Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-13 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення сум банківських вкладів та нарахованих відсотків. В обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що в 2013 році між нею та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено ряд договорів, відповідно до яких позивач внесла грошові кошти для розміщення на депозитних вкладах на загальну суму 134 942, 00 доларів США та 50 000,00 грн., а саме: - рахунок № 26359621026634 згідно договору № SAMDN25000737296215 від 27 серпня 2013 року 10000,00 доларів США під 8% річних; - рахунок № 26359621028944 згідно договору № SAMDN25000737296605 від 27 серпня 2013 року 10000,00 доларів США під 8% річних; - рахунок № 26359621031782 згідно договору № SAMDN25000737296820 від 27 серпня 2013 року 10000,00 доларів США під 8% річних; - рахунок № 26359621032189 згідно договору № SAMDN25000737296880 від 27 серпня 2013 року 10000,00 доларів США під 8% річних; - рахунок № 26359621032532 згідно договору № SAMDN25000737296926 від 27 серпня 2013 року 10000,00 доларів США під 8% річних; - рахунок № 26355622816977 згідно договору № SAMDNWFD0070024709700 від 29 листопада 2013 року 12000,00 доларів США під 7,5% річних; - рахунок № 26355622812658 згідно договору № SAMDNWFD0070024713000 від 29 листопада 2013 року 12492,00 доларів США під 7,5% річних;? - рахунок № 26357623221956 згідно договору № SAMDNWFD0070045881800 від 26 грудня 2013 року 30000,00 доларів США під 9% річних; - рахунок № 26357623205831 згідно договору № SAMDNWFD0070045883000 від 26 грудня 2013 року 34500,00 доларів США під 9% річних; - рахунок № 26304613174486 згідно договору № SAMDNWFD0070045885500 від 26 грудня 2013 року 50000,00 гривень під 17% річних. На виконання умов договорів, після їх підписання, позивачем було внесено вклади на рахунки, відкриті у відповідача, на підтвердження чого до позову додані копії відповідних квитанцій. Договори № SAMD25000737296215, № SAMD25000737296605, № SAMD25000737296820, № SAMDN25000737296880, № SAMDN25000737296926 від 27 серпня 2013 року, згідно умов зазначених в розділі «Данные по вкладу», укладались на строк 366 днів до 27 серпня 2014 року включно. Згідно умов договору № SAMDNWFD0070024709700 та договору № SAMDNWFD0070024713000 від 29 листопада 2013 року, вклад оформлявся на строк по 29 травня 2014 року включно. Згідно умов договору № SAMDNWFD0070045881800 та договору №SAMDNWFD0070045883000 від 26 грудня 2013 року, вклад оформлявся на строк по 26 червня 2014 року включно. Згідно умов договору № SAMDNWFD0070045885500 від 26 грудня 2013 року вклад було оформлено на строк по 26 березня 2014 року включно. Таким чином вбачається, що строк повернення банківських вкладів, відповідно до умов укладених договорів, вже давно настав. ПАТ КБ «Приватбанк» не виконав належним чином свої зобовязання щодо повернення належних позивачу вкладів разом із нарахованими відсотками згідно умов договорів, що є порушенням вимог чинного законодавства, умов укладених договорів та законних прав позивача. Отже, на сьогодні відповідач фактично відмовився від виконання взятих на себе зобовязань, безпідставно посилаючись на неіснуючі обставини, що нібито унеможливлюють повернення позивачу суми вкладів, разом із нарахованими відсотками, у звязку з чим остання звернулась до суду з даним позовом. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року, залишеним без змін рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року, в задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 02 березня 2015 року та рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 06 травня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ КБ «Приватбанк» в судовому засіданні позов не визнала, заперечувала проти задоволення позовних вимог позивача, посилаючись на те, що позивачем надано лише частково договори, частково заяви на оформлення депозитних договорів. З копій квитанцій про внесення грошових коштів вбачається, що вони не містять відбитку печатки/штампу банку. В свою чергу у ПАТ КБ «Приватбанк» на даний час немає доступу до інформації щодо клієнтів, які укладали договори з Філією «кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк» та банк не має можливості підтвердити існування правовідносин із позивачем. Не доведено позивачами і знаходження коштів на спірних рахунках. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 509 Цивільного кодексу України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Як встановлено в судовому засіданні, між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено ряд договорів, згідно яких позивач розмістила на рахунках відповідача вклади (депозити) на загальну суму 134 942,00 доларів США та 50000,00 гривень, а саме: - рахунок № 26359621026634 згідно договору № SAMDN25000737296215 від 27 серпня 2013 року 10000,00 доларів США під 8% річних /т. 1 а.