Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-20 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS] (Червоноармійська) в місті Фастів Київської області. Крім неї та її батька, в даній квартирі зареєстрований [PERSON], який не проживає в ній з серпня 2014 року, його особистих речей у квартирі немає. Тому, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд визнати [PERSON], [INFO], таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою № 42 в будинку № 6 по вул. Ярослава Мудрого (Червоноармійська) в місті Фастів Київської області та примусово зняти його з реєстраційного обліку в зазначеній квартирі. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, просила суд його задовольнити, проти винесення судом заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, про причини неявки суду не повідомляв, заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву, в якій позов підтримав в повному обсязі, просив суд розглянути справу без його участі. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] (Червоноармійська) в місті Фастів Київської області, що підтверджується Договором дарування квартири від 12 жовтня 2013 року, зареєстрованому за № 592 та посвідченим приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Київської області [PERSON]. (а.с.11). Окрім того, як вбачається з Технічного паспорта квартири [ADDRESS] (Червоноармійська) в місті Фастів Київської області, власником даної квартири є позивач [PERSON] (а.с.12-16). В належній позивачу квартирі зареєстрований відповідач [PERSON], [INFO]. Відповідно до Акту про не проживання особи за місцем реєстрації № 106 від 29.07.2016 року, вбачається, що в квартирі [ADDRESS] (Червоноармійська) в місті Фастів Київської області, зареєстрований, але не проживає з 01 серпня 2014 року по 29 липня 2016 року відповідач [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз'яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на користування житлом зі сторони позивача порушено не було, відповідач відсутній в спірній квартирі понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратив право користування нею, у зв'язку з чим вимога позивача про визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування жилим приміщенням - підлягає задоволенню. Позовна вимога щодо примусового зняття відповідача [PERSON] з реєстраційного обліку в квартирі [ADDRESS] (Червоноармійська) в місті Фастів Київської області, не може бути задоволена, оскільки зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, а тому дана вимога позивача є передчасною, враховуючи це, в частині позовних вимог щодо примусового зняття відповідача з реєстраційного обліку, суд вважає за необхідне відмовити. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: partial