Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-19 00:00:00

У березні 2018 року позивач ПрАТ «СК «АХА Страхування» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовні вимоги мотивуючи тим, що 25.07.2016 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 57171а6пп, відповідно до якого застраховано транспортний засіб BMW д.н.з [NUMBER] . 20.01.2017 року в м. Києві на вулиці Саперно-Слобідська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW, д.н.з [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , власником автомобіля є [PERSON] , та автомобіля Pegeot, д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києві від 19.04.2017 відповідача визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди з вини [PERSON] був пошкоджений автомобіль BMW, д.н.з [NUMBER] , що на праві власності належить [PERSON] . Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту №АХА2192559 від 27.02.2017 та умов договору страхування № 57171а6пп від 25.07.2016 розмір страхового відшкодування склав 89 802,80 грн., з яких 76 684,80 грн. ПрАТ «СК «АХА Страхування» було сплачено за відновлюваний ремонт пошкодженого транспортного засобу, а 13 118,00 грн. зараховано в якості несплачених чергових страхових платежів згідно з п. 29.27 договору страхування № 57171а6пп від 25.07.2016. Відповідно до п. 29.13 вказаного договору при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених у кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої договором франшизи. Окрім того, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 108-17, вартість відновлюваного ремонту автомобіля BMW, д.н.з [NUMBER] , розрахована оцінювачем, складає 74 713,87 грн. На час вчинення дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність винуватця [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Pegeot, д.н.з. [NUMBER] , була застрахована в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС». 21.09.2017 позивач звернулося до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу та 04.12.2017 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 43 534,59 грн. Тому, позивач просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь кошти в порядку регресу в розмірі виплаченого страхового відшкодування 46 268, 21 грн. Заочним рішенням суду від 05.12.2018 року позов задоволено, стягнуто з відповідача [PERSON] на користь ПрАТ «СК «АХА Страхування» суму страхового відшкодування в розмірі 46 268,21 грн. (а.с. 64-66). Відповідно до протоколу передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 22.06.2020 року заява [PERSON] про перегляд заочного рішення від 05.12.2018 року у вказаній цивільній справі розподілена для розгляду судді Батрин О.В. (а.с. 140). Ухвалою суду від 26.10.2020 року вказане заочне рішення суду скасовано, справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження (а.с. 162). Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 25.07.2016 року між ПрАТ «СК «АХА Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту за № 57171а6пп (а.с. 31-39), відповідно до якого застраховано транспортний засіб BMW, д.н.з [NUMBER] . 20.01.2017 року в м. Києві на вулиці Саперно-Слобідська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля BMW, д.н.з [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , власником автомобіля є [PERSON] , та автомобіля Pegeot, д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] . Постановою Голосіївського районного суду м. Києві від 19.04.2017 (а.с. 16), відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у вигляді штрафу у сумі 340,00 грн. У результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди був пошкоджений автомобіль BMW, д.н.з [NUMBER] , що на праві власності належить [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якої була застрахована в ПрАТ «СК «АХА Страхування». Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АХА2192559 від 27.02.2017 та умов договору страхування № 57171а6пп від 25.07.2016, розмір страхового відшкодування склав 89 802,80 грн. (а.с. 18-19, 31-39), з яких 76 684,80 грн. ПрАТ «СК «АХА Страхування» було сплачено за відновлюваний ремонт пошкодженого транспортного засобу, що підтверджується платіжним дорученням № 311 805 від 28.02.2017 (а.с. 15), а 13 118,00 грн. зараховано в якості несплачених чергових страхових платежів згідно з п. 29.27 договору страхування № 57171а6пп від 25.07.2016. Відповідно до п. 29.13 вказаного договору при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених у кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої договором франшизи. Окрім того, відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження №108-17 від 22.02.2017 вартість відновлюваного ремонту автомобіля BMW, д.н.з [NUMBER] , розрахована оцінювачем, складає 74 713,87 грн. (а.с. 22-30). На момент скоєння дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність [PERSON] за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу Pegeot, д.н.з. [NUMBER] була застрахована відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» згідно полісу № АК/1936956, що підтверджується довідкою № 3017023577893199 та роздруківкою з бази МТСБУ (а.с. 17). 21.09.2017 року позивач звернулося до ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку регресу (а.с. 42-46). 04.12.2017 ПрАТ «СК «ЮНІВЕС» було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 43 534,59 грн. З метою досудового врегулювання спору, 14.12.2017 року позивачем було направлено на адресу відповідача претензію за вих. №СУ/003845/4-3, що підтверджується списком згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів, яка не була одержана відповідачем та згідно відміток поштових відділень лист повернувся на адресу позивача з неврученням за закінченням терміну зберігання (а.с. 11-13). Статтею 979 ЦК України встановлено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Відповідно ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно з підпунктами «г» і «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо ДТП визначено в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам ПДР; а також якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини (ч. 2 ст. 1166 ЦК України). Як передбачено п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Статтею 1191 ЦК України визначено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з постановою Пленуму Верховного суду України від 01.11.1996 року №9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», Рішення Конституційного суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 визнання особи винуватою у вчиненні злочину може мати місце лише за умови доведеності її вини. При цьому слід мати на увазі, що згідно зі ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 1 березня 2013 року роз`яснив, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166,1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Крім цього, потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Тобто, для встановлення обов`язку відшкодування позивачу ПрАТ «СК «АХА Страхування» шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, необхідна наявність вини та протиправність дій [PERSON] . Як вбачається з матеріалів справи, постановою Апеляційного суду м. Києва від 16.08.2018 року постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 19.04.2017 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн., скасовано, а провадження у справі закрито на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю в діях [PERSON] складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 120-127). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Вказаною постановою встановлено, що в дорожній ситуація, що сталася 20.01.2017 року в м. Києві на вулиці Саперно-Слобідська за участю автомобіля BMW, д.н.з [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , власником автомобіля є [PERSON] , та автомобіля Pegeot, д.н.з. [NUMBER] , яким керував водій [PERSON] , водій автомобіля BMW, д.н.з [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти відповідно до вимог п. 10.1 ПДР України, та виконуючи його належним чином, мав технічну можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди, а його дії не відповідали вимогам п. 10.1 ПДР України, і, з технічної точки зору, знаходилась в причинному зв`язку з виникненням аварійної обстановки та настанням дорожньо-транспортної пригоди. При цьому, технічна можливість уникнути дорожньо-транспортної пригоди діями водія автомобіля Pegeot [PERSON] не визначалася, а повністю залежала від дій водія автомобіля BMW [PERSON] по дотриманню ним вимог п. 10.1 ПДР України, а за таких обставин водій автомобіля Pegeot [PERSON] не мав технічної можливості уникнути пригоди, та в його діях невідповідності вимогам ПДР України, які б, з технічної точки зору, були умовою створення аварійної обстановки або знаходились в причинному зв`язку з настанням пригоди, не вбачається. Тому, за відсутності доказів, які б беззаперечно свідчили про недотримання [PERSON] вимог п. 10.1 ПДР, зважаючи на обставини справи та дані схеми дорожньо-транспортної пригоди, а також беручи до уваги, що водій автомобіля Pegeot [PERSON] мав підстави розраховувати відповідно до п. 10.1 ПДР України, що водій автомобіля BMW [PERSON] дотримується вимог п. 10.1 ПДР України, відповідно до якого, перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, в його діях не вбачається порушень ПДР України, які б мали причинний зв`язок з обставинами виникнення ДТП, та відповідно в його діях відсутній склад правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Отже, позивачем ПрАТ «СК «АХА Страхування» не надано суду належних та допустимих доказів вини відповідача [PERSON] у вчинені ДТП та заподіянні шкоди. Враховуючи наведене, оскільки позивачем не надано доказів вини у вчинені ДТП відповідачем [PERSON] та заподіянні шкоди відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України, у зв`язку з чим у позивача відсутнє виникнення права зворотної вимоги до відповідача, тому суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з відмовою в задоволенні позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, відповідно до ст. 141 ЦПК України, покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed