Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-09 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу із [PERSON] . Позов мотивований тим, що між позивачем та відповідачем 28.04.2012 року укладено шлюб, місце держаної реєстрації - Консульський відділ посольства Росії в Україні, актовий запис № 5. У шлюбі у сторін народилось двоє дітей: дочка [PERSON] [INFO] і син [PERSON] [INFO] . Вони з чоловіком мають посвідку на постійне місце проживання в Україні. 25.11.2016 року між ними укладено шлюбний договір, яким врегульовано майнові права та обов`язки подружжя. Як зазначає позивач, спільне життя у подружжя не склалось, шлюбні відносини не підтримують, втрачено будь-які взаємини, окрім батьківських. Чоловік не заперечує проти розірвання шлюбу. 02.03.2020 року [PERSON] подав заяву, в якій підтримав позов у повному обсязі, просив справу слухати за його відсутності. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 10.04.2020 року у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, учасникам процесу роз`яснено право подати заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань відповідно до положень чинного ЦПК України. У встановлений судом строк відповідач, будучи повідомленими належним чином, відзив на позов не подав. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 28.04.2012 року укладено шлюб, місце держаної реєстрації - Консульський відділ посольства Росії в Україні, актовий запис № 5. В своїх поясненнях позивач зазначає, що подружжя не підтримує шлюбні стосунки, подальше спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам. При цьому, відповідач позов підтримав. Так, побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки (стаття 1 СК України). При цьому, відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення. У пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно зі статтею 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом указаної норми заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Відповідно до ч. 2 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. З врахуванням наведеного, судом встановлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, наміру зберігати сім`ю не мають, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. При цьому, відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved