріла Теплицького району, що підтверджується відповідним свідоцтвом(а.с.7). Проектно-планувальна документація на забудову та правовстановлюючі документи, що засвідчують право власності [PERSON] на будинковолодіння по вул.Пушкінській,12 в с.Погоріла Теплицького району, відсутні. Відповідно до положень Технічних вказівок по веденню книжок по господарського обліку в сільських радах, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 27.06.1972 року, Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених Центральним статистичним управлінням при [PERSON] СРСР 12.05.1985 року №5-24/26, суспільна група господарства переважно встановлюється залежно від роду занять глави сім'ї за їхньою взаємною згодою. Залежно від роду занять глави сім'ї господарство відноситься до суспільної групи колгоспників, робочих, службовців, кустарів чи селян-одноосібників. Виняток із загального правила складають господарства, в яких проживають працюючі члени колгоспу. Правовідносини між сторонами регулюються Книгою шостою Цивільного кодексу України: ст.1216 ЦК України визначає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків(спадщини) від фізичної особи, яка померла(спадкодавця), до інших осіб(спадкоємців); ст.1218 ЦК України встановлює, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті; ч.1 ст.1221 ЦК України передбачає, що місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Позивач [PERSON] в установлений законом строк звернулась до нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON], державним нотаріусом Теплицького державної нотаріальної контори заведено спадкову справу №9, постановою державного нотаріуса [PERSON] від 31 серпня 2016 року позивачеві було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу. Відповідно до п. 23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» у разі - 2 - відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно Цивільного кодексу України особа, яка вважає, що її речові права порушені, має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності ( ст. 392 ЦК України). Статтею 16 ЦК України передбачено, що звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту. Оскільки, [PERSON] здійснював за життя повноваження власника будинку без отримання правовстановлюючих документів на будинок, його право власності на даний будинок підтверджується записом в погосподарській книзі Погорільської сільської ради, тому з метою захисту прав спадкоємців на спадщину після померлого [PERSON] суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved