Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-25 00:00:00

ТОВ « Фінансово-кредитний супермаркет» звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 91076, 31 грн. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначено, що між ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» та [PERSON] 22 червня 2016 року укладено договір № 1180493 про надання кредиту у розмірі 30000 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ « Фінансово-кредитний супермаркет» на рахунок [PERSON] . Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов`язалась своєчасно погашати кредит сплачувати фіксовану процентну ставку із розрахунком 28.00 річних від суми заборгованості. Пунктом 2.5. вказаних договором передбачено, що позичальник за обслуговування кредитом щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4,00 % від суми кредиту. Загальна сума щомісячного платежу складає 2441,00 грн. В результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, станом на 12 липня 2019 року складає 91 076, 31 ( тіло кредиту - 30 000, заборгованість по відсоткам 17 283,57 грн, заборгованість по комісії 29 664, 52 грн, заборгованість за штрафними санкціями 4 900, заборгованість по рахунку інфляцій 7 138,92, заборгованість 3 % річних 2089, 30 грн). Постановою Приморського районного суду м. Одеси від 09 серпня 2019 року провадження по справі відкрито в порядку спрощеного позовного провадження на 15 жовтня 2019 року. У судовому засіданні 15 жовтня 2019 року представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити у повному обсязі. У судовому засідання 15 жовтня 2019 року [PERSON] позовні вимоги визнала частково. Оголошено перерву на 26 листопада 2019 року, у зв`язку із заявленим клопотанням представником позивача про врегулювання спору мирним шляхом. У судовому засіданні 26 листопада 2019 року позивач підтримав позовні вимоги та просив суд задовольнити у повному обсязі. У судовому засіданні 26 листопада 2019 року [PERSON] позовні вимоги визнала. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, вислухавши думки сторін, прийнявши до уваги докази, наявні у матеріалах справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, суд вважає позовні вимоги ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет», що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ТОВ « Фінансово-кредитний супермаркет» та [PERSON] , укладено договір 22 червня 2016 року № 1180493 про надання кредиту у розмірі 30000 грн. для власних потреб на умовах строковості, зворотності, платності у безготівковій формі шляхом перерахування коштів з поточного рахунку ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» на рахунок [PERSON] . Відповідно до умов кредитного договору [PERSON] зобов`язалась своєчасно погашати кредит сплачувати фіксовану процентну ставку із розрахунком 28.00 річних від суми заборгованості. Пунктом 2.5. вказаних договором передбачено, що позичальник за обслуговування кредитом щомісячно сплачує комісійну винагороду у розмірі 4,00 % від суми кредиту. Загальна сума щомісячного платежу складає 2441,00 грн. В результаті невиконання умов кредитного договору, згідно наданих позивачем розрахунків, станом на 12 липня 2019 року складає 91 076, 31 ( тіло кредиту - 30 000, заборгованість по відсоткам 17 283,57 грн, заборгованість по комісії 29 664, 52 грн, заборгованість за штрафними санкціями 4 900, заборгованість по рахунку інфляцій 7 138,92, заборгованість 3 % річних 2089, 30 грн). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (Кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а Позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Встановленим та не оспореним сторонами є той факт, що ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» свій обов`язок по наданню кредиту виконав, а [PERSON] свої зобов`язання по поверненню кредиту, процентів не виконував, що є порушенням умов Договору кредиту. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов`язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов`язку не встановлений, або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу, а також розмір процентів встановлений договором. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно з якою договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією зі сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно наданого позивачем розрахунку, станом на станом на 12 липня 2019 року складає 91 076, 31 ( тіло кредиту - 30 000, заборгованість по відсоткам 17 283,57 грн, заборгованість по комісії 29 664, 52 грн, заборгованість за штрафними санкціями 4 900, заборгованість по рахунку інфляцій 7 138,92, заборгованість 3 % річних 2089, 30 грн). Статтею 141 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з наданого платіжного доручення позивач за подання даного позову до суду, сплатив судовий збір в розмірі 1921 грн., що підлягає відшкодуванню, при цьому суд враховує роз`яснення надані Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. №39 постанови №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах». Отже, на підставі викладеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, виходячи з встановленого у судовому засіданні неналежного виконання відповідачем [PERSON] кредитних зобов`язань, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. ВСТАНОВИВ : На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved