Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] (надалі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] (надалі по тексту - відповідач), у якому просив суд стягнути на свою користь матеріальну шкоду у розмірі 124 887, 87 грн. та сплачений судовий збір в розмірі 1248,87 грн. В подальшому, протокольною ухвалою суду від 05.12.2016 року, судом залучено до участі в справі в якості третьої особи Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна» (надалі по тексту - третя особа). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28.05.2016 року приблизно о 03:30 год. по вул. Хрещатик, 50 в м. Києві відповідач керуючи автомобілем «ДЕУ», д.н.з. [NUMBER], недотримався безпечної дистанції до автомобіля «Опель», д.н.з. [NUMBER], власником якого є позивач та допустив з ним зіткнення. На замовлення позивача було проведено оцінку визначення розміру завданої матеріальної шкоди. Згідно звіту про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля Opel Astra, д.н.з. [NUMBER], станом на 07.06.2016 року, вартість матеріального збитку становить 124 887,87 грн. Дану суму коштів позивач просить стягнути з відповідача як з винної у ДТП особи. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні зазначив, що оскільки автомобіль відремонтований, згоден забрати його залишки, надалі виплатить кошти, враховуючи надані йому деталі. Третя особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно положень ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Таким чином, суд вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності належним чином повідомленої третьої особи. Ухвалою суду від 07.09.2016 року відкрито провадження у даній справі. Протокольною ухвалою суду від 05.12.2016 року, судом залучено до участі в справі в якості третьої особи Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Україна». Ухвалою суду від 17.05.2017 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою суду від 23.08.2017 року відновлено провадження у справі, призначено судове засідання. Ухвалою суду від 05.12.2017 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Як відомо, з 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. В свою чергу, як передбачено ч.2 ст. 19 та п.4 ч.2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство у порядку позовного провадження здійснюється за правилами загального та спрощеного провадження. Ухвалою судді від 25.01.2018 року справу відновлено провадження у даній справі, призначено в порядку загального позовного провадження підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 02.03.2018 року було призначено судову автотоварознавчу експертизу, провадження у справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 24.05.2018 року відновлено провадження у даній справі, призначено підготовче судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 28.08.2018 року клопотання відповідача про призначення оцінки повернуто без розгляду, крім того. закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 28 травня 2016 року, приблизно о 03 годині 30 хвилин, керуючи автомобілем «Деу», д.н.з. [NUMBER], по вулиці Хрещатик, 50 в м. Києві, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля «Опель», д.н.з. [NUMBER], внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, який некеровано зіткнувся з автомобілем «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України, за що передбачено відповідальність згідно з ст. 124 КУпАП. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.06.2016 року була встановлена вина у вчиненні вказаного ДТП за відповідачем [PERSON] внаслідок порушення останнім п.п. 2.3 (б), 13.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст.124 КУпАП. У відповідності до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду у кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанову суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Внаслідок вказаного ДТП автомобіль марки «Opel Astra» д.н.з. [NUMBER] отримав механічні пошкодження, що доведено в судовому засіданні. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України передбачено, що шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно п. 14 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В той же час, згідно висновку експерта за результатами проведення судової автотоварознавчої експертизи від 14.05.2018 року №6003/18-54, вартість матеріального збитку завданого власнику автомобіля марки «Opel», д.н.з. [NUMBER] внаслідок його пошкодження при ДТП, що сталася 28.05.2016 року на час ДТП складала 120191,95 коп. (а.с. 153-171). Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у п. 9 постанови від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватися за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен вирішити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищенням транспортного засобу, регламентовано статтею 30 Закону № 1961-IV, який згідно зі статтею 8 ЦК (аналогія закону) може застосовуватись не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу фізично знищеним. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з експертизою, проведеною відповідно до вимог законодавства, витрати на ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди (п. 15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 01.03.2013, № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки»). Також, у відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Верховного суду України від 20.01.2016 року за №6-2808-15 визначено, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим доказам, позивачу завдано матеріальну шкоду з вини відповідача, що також підтверджується постановою Шевченківського районного суду міста Києва від 27.06.2016 року, враховуючи те, що відповідачем на користь позивача не сплачено грошові кошти в рахунок погашення матеріальних збитків завданих в ДТП, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути кошти матеріальної шкоди матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля на час ДТП в розмірі - 120 191 грн. 95 коп.. Крім того, необхідно зобов»язати позивача передати відповідачу залишки транспортного засобу марки «Опель» д.н.з. [NUMBER], що був пошкоджений внаслідок ДТП 28.05.2016 року, а також ключі від замка запалення та документи про державну реєстрацію. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 1201 грн. 91 коп. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial