Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У вересні 2018 року до Запорізького районного суду Запорізької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позові [PERSON] зазначила, що з відповідачем [PERSON] вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з 19.08.1989 року. Від спільного життя сторони мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] Зазначила, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припилилися з квітня 2002 р. з причин втрати почуття взаємної любові та поваги, несумісністю поглядів на спільне життя та сімейні відносини. З 2002 року шлюб носить формальний характер, з відповідачем вони проживають окремо та не ведуть спільне господарство. Подальше спільне життя з відповідачем неможливо та сім?я фактично розпалась, і примирення між нею та відповідачем вважає неможливим. Спір про поділ майна, що є їх сумісною власністю відсутній. Належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи позивач [PERSON] через канцелярію суду надала заяву від 28.11.2018 р. про підтримку позовних вимог та розгляд справи за її відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] також через канцелярію суду надав заяву від 28.11.2018 р. про визнання позовних вимог та розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Факт перебування сторін у шлюбі з 19.08.1989 року підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії ІІ-ЖС № 363838 від 19.08.1989 року, виданого Жовтневим відділом РАЦС м. Запоріжжя, актовий запис № 409. Від подружнього життя сторони мають неповнолітніх дітей не мають. Судом також було встановлено, що сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не мають з квітня 2002 року. Спір стосовно майна, що є спільною сумісною власністю подружжя, на час розгляду даної справи відсутній. Враховуючи, що сторони подружні стосунки не підтримують, та не мають наміру на збереження шлюбу, суд приходить до висновку про те, що сімю зберегти немає можливості, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 1 ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка [PERSON] просила суд після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище, тому суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачці шлюбне прізвище - «Протияреско». Згідно із ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду та виходячи зі змісту ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно з ч.1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Однак позивач [PERSON] таких позовних вимог про стягнення судового збору з відповідача на її користь не заявляла, тому суд вказаного питання не розглядає. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved