overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позову зазначив, що 16 лютого 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №BISiVIP00013235, відповідно до якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 14000,00 грн. на поточні потреби. Відповідач зобов'язався повернути кредит до 16 лютого 2014 року включно. Позичальник зобов'язання за кредитним договором не виконує, в зв'язку з чим, станом на 03 березня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 16 128 грн. 98 коп., яку позивач та судові витрати просив стягнути з відповідача. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 16 лютого 2011 року між ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний Банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №BISiVIP00013235, відповідно до якого банк надав відповідачу [PERSON] кредит в розмірі 14000,00 грн. на поточні потреби. Відповідач зобов'язався повернути кредит до 16 лютого 2014 року включно. Проте, в порушення умов кредитного договору, відповідач [PERSON] свої зобов'язання не виконує, допустив прострочення повернення кредиту і сплати відсотків за його користування, внаслідок чого за ним станом на 03 березня 2014 року виникла заборгованість в розмірі 16 128,98 грн., яка складається з наступного: 10354,31 грн. - заборгованість по кредиту; 1190,92 грн. - заборгованість по процентам; 2838,39 грн. - заборгованість по комісії; 1745,36 грн. - штраф, що підтверджується розрахунком заборгованості за кредитним договором. Таким чином, з огляду на наведене та з урахуванням того, що на виконання ст. 625 ЦК боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню в повному обсязі. За таких обставин, з відповідача [PERSON], на користь позивача підлягає стягненню заборгованість в сумі 16128,98 грн. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також підлягає стягненню на користь позивача судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-14 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому посилається на те, що 15.11.2011 року між ним та [PERSON] було укладено кредитний договір №С77.173.70585, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 15 962,00 грн., зі сплатою 18,00% річних, строком на тридцять місяців. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим виникла заборгованість за сумою кредиту, яка складає 45 683,44 грн. Просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 45 683,44 грн., та сплачений судовий збір у розмірі 456,83 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, до суду надав заяву, в якій просив розглядати справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 15.11.2011 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір №С77.173.70585, відповідно до умов якого останній отримав кредит у сумі 15 962,00 грн., зі сплатою 18,00% річних, строком на тридцять місяців. Відповідач свої зобов'язання за кредитним договором не виконує у зв'язку з чим станом на 08.01.2014 року виникла заборгованість за сумою кредиту, яка становить 45 683,44 грн., та складається з: основний борг - 4 809,27 грн., прострочений борг - 8 939,66 грн., прострочені проценти - 9 617,62 грн., строкові проценти - 162,72 грн., нарахована плата за обслуговування кредиту - 251,40 грн., пеня за несвоєчасне погашення платежів - 21 902,77 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Виходячи із вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України із відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 456,83 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до Виконавчого комітету Маріупольської міської ради про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування, в якому зазначив, що [INFO] помер його дід [PERSON] та після його смерті відкрилась спадщина на земельну ділянку [ADDRESS], яка належала йому на праві державного акту на право особистої власності на землю. Після смерті діда, спадкоємцем першої черги була його дочка [PERSON], яка отримала в нотаріальній конторі 25 листопада 2008 року свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку, однак померла [INFO] та не встигла завершити державну реєстрацію свого права власності на земельну ділянку. Після смерті [PERSON] спадкоємцями є її син, позивач по справі [PERSON] та її чоловік [PERSON], який помер [INFO]. Отже, позивач звернувся до нотаріальної контори із заявою про отримання права власності на спадкове майно після померлих батьків, однак йому було відмовлено, оскільки ними не проведено реєстрацію права власності у встановленому законом порядку. Просить суд визнати за ним право власності по 1/2 частині земельної ділянки [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті померлих батьків. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Представник позивача [PERSON], яка діє на підставі договору, в судове засідання не з'явилась, надала суду заяву, в якій просить розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та постановити рішення на розсуд суду. Суд, враховуючи, що сторонами підтверджено факт отримання спадкоємицею [PERSON] після смерті її батька свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку [ADDRESS], однак не проведено процедуру державної реєстрації цих прав, а також, приймаючи до уваги, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, а за позивачем підлягає визнанню право власності на вказану земельну ділянку без дослідження доказів.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 04 червня 1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки сторони втратили почуття поваги та любові один до одного, крім того відповідач деякий час проживав з іншою жінкою, таким чином порушивши подружню вірність. З жовтня 2013 року подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 04 червня 1999 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис №261. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з жовтня 2013 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-24 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 06 серпня 1999 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки відповідач почав зловживати спиртними напоями, що привело до втрати поваги та любові. З березня 2014 року подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просила шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, надав нотаріально посвідчену заяву від 02 лютого 2014 року про розгляд справи у його відсутність, проти позову не заперечував. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 1999 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ялтинського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, актовий запис №39. Від даного шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з березня 2014 року Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 09 вересня 2006 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки між ними виникали суперечки, вони різні люди з різними поглядами на життя, що привело до втрати почуття поваги та любові. З вересня 2013 року подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, на задоволені позову наполягав. У судове засідання відповідач не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, проти задоволення позову не заперечувала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 09 вересня 2006 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №834. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з вересня 2013 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що з 27 червня 2003 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між сторонами припинені, оскільки виникали постійні суперечки, вони різні люди з різними поглядами на життя, що привело до втрати почуття поваги та любові. З січня 2014 року подружні стосунки та ведення спільного господарства припинені. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем, як подружжя, примирення і збереження шлюбу неможливе, а тому просив шлюб розірвати. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з прохання слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище - «[PERSON]». У судове засідання відповідач не з'явився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Вказані вище спірні правовідносини регулюються Сімейним кодексом України. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 27 червня 2003 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Амур-Нижньодніпровського районного управління юстиції м. Дніпропетровська, актовий запис №371. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені з січня 2014 року. Спільне господарство вони не ведуть. Заяв щодо застосування заходів до примирення сторони до суду не надали. За таких обставин суд дійшов висновку, що примирення сторін неможливе, подальше спільне життя сторін, як подружжя, і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, що мають істотне значення, тому позовні вимоги є обґрунтованими та, відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України, їх шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 09.11.2009 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачу був наданий кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті чого станом на 27.11.2013 року має заборгованість в сумі 8274,92 грн. Прохав стягнути з відповідача суму заборгованості та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча судом був повідомлений належним часом про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає, що судовий виклик було вручено йому належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором від 09.11.2009 року [PERSON] був наданий кредит шляхом відкриття відновлюваної відкличної кредитної лінії з платою за користування кредитними коштами в розмірі 19,9% річних (а. с. 7-11). З розрахунку заборгованості вбачається, що позивачкою було знято грошові кошти в сумі 8274,92 грн. (а. с. 5). На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-12 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про визнання її такою, що втратив право користування житловим приміщенням будинку [ADDRESS], посилаючись на те, що відповідачка з березня 2013 року не проживає у спірній квартирі без поважних причин, оплату за послуги не здійснює, речей відповідачки у квартирі немає. Просив визнати відповідачку такою, що втратила право користуватися будинком [ADDRESS], стягнути з відповідачки судові витрати. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про час і місце судового засідання повідомлений згідно правил ч. 9 ст. 74 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, показання свідків, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Як встановлено у судовому засіданні, позивачу на підставі договору купівлі-продажу від 10.09.1989 року належить на праві власності будинок [ADDRESS]. У будинку зареєстровані позивач та відповідачка, що підтверджується довідкою квартального комітету № 1-3 від 24 лютого 2014 року. Остання не проживає у спірному будинку з березня 2013 року. Позивач пояснив суду, що відповідачка пішла з будинку добровільно. Речей відповідачки у будинку немає. Не проживання відповідачки у будинку підтверджується показаннями свідків [PERSON] та [PERSON] Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Відповідно до ч. 4 ст. 156 ЖК України припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користуватися цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню на користь позивача з відповідачки судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial