Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-08 00:00:00

ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» звернулось до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 1071560868 від 19.12.2016 року у розмірі 57015,04 грн., та судовий збір. В обґрунтування позову зазначено, що 19.12.2016 року між ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було підписано заяву на отримання кредиту № 1071560868, шляхом підписання Умов отримання кредитів та інших послуг. На підставі якого відповідачу були надані кошти в сумі 25450,00 грн. з кінцевим терміном погашення кредиту до 30.12.2020 року, на умовах сплачувати процентну ставу за користування кредитом. Відповідач свої зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконала, у зв`язку з чим, станом на 13.03.2019 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 57015,04 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом -22 941,93 грн., заборгованості за річними відсотками - 4683,89 грн., заборгованість за щомісячними відсотками - 18125,04 грн., заборгованість за штрафними санкціями /пенею -11264,18 грн. У судове засідання представник позивача не з`явився, надіслав до суду заяву, згідно якою позовні вимоги підтримав, просив суд розглянути справу за його відсутності, та проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Ухвалою суду від 21.05.2019 року прийнято до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін вищевказану справу. Суд, враховуючи думку представника позивача, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що відповідно до заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» 19.12.2016 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 25450,00 грн, строком на 48 місяців. Відповідно до п. 2 вищевказаного кредитного договору відповідач зобов`язаний сплачувати щомісяця проценти в розмірі 3,49 та річні 11,90% за користування кредитом. Однак, відповідач в порушення умов договору не виконав взятих на себе обов`язків, у зв`язку з чим станом на 13.03.2019 року у відповідача перед позивачем виникла заборгованість на загальну суму 57015,04 грн., яка складається з заборгованості за основним боргом -22 941,93 грн., заборгованості за річними відсотками - 4683,89 грн., заборгованість за щомісячними відсотками - 18125,04 грн., заборгованість за штрафними санкціями /пенею -11264,18 грн. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірах та на умовах, установлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1048 ЦК). Відповідно до ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з нормою ст. 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст.611 ЦК). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст.610 ЦК). Одним з видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Якщо в зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Згідно з ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини першої статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, яке боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі (частини перша, друга статті 551 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Положення частини третьої статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 12 ЦПК України щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 04 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15, яка відповідно до положень статті 263 ЦПК України враховується судом при ухваленні рішення по справі при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Проте, як зазначається у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка. Тобто, позовні вимоги є законними та обґрунтованими матеріалами справи, та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved