Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-14 00:00:00

У березні 2018 року представник ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» (далі банк/позивач) звернувся до Комінтернівського районного суду Одеської області із вищевказаною позовною заявою, і просив стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] заборгованість у сумі 1305119,38 грн. Вимоги позову мотивовані тим, що згідно кредитного договору від 14.08.2006 року № 143/06 Ф, із змінами і доповненнями, [PERSON] надано кредит у сумі 35 000,00 доларів США на придбання пасажирського автобусу марки Мерседес Спринтер 312 CDI, 1999 р.в., р.н. [NUMBER] , з процентною ставкою 13% річних. У забезпечення виконання зобов`язань указаний автомобіль переданий у заставу банку. Відповідач від виконання взятих зобов`язань ухиляється. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області від 25.02.2019 року провадження у справі відкрито. 10.07.2019 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позов, в якому зазначає, що його вже було притягнуто до цивільної відповідальності по зобов`язанням які виникають з кредитного договору № 145/06ф від 14.08.2006 року. Зокрема, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2010 року у справі №2-2696/10 з нього стягнуто 150486,66 грн. в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № 145/06ф від 14.08.2006 року. Окрім того, позивач звернувся із даним позовом 06.03.2018 року, тобто зі спливом строку позовної давності, що є підставою для відмови в задоволенні позову. Ухвалою суду від 28.01.2020 року підготовче засідання у справі закрито. В судове засідання, будучи належним чином повідомленими про дату, час та місце його проведення сторони не з`явилися, банк подав заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги позовної заяви просить задовольнити. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`явився, сповіщався судом за місцем своєї реєстрації, всі поштові конверти повернуті з відміткою «за закінченням терміну зберігання». Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: Судом встановлено, що 14 серпня 2006 року, між ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 145/06ф (далі кредитний договір). Відповідно до розділу 1 кредитного договору кредитодавець надає позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти, надалі за текстом - «Кредит», на умовах визначених договором та додатковими угодами до нього, що можуть бути укладені в майбутньому і що складатимуть невід`ємну частину цього договору. Кредит надається в сумі 35 000,00 тисяч доларів США. Термін користування кредитом до 16.00 год. 13.08.2011 року. Плата за користування кредитом 13 відсотків річних. В день надходження кредиту позичальник сплачує кредитодавцю комісію за надання кредиту в розмірі 1% від суми кредиту. Кредит надається для придбання пассажирского автобусу. Забезпеченням виконання зобов`язання за кредитним договором виступає пасажирський автобус марки MERSCEDES-BENZ SPRINTER 312 CDI-ПЕ, 1999 року випуску. Кредитний договір також забезпечений договором поруки від 14.08.2006 року, згідно якого поручителем являється [PERSON] . Згідно п.3.3 Кредитного договору позичальник зобов`язався використовувати кредит за цільовим призначенням і забезпечити повернення отриманого кредиту і сплату нарахованих процентів та комісій у встановлені договором строки. Терміни погашення кредиту встановлені п.п. 1.1.2 та 1.1.3 Кредитного договору та графіком погашення кредиту. ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» було перейменовано на ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк», відповідно до запису в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб - підприємців від 18.05.2010 року, скорочена назва ПАТ «ВіЕйБі Банк». Відповідно до змісту рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2010 року у справі № 2-2696/10, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 145/06ф від 14 серпня 2006 року, що виникла станом на 14.08.2008 року у сумі 150486,66 грн., з яких 138772,75 грн. - загальна заборгованість за кредитом, 9120, 43 грн. поточна заборгованість за кредитом, 2011,57 грн. пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів, 581,91 грн. пеня за несвоєчасне повернення процентів. Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 145/06ф від 14 серпня 2006 року (а.с. 12-13) станом на 24.04.2017 року за відповідачами банк обліковує заборгованість у загальній сумі 63532,49 доларів США. З даного розрахунку вбачається, що [PERSON] починаючи з 01.02.2008 року перестав здійснювати погашення кредитно заборгованості та повертати банку відповідні періодичні платежі станом, а станом на 14.08.2008 року у останнього утворилася сукупна заборгованість по тілу кредиту та процентах у сумі 4469, 54 та 1882,83 доларів США відповідно, тобто усього 6352,37 доларів США. З огляду на цю обставину, банк звернувся до Приморського районного суду м. Одеси із позовом про стягнення заборгованості із відповідачів у повному обсязі у сумі 150486,66 грн., що станом на 14.08.2008 року становило 31066,61 доларів США. Як вказано вище, рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24.03.2010 року у справі № 2-2696/10, з посиланням на ч. 2 ст. 1054 ЦК України (право на дострокове повернення усієї позики, через невиконання умов, щодо повернення частини позики) позов банку задоволено у повному обсязі), позов банку задоволений у повному обсязі. Разом з тим, незважаючи на наявність вищевказаного судового рішення про дострокове стягнення суми кредиту у повному об`ємі, банком пред`явлено новий позов про стягнення повторно цього самого тіла кредиту, повторно відсотків за користування кредитом, а також нових сум, що нараховані вже після звернення до Приморського районного суду м. Одеси. Згідно із частиною першою статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» ЦК України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України). За висновками Великої Палати Верховного суду, що викладені в постанові від 04.07.2018 року у справі 310/11534/13 наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. Отже, звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. З огляду на те, що кредитний договір № 145/06ф припинив свою дію внаслідок звернення банку до Приморського районного суду м. Одеси, нарахування банком відсотків за ст. 1048 ЦК, а також договірної пені після припинення договору є неприпустимим. Таким чином, з огляду на те, що тіло кредиту, а також відсотки за його користування, згідно договору № 145/06ф вже стягнуті рішенням Приморського районного суду м. Одеси, а нарахування відсотків та пені після дострокового розірвання кредитного договору не допускається, позов банку задоволенню не підлягає. Доводи відповідача про пропуск банком строку позовної давності у даному спорі судом не приймаються, оскільки суд відмовляє у задоволенні позову з інших правових підстав, а не черех пропуск строку позовної давності. Судовий збір слід віднести на рахунок позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed