Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-15 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Служба у справах дітей Адміністрації Корабельного району виконавчого комітету Миколаївської міської ради, про усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дитиною батьком, який проживає окремо від неї та визначення способу спілкування з донькою, а саме зобов'язати відповідача не перешкоджати йому брати участь у вихованні та вільному необмеженому спілкуванні з донькою [PERSON] особисто або засобами телефонного, електронного та іншого зв'язку. Визнати наступні способи його участі у вихованні його доньки до досягнення нею повноліття, а саме: щорічно на час осінніх, зимових, весняних та літніх канікулярних днів згідно із затвердженим розкладом учбового закладу. Крім цього, зобов'язати відповідача надавати йому щотижнево, кожного четверга точну інформацію щодо фактичного місця знаходження, перебування, проживання доньки [PERSON]. Свої вимоги мотивує тим, що з 05 березня 2005 року до 11 жовтня 2007 року він з відповідачкою перебував у зареєстрованому шлюбі. [INFO] року у них народилася дочка [PERSON], батьком якої є він. Зазначив, що після розірванням шлюбу відповідачка забрала дитину та переїхала проживати до своєї матері в м. Миколаїв, крім того, вона перестала надавати йому можливість спілкуватися з дочкою, оскільки у них стався скандал, після цього склалися неприязні відношення і з осені 2012 року [PERSON] стала проживати із співмешканцем [PERSON]. Донька не знаходила порозуміння з ним, оскільки його присутність викликали у неї страх, душевні хвилювання, він погано ставився до дитини і донька [PERSON] категорично відмовилася повертатися від нього до матері. Тому він звернувся до виконкому. Рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.02.2013 року № 136 йому визначили участь у вихованні та спілкування з донькою та відповідач був попереджений про відповідальність за порушення законодавства щодо захисту прав дитини. Однак відповідачка не стала виконувати рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради і зовсім перестала надавати йому бачитися з донькою. Позивач вказав у позові, що неодноразово намагався врегулювати з відповідачкою питання щодо усунення перешкод у вихованні та спілкуванні з дочкою, однак все було марно. Посилаючись на викладені обставини, просив зобов'язати відповідачку не чинити йому перешкод у спілкуванні із малолітньою донькою [PERSON], [INFO], та визначити способи участі позивача у вихованні дитини, зазначивши дні побачень з дитиною: передавати йому доньку щорічно на час осінніх, зимових, весняних та літніх канікулярних днів згідно із затвердженим розкладом учбового закладу та зобов'язати відповідачку надавати щотижнево кожного четверга точну інформацію щодо фактичного місця знаходження, перебування, проживання [PERSON]. Пізніше позивач та його представники зменшили позовні вимоги і просили остаточно: зобов'язати [PERSON] не перешкоджати позивачу особисто брати участь у вихованні та вільному спілкуванні з донькою [PERSON] та визначити такі способи участі позивача у вихованні доньки до досягненні нею повноліття, як встановити час зустрічей позивача з донькою [PERSON] за місцем її навчання, під час учбових перерв- необмежено, встановити час (період), на який позивач буде забирати доньку до себе до дому за місцем його реєстрації за адресою: [ADDRESS], встановивши періоди: на час зимових, весняних канікул згідно із затвердженим канікулярним графіком, забирати в останній день занять з учбового закладу або місця проживання, перебування дитини та повертати дитину за день до початку занять до місця проживання дитини з матір'ю; на час літніх канікул з 25 травня до 31 липня, забирати доньку з учбового закладу або місяці проживання, перебування дитини 25 травня та повертати до місця проживання дитини з матір'ю 31 липня; під час літніх канікул з 25 травня до 31 липня позивач має право організувати спільний відпочинок з дитиною за межами місця його постійної реєстрації, для оздоровлення дитини. Зобов'язати відповідача за два дні до дня зустрічі батька з донькою, надавати позивачу точну інформацію щодо фактичного місця навчання, проживання, перебування дитини, а у разі настання таких змін, повідомити про це особисто на наступний день з дня настання таких обставин, а також передачу дитини від сторін здійснювати у присутності органу державної виконавчої служби. Стягнути з відповідача судовий збір у сумі 243,60грн. У судовому засіданні позивач та його представники остаточно позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Пояснили, що на даний час відповідачка не надає йому можливості бачитися з донькою, чинить перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON]. Відповідач та її представник позов не визнали і просили у його задоволенні відмовити. Зазначили, що на даний час, в інтересах дитини, суд не може надавати позивачу побачень з дитиною без участі відповідача. Оскільки вважають, що такі побачення шкідливо впливають на психіку дитини, крім того сама дитина не бажає бачитися з батьком і такі побачення протипоказані дитині через висновки судово-психологічної експертизи. Представник Служби у справах дітей позов позивача підтримала та вважає, що рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22 лютого 2013р. №136 позивачу вже визначені способи спілкування з донькою, які вона повністю підтримує. Суд, вислухавши пояснення сторін, представника третьої особи, показання свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], які підтвердили неприязні стосунки між батьками дитини та небажання матері надавати зустрічі з батьком дитини, який проживає окремо від відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 березня 2005 року між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Рішенням Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 27 липня 2007 року шлюб між сторонами було розірвано та зазначено, що дочка [PERSON], [INFO] проживає з відповідачкою. ( а. с.9 - 10 т.1 ) У відповідності до висновку органу опіки та піклування Ізмаїльської районної державної адміністрації від 21.11.2012р. було визначено місце проживання [PERSON] з мамою [PERSON] за адресою м. Миколаїв, проспект Корабелів 18-А, кв.№60. ( а. с. 47-48 т.1) З пояснень сторін та доказів наявних в матеріалах справи вбачається, що відповідачка з дитиною на даний момент проживає за адресою: [ADDRESS] З акту обстеження умов проживання від 07.12.2012р. вбачається, що кімната, в якій проживає дитина простора та світла, в наявності меблі за призначенням, побутова техніка. Дитина має відповідний одяг по сезону, в наявності комп'ютер, книжки, шкільні приладдя та дитячі іграшки. ( а. с. 12 т. 1 ) Як пояснила у судовому засіданні відповідач, донька [PERSON] навчається у школі №54. Батько дитини- [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] З пояснень сторін, а також з наданих ними письмових доказів та показань свідків, встановлено, що між сторонами склалися неприязні стосунки, у результаті яких у сторін виник спір з приводу визначення порядку спілкування, виховання, побачень участі у вихованні дитини позивачем. З акту судово-психологічної експертизи № 61-63 від 29.12.2014р. вбачається, що враховуючи ситуацію, яка склалася між батьками малолітньої дитини, позицію дитини по відношенню до матері та батька і їх родичів, визначено спосіб участі у вихованні та спілкуванні дитини з батьком [PERSON] на теперішній час. Згідно з яким зустрічі батька з дитиною можливі тільки у присутності матері [PERSON], оскільки ситуація, яка досліджується у суді є психотравмуючою для [PERSON] із-за конфліктності, відсутності взаємопорозуміння, прояви фізичної агресії та небажання йти на компроміси, здійснюють негативну дію на емоційний стан, психологічний розвиток та почуття благополуччя дитини. ( а. с. 96- 114 т. 2 ) Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ч. 1 ст. 159 СК України якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий з батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Частиною 2 цієї ж статті встановлено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його приживання, тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров'я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною в присутності іншої особи. У відповідності до ч.2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» батьки, які проживають окремо від дитини, зобов'язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Отже, із тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст. ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Хоча рішенням виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 22.02.2013 року № 136 [PERSON] ( а. с. 13 т. 1 ) визначені способи його участі у вихованні та спілкування з донькою, суд вважає їх не брати до уваги в інтересах дитини і змінити, способи участі позивача у вихованні доньки, враховуючи висновки наявного на теперішній час акту судово-психологічного експерта. З урахуванням встановлених судом обставин, акту судового психологічного експерта та висновку Органу опіки та піклування про визначення місця проживання дитини [PERSON], також варіанти можливого спілкування з дитиною батька, запропоновані сторонами, виходячи з балансу інтересів дитини та її батьків, суд вважає за необхідне встановити наступний порядок участі [PERSON] у спілкуванні та вихованні своєї доньки [PERSON] з позивачем: у присутності її матері [PERSON], щонеділі з 11.00 до 16.00 години. Вказані побачення проводити за місцем проживання дитини у м. Миколаєві та в громадських місцях м. Миколаєва. Зобов'язати [PERSON] не чинити перешкоди [PERSON] у спілкуванні з донькою [PERSON]. Враховуючи вік малолітньої дитини, акт судово-психологічної експертизи, виходячи з балансу інтересів дитини та її батька, суд дійшов висновку, що встановлення такого способу участі батька у вихованні дитини на даному етапі буде максимально відповідати інтересам доньки [PERSON]. Щодо позовних вимог про можливість спілкування з донькою за місцем проживання позивача без присутності матері, то слід відмовити у цій частині заявлених вимог. При цьому суд враховує, що дитина є малолітня, а також те, що батько у зв'язку з роботою часто проживає у м. Одеса зі своєю сім'єю, а не за місцем своєї реєстрації, і тоді дитина буде проживати та спілкуватися не з батьком, а дитина буде залишатися з бабусею та дідусем. У разі зміни обставин, пов'язаних із віком дитини, при наявності спору між батьками, позивач не позбавлений можливості згідно з вимогами ст. 158 СК України звернутись до органу опіки та піклування для встановлення інших способів участі у вихованні дитини або згідно зі ст. 159 СК України знову звернутись до суду про визначення іншого способу його участі у вихованні дитини.

Outcome: partial