Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У вересні 2014р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, у якому просив суд стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» на його користь 712 грн. 35 коп. страхового відшкодування на лікування; 6472 грн. 70 коп. страхового відшкодування по тимачасовій втраті працездатності; 19314 грн. страхового відшкодування по тривалій втраті працездатності; 1555 грн. 87 коп. моральної шкоди; 4399 грн. 89 коп. пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування, а з відповідача [PERSON] стягнути на користь позивача моральну шкоду у розмірі 10\~000 грн. В процессу судового розгляду справи позивач позовні вимоги уточнив, просив суд стягнути на його користь з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» 35 грн. частку страхового відшкодування за тимчасову втрату працездатності; 2004 грн. 38 коп. - страхове відшкодування в рахунок витрат на доставку до закладу охорони здоров*я; 2550 грн. моральної шкоди; 313 грн. 85 коп. пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування; стягнути на його користь з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 35552 грн. 77 коп.; а також стягнути з відповідачів на його користь судові витрати, вказавши, що 02.03.2012р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілю ЗАЗ-1102, державний реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], що застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ, згідно з умовами полісу страхування АВ/0209329 від 22.11.2011 р. За результатами ДТП позивач [PERSON] отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вина відповідача встановлена вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2012р. Крім того, позивачу було встановлено інвалідність, що підтверджується виписним епікрізом № [NUMBER] «Міської клінічної поліклініки екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя», листом КУ «Центральна района поліклініка Шевченківського району» від 05.12.2012р. , довідкою до Акту огляду МСЕК, індівідуальною программою реабілітації інваліда № 546, в якій зазначені профілактичні процедури, а сааме для лікування отриманих внаслідок ДТП ушкоджень. Перелічиними документами підтверджується тимчасова та тривала втрата працездатності позивача. На момент ДТП позивач не був працевлаштований, йому не призначався лікарняний, а післяопераційний нагляд проводився у Завідуючого відділенням травматології КУ «Міська клінічна поліклініки екстреної та швидкої медичної допомоги м. Запоріжжя»., 27.06.2012р. позивачем подавалася заява до відповідача ПАТ «Страхова компанія «Оранта-січ» про настання страхового випадку. Відповідачем ПАТ «Страхова компанія «Оранта-січ» позивачу було виплачено 3580 грн. 05 коп. в рахунок відшкодування витрат на придбання медикаментів та 1038 грн. 30 коп. в рахунок матеріальної допомоги за період лікування від отриманих тілесних ушкоджень з 02.03.2012р. по 30.03.2012р. Сплата відповідачем зазначених сум підтверджується копіями платіжних доручень № 183 від 23.07.2013р. та № 360 від 13.01.2013р. На момент настання страхового випадку позивач не одержував доходів. Законом України «Про держаний буджет України на 2012р.» встановлена мінімальна заробітна плата у розмірі 1073 грн. Тому відповідач ПАТ «Страхова компанія «Оранта-січ» не доплатив позивачу 35 грн. в рахунок відшкодування тимчасової втрати працездатності: 1073 грн. 1038 грн. 30 коп. = 35 грн. Оскільки у позивача було травмовано ніжню кінцівку, він був вимушений2 користуватися допомогою в доставці до лікарні, тому позивач користувався послугами таксі або витрачав кошти на заправуку авто для діагностики, лікування та реабілітації від отриманих тілесних ушкоджень, на підтвердження останнього позивачем були надані страховій компанії чеки та квітанції на суму 2004 грн. 38 коп., яку відповіч Страхова компанія повинна відшкодувати позивачу, який на час настання страхового випадку не одержував доходів, відповідно п. 24.1 ст. 24, п. 26.5 ст. 26 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Далі позивач зазначів, що внаслідок наїзду на нього на пішоходному переході, йому було завдано тілесні ушкодження, заподіяно моральну шкоду, яка полягає в ушкодженні здоровя (нога з коліна була відірвана, після чого пришита у лікарні), пошкоджена нижня кінцівка по сьогодні повністю не згибається та при кожному кроку позивач відчуває біль та нервову напругу. Розуміння того, що позивач більше ніколи не зможе ходити як здорова людина, викликають у нього психологічні переживання, які вливають на відносини в сімї та суспільстві, втрати морального характеру призвели до суттєвих порушень нормального жття позивача. Одна тисяча грнивень, які відповідач, які позивач виплатив позивачу під час знаходження в лікарні, були витрачені позивачем на догляд та лікарняне утримання. Зазначена сума не може компенсувати ті моральні страждання, які були заподіяні злочинними діями відповідача. Окрім того, вироком суду відповідача було звільнено від відбування покарання з випробуванням, тобто відповідач не поніс ніякого покарання у звязку з вчиненням злочину, передбаченому ст. 286 ч.2 КК України. При цьому позивач отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого осколкового перелому обох кісток гомілки, у верхній третині, зі зміщенням уламків, які спричинили за собою тривалий розлад здоровя, що встановлено вироком суду. В момент ДТП позивач разом із своєю дитиною знаходився на пішохідному переході та для уникнення травм дитини від зіткнення з автомобілем відповідача встиг відкинути з проїзної частини свою дитину, але при цьому переніс додатковий стресс від страху за дитину. Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача ПАТ «Страхова компанія «Оранта-Січ» 35 грн. частку страхового відшкодування за тимчасову втрату працездатності; 2004 грн. 38 коп. - страхове відшкодування в рахунок витрат на доставку до закладу охорони здоровя; 2550 грн. моральної шкоди; 313 грн. 85 коп. пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування; стягнути на його користь з відповідача [PERSON] моральну шкоду в розмірі 35552 грн. 77 коп. та судові витрати. У судовому засіданні представник позивача уточнені позовні вимоги підтримав у повному обсязі, наддав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просив суд задовольнити позов. Представник відповідача ПАТ «Страхова компанія «Оранта-січ» у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, наддав суду письмові заперечення протии позову, аналогічні пояснення надав суду, посилаючись на те, що 27.06.2013 р. позивач [PERSON] звернувся до ПАТ «СК «Оранта-Січ» та надав оригінали чеків, які на його думку свідчать про його витрати /придбання ліків/ на лікування. Письмова відповідь ПАТ «СК «Оранта-Січ» на заяву [PERSON] від 27.06. 2013 р. надана 10.07.2013 р. Співробітниками Департаменту медичного страхування ПАТ «СК «Оранта-Січ» зроблено аналіз наданих позивачем документів, згідно яких наданих усіх чеків визначено суму страхового відшкодування за лікування у розмірі 3\~580 грн. 05 коп. Також позивачу сплачено 1038 грн. 30 коп. в рахунок матеріальної допомоги у розмірі мінімальної заробітної плати за період лікування від отриманих тілесних ушкоджень. Вимога про стягнення пені з відповідача безпідставна, оскільки виплати страхового відшкодування у розмірі 3\~580 грн. 05 коп. та у розмірі 1038 грн. 30 коп. ПАТ «СК «Оранта- Січ» виплатила своєчасно. Заява позивача на виплату страхового відшкодування була отримана 27.06.2013р. Страховик сплатив позивачу сумму 3\~508 грн. 05 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 183 від 23.07.2013 р. Тобто страхове відшкодування було здійснено страховиком згідно положень ст. 36 Закону без порушень та в строк, зазначений в Законі. Друге страхове відшкодування у розмірі 1038 грн.30 коп. було здійснено страховиком 13.01.2014 р. Листом № 12-12/2649 від 10.7.2013р. відповідач повідомив позивача, що для отримання допомоги у розмірі, не меншому мінімальної зарабітної плати, останній повинен надати ПАТ «СК «Оранта-Січ» документ, що засвідчує тимчасову непрацездатність громадян. Цього документу позивач до ПАТ «СК «Оранта-Січ» не надав, а згідно заяви від 02.12.13 р. надав інші документи, які не стосуються цих питань. Проти позову в частині відшкодування моральної шкоди відповідач заперечує з тих підстав, що позивачу були здійснені страхові виплати у розмірі 3\~508 грн. 05 коп. та 1038 грн. 30 коп. Згідно ст. 26-1 Закону відшкодовується моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Таким чином моральна шкода згідно Закону буде становити: 3\~508 грн. 05 коп. /перша страхова виплата/ + 1038 грн.30 коп. /друга страхова виплата/ = 4 546,35 : 100% х 5% = 227 грн. 30 коп. Вимоги позивача про стягнення частки страхового відшкодування за тимчасову втрату працездатності безпідставна. Адже розмір мінімальної заробітної плати в місячному розмірі у 2012р. складала 1073 грн. Відповідно до доданих позивачем медичних документів страхове відшкодування у вигляді матеріальної допомоги повинно бути розраховано лише за період з 02.03.2012р. по 30.03.2012р. Виходячи з вищевикладеного мінімальна заробітна плата за відповідний період складає 1038,30 грн. Вимоги позивача про стягнення страхового відшкодування в рахунок витрат на доставку позивача до закладу охорони здоровя не підтверджені документально Позивачем надані квитанції та чеки, які не підтверджують, що витрати на таксі та бензин були здійснені на таксі для його доставки до лікувальної установи. Вважає, що задоволенню підлягає тільки допомога у розмірі 35 гривень - частки страхового відшкодування за тимчасову втрату працездатності. Просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог щодо страхової компанії. Предсавник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав повністю, посилаючись на те, що поведінка потерпілого під час ДТІІ посприяла тому, що воно відбулося, а саме: переходячи дорогу [PERSON], знаходячись майже на середині дороги, різко змінив направлення руху та швидко став рухатися у зворотньому напрямку, в результаті чого водій [PERSON] не зміг зупинити автомобіль, оскільки дорожнє покриття було вкрито мокрим снігом. Це підтверджується, як показаннями водія, свідків, так і показаннями самого потерпілого. Таким чином, при відсутності різкої зміни напрямку руху пішоходом, ДТП не сталося. Крім того, вважає представник злочин було вчинено з необережності, а тому моральна шкода, спричинена таким злочином є значно меншою, тяжкість тілесних ушкоджень та душевних страждань, в звязку з цим сильно перебільшені та бездоказові, оскільки наявність невиліковної травми, постійного болю та ноги, яка не згинається, вважає представник відповідача, не підтверджується жодним доказом по справі, крім слів самого позивача. Наявність в матеріалах справи довідки до акту МСЕК щодо встановлення позивачу інвалідності у 2012 році з діагнозом «загальне захворювання» не доказує того, що існує прямий зв'язок між ДТП та інвалідністю [PERSON], призначення інвалідності позивачу не продовжено, що свідчить на думку представника про значне поліпшення стану здоровя позивача. Далі представник зазначив, що відповідач [PERSON] страждає декількома серйозними хворобами, а саме: грижа хребту, майже відсутня одна нирка, а тому відповідач не може тяжко працювати, крім того, має на утриманні неповнолітню дитину. Зазначені обставини свідчать про обмеження можливості відповідача відшкодувати моральну шкоду у визначеній позивачем сумі - 35\~552 грн. 77 коп. і покладання на нього обовязку по виплаті зазначеної суми поставить його у тяжке матеріальне становище. Просив суд у задоволенні позову відмовити. З огляду на викладене, та ураховуючи ті факти, що моя цивільно- правова відповідальність, в тому числі і щодо відшкодування моральної шкоди застрахована, дуже поганий стан мого здоровя, внаслідок чого втрату роботи, вважаю, що вже сплачені позивачу кошти у сумі 1500 гривень у рахунок відшкодування моральної шкоди є достатньою сумою, яка цілком узгоджується із засадами розумності, виваженості та справедливості. Вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. 23.11.2011р. між [PERSON] та ПАТ Страхова компанія «Оранта-Січ» було укладено Договір (поліс) обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АВ/0209329, відповідно до якого було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON], повязану з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу автомобіля ЗАЗ 1102, номерний знак [NUMBER]. Строк дії договору страхування було визначено з 23.11.2011 р. по 22.11.2012 р. 02.03.2012 р. у м. Запоріжжя на вул. Магістральній сталася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого транспортного засобу автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON], внаслідок якої було травмовано пішохода [PERSON], якому заподіяно тілесні ушкодження середньої тяжкості у вигляді закритого уламкового перелому обох кісток гомілки у верхній третині зі зміщенням уламків, які не є небезпечними для життя у момент заподіяння, але спричинили тривалий розлад здоровя. Зазначена ДТП сталася з вини [PERSON], що підтверджується вироком Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 11.10.2012 р. у кримінальній справі № 0827/4920/2012 за звинуваченням [PERSON] у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України (а.с. 10-12), який було залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 17.12.2012 р. і який набрав законної сили (а.с. 14-16). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути в тому числі відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завда\-ної внаслідок порушення її прав. При цьому, відповідно до пункту 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає, в тому числі у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наяв\-ності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як зазначено у пункті 4. Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166\~ЦК) відповідач звільняється від обов'язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п'ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов'язана відшкодувати шкоду. Відповідно до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у\~кримінальному провадженні, що\~набрав законної сили, або\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення\~обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Оскільки вищезазначеним вироком суду від 11.10.2012 року у кримінальній справі було встановлено, що середньої тяжкості тілесні ушкодження [PERSON] були завдані з вини [PERSON], а заподіяна шкода, повязана з дією джерела підвищеної небезпеки забезпеченого транспортного засобу, то зазначені обставини є такими, що не потребують доказування під час розгляду цієї справи. Отже цивільно-правову відповідальність, за шкоду заподіяну позивачеві внаслідок ДТП, має нести відповідач [PERSON] Відповідно до стаття 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (в редакції, яка була чинною на момент укладення договору страхування та на момент вчинення ДТП, редакція від 07.07.2011 р.) (далі - Закон) при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи (пункт 22.1). Потерпілому відшкодовується також моральна шкода, передбачена пунктами 1, 2 частини другої статті 23 ЦК України. Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту, визначеного у пункті 9.3 статті 9 цього Закону. Різницю між сумою відшкодування, визначеною судом, та сумою, яка має бути відшкодована страховиком, сплачує особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди (пункт 22.3). Крім того, відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, заподіяна внаслідок ДТП майнова шкода в межах ліміту відповідальності, визначеного п. 9.3 Закону (51000 грн.) має відшкодовуватися страховиком Публічним акціонерним товариством «Страхова компанія «Оранта-Січ». Моральна шкода, заподіяна внаслідок ДТП, у сумі, що не перевищує 2550 грн. також має відшкодовуватися ПАТ СК «Оранта-Січ», а решта суми відшкодування моральної шкоди повинна бути покладеною на Відповідача [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи 27.06.2013 року позивач звернувся до ПАТ СК «Оранта-Січ» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 27-28). За результатами розгляду зазначеної заяви позивачеві ПАТ СК «Оранта-Січ» прийняте рішення про визнання зазначеного ДТП страховим випадком, у звязку з чим ПАТ СК «Оранта-Січ» було складено страхові акти: від 11.07.2013 року, яким суму страхового відшкодування було визначено у розмірі 3\~580, 05 грн. та від 23.12.2013 року, яким суму страхового відшкодування було визначено у розмірі 1038 грн. 30 коп. Вказані суми страхового відшкодування були виплачені ПАТ СК «Оранта-Січ» позивачеві, що останнім не заперечується. При цьому, як вбачається з листа ПАТ СК «Оранта-Січ» від 10.07.2013 р., адресованого позивачеві, сума страхового відшкодування у розмірі 3\~580 грн. 05 коп. є відшкодуванням витрат понесених позивачем у звязку із лікуванням, а як вбачається із розрахунку суми страхового відшкодування, складеного спеціалістами ПАТ СК «Оранта-Січ», страхове відшкодування у розмірі 1038 грн. 30 коп. є відшкодуванням витрат, повязаних із тимчасовою непрацездатністю позивача за період з 02.03.2012 р. по 30.03.2012 р. Відповідно до статті 23 Закону шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: - з лікуванням потерпілого; - з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; - із стійкою втратою працездатності потерпілим; - із смертю потерпілого. Відповідно до ст. 24 Закону у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, які пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Витрати, пов'язані з лікуванням потерпілого в іноземних державах, відшкодовуються, якщо лікування було узгоджено із страховиком чи МТСБУ. Зазначені витрати мають бути підтверджені документально відповідним медичним закладом. Відповідно до ст. 25 Закону шкода, пов'язана з тимчасовою втратою працездатності потерпілим У зв'язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров'я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: - для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; - для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; - для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі. Відповідно до ст. 26 Закону відшкодування шкоди, пов'язаної із стійкою втратою працездатності потерпілим У зв'язку із стійкою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються доходи, не отримані потерпілим у результаті стійкої втрати потерпілим працездатності (інвалідності), які не відшкодовуються за рахунок іншого обов'язкового виду страхування. Страхове відшкодування за шкоду, пов'язану із стійкою втратою працездатності, виплачується не рідше одного разу на місяць до відновлення працездатності потерпілого. За умовами договору або за поданням потерпілого до страховика та за погодженням із страховиком страхове відшкодування може бути виплачене у вигляді одноразової компенсації. Якщо потерпілий, який навчається на денному (очному) відділенні закладу освіти, в результаті стійкої втрати працездатності не має можливості продовжувати навчання на денному (очному) відділенні, страховиком чи МТСБУ оплачується його навчання на заочному відділенні акредитованого закладу освіти України. Якщо потерпілий, у якого настала стійка втрата працездатності, має можливість освоїти одночасно нову професію з метою отримання доходів від праці, яка сумісна з його теперішнім станом здоров'я, [INFO], що відповідає освіті того ступеня, яка була у потерпілої особи на момент дорожньо-транспортної пригоди. Потерпілим, які на момент настання страхового випадку не одержували доходів, у зв'язку із стійкою втратою працездатності відшкодовуються витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням та доглядом у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Як випливає з матеріалів справи ПАТ СК «Оранта-Січ» було виконано свої зобовязання щодо відшкодування позивачеві шкоди, повязаної з його лікуванням. Будь-які належні докази, які б підтверджували понесення позивачем витрат на лікування у розмірі, більшому, ніж виплачене страхове відшкодування (3580 грн. 05 коп.) у матеріалах справи відсутні. Як випливає з розрахунку суми страхового відшкодування, складеного ПАТ СК «Оранта-Січ», період тимчасової непрацездатності позивача, за який йому належить страхове відшкодування, було визначено з 02.03.2012 р. по 30.03.2012 р. (29 днів), що відповідає періоду стаціонарного лікування позивача, зазначеного у виписному епікризі із історії хвороби позивача № 3707, у звязку з чим позивачеві, як непрацюючій повнолітній особі, було визначене страхове відшкодування у розмірі 1038 грн. 30 коп. (1073 грн. розмір мінімальної заробітної плати / 30 днів х 29 днів), що відповідає вимогам закону. Приймаючи до уваги вищенаведене, суд вважає, що доводи Позивача про недоплату йому ПАТ СК «Оранта-Січ» страхового відшкодування у звязку з тимчасовою втратою працездатності у розмірі 35 грн. є необґрунтованими. Стосовно вимоги позивача про відшкодування витрат на його доставку до закладу охорони здоровя, суд вважає, що зазначена вимога також є необґрунтованою, виходячи з наступного. Відповідно до пункту 26.5 ст. 26 Закону потерпілим, які на момент настання страхового випадку не одержували доходів, у зв'язку із стійкою втратою працездатності відшкодовуються витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням та доглядом у домашніх умовах та купівлею лікарських препаратів. Як зазначає відповідач у позовній заяві, на момент настання страхового випадку він не працював і доходів не одержував. При цьому, будь-які докази понесення позивачем витрат, зазначених у пункті 26.5 ст. 26 Закону, зокрема витрат на його доставку до закладу охорони здоровя у розмірі 2004, 38 грн., про які заявляє позивач у своїй уточненій позовній заяві, у матеріалах справи відсутні. Отже, підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з ПАТ СК «Оранта-Січ» зазначеної суми також немає. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Таким чином, підстави для задоволення вимог позивача про стягнення страхового відшкодування по тимчасовій втраті працездатності, а також по витратам на доставку Позивача до закладу охорони здоровя відсутні. У звязку з відсутністю доказів порушення ПАТ СК «Оранта-Січ» прав позивача на отримання страхового відшкодування відсутні також підстави для задоволення вимог позивача про стягнення з ПАТ СК «Оранта-Січ» пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування. При визначенні розміру відшкодування заподіяної позивачеві моральної шкоди суд виходить з такого. Як зазначено у пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.95 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Через отримані внаслідок ДТП тілесні ушкодження, позивач тривалий час знаходився на стаціонарному ліку\-ванні, був відірваний від своєї сім'ї і звичного способу життя. Позивач на тривалий час втратив можливість ходити, вести повноцінне життя. Позивачеві було встановлено ІІ групу інвалідності (а.с. 17, 18, 19). Отримані тілесні ушкодження завдали душевних страждань не лише позивачеві, а і членам його сімї. Позивач обмежений у можливості вести активний спосіб життя, займатися спортом, виконувати важку фізичну роботу, що звужує сферу його соціальної і професійної активності. У звязку із зазначеними обставинами, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності суд визначає суму відшкодування моральної шкоди, завданої Позивачеві у розмірі 17550 грн., з яких 2550 грн. в межах ліміту відповідальності страховика, визначеного пунктом 22.3 ст. 22 Закону, має бути покладено на ПАТ СК «Оранта-Січ», а решта суми відшкодування моральної шкоди у розмірі 15000 грн., відповідно до ст. 1194 ЦК України, має бути покладено на відповідача - [PERSON] Згідно зі ст. 88 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню на користь позивача з відповідачів підлягають судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial