overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 08 липня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Вознесенська Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 107. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені з серпня 2014 року. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON]. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. Вважала, що шлюб необхідно розірвати, оскільки наданий судом строк на примирення позитивних результатів не приніс. Також пояснила, що спору щодо поділу майна немає. Місце проживання дітей визначене. Після розірвання шлюбу просила залишити їй шлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. Вважав, що шлюб зберегти неможливо, оскільки наданий судом строк на примирення позитивних результатів не приніс, а тому просив про його розірвання. Також пояснив, що спору щодо поділу майна немає, місце проживання дітей визначене. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 08 липня 2005 року у відділі реєстрації актів цивільного стану міста Вознесенська Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 107. Мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем не склалися та припинені з серпня 2014 року. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю, наполягаючи на розірванні шлюбу, наданий судом строк на примирення позитивних результатів не приніс. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, відсутність позитивних результатів наданого судом строку на примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-04 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу в якому вказувала, що 21 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, актовий запис № 230. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини не склалися та фактично припинені з січня 2014 року. Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди на спільне життя, відсутність порозуміння в сім'ї. В зв'язку з цим позивачка просила розірвати шлюб між нею та [PERSON] Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала в повному обсязі. На примирення не погодилася. Вважала, що шлюб необхідно розірвати. Також пояснила, що спору щодо поділу майна немає. Місце проживання дітей визначене. Після розірвання шлюбу просила присвоїти їй дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 21 вересня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області між сторонами було зареєстровано шлюб, актовий запис № 230. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Проте сімейні відносини між позивачкою та відповідачем припинені. Сторони жодним чином не виявили бажання зберегти сім'ю. [PERSON] наполягала на розірванні шлюбу, вважала, що примирення є неможливим. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність у них бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105, ст. 112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-02 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що з 17 грудня 1999 року вона перебуває у зареєстрованому відділом РАЦС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області шлюбі з відповідачем. Разом з відповідачем вони мають спільних дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Причиною розпаду сім'ї є постійні сварки. Вони припинили шлюбні відносини, перестали вести спільне господарство, їх шлюб носить формальний характер. Позивач у судовому засіданні повністю підтримала позовні вимоги, пояснила, що вона не проживає з відповідачем однією сім'єю з 2006 року та саме з 2006 року проживає без реєстрації шлюбу з іншим чоловіком, від якого має дитину. Відповідач позовні вимоги не визнав, пояснив, що не бажає розривати шлюб, поскільки позивач не бажає знятися з реєстрації з належного йому будинку. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Зокрема, судом встановлено, 17 грудня 1999 року відділом РАЦС Южноукраїнського міського управління юстиції Миколаївської області між сторонами було укладено шлюб, актовий запис № 335. Від шлюбу сторони мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо понад 8 років, позивач має нову сім»ю. Жодним чином сторони не виявили бажання зберегти сім'ю. Доводи відповідача щодо наявності між сторонами спору про реєстрацію у будинку не можуть бути підставою для відмови у позові про розірвання шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст. 112 СК України, суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову та інші обставини, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин, враховуючи відносини між позивачкою та відповідачем, відсутність бажання досягти примирення, суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, і шлюб між сторонами, відповідно до вимог ч.3 ст.105, ст.112 Сімейного кодексу України має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-03 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені через те, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. До судового засідання позивач не з'явилася, її представник суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, обставини, викладені в позові, підтвердила, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відповідних заяв та документів суду не надавав. Справа розглядалась відповідно до ст. 224 ЦПК України з ухваленням у справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15. 02. 2013. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через те, що втрачено взаємне почуття любові та поваги один до одного, у сім'ї немає психологічного комфорту. Примирення та спільне життя неможливе. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За такого, суд вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Вимог про відшкодування понесеного судового збору позивачем не заявлялося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-26 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що шлюбні відносини припинені через те, що між ними втрачено почуття любові та поваги один до одного. До судового засідання позивач не з'явилася, її представник суду надала заяву про слухання справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала, обставини, викладені в позові, підтвердила, просила позов задовольнити. В судове засідання відповідач не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся вчасно належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відповідних заяв та документів суду не надавав. Справа розглядалась відповідно до ст. 224 ЦПК України з ухваленням у справі заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 26. 11. 1982. Шлюбно-сімейні відносини між сторонами припинені через те, що втрачено взаємне почуття любові та поваги один до одного, у сім'ї немає психологічного комфорту. Примирення та спільне життя неможливе. Сторони спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За такого, суд вважає, що їх сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, тому згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов підлягає задоволенню. Вимог про відшкодування понесеного судового збору позивачем не заявлялося.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. На обґрунтування своїх вимог [PERSON] зазначила, що 19.09.1998 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Подружнє життя з відповідачем не склалося. Протягом останніх років відповідач зловживає спиртними напоями, неодноразово вчиняв психологічне насильство в сім'ї, погрожував застосувати фізичне насильство. Вони з дочкою жили в постійному страху за своє здоров'я та життя, а тому були вимушені залишити місце проживання відповідача та переїхати проживати в інший населений пункт. Вони втратили почуття поваги та любові одне до одного. Більше трьох років вони не проживають однією сім'єю, не ведуть спільного господарства. Фактичні шлюбні відносини між ними припинені. Шлюб носить формальний характер. Сім'я розпалася, примирення між ними неможливе та недоцільне. Збереження сім'ї не відповідає її інтересам та інтересам їхньої неповнолітньої дочки. Просить шлюб з відповідачем розірвати. У судове засідання позивач надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, на розірванні шлюбу наполягає, примирятися з відповідачем не бажає. Відповідач у судове засідання надіслав заяву про те, що справу просить розглянути в його відсутність, позовні вимоги визнав, на розірвання шлюбу згідний, строк для примирення просить не давати. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в порядку, передбаченому ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, у тому числі права та інтереси дитини, оскільки проживання дитини в сім'ї, де відсутні любов, злагода, взаєморозуміння і взаємоповага, є сварки і взаємна неприязнь між батьками гірше впливають на дитячу психіку, ніж проживання дитини з одним із батьків, і примус батьків до спільного проживання всупереч їх волі та обставинам, що склалися, приведе до порушення прав дитини на належні умови життя, що є важливішим, ніж збереження шлюбу батьків. Згідно п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року N 2 ''Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції'' у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-12 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 22 лютого 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Одруження виявилось невдалим, шлюбні відносини фактично припинилися з 2007 року. Підставами для розірвання шлюбу позивач вважає різні погляди на життя, а також заборону дружини бачитись з дітьми. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення з відповідачкою, тому позивач просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не явився, надіслав до суду заяву в якій позов підтримав з підстав викладених у ньому, просив суд його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала, шлюб просила розірвати. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 22 лютого 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей. Одруження виявилось невдалим, шлюбні відносини фактично припинилися з 2007 року. Підставами для розірвання шлюбу позивач вважає різні погляди на життя. Відповідач теж бажає розірвати шлюб. За таких обставин збереження шлюбу та подальше спільне життя суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-10 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 27.10.2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб про що зроблено відповідний актовий запис №490. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя і різні інтереси. Шлюбні відносини припинені. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. На примирення не згодна, тому просить розірвати шлюб та відновити дівоче прізвище «[PERSON]». Позивач в судове засідання не явилась, надіслала до суду заяву в якій позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій вимоги позову визнав, проти задоволення позову не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27.10.2007 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб про що зроблено відповідний актовий запис №490. Від шлюбу дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя і різні інтереси. Шлюбні відносини припинені. Подальше спільне життя і збереження сім'ї позивач вважає неможливим. На примирення не згодна. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач зазначила, що у разі розірвання шлюбу відновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 27 вересня 2008 року виконкомом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 471. Від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя виявилося невдалим. Через несумісність характерів та протилежні погляди на сімейне життя виникають сварки. Два місяці сімейних відносин не підтримують. Позивач вважає, що сумісне життя і збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не явилась, надіслала до суду заяву в якій позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції. Заперечень проти позову не надав, явку представника не забезпечив. Дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 вересня 2008 року виконкомом Ковалівської сільської ради Васильківського району Київської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 471. Від подружнього життя мають дочку [PERSON], [INFO]. Спільне життя виявилося невдалим. Через несумісність характерів та протилежні погляди на сімейне життя виникають сварки. Два місяці сімейних відносин не підтримують. Позивач вважає, що сумісне життя і збереження сім'ї неможливим, тому просить розірвати шлюб, дочку [PERSON], залишити проживати з нею. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-29 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивачка вказує на те, що 13 березня 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем не склалось через втрату почуття любові, взаєморозуміння, різні характери та погляди на обов'язки подружжя. Спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просила про розірвання їх шлюбу з відповідачем. Сторони в судове засідання не з'явилися. Про час і місце судового засідання повідомлені судом належним чином. Позивачка подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Вивчивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 13 березня 2012 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 312, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON]. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Сімейне життя між ними не склалось через втрату почуття любові, взаєморозуміння, різні характери та погляди на обов'язки подружжя. Спільного господарства не ведуть. На підставі викладеного та у відповідності до ч.2 ст.112 СК України суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам кожного з них, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved