Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» заявило позов до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки. Уточнивши позовні вимоги позивач просив стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором в розмірі 30 996,28 доларів США, пеню за несвоєчасне погашення заборгованості в розмірі 100 823 грн. 77 коп. та звернути стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 30207Z160 від 25.06.2008, укладеним між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] і [PERSON], що посвідчений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за №3160, а саме - трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON], [PERSON] в рівних частинах на праві особистої приватної власності на підставі свідоцтва права власності на житло, виданого виконкомом Деснянської народної ради народних депутатів 23 березня 1994 року згідно з розпорядженням і наказом від 22 березня 1994 року №437, зареєстрованого 30 травня 1996 року Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації та записаного в реєстрову книгу №162, за реєстраційним номером 16312, що підтверджується реєстраційним записом на свідоцтві. Позивач просив встановити спосіб реалізації нерухомого майна шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановити початкову ціну, визначеною на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності ТОВ з ІК «Верітекс» згідно звіту про оцінку майна від 21.01.2016 № VX-2015-006 у розмірі 473150 грн. 00 коп. З вартості реалізації предмету іпотеки позивач просив задовольнити вимоги ПАТ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №11363051000 від 25.06.2008 в розмірі 30996,28 доларів США - заборгованість по кредиту і процентах та 100823 грн. 77 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості, а також стягнути суму сплаченого судового збору та суму понесених витрат за проведення оцінки предмету іпотеки у розмірі 700 грн. Судом замінено [PERSON], яка померла 20.08.2008 року, на правонаступника [PERSON]. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 28 квітня 2016 року позовні вимоги задоволені частково. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 11363051000 від 25.06.2008 в розмірі 30 996 доларів США 28 центів, з яких: сума кредиту - 22 748 доларів США 26 центі, несплачені відсотки за користування кредитом - 8 248 доларів США 02 центи, пеня за несвоєчасне погашення заборгованості - 100823 грн. 77 коп., з яких 42492 грн. 56 коп. пеня за прострочення сплати кредиту та 58331 грн. 21 коп. пеня за прострочення сплати процентів. Звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки № 30207Z160 від 25.06.2008, а саме на трикімнатну квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], та належить [PERSON] на підставі свідоцтва право власності на житло, виданого виконкомом Деснянської народної ради народних депутатів 23 березня 1994 року згідно з розпорядженням і наказом від 22 березня 994 року №437, зареєстрованого 30 травня 1996 року Чернігівським міжміським бюро технічної інвентаризації та записаного в реєстрову книгу №162, за реєстраційним номером 16312 та свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.04.2009 року. Встановлено спосіб реалізації нерухомого майна, шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» та встановлено початкову ціну продажу, визначену на підставі оцінки майна здійсненої суб'єктом оціночної діяльності ТОВ з ІК «Верітекс» згідно звіту про оцінку майна від 21.01.2016 року №VX-2015-006 у розмірі 473150 грн. Вирішено з вартості реалізації предмету іпотеки задовольнити вимоги ПАТ «УкрСиббанк» за Договором про надання споживчого кредиту №11363051000 від 25.06.2008 в розмірі 30996,28 доларів США - заборгованість по кредиту і процентах та 100823 грн. 77 коп. - пеня за несвоєчасне погашення заборгованості. Стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» судові витрати в розмірі 3023 грн. 81 коп. В решті позовних вимог відмовлено. В апеляційній скарзі Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» ставиться питання про скасування рішення суду в часині відмови у позові по стягнення заборгованості з [PERSON] і ухвалення в цій частині нового рішення. На думку позивача, рішення суду першої інстанції про відмову у стягненні заборгованості з [PERSON] солідарно з [PERSON] ухвалене з порушеннями норм матеріального і процесуального права. На думку позивача, судом порушені норми ст. 204 ЦК України, оскільки Договір про внесення змін № 1 від 19.08.2011 до договору поруки № 30207Р178 від 25.06.2008 у судовому порядку не оспорював ся і не визнаний судом недійсним, а судова почеркознавча експертиза, на підставі висновку якої суд ухвалив рішення, проведена з порушеннями Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та проведення судових експертиз та експертних досліджень, а тому висновок експерта не може бути взятий до уваги. В апеляційній скарзі відповідача ставиться вимога про скасування рішення суду у повному обсязі і ухвалення нового рішення про відмову у позові, з посиланням на невірність висновків суду щодо валюти кредитного договору, недоведеності вимог банку в частині розміру заборгованості. Також відповідач посилається на порушення судом першої інстанції ст. 1 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». У судовому засіданні представник позивача підтримав апеляційну скаргу банку і не визнав скаргу відповідача. Відповідач [PERSON] та представник відповідачів [PERSON] скаргу банку не визнали і підтримали скаргу відповідача. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційні скарги обох сторін задоволенню не підлягають, виходячи з того, що рішення по суті спору відповідає вимогам закону, проте рішення суду першої інстанції слід змінити в частині вирішення питання про розподіл судових витрат, виходячи з такого. Встановлено, що між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» та [PERSON] 25.06.2008 був укладений договір про надання споживчого кредиту № 11363051000, згідно з умовами якого банк надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в розмірі 40 200 доларів США, а відповідач зобов'язався повернути кредит у повному обсязі до 24.06.2015 року згідно з графіком погашення кредиту та сплати за користування кредитом проценти у розмірі 15% річних. Додатком №1 до Договору про надання споживчого кредиту №11363051000 від 25.06.2008 року встановлено графік погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Договору ( а.с. 12-14 т.1). Додатком №2 встановлено графік платежів (а.с. 15-19 т.1). У забезпечення виконання зобов'язань боржника за кредитним договором 25.06.2008 був укладений договір поруки №30207Р178 між позивачем та [PERSON]. Відповідно до умов Договору поруки, [PERSON] зобов'язується відповідати у повному обсязі солідарно з позичальником за виконання [PERSON] усіх зобов'язань, що виникли з кредитного договору. У цей же день був укладений договір іпотеки № 30207Z160 між позивачем та [PERSON] та [PERSON], відповідно до якого відповідачі передали в іпотеку нерухоме майно, квартиру яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та є особистою приватною власністю іпотекодавців в рівних частинах на праві особистої приватної власності. Задовольняючи вимоги ПАТ «УкрСиббанк» шляхом стягнення заборгованості з позичальника [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що останній свої зобов'язання за договором належним чином не виконав, оскільки він не здійснив платежів в належні терміни в рахунок погашення суми кредиту та нарахованих процентів по кредитному договору. Такі висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам і вимога закону. Так, наявність простроченої заборгованості [PERSON] за договором про надання споживчого кредиту № 11363051000 від 25.06.2008 довідкою-розрахунком заборгованості, яка є належним і допустимим доказом з врахування укладеного між сторонами договору про надання споживчого кредиту № 11363051000, який є укладеним з моменту досягнення сторонами згоди щодо його істотних умов і підписання. Крім того, у запереченнях на позов (а.с. 107-109 т.1) відповідач [PERSON] визнав факт укладання кредитного договору і отримання суми кредиту у валюті платежу - доларах США, всього 40200,00. Фактично сплачені боржником суми у погашення кредиту та на сплату процентів за користування кредитом відображені у довідці-розрахунку. Черговість погашення грошових зобов'язань позичальника визначена сторонами у п. 1.6 договору про надання споживчого кредиту № 11363051000 від 25.06.2008. Отже, доводи апеляційної скарги щодо безпідставного зарахування банком сплачених боржником коштів на погашення пені та невірності розрахунків не ґрунтуються на умовах договору і не спростовують висновків суду. Не можуть бути підставою для задоволення апеляційної скарги представника відповідача на порушення судом вимог Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій на стягнення майна, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті, не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати (відчужувати без згоди власника). Крім того, згідно з п. 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші Закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм. Оскільки вказаний Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути підставою для відмови у позові, а є правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнень на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію його положень, на період чинності цього Закону. Рішення суду у частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню. Рішення суду в часині відмови у позові до [PERSON] також відповідає встановленим по справі обставинам і вимогам закону. Відмовляючи у позові в цій частині, суд першої інстанції виходив з того, що Договором про внесення змін №1 від 19.08.2011 до договору поруки № 30207Р178 від 25.06.2008 дію кредитного договору продовжено на строк 5 років до 24.06.2020, що є збільшення обсягу зобов'язання поручителя [PERSON], без надання останнім згоди, оскільки [PERSON] не підписував договір про внесення змін № 1 до договору поруки від 19.08.2011 року, внаслідок чого порука [PERSON] припинена відповідно до положення ч. 1 ст. 559 ЦК України, Доводи апеляційної скарги щодо проведення судової почеркознавчої експертизи з порушеннями Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 08.10.98 № 53/5 (редакція від 31.07.2015) висновків суду про збільшення обсягу зобов'язань поручителя без його згоди не спростовують. Експертом, який був відповідно до вимог ЦПК України попереджений судом про кримінальну відповідальність за завідомо неправильні висновки, встановлено, що Договір про внесення змін №1 від 19.08.2011 до договору поруки № 30207Р178 від 25.06.2008 підписаний не [PERSON] , а іншою особою, що у свою чергу підтверджує доводи відповідача про збільшення обсягу зобов'язань боржника [PERSON] без згоди поручителя. Визнання недійсним договору у цьому випадку не є вирішальною обставиною для висновку про необізнаність поручителя про збільшення зобов'язань позичальника, за виконання яких він поручився. Інших доказів на підтвердження надання поручителем [PERSON] згоди на збільшення обсягу зобов'язань за кредитним договором не надано. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат шляхом стягнення солідарно з двох відповідачів на користь позивача, суд допустив порушення вимог процесуального закону,яким не передбачено солідарне стягнення судових витрат. Про це також вказано у п. 35 постанови № 10 пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року «Про застосування законодавства про судові витрати у цивільних справах». У зв'язку з наведеним рішення суду першої інстанції в частині вирішення питання про розподіл судових витрат належить змінити і стягнути судові витрати з відповідачів [PERSON] та [PERSON] в рівних частинах. В іншій частині рішення суду, відповідно до ст. 308 ЦПК України, слід залишити без змін, як таке, що судом першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Outcome: approved