Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-18 00:00:00

У березні 2019 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувала на те, що вона є власником квартири по [ADDRESS] . При цьому, на даний час в квартирі зареєстрована її рідна сестра [PERSON] та донька спадкодавця [PERSON] , які більше 3-х років в квартирі не проживають, участі в її утриманні не приймають, не оплачують комунальні послуги. Посилаючись на вказане, а також на те, що реєстрація місця проживання відповідачів в її квартирі чинить їй перешкоди, як власнику квартири, а саме перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні належним їй на праві власності майном, змушує нести додаткові витрати по сплаті комунальних послуг, уточнивши в ході розгляду справи позовні вимоги, просила визнати [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратив право користування жилим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивачка не з`явилася, від її представника до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить позов задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідачі не з`явилися, хоча своєчасно та належним чином були повідомлений про час та місце розгляду справи. Про причини неявки суд не повідомили. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України судове засідання проводилося без технічної фіксації. Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як вбачається з матеріалів справи, позивачка надала суду докази на підтвердження своїх доводів щодо позовних вимог. Як убачається з матеріалів справи, позивачка [PERSON] є власником квартири по [ADDRESS] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а/с 11). Так, права власника жилого приміщення визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 45 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Судом встановлено, що у зазначеній вище квартирі зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою ТОВ «ТД Укрвторресурс» від 21.03.2019 року (а/с 12). Реєстрація відповідачів у належній позивачу квартирі на момент розгляду справи також підтверджується довідкою адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Чернівецькій області (а/с 35-36). Разом з тим судом встановлено, що відповідачі вже більше трьох років не проживають у вказаній квартирі, що підтверджується копіями відповідних актів (а.с. 13-17), що також було підтверджено свідками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні. Стаття 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав і інтересів осіб. Виходячи з загальних положень права власності, власнику належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Захист права власності регулюється нормами Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення лише протягом шести місяців, а згідно ст. 72 цього Кодексу визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, ст.150 ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За таких обставин, суд приходить до висновку, що права позивача вільно реалізовувати право володіння, користування та розпорядження власністю підлягає захисту, оскільки відповідачі не є власниками квартири, безпідставно значаться зареєстрованими за адресою місцезнаходження квартири належній позивачці, не несуть будь-яких витрат на утримання житла, чим чинять позивачу як власнику квартири перешкоди у користуванні власністю, а тому права позивача\~як власника\~зазначеної вище\~квартири підлягають\~захисту шляхом\~позбавлення відповідачів\~права користування\~житловим приміщенням\~внаслідок їх\~відсутності у\~ньому без\~поважних причин,\~оскільки чинне\~законодавство не\~передбачає збереження\~права користування\~житлом за\~громадянами.\~ На підставі вище викладеного та

Outcome: approved