Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-24 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом, в якому просила суд розірвати договір довічного утримання від 24.12.2003 року, укладений між [PERSON] і [PERSON], який посвідчено 24.12.2003 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округ [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за номер 25017, відповідно до якого [PERSON] передала у власність набувача [PERSON] квартиру [ADDRESS]; скасувати рішення державного реєстратора КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі договору довічного утримання від 24.12.2003 року; скасувати рішення державного реєстратора КП КМР «Київське міське бюро технічної інвентаризації» про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину після померлої [PERSON]; визнати за [PERSON] (реєстраційний номер облікової картки платника податків - [NUMBER]) право власності на квартиру [ADDRESS]. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що позивач [PERSON], [INFO], з 15.12.1981 р. зареєстрована і постійно проживає в однокімнатній квартирі [ADDRESS], житловою площею 14,3 кв. м, загальною площею 28,9 кв. м, у будинку [ADDRESS]. Ця обставина підтверджується довідкою Житлово-будівельного кооперативу «Будівельник» від 23.05.2017 р. № 555. За позивачем [PERSON], 16.02.1993 р. Київським міським бюро технічної інвентаризації, на підставі довідки ЖБК «Будівельник» від 20.12.1992 р. № 87, було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS]. З 02.10.2006р. позивач [PERSON] є інвалідом II групи довічно, що підтверджується пенсійним посвідченням. В зв'язку з тим, що позивач через похилий вік та інвалідність потребує стороннього догляду, 24.12.2003 р. між мною і [PERSON] укладено договір довічного утримання. Зазначені вище обставини підтверджуються такими документами: -договором від 24.12.2003 р., укладеним між [PERSON] і [PERSON], який посвідчено 24.12.2003 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за номером 25017, -інформаційною довідкою від 23.01.2018 р. № 111447151 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна. Згідно з пунктом 1 вищевказаного договору довічного утримання [PERSON] передала у власність набувача [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Відповідно до пункту 3 зазначеного договору набувач зобов'язався надавати мені таке довічне утримання: *забезпечувати щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря) за раціоном, який складає дієтолог чи лікаря, при цьому сніданок має бути приготовлений не пізніше 10-ї години ранку, а вечеря - не пізніше 19 години; *забезпечувати придатним для носіння одягом та взуттям; *здійснювати догляд та надавати необхідну допомогу; *надавати побутові послуги (прання постільної білизни - один раз на 1( днів, послуги перукарні - один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо-відеотехніки); *забезпечувати потреби у відпочинку; *забезпечувати щомісячно відвідування театрів, філармонії, залу органне музики або інших концертних залів; *забезпечувати радіо-, телевізійним та телефонним зв'язком, щоденно (крім днів, коли видання не друкується) - газетою «Сьогодні» і не менше ніж одним журналом медичної тематики на тиждень; *забезпечувати щотижня готівкою в сумі, яка має бути не меншою одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; *забезпечувати належними лікувальними засобами та один раз на рік -санаторно-курортною путівкою в санаторій з лікування хвороб шлунково-кишкового тракту. Відповідно до пункту 4 вищевказаного договору грошова оцінка зазначених в договорі видів матеріального забезпечення на місяць визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат. Згідно з пунктом 7 договору у разі смерті набувача обов'язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужена за договором квартира. У разі відсутності у набувача спадкоємців або при їх відмові від договору довічного утримання квартира, що відчужується за умовою довічного утримання, повертається відчужувану. [PERSON], яка відповідно до договору мала довічно утримувати позивача [PERSON], з 22.01.2008 була зареєстрована у квартирі, яку позивач відчужила на її користь. Ця обставина підтверджується вищевказаною довідкою ЖБК «Будівельник» від 23.05.2017 № 555. Відповідно до цієї довідки [PERSON] померла [INFO] р., в зв'язку з чим 14.05.2009 р. була знята з реєстраційного обліку. Факт смерті [PERSON], яка настала [INFO] р., підтверджується свідоцтвом про її смерть від 23.03.2009 р.серії [NUMBER]. [PERSON], [INFO], прийняв спадщину після своєї померлої матері [PERSON] і в зв'язку з цим на підставі вищевказаного договору довічного утримання набув право власності на відчужену квартиру [ADDRESS]. Разом з тим [PERSON] після смерті [PERSON] і до теперішнього часу на порушення вищевказаного договору довічного утримання повністю відмовляється виконувати вищевказані обов'язки за цим договором. Згідно з випискою від 15.05.2017 р.№ 6527 із медичної карти стаціонарного хворого позивач [PERSON] потребую постійної сторонньої допомоги та нагляду. Оскільки [PERSON] є інвалідом 2 групи і потребує постійної сторонньої допомоги та догляду, а [PERSON] відмовився від договору довічного утримання, на даний час позивача доглядає і утримує її рідна сестра [PERSON], у зв'язку з вищевикладеними обставинами, позивач звернулася за захистом своїх прав до суду. Позивач та представник позивача у судовому засіданні підтримав обставини викладені в позовній заяві, позовні вимоги просив задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] повторно не з'явився, про день, час та місце судового засідання був повідомлений судом у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Судова повістка відповідачу направлялись за його зареєстрованим у встановленому порядку місцем проживання, але повернулась до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до вимог ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з'явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Третя особа [PERSON] не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Представники третіх осіб Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації», Департаменту з питань реєстрації Київської міської державної адміністрації у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлялись судом згідно норм процесуального законодавства. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, третьої особи, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи із наступного. В суді встановлено, що 24.12.2003 р., укладеним між [PERSON] і [PERSON], який посвідчено 24.12.2003 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] і зареєстровано в реєстрі за номером 25017. Згідно пунктом 1 вищевказаного договору довічного утримання [PERSON] передала у власність набувача [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Відповідно до пункту 3 зазначеного договору набувач зобов'язався надавати мені таке довічне утримання: *забезпечувати щоденним триразовим калорійним харчуванням (сніданок, обід і вечеря) за раціоном, який складає дієтолог чи лікаря, при цьому сніданок має бути приготовлений не пізніше 10-ї години ранку, а вечеря - не пізніше 19 години; *забезпечувати придатним для носіння одягом та взуттям; *здійснювати догляд та надавати необхідну допомогу; *надавати побутові послуги (прання постільної білизни - один раз на 1( днів, послуги перукарні - один раз на місяць, ремонт побутової, а також аудіо-відеотехніки); *забезпечувати потреби у відпочинку; *забезпечувати щомісячно відвідування театрів, філармонії, залу органне музики або інших концертних залів; *забезпечувати радіо-, телевізійним та телефонним зв'язком, щоденно (крім днів, коли видання не друкується) - газетою «Сьогодні» і не менше ніж одним журналом медичної тематики на тиждень; *забезпечувати щотижня готівкою в сумі, яка має бути не меншою одного неоподатковуваного мінімуму доходів громадян; *забезпечувати належними лікувальними засобами та один раз на рік -санаторно-курортною путівкою в санаторій з лікування хвороб шлунково-кишкового тракту. Відповідно до пункту 4 вищевказаного договору грошова оцінка зазначених в договорі видів матеріального забезпечення на місяць визначається в розмірі двох мінімальних заробітних плат. Згідно статті 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданого виконком Ковалівської сільської ради Немирівського району Вінницької області (а.с. 76). Згідно з пунктом 7 договору у разі смерті набувача обов'язки за договором переходять до тих спадкоємців, до яких перейде відчужена за договором квартира. У разі відсутності у набувача спадкоємців або при їх відмові від договору довічного утримання квартира, що відчужується за умовою довічного утримання, повертається відчужувану. За змістом статті 757 ЦК України, що встановлює правові наслідки смерті набувача, обов'язки набувача за договором довічного утримання (догляду) переходять до тих спадкоємців, до яких перейшло право власності на майно, що було передане відчужувачем. Таким чином, після смерті [PERSON] її обов'язки за Договором довічного утримання від 24.12.2003 року переходять до її спадкоємців. Відповідно до положень статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. За змістом ст.ст. 1218, 1268 ЦК України, обов'язки [PERSON], які не припинилися внаслідок її смерті, зокрема і її зобов'язання перед позивачем, перейшли до її спадкоємців з моменту відкриття спадщини, тобто відразу після смерті. Як убачається за матеріалами спадкової справи № 521/09 щодо майна померлої [PERSON], її спадкоємцем є син [PERSON] До складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON], входить в тому числі квартира [ADDRESS]. Позивач, як сторона договору довічного утримання, заперечуючи проти того, щоб відповідач [PERSON] здійснював за нею догляд та утримання, посилається на те, що із останнім у неї не склалися, [PERSON] не утримує її, коштів [PERSON] не дає, одягу, ліків та речей, потрібних у побуті, для неї не купляє, комунальні послуги за неї не сплачує, поводиться з нею грубо, часто її ображає. Крім того, допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду пояснив, що оплачує комунальні послуги за [PERSON], купляє речі потрібні в побуті. Також зазначив про те, що [PERSON] не доглядає та не піклується за [PERSON], грубо поводиться з нею, її ображає. Так, підстави припинення договору довічного утримання передбачені статтею 755 ЦК України, пункт перший частини 1 якої передбачає, що договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Вказана норма узгоджується із положеннями статті 627 ЦК України, яка передбачає, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За своїм характером договір довічного утримання є триваючим, тобто після передачі позивачем квартири у власність [PERSON], він не припинив свою дію, оскільки на набувача було покладено обов'язок довічно утримувати та (або) забезпечувати наглядом відчужувача. Таким чином, враховуючи, що Договір довічного утримання не припинився та є діючим, позивач, як відчужувач і сторона за договором, має визначене законом право заявити вимогу про розірвання цього договору з підстав, які позивач вважає поважними, в незалежності від вини осіб, до яких, як спадкоємців за померлим набувачем [PERSON], перейшли зобов'язання за договором. Таким чином убачається, що передавши у власність іншої особи своє житло, позивач на даний час не отримує того, на що розраховувала при укладенні Договору довічного утримання від 24.12.2003 року, а тому дана обставина є підставою для розірвання вказаного договору на підставі п. 1 ч. 1 ст. 755 ЦК України, за вимогою відчужувача, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини. Згідно положень частини першої статті 756 ЦК України, у разі розірвання договору довічного утримання (догляду) у зв'язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов'язків за договором, відчужувач набуває право власності на майно, яке було ним передане, і має право вимагати його повернення. Положеннями статті 652 ЦК України визначається, що у разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання. Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах. Якщо сторони не досягли згоди щодо приведення договору у відповідність з обставинами, які істотно змінились, або щодо його розірвання, договір може бути розірваний, а з підстав, встановлених частиною четвертою цієї статті, - змінений за рішенням суду на вимогу заінтересованої сторони за наявності одночасно таких умов: 1) в момент укладення договору сторони виходили з того, що така зміна обставин не настане; 2) зміна обставин зумовлена причинами, які заінтересована сторона не могла усунути після їх виникнення при всій турботливості та обачності, які від неї вимагалися; 3) виконання договору порушило б співвідношення майнових інтересів сторін і позбавило б заінтересовану сторону того, на що вона розраховувала при укладенні договору; 4) із суті договору або звичаїв ділового обороту не випливає, що ризик зміни обставин несе заінтересована сторона. Таким чином із викладених вище обставин убачається, що смерть [PERSON] та перехід її договірних зобов'язань до спадкоємця, є для позивача істотною зміною тих обставин, якими вона керувалася при укладенні Договору. Вказана зміна була для позивача непередбачуваною та неочікуваною. Подальше виконання Договору спадкоємцем [PERSON] позбавлятиме позивача в значній мірі того, на що вона розраховувала при укладенні договору із померлою. Таким чином, викладені обставини та доводи є підставою для розірвання Договору довічного утримання від 24.12.2003 р., у зв'язку з істотною зміною обставин, як передбачено статтями 652, 755 ЦК України. Відповідно до ст. 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), кожна особа має право, в порядку встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені статтею 16 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). За змістом положень ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності. Системний аналіз наведених вимог закону дає підстави зробити висновок про те, що закон покладає обов'язок доказування на сторони у справі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] в повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved