Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в обґрунтування якого вказав, що [INFO] року [PERSON] народила хлопчика, якого залишила в Комунальному закладі охорони здоров'я «Перинатальний центр м.Маріуполь». Згідно рішення колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 36 від 17.03.2017 року «Про реєстрацію народження малолітньої дитини, покинутої в закладі охорони здоров'я», дитину зареєстровано в Кальміуському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та присвоєно прізвище - [PERSON], ім'я - [PERSON], по-батькові - [PERSON]. Державна реєстрація дитини проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Рішеннями колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27.04.2017 року № 75/7 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішеннями колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27.04.2017 року № 80 вказана малолітня дитина влаштована до державного закладу на постійне повне державне забезпечення. З 04.05.2017 року по 01.09.2017 року [PERSON] перебував в Комунальному закладі «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного та шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області». Рішеннями колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 29.08.2017 року №158 [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON] Згідно листа комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 21.09.2017 року № 1845 стало відомо, що [PERSON] за період перебування дитини у закладі жодного разу її не відвідувала, станом здоров'я не цікавилась. В акті закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я від 06.03.2017 року зазначено, що [PERSON] мешкає за адресою: [ADDRESS]. Проте встановлено, що [PERSON] за зазначеною адресою не зареєстрована та не проживає, її фактичне місце знаходження встановити не вдалось. На теперішній час [PERSON] участі в житті сина не приймає, до служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради з питання повернення дитини на виховання та спільне проживання не зверталася. На підставі зазначеного просили позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітнього [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на користь особи або державної установи під опікою якої буде перебувати дитина, аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів її заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття на її особистий рахунок. Представник позивача Органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленою про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибула з невідомих причин, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про народження, виданого 25.03.2017 року Кальміуським районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 189. Згідно медичного свідоцтва про народження № 214 від [INFO] року, виданого Комунальним закладом охорони здоров'я «Перинатальний центр м.Маріуполь» громадянка України [PERSON], яка проживає за адресою: [ADDRESS], [INFO] року народила хлопчика. Відповідно до повідомлення Комунального закладу «Маріупольське територіальне медичне об'єднання здоров'я дитини та жінки» № 01-17/269 від 07.03.2017 року та акту закладу охорони здоров'я та органу внутрішніх справ України про дитину, покинуту в пологовому будинку, іншому закладі охорони здоров'я № 70 від 06.03.2017 року, [PERSON] [INFO] року самовільно залишила пологове відділення Комунального закладу охорони здоров'я «Перинатальний центр м.Маріуполь» та залишила новонароджену дитину чоловічої статі без батьківського піклування. Рішенням колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради № 36 від 17.03.2017 року «Про реєстрацію народження малолітньої дитини, покинутої в закладі охорони здоров'я», дитину зареєстровано в Кальміуському районному у місті Маріуполі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області та присвоєно прізвище - [PERSON], ім'я - [PERSON], по-батькові - [PERSON]. Державна реєстрація дитини проведена відповідно до ч.1 ст. 135 Сімейного кодексу України. Відомості до актового запису про народження [PERSON] внесені відповідно до ст.ст.126, 133, 135 Сімейного кодексу України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження відповідно до статей 126, 133, 135 Сімейного кодексу України № 00017831702 від 25.03.2017 року. Згідно листа Кальміуського районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді Маріупольської міської ради № 43.4-6162-43.4.1 від 17.03.2017 року, що проведеною роботою встановлено, що [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS], яку було вказано нею у комунальному закладі як місце проживання, не зареєстрована та не проживає, її фактичне місце знаходження встановити не вдалось. Рішеннями колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27.04.2017 року № 75/7 малолітньому [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування. Рішеннями колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 27.04.2017 року № 80 малолітній [PERSON] влаштований до державного закладу на постійне повне державне забезпечення. Згідно листа комунального закладу «Маріупольський дитячий будинок змішаного типу «Центр опіки» для дітей дошкільного і шкільного віку Маріупольської міської ради Донецької області» від 21.09.2017 року № 1845, за час перебування малолітнього [PERSON] у закладі, а саме з 04.05.2017 року по 01.09.2017 року, [PERSON] жодного разу дитину не відвідала, станом його здоров'я не цікавилась. Рішеннями колегії Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 29.08.2017 року № 158 [PERSON] призначено опікуном над малолітнім [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). В судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено, що відповідач одразу після народження своєї дитина залишили її в пологовому будинку та життям і здоров'ям свого малолітнього сина не цікавиться, жодним чином не піклується, з ним не бачиться, будь-якої участі у його вихованні не приймає, матеріальної допомоги на його утримання не надає. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що така поведінка [PERSON] щодо приймання участі у житті та вихованні дитини свідчить про її небажання виконувати батьківські обов'язки щодо малолітнього сина [PERSON], а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно її малолітньої дитини. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Згідно з частиною 4 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства», позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов'язку утримувати дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). З урахуванням зазначених норм відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей незалежно від позбавлення його батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти. У зв'язку із цим задоволенню підлягають вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON], [INFO].

Outcome: approved