Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що він із відповідачкою з 07.06.2014 року перебував у зареєстрованому шлюбі. [INFO] в них народився син [PERSON], [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 20.01.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Сторони однією сім'єю не проживають, відповідачка матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має постійну роботу та стабільний заробіток, що ставить його у скрутне матеріальне становище. Просив стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення дітьми повноліття. Позивач надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідачка надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позовні вимоги про стягнення з неї на утримання дітей аліментів в розмірі 1/3 частини щомісячно не визнала, згодна сплачувати аліменти на дітей, але ж у меншому розмірі передбаченому законом. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Встановлено, що 07.06.2014 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 20.01.2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки про склад сім'ї №1943 від 17.11.2016 року, виданої КСН «сел. Мирний» вбачається, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS], разом із неповнолітніми дітьми: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти знаходяться на утриманні батька. В матеріалах справи мається розписка [PERSON] від 09.11.2016 року, відповідно до якої остання вказала, що 26.07.2016 року вона пішла від чоловіка [PERSON] та не проживає з ним 3 місяці, діти проживають із чоловіком, який займається їх вихованням. Також бажає, щоб діти проживали саме з [PERSON] За довідкою від 11.04.2017 року №50, виданою Дошкільним навчальним закладом №149 встановлено, що син позивача [PERSON], [INFO], відвідує старшу групу №4 Комунального дошкільного навчального закладу комбінованого типу «Ясла-садок №149 «Сонечко». Сплата за харчування вноситься батьком щомісяця в сумі 250 грн. на рахунок Централізованої бухгалтерії Департаменту освіти Маріупольської міської ради. Відповідно до довідки №3783 від 24.04.2017 року, виданої ПрАТ «ММК імені Ілліча» вбачається, що відповідачка [PERSON] з 23.07.2012 року працює в цеху водопостачання, дільниця №6 з ремонту участкування та механізмів, механічна майстерня та має середньомісячну заробітну плату 5087,78 грн. За період з жовтня 2016 року по березень 2017 року їй нарахована заробітна плата в розмірі 30526,70 грн., виплачено 24488,22 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено спосіб утримування як для того з батьків з ким проживають діти так і для того який проживе окремо. Системний аналіз зазначених двох статей Кодексу дає змогу стверджувати, що обов'язок про утримання сумісних дітей законодавцем розділено на дві рівних частини, відтак при встановленні, як розміру аліментів так і розміру можливого їх зменшення, суд повинен врахувати і матеріальні статки та фінансові можливості іншого із батьків, який не є платником аліментів. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 ч.1 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно письмових матеріалів справи вбачається, що позивачка та відповідач обидва працевлаштовані, мають стабільний дохід, неповнолітні діти проживають з батьком, відповідачка не має на утриманні інших неповнолітніх дітей або осіб похилого віку, матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. При таких обставинах, суд вважає достатнім стягнути з відповідачки аліменти на утримання неповнолітніх синів у розмірі 1/3 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 24.03.2017 року. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а його при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідачки на користь держави в сумі 640,00 грн.

Outcome: approved