Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що він за проханням знайомих 27.12.2007р. зареєстрував за місцем свого проживання відповідача [PERSON] . Він планував займатися підприємницькою діяльністю та йому була необхідна офіційна адреса місця проживання. 08.01.2008р. відповідач зареєструвався ФОП за адресою проживання позивача. Відповідач фактично з 2008 року не проживає в [ADDRESS] . [PERSON] не можу отримати відомості про доходи [PERSON] , які необхідні для отримання субсидії. Окрім того на даний час до позивача почали приходити листи з різних фінансових установ в яких останні фактично мають претензії до його житлового будинку, до якого плануються візити, опис майна. А тому, [PERSON] просив суд ухвалити рішення, яким визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування житловим будинком по [ADDRESS] . У судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали та просили задовольнити, не заперечили проти винесення заочного рішення. У судові засідання, призначені на 21.05.2019р. та 20.06.2019р. відповідач не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся судом належним чином за місцем його реєстрації. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За таких обставин, суд вважає можливим відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України, розглянути справу та ухвалити заочне рішення у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч.8 ст. 178 ЦПК України у разі не подання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч.8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, допитавши свідків, дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до наступного висновку. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі договору дарування від 20.05.1997 р. є власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] . Договір дарування зареєстровано в реєстрі за №1-939 (а.с.10). Згідно копії домової книги, у вищевказаному будинку зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-16). Відповідно до довідки №337 від 04.03.2019 р., виданої виконкомом Ободівської сільської ради Тростянецького району, за наявними в сільській раді відомостями, в житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований з 27 грудня 2007р. [PERSON] , 1971 р.н. З 2008 р. по даний час він за даною адресою не проживає, його місце перебування невідоме (а.с.17). В судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] , кожний окремо, повідомили, що [PERSON] в будинку [ADDRESS] не проживає більше 10 років та йому не чиняться перешкоди в користуванні зазначеним будинком. Відповідно до ст. ст. 71, 72 ЖК УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавства не встановлює, в зв`язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи. Таким чином, під час вирішення питання про втрату наймачем права на користування жилим приміщенням з`ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. За таких обставин суд приходить до висновку, що оскільки відповідач не проживає у жилому приміщенні більше десяти років без поважних причин, окрім того cудом не встановлено, що йому чиняться перешкоди у користуванні, а тому позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що при зверненні з позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 768,40 грн., що підтверджується квитанцією ПриватБанку №0.0.1286138259.1 від 04.03.2019 року, а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача на користь позивача на підставі п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved