Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] із вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором та стягнення судових витрат, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачем кредитного договору № DNH4KP65381013 від 06.09.2006 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Проте відповідач належним чином не виконувв зобовязання за кредитним договором, в наслідок чого утворилась заборгованість станом на 22.02.2016 року у розмірі 145690,21 грн., що складалась з заборгованості за кредитом у розмірі 6500 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 41167,58 грн., заборгованість за пенею у розмірі 98022,63 грн.. Вказували, що від цієї суми необхідно відняти суму у розмірі 86053,24 грн., яка була задоволена судовим рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2013 року з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», тобто різниця становить 59636,97 грн. Також зазначали, що на відповідача були нараховані штрафи відповідно до п.5.3 умов та правил надання банківських послуг у розмірі 500,00 грн. штраф (фіксована частина), та у розмірі 2981,85 грн. штраф (процентна складова). У звязку з чим позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості у загальному розмірі 63118,82 грн. за кредитом та судові витрати. В судове засідання представник позивача не зявився, подав до суду заяву, в якій просить розглянути справу у його відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягав, не заперечував проти винесення заочного рішення. Оскільки наслідки ст. 224 ЦПК України зрозумілі, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності представника позивача, що відповідає вимогам ст. 169 ЦПК України. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час, дату і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення не надавав, у звязку з чим ухвалою суду від 11.05.2016 року з урахуванням згоди представника позивача, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Як встановлено у судовому засіданні і вбачається з доданих до справи документів, між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № DNH4KP65381013 від 06.09.2006 року, відповідно до якого [PERSON] отримав кредит у розмірі 6500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Згідно положень ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. У порушенні зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, установлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає з суті кредитного договору. Відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти і такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач, згідно Розрахунку заборгованості за договором № DNH4KP65381013 від 06.09.2006 року станом на 22.02.2016 року мав заборгованість у розмірі 145690,21 грн., що складалась з заборгованості за кредитом у розмірі 6500 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 41167,58 грн., заборгованість за пенею у розмірі 98022,63 грн. Як вбачається з матеріалів справи рішенням Київського районного суду м. Харкова від 15.10.2013 року з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за договором № DNH4KP65381013 від 06.09.2006 року у розмірі 86053,24 грн. Тому, суд погоджується з доводами представника позивача та вважає за необхідне відрахувати стягнуту за судовим рішенням суму боргу із загального боргу, тобто 145690,21 86053,24 =59636,97 грн. Крім того, відповідно до умов договору № DNH4KP65381013 від 06.09.2006 року та додатку до нього у вигляді Умов та правил надання банківських послуг, до суми заборгованості дораховується штрафи, які відповідно до п.5.3 умов та правил надання банківських послуг у дорівнюють 500,00 грн. штраф (фіксована частина), та 2981,85 грн. штраф (процентна складова). У звязку з наведеним, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Крім того, у відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. Оскільки суд ухвалює рішення на користь позивача, то відповідно вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат, а саме судового збору у розмірі 1378,00 грн., також підлягають задоволенню. На підставі викладеного й

Outcome: approved