Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-15 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті його матері [PERSON], [INFO], яка померла 09 жовтня 2015 року в центральній міській клінічній лікарні «Енергетик» м. Донецька В обґрунтування заяви зазначив, що 10.10.2015р. лікарем «КУ «Міська клінічна лікарня Енергетик м. Донецька» було складено довідку про причину смерті та лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] В лютому 2016р. заявник звернувся до відділу ДРАЦС по м. Бердянську з заявою про видачу свідоцтва про смерть [PERSON] для реєстрації факту смерті. Однак 11.02.2016р. йому було відмовлено у здійснені реєстрації смерті матері на підставі того, що лікарське свідоцтво про смерть не є документом. виданим українським органом охорони здоров»я, а відповідно не може вважатися підставою для державної реєстрації смерті громадянина. Встановлення факту смерті матері необхідно йому для проведення державної реєстрації смерті на території України і отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. У судовому засіданні заявник [PERSON] та його представник [PERSON] (за довіреністю) заяву підтримали з підстав, викладених у ній. Просять її задовольнити. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка заявник [PERSON] суду показав, що він з часу проведення антитерористичної операції в Донецькій області проживає в м. Бердянську. Його мати проживала в [INFO]. У жовтні 2015 року мати перебувала на лікуванні в і міській клінічній лікарні «Енергетик» м. Донецька. 09.10.2015 року біля 16-00 год. йому подзвонив його рідний брат [PERSON] і повідомив про смерть матері. 10.10.2015 року він разом з братом виїхали в м. Донецьк до МКЛ «Енергетик». Того ж дня їм було видано лікарське свідоцтво про смерть. З лікарні тіло матері привезли в м. Сніжне за місцем її проживання 11.10.2015 року. Поховали матір 12.10.2015 року на цвинтарі в м. Сніжне. Представник заінтересованої особи - відділу державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції Запорізької області у судове засідання не з'явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідка, дослідивши матеріали справи суд встановив наступне. Згідно зі ст.ст. 234, 256 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи у певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного факту смерті. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 257-1 ЦПК України. Частиною 3 ст.17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Державна реєстрація смерті проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Згідно пункту 1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 року N 52/5, підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма N 106/о), форма якого затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про смерть); б) фельдшерська довідка про смерть (форма N 106-1/о), форма якої затверджена\~наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 р. N 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 р. за N 1150/13024 (далі - фельдшерська довідка про смерть); в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. Судом встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON], що підтверджується повторним свідоцтвом про його народження від 15.03.2016 року. З оригіналу паспорту [PERSON], предявленого у судовому засіданні, вбачається, що вона народилася 03 лютого 1961 року в м. Сніжне Донецької області, була зареєстрована за адресою: [INFO]. Заявник вказує на те, що його мати [PERSON] помер в лікарні міста Донецька 09 жовтня 2015 року. Постановою Верховної ради України №254-УІІІ від 17.03.2015р. «Про визначення окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і сіла Донецької та Луганської областей. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану по м. Бердянську Бердянського міськрайонного управління юстиції у Запорізькій області листом від 11.02.2016 року відмовив представнику заявника у державній реєстрації смерті [PERSON], оскільки предявлене заявником лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] не є документом, виданим українським органом охорони здоровя, а відповідно не може вважатись підставою для державної реєстрації смерті громадянина. На підтвердження факту смерті [PERSON] заявник надав суду копії свідоцтва про смерть та лікарського свідоцтва про смерть, які видані йому на території так званої Донецької народної республіки. Суд не може прийняти ці докази, оскільки вони не є допустимими в розумінні ст. 59 ЦПК України. Відповідно до п.п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», судам розяснено, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. З огляду на встановлені у судовому засіданні обставини, приймаючи до уваги показання свідка [PERSON], суд приходить до висновку, що факт про встановлення якого просить заявник знайшов своє підтвердження в судовому засіданні, а тому заява підлягає задоволенню На підставі викладеного,

Outcome: approved