с. 10 11/; - рахунок № 26359621028944 згідно договору № SAMDN25000737296605 від 27 серпня 2013 року 10000,00 доларів США під 8% річних /т.1 а.с. 13 14/; - рахунок № 26359621031782 згідно договору № SAMDN25000737296820 від 27 серпня 2013 року 10000,00 доларів США під 8% річних /т.1 а.с. 16 17/; - рахунок № 26359621032189 згідно договору № SAMDN25000737296880 від 27 серпня 2013 року 10000,00 доларів США під 8% річних /т.1 а.с. 19 20/; - рахунок № 26359621032532 згідно договору № SAMDN25000737296926 від 27 серпня 2013 року 10000,00 доларів США під 8% річних /т.1 а.с. 22 23/; - рахунок № 26355622816977 згідно договору № SAMDNWFD0070024709700 від 29 листопада 2013 року 12000,00 доларів США під 7,5% річних /т.1 а.с. 25/; - рахунок № 26355622812658 згідно договору № SAMDNWFD0070024713000 від 29 листопада 2013 року 12492,00 доларів США під 7,5% річних /т.1 а.с. 27/;? - рахунок № 26357623221956 згідно договору № SAMDNWFD0070045881800 від 26 грудня 2013 року 30000,00 доларів США під 9% річних /т.1 а.с. 29/; - рахунок № 26357623205831 згідно договору № SAMDNWFD0070045883000 від 26 грудня 2013 року 34500,00 доларів США під 9% річних /т.1 а.с. 31/; - рахунок № 26304613174486 згідно договору № SAMDNWFD0070045885500 від 26 грудня 2013 року 50000,00 гривень під 17% річних /т.1 а.с. 33/. На виконання умов договорів, після їх підписання, позивачем було внесено вклади на рахунки, відкритті у відповідача, на підтвердження чого до позову додані копії відповідних квитанцій /т. 1 а.с. 12, 15, 18, 21, 24, 26, 28, 30, 32, 34/. Окрім того в судовому засіданні представником позивача на підтвердження укладення депозитних договорів надано для огляду оригінали вищезазначених квитанцій та депозитні договори. Договори № SAMD25000737296215, № SAMD25000737296605, № SAMD25000737296820, № SAMDN25000737296880, № SAMDN25000737296926 від 27 серпня 2013 року, згідно умов зазначених в розділі «Данные по вкладу», укладались на строк 366 днів по 27 серпня 2014 року включно. Згідно умов договору №SAMDNWFD0070024709700 та договору №SAMDNWFD0070024713000 від 29 листопада 2013 року, вклад оформлявся на строк по 29 травня 2014 року включно. Згідно умов договору № SAMDNWFD0070045881800 та договору № SAMDNWFD0070045883000 від 26 грудня 2013 року, вклад оформлявся на строк по 26 червня 2014 року включно. Згідно умов договору № SAMDNWFD0070045885500 від 26 грудня 2013 року вклад було оформлено на строк по 26 березня 2014 року включно. Відповідно до умов договорів, що за своєю суттю є ідентичними за змістом, сторонами було досягнуто згоди про можливість лонгування укладених договорів за наступних умов. Так, положення п.п. 6, 7 укладених сторонами договорів передбачають можливість продовження терміну дії договору за відсутності заяви клієнтів про бажання витребування вкладу. Пунктом 9 договорів передбачено право сторін достроково розірвати договір, повідомивши про це іншу сторону за два банківські дні до дати розірвання договору. Таким чином, умовами договору визначено порядок виплати коштів у тому числі при достроковому розірванні договору сторони передбачили, що виключно заявою клієнта оформлюється волевиявлення як щодо небажання продовжити термін дії договору, так і щодо дострокового розірвання договору, наслідком чого є обовязок банку видати кошти за вкладом. За положеннями п. 9 договору, у разі дострокового розірвання договору клієнту повертається сума вкладу та сплачуються проценти, нараховані за ставкою «до витребування». Сума нарахованих процентів за цілу кількість мінімальних строків вкладу, що сплинули з моменту оформлення договору, сплачується у повному обсязі. На виконання вищезазначених умов договорів в березні 2015 року та січні 2016 року позивачем на адресу банку було направлено письмові заяву про дострокове розірвання договорів та повернення суми вкладів з нарахованими відсотками. На що відповідачем було надано відповідь про складнощі в обслуговуванні депозитів і рахунків, відкритих в кримських відділеннях ПАТ КБ «Приватбанк» /т.3 а.с. 3-104/. За загальними положеннями про договір (ч.1 ст. 626 ЦК України) договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Статтею 651 ЦК України визначено, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 627 ЦК України, відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 1 ЗУ «Про банки і банківську діяльність»\~визначено, що вклад (депозит) - це кошти в готівковій або у безготівковій формі, у валюті України або в іноземній валюті, які розміщені клієнтами на їх іменних рахунках у банку на договірних засадах на визначений строк зберігання або без зазначення такого строку і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору. Відповідно до ч. 1\~ст. 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона, що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобовязується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку , встановлених договором. Відповідно до ч.1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. За ч.1 ст. 1075 ЦК України договір банківського рахунку розривається за заявою клієнта у будь-який час. За приписами ч.1, 2\~ст.1060 ЦК України\~договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Відповідно до ч.5\~ст. 1061 ЦК України, проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, здійснених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Вищезазначене свідчить про те, що розірвання договору та видача грошових коштів здійснюється виключно за заявою клієнта банку. Суд приходить до висновку, що позивач здійснив дії, необхідні за визначеним договором та законодавством порядком, для дострокового розірвання договору та отримання вкладу. Пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, передбачено, що залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірні» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Виходячи з положень\~ст. 1059 ЦК України, п. 1.4. Положення, п. 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. При цьому квитанція (другий примірник прибуткового касового документа) або інший документ є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Як видно з матеріалів справи, до суду позивачем надано оригінали спірних договорів банківського вкладу та оригінали квитанцій на підтвердження внесення до банку сум вкладів. Дані документи були досліджені у судовому засіданні та наявні у матеріалах справи в копіях. ПАТ КБ «Приватбанк» на спростування дійсності цих документів жодних доказів до суду не надав, як і не надав доказів того, що кошти за договорами банківських вкладів було повернуто вкладнику. Аналіз зазначених правових норм дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Крім того, розглядаючи справу «Золотас проти Греції», Європейський суд чітко вказав, що особа, яка розмістила грошову суму в банку, передала йому право використання цієї суми, банк був зобов'язаний зберігати її, й у разі використання з метою одержання прибутку мав повернути еквівалентну суму вкладникові після припинення дії угоди. Отже, власник рахунку міг уважати, що його вклад у банку в безпеці, особливо при отриманні відсотків. Власник рахунку правомірно вважав, що буде повідомлений про ситуацію, яка загрожує суті угоди з банком і його фінансовим інтересам, щоб він міг завчасно зробити дії відповідно до закону та зберегти право на захист свого майна. Подібні довірчі відносини характерні для банківських операцій та банківської справи. Відмовляючись повернути кошти, що належать клієнтові, банк порушує також і положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також Першого протоколу, ратифікованих Україною. В абз.1 ст.1 протоколу вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Таким чином з банку на користь позивача підлягають стягненню суми банківських вкладів разом з нарахованими відсотками, а саме: за договором № SAMDN25000737296215 від 27 серпня 2013 року (рахунок №26359621026634) в розмірі 11 239, 81 доларів США; за договором № SAMDN25000737296605 від 27 серпня 2013 року (рахунок №26359621028944) в розмірі 11 239, 81 доларів США; за договором № SAMDN25000737296820 від 27 серпня 2013 року (рахунок №26359621031782) в розмірі 11 239, 81 доларів США; за договором № SAMDN25000737296880 від 27 серпня 2013 року (рахунок №26359621032189) в розмірі 11 239, 81 доларів США; за договором № SAMDN25000737296926 від 27 серпня 2013 року (рахунок №26359621032532) в розмірі 11 239, 81 доларів США; за договором № SAMDN0070024709700 від 29 листопада 2013 року (рахунок №26355622816977) - в розмірі 13 134, 56 доларів США; за договором № SAMDNWFD0070024713000 від 29 листопада 2013 року (рахунок №26355622812658) - в розмірі 13 680, 49 доларів США; за договором № SAMDNWFD0070045881800 від 26 грудня 2013 року (рахунок №26357623221956) - в розмірі 33 211, 77 доларів США; за договором № SAMDNWFD0070045883000 від 26 грудня 2013 року (рахунок №26357623205831) - в розмірі 38 193, 55 доларів США; за договором № SAMDNWFD0070045885500 від 26 грудня 2013 року (рахунок №26304613174486) - в розмірі 60 552, 63 гривні. Розрахунок зазначених сум позивачем проведено правильно у відповідності з встановленими обставинами, умовами договору та вимогами чинного законодавства /т.1 190-221/. Судові витрати розподілити відповідно ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved