Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-25 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON], де треті особи - Головне управління Державної Міграційної Служби України в Дніпропетровській області, Комунальне підприємство «ЖЕП №39» Дніпропетровської міської ради», про усунення перешкод в користуванні власністю, посилаючись на те, що їй на підставі договору купівлі-продажу від 11.12.2001 належить квартира [ADDRESS]. Однак до теперішнього часу всупереч вимогами зазначеного договору, відповідач не знявся з реєстрації як колишній власник зазначеної квартири. Оскільки реєстрація відповідача перешкоджає позивачу в користуванні та розпорядженні її власністю, просила суд усунути їй перешкоди в користуванні власністю шляхом зняття з реєстраційного обліку [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. В судовому засіданні позивачка [PERSON] позов підтримала, просила його задовольнити, надала пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач до судового засідання не з'явився, про час, дату та місце слухання справи повідомлений належним чином, про що свідчить розміщене в газеті «Вісті Придніпров'я» №34 (1527) від 08 травня 2014 року повідомлення про слухання справи. Про причини своєї неявки суду не повідомив, не надав заяву про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання заперечень проти позову, у зв'язку з чим суд за згодою позивача вирішує справу в порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Третя особа Головне управління Державної Міграційної Служби України в Дніпропетровській області до суду свого представника не направила, про причини неявки суд не повідомили. Третя особа Комунальне підприємство «ЖЕП №39» Дніпропетровської міської ради», до суду свого представника не направила, надавши заяву з проханням слухати справу у їх відсутність та винести рішення на розсуд суду. Вислухавши позивача, допитавши свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст.379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 грудня 2001 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованому в реєстрі під № 1225 позивачу [PERSON] належить квартира [ADDRESS]. Разом з тим, на теперішній час в зазначеній квартирі досі зареєстрований колишній власник - [PERSON], що підтверджується довідкою комунального підприємства «Житлово-експлуатаційного підприємства № 39 Дніпропетровської міської ради від 24.10.2013 за № 2402 (а.с.9). Відповідач [PERSON] не проживає за адресою своєї реєстрації з 2001 року, що підтверджується показами свідків [PERSON], [PERSON], допитаних в судовому засіданні. Реєстрація [PERSON] в квартирі перешкоджає позивачу розпоряджатися своєю власністю, у зв'язку з чим вона звернулася до суду. Відповідно до ч.1 ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню. З урахуванням результату розгляду справи та у відповідності до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 243 грн. 60 коп. та витрати пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в розмірі 250 грн. 00 коп.

Outcome: approved