Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У березні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «НОВОБУДОВА» (далі - ТОВ «НОВОБУДОВА») звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1) та [PERSON] (далі - відповідач-2) про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, у якому просить суд стягнути з відповідача-1 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 жовтня 2018 року по 01 липня 2019 року в розмірі 3 285,38 грн, 3% річних у розмірі 405,53 грн та індекс інфляції у розмірі 921 грн, а всього - 7 449,35 грн; стягнути з відповідача-2 заборгованість за надані житлово-комунальні послуги за період з 01 дистопада 2018 року по 01 липня 2019 року в розмірі 1 820,30 грн, 3% річних у розмірі 271,06 грн та індекс інфляції у розмірі 611,32 грн, а всього - 2 702,68 грн. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач здійснює експлуатацію та обслуговування житлового будинку за вищевказаною адресою. Позивачем безперебійно надаються житлово-комунальні послуги та послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, однак відповідачі не належним чином сплачують кошти за спожиті послуги, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. З огляду на викладене, а також в зв`язку з тим, що відповідачі ухиляється від добровільної сплати боргу, позивач змушений звернутись з позовом до суду про стягнення суми заборгованості в примусовому порядку з урахуванням 3 % річних та інфляційних втрат. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідачів направлялись ухвали про відкриття провадження та позовні заява з додатками, які були отримані останніми 23 квітня 2021 року, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Отже зважаючи на те, що судом вжито всіх можливих та розумних заходів щодо повідомлення відповідачів про розгляд справи за зареєстрованою їх адресою, та неподання у встановлений судом строк заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та/або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін та/або письмового відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами у відповідності з нормою частини п`ятої статті 279 ЦПК України. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що відповідно до рішення правління AT ХК «Київміськбуд» №164 від 15 липня 2004 року та Авізо №246 від 27 квітня 2005 року житловий будинок [ADDRESS] (далі - будинок) переданий ТОВ «НОВОБУДОВА» в експлуатацію та обслуговування. [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] у рівних частинах у будинку на підставі договору дарування квартири від 22 лютого 2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Делікатною Л. М. та зареєстровано у реєстрі за № 212. На підставі заяви про розірвання договорів з [PERSON] (матері відповідачів та попередньої власниці квартири) про надання житлово-комунальних послуг і надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води, гарячої води та водовідведення №236/54Б від 21 лютого 2012 року, від 31 грудня 2014 року, особовий рахунок було розділено між співвласниками, а саме, створено особові рахунки на кожного співвласника спірної квартири, а обов`язок по сплаті за спожиті житлово-комунальні послуги покладено на кожного співвласника квартири [ADDRESS] відповідно до їх частки в праві спільної часткової власності. 01 січня 2015 року між позивачем та відповідачем-1 було укладено договір №236/54-Б/1 про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території, згідно з пунктами 6, 12.1 а також пунктами 9, 17.1 укладеного того ж дня договору №236/54-Б/К/1 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої водії і водовід ведення, відповідач-1 зобов`язався оплачувати послуги в установлений договорами строк, який настає після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. 01 січня 2015 року між позивачем та відповідачем-2 було укладено договір №236/54-Б/К про падання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових території, згідно пунктами 6, 12.1 а також пунктами 9, 17.1 укладеного того ж дня договір №236/54-Б/К/1 про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної води та гарячої води і водовідведення, відповідач-2 зобов`язався оплачувати послуги в установлений договорами строк, який настає після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до пунктів 5, 12 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг; послуга з управління багатоквартирним будинком - результат господарської діяльності суб`єктів господарювання, спрямованої на забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку шляхом утримання і ремонту спільного майна багатоквартирного будинку та його прибудинкової території відповідно до умов договору. Однак, відповідачі не сплачують за спожиті ними житлово-комунальні послуги, чим спричиняють збитки позивачу. Відповідно до статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: 1) споживачі (індивідуальні та колективні); 2) управитель; 3) виконавці комунальних послуг. Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», управитель багатоквартирного будинку зобов`язаний забезпечувати належне утримання спільного майна багатоквартирного будинку та прибудинкової території відповідно до нормативних вимог і договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, від власного імені укладати з підрядниками необхідні договори про виконання окремих робіт та послуг. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач має право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно із пунктом 5 частиною другою статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Частиною першою статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. Статтею 151 Житлового кодексу Української РСР передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. За приписом статті 162 Житлового кодексу Української РСР плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими у встановленому порядку тарифами. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Згідно із пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, власник та наймач квартири зобов`язаний оплачувати надані житлово - комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Статтею 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. На підтвердження позову стороною позивача було надано розрахунки заборгованості відповідачів, відповідно до яких встановлено, що відповідач-1 не в повному обсязі вносила плату за отримані житлово-комунальні послуги в результаті чого за період із 01 жовтня 2018 року по 01 липня 2019 року включно утворилась заборгованість у розмірі 3 285,38 грн, а у відповідача-2 виникла заборгованість у розмірі 1 820,30 грн за період з 01 листопада 2018 року по 01 липня 2019 рку, у зв`язку з неповною оплатою за отримані житлово-комунальні послуги. Доказів належного виконання зобов`язань в частині сплати за надані житлово-комунальні послуги з боку відповідачів суду надано не було, як і не було надано докази на спростування розрахунку позивача. Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем була допущена технічна помилка при розрахунку основного боргу, оскільки останній просить суд стягнути з відповідача-1 заборгованість за житлово-комунальні послуги за період з 01 жовтня 2018 року по 01 березня 2021 року включно, що складає 7 449,35 грн, із них: основний борг за період з 01 жовтня 2018 року по 01 липня 2019 року - 3 285,38 грн; 3 % річних від простроченої суми - 405,53 грн та індекс інфляції - 921,00 грн. Однак, з матеріалів справи вбачається, зокрема, тексту позовної заяви та долучених до неї розрахунків заборгованості, що сума основного боргу складає 6 122,82 грн, який суд і бере за основу в рішенні. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що в ході розгляду справи було встановлено неналежне виконання відповідачами зобов`язань зі сплати житлово-комунальних послуг, доводи позову стороною відповідачів спростовані не були, а відтак позов в частині стягнення основної суми боргу є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню. В частині позовних вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних витрат суд зазначає наступне. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В матеріалах справи наявні достатні докази, надані стороною позивача, які вказують на належне надання відповідних житлово-комунальних послуг, та їх розмір, а також наявні докази, які вказують на несвоєчасну сплату відповідачами коштів за житлово-комунальні послуги. Законом прямо передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача-1 інфляційних витрат в сумі 921 грн та 3 % річних в сумі 405,53 грн і з відповідача-2 інфляційних витрат в сумі 611,32 грн та 3 % річних в сумі 271,06 грн за період наявності заборгованості та які розраховані позивачем при подачі позову до суду, ґрунтуються на вимогах закону, оскільки, мало місце прострочення виконання зобов`язань за вказаний період, доказів зворотному з боку відповідачів суду надано не було. З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат є також обґрунтованими та доведеними, а відтак підлягають задоволенню. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. За подання позовної заяви позивач сплатив судовий збір у розмірі 2 270,00 грн. Оскільки позов у відношенні до відповідача-1 задоволений на 73,38% (7449,35х100/10152,03), суд покладає на відповідача-1 судовий збір у розмірі 1 665,73 грн (2270х73,38%) та на відповідача-2 судовий збір у розмірі 604,27 грн відповідно. Враховуючи викладене та

Outcome: partial