Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-22 00:00:00

У березні 2021 року заявник [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилається на те, що [INFO] померла її мати [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина. Заявник зазначає, що мати важко хворіла, останні десять років, щоб забезпечити матері постійний догляд, який вона потребувала, мати проживала разом із нею та чоловіком в їх квартирі [ADDRESS] . 11 лютого 2021 року звернулась до Двадцять першої київської державної нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини з проханням видати свідоцтво про право на спадщину. Проте постановою від 11 лютого 2021 року їй відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з пропущеним шестимісячним строком для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини. Оскільки місце реєстрації її та померлої матері за різними адресами. У зв`язку із тим, що померла разом із заявник та її родиною проживала разом, через стан здоров`я, вона потребувала постійного стороннього догляду, перебувала на обліку у сімейного лікаря за цією адресою, просила суд задовольнити подану заяву. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04 березня 2021 року справу передано головуючому судді Шролик І.С. Ухвалою суду від 10 березня 2021 року справу призначено до розгляду на 05 квітня 2021 року. Витребувано в Двадцять першій київській державній нотаріальній конторі копію спадкової справи заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] . На адресу суду 08 квітня 2021 року надійшла копія спадкової справи, а також заява від державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори Литвин І.В. в якій просить суд розглянути справу без участі представника. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 10 березня 2021 року залучено до участі у справі в якості заінтересованої особи Київську міську раду направлено на її адресу копію заяви з доданими документами. На адресу суду 30 березня 2021 року від представника Київської міської ради надійшов відзив в якому на підставі наданих стороною доказів просять вирішити питання у відповідності до вимог законодавства, справу розглянути за відсутності представника заінтересованої особи. За клопотанням заявниці в судовому засіданні 05 квітня 2021 року допитано в якості свідків сусідів: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило, інші процесуальні дії судом не вчинялись. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, категорію та складність справи, а також враховуючи подані сторонами заяви, відзив, заяви від заінтересованих осіб про розгляд справи без участі їх представників, враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд ухвалив розглянути спарву без участі представників заінтересованих осіб. В судовому засіданні 05 квітня 2021 року заявниця [PERSON] просила суд задовольнити подану заяву з підстав та мотивів викладених в ній. Зауважила, що на час смерті мати проживала разом із нею та її чоловіком впродовж десяти років. Вона забувала приймати ліки, важко пересувалася із палицею, тому заявниця, як донька забрала її до себе в квартиру [ADDRESS] . В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що є сусідкою заявниці та проживає в квартирі [ADDRESS] . Із [PERSON] часто бачилася на подвір`ї та спілкувалася. Бабуся проживала разом із заявницею біля десяти років. Свідок [PERSON] в суді пояснила, що є сусідкою заявниці, мешкає в квартирі № 167 в цьому ж будинку. В якому проживає більше 30 років. Особисто бачила матір заявниці [PERSON] , завжди спілкувалася із нею на вулиці, вона часто сиділа біля парадного. Біля року тому влітку померла, до часу смерті довго проживала за цією адресою. В судовому засіданні допитаний в якості свідка [PERSON] надав суду пояснення, що заявниця його дружина. Разом із ними впродовж 10 років проживала теща - [PERSON] , яка не бажала самостійно приймати ліки, тому дружина її забрала до себе. Він сказав дружині, що після смерті тещі треба почекати шість місяців, а потім звертатися до нотаріуса. В січні він тяжко захворів та потрапив з інсультом до лікарні, йому терміново здійснювали оперативне втручання. Тому вважає, дружина була з ним в лікарні та пропустила строк звернення до нотаріуса на 10 днів. У лютому 2021 року його виписали. У тещі були хворі суглоби, важко пересувалася із палицею, тому проживали разом. В судовому засіданні 05 квітня 2021 року оголошено перерву через відсутність матеріалів спадкової справи до 21 квітня 2021 року. В зв`язку з неявкою в судове засіданні 21 квітня 2021 року всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, враховуючи позицію заявниці, заінтересованих осіб, судом встановлені наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Зі свідоцтва про народження видно, що заявник [PERSON] , яка через укладання шлюбу 22 серпня 1987 року змінила прізвище, є донькою [PERSON] (а.с.9,13). Як видно з виписки медичної карти амбулаторно (стаціонарно) хворого [PERSON] тяжко хворіла, мала чисельні вікові захворювання з приводу чого перебувала на диспансерному обліку за місцем проживання: [ADDRESS] . З нею укладена декларація про вибір лікаря - терапевта за цією адресою (а.с.10-11). Згідно пенсійного посвідчення, виданого на ім`я [PERSON] вона отримувала пенсійне забезпечення по інвалідності 2 групи за загальним захворюванням (а.с. 14). Зі свідоцтва про смерть встановлено, що [PERSON] померла [INFO] у віці 83 роки (а.с. 8). Постановою державного нотаріуса Двадцять першої київської державної нотаріальної контори від 11 лютого 2021 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно спадкодавця [PERSON] померлої [INFO] у зв`язку з пропущеним шестимісячним строком для прийняття спадщини та відсутністю факту прийняття спадщини (а.с.7). Згідно копії спадкової справи №107-2021, заведеної щодо майна померлої [INFO] [PERSON] єдиним спадкоємцем, який звернувся із заявою про прийняття спадщини є заявниця. Окреме провадження- це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав (частина перша статті 293 ЦПК України). Частиною першою статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Перелік юридичних фактів, що підлягають установленню в судовому порядку, визначений у частині першій статті 315 цього Кодексу, не є вичерпним. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. У статті 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України ). Згідно з частиною другою статті 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. За змістом норми статті 1268 ЦК України порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Так, відповідно до частин третьої і четвертої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 ЦК України, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи згідно з частиною першою статті 29 ЦК України є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Статтями 2, 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік. Таким чином, відсутність реєстрації місця проживання заявниці за місцем реєстрації проживання спадкодавця не може бути доказом того, що вона не проживала зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявницею та оцінені судом. Даний висновок міститься в Постанові Верховного суду від 10 січня 2019 року справа № 484/747/17, провадження № 61-44149св18, який з огляду на положення ч. 4 ст. 263 ЦПУ України суд враховує до спірних правовідносин в даній справі. Наявними у матеріалах справи письмовими доказами доведений факт того, що заявник [PERSON] на час смерті її матері [PERSON] , яка померла [INFO] проживали разом в квартирі [ADDRESS] , що в розумінні положення ч. 3 ст. 1268 ЦК України є такою, що прийняласпадщину. Крім того, положення ч.ч. 1,2 ст. 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Встановлення факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини має для заявника юридичне значення. Юридичний факт встановлюється з метою реалізації заявницею права на отримання спадку. Оскільки, інших спадкоємців як встановлено з дослідженою в судовому засіданні спадкової справи не має, спору про майнове або особисте немайнове право не існує, встановити зазначений факт в позасудовому порядку неможливо, суд вважає вказані заявником вимоги обґрунтованими, які відповідно до вищезазначених норм права підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved