Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом в інтересах малолітньої дитини [PERSON], [INFO] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів, посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини. В своїй позовній заяві позивач посилається на те, що гр.. [PERSON] є матір'ю малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. 03.09.2014 року [PERSON] було влаштовано до Миколаївського обласного будинку дитини, згідно з розпорядження Новоодеської райдержадміністрації від 21.08.2014 року № 221-р, на підставі заяви матері дитини. Влаштуванню дитини, передувало те, що у матері дитини було відсутнє житло. Гр. [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов'язків. Так, за весь час перебування дитини в закладі, мати жодного разу не провідала свого сина, не цікавиться його життям та здоров'ям. Відповідачка перебувала під соціальним супроводом НРЦСССДМ, але позитивного висновку для себе не зробила, на зауваження не реагувала. Посилаючись на вищевикладене позивач просив позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її сина [PERSON], [INFO]. та стягнути аліменти на утримання дитини. Представникпозивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина. Відповідач в судові засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи. Прокурор в судовому засіданні пояснив, що не заперечує проти позбавлення [PERSON],. батьківських прав відносно її сина, так як відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків внаслідок чого порушено права дитини. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи судом встановлено наступне. Згідно копії свідоцтва про народження [NUMBER] від 07.08.2014 року виданого ВДРАЦС Новоодеського РУЮ у Миколаївській області, у гр.. [PERSON] народилась дитина - [PERSON], [INFO], про що 07.08.2014 року складено відповідний актовий запис за № 93. Відомості про батька дитини внесені до державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного Кодексу України. Майже з самого народження, а саме з вересня 2014 року, малолітній [PERSON] перебуває Миколаївського обласного будинку дитини. Так, 03.09.2014 року, на підставі розпорядження Новоодеської РДА від 21.08.2014 року за № 221-р, [PERSON]був влаштований до Миколаївського обласного будинку дитини на підставі заяви його матері - [PERSON] Влаштуванню дитини до Миколаївського обласного будинку дитини передувало те, що за місцем проживання відповідача відсутні належні житлово-побутові умови для новонародженої дитини. З довідки № 03-150-04 від 03.02.2015 року головного лікаря Миколаївського обласного будинку дитини [PERSON] вбачається, що з 03.09.2014 року малолітній [PERSON], [INFO], перебуває на повному державному забезпеченні. За весь час перебування дитини в закладі його мати - [PERSON], жодного разу не відвідала, долею дитини не цікавилась. З моменту влаштування дитини до будинку дитини, відповідач не створила належних умов для проживання сина, в будинку нею так і не був зроблений ремонт, в будинку відсутні речі першої необхідності, відповідач не працевлаштована і не має наміру знайти роботу, що знайшло своє підтвердження у висновку Новоодеської РДА за №312/15-34/02 від 24.03.2015 року, акті соціального інспектування за № 160 від 20.08.2014 року, в інших матеріалах справи. Як вбачається з витягу з протоколу від 17.03.2015 року № 3 відповідач [PERSON] запрошувалася на Комісію з питань захисту дітей при Новоодеській РДА з питань, що стосуються її дитини. Незважаючи на всі вжиті заходи органами опіки та піклування, [PERSON] не зробила для себе належних висновків, не виявивши бажання займатися вихованням свого сина, не почала надавати і не надає йому ніякої матеріальної допомоги, не цікавиться його долею, станом здоров'я, розвитком, душевним станом, умовами проживання, хоча відповідно до ст.180 СК України, відповідач зобов'язана надавати таку допомогу дитині і зобов'язана її утримувати, займатися її вихованням. Всі досліджені в судовому засіданні фактичні обставини справи, досліджені матеріали справи, підтверджують пояснення представника позивача і повідані ним факти ухилення відповідача від виконання свого батьківського обов'язку, свідчать про те, що відповідач дійсно ухиляється від виконання свого батьківського обов'язку по вихованню та утриманню свого сина [PERSON]. Внаслідок таких безвідповідальних дій відповідача, дитина позбавлена батьківської уваги, турботи та любові. Безвідповідальними діями відповідача, внаслідок її ухилення від виконання свого батьківського обов'язку, завдається шкода правам та інтересам малолітнього [PERSON]. Суд зазначає, що права та інтересам малолітньої дитини, захищаються Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР України №789-ХХІІ від 27.02.1991 року, Європейською Конвенцією про здійснення прав дітей(Страсбург, 08.09.1995р), національним законодавством, в тому числі ст.ст. 150,152-153,155 СК України. Враховуючи той факт, що відповідач, зайнявши пасивну позицію, проявивши бездіяльність, просто ухиляється від виконання батьківських обов'язків, вона цим саме порушує права та інтереси свого сина, шкодить його правам та інтересам. За таких обставин, суд приходить до висновку, що на підставі ст.ст.155ч.4, 164 ч.1 п.2 СК України, мірою юридичної відповідальності відповідача за умисне невиконання нею батьківських обов'язків буде необхідність позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] . Відповідно до вимог ст.ст. 180-181,183 СК України з відповідача, в зв'язку з її ухилянням від виконання батьківських обов'язків по утриманню сина, слід стягнути аліменти. Тому, з урахуванням цих обставин, та у відповідності з позовними вимогами, на думку суду, з відповідача, слід стягнути на користь установи чи фізичної особи, на утримання якої буде переданий [PERSON], аліменти на його утримання, в розмірі ? частки її заробітку (доходу), щомісяця, і до повноліття дитини, але не менше 30% встановленого законодавством прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. У відповідності з вимогами ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з відповідача з моменту подачі до суду позову, тобто з 30 березня 2015 року і на підставі п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України, рішення в цій частині, підлягає обов'язковому негайному виконанню у межах стягнення суми платежу за один місяць. У відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243, 60 гривні.

Outcome: approved