Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-08 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] міської ради, у якому просила визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], в якості частки у спільному сумісному майні подружжя. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 20.03.1981 року позивач перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON], який 13.12.2014 року помер. Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS], яка була набута у власність шляхом сплати до кооперативу «Космос» пайових внесків у період протягом 1987-1993 років. Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.05.2016 року за позивачем визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 63,25 кв.м., житловою площею 37,50 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті 13.12.2014 року чоловіка [PERSON] 21.08.2017 позивач звернулася до державного реєстратора прав на нерухоме майно про державну реєстрацію права власності на 1/2 частину квартири як частку позивача у праві спільної сумісної власності подружжя, однак, їй відмовили, тому позивач звернулася до суду. Ухвалою Корольовського районного суду м. Житомира від 02 жовтня 2017 року відкрито провадження у справі. Позивач та її представник у судове засідання не зявилися, згідно заяви представника позивача останній просить позов задовольнити(а.с.31). Відповідач [PERSON] міська рада явку свого представника в судове засіданні не забезпечила, подала заяву про розгляд справи за відсутності їх представника, позовні вимоги не визнала (а.с. 29). Третя особа - Житлово-будівельний кооператив «Космос» свого представника в судове засіданні не забезпечив, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 20 березня 1981 року [PERSON] та [PERSON] (після одруження [PERSON]) зареєстрували шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ТП №117011 від 03.09.2014 (а.с. 11). 13 грудня 2014 року [PERSON] помер, що стверджується свідоцтвом про смерть серії І-ТП №252231 від 23.12.2014 (а.с.12). Рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17.05.2016 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], загальною площею 63,25 кв.м., житловою площею 37,50 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті 13 грудня 2014 року чоловіка [PERSON]М.(а.с.). Як вбачається з рішенням Корольовського районного суду м.Житомира від 17.05.2016 року пайові внески за спірну квартиру були сплачені в період сумісного проживання позивача та її померлого чоловіка та перебування у спільному шлюбі. Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 Закону України «Про власність» від 07.02.1991 року (який був чинний на дату сплату пайових внесків за квартиру), - член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. За змістом ч. 1 ст. 17 Закону України «Про власність» кооперативна квартира набуває статусу спільної сумісної власності лише за умови внесення паю до кооперативу за рахунок спільних коштів члена кооперативу та членів його сім'ї, яким ця квартира надана. Відповідно до ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч.1,2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. 23.08.2017 року позивачеві відмовлено у державній реєстрації права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Відповідно до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином враховуючи, вимоги діючого законодавства, викладене вище, аналізуючи зібрані по справі докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS], в якості частки у спільному сумісному майні подружжя є підставними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved