Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-22 00:00:00

У березні 2020 року акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - АТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним вище позовом, у якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі - 10 162 грн. 75 коп., а також понесені судові витрати в розмірі - 2 102 грн. 00 коп. В обґрунтування позову зазначалося про те, що відповідно до укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості та приєднання Умов та Правил надання продукту кредитних карт б/н від 23 грудня 2015 року [PERSON] отримала кредит у розмірі - 3 957 грн. 65 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 18,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором станом на 13 січня 2020 року у відповідача виникла заборгованість у розмірі - 10 162 грн. 75 коп. З підстав стягнення кредитної заборгованості АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду із даним позовом. Ухвалою суду від 20 березня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Позивач АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання свого представника не направив. До суду представник АТ КБ «ПриватБанк» Кіріченко В.М. надав клопотання, в якому просив розглядати справу у його відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Правом подати відзив на позовну заяву відповідач не скористалася, доказів поважності причин неявки до суду не надала. За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд за згодою позивача, вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, яка належно повідомлялася про судове засідання, у порядку заочного провадження з дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення. Дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти й відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 21 лютого 2012 року [PERSON] підписала Анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. 23 грудня 2015 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та Правил надання продукту кредитних карт №б/н, згідно із якою сторони погодили зменшити заборгованість, що виникла в період з дати надання позичальнику основного кредиту, а саме відсотки на 2 340 грн. 00 коп., комісію на 45 грн. 20 коп., штраф на 584 грн. 21 коп. Заборгованість за договором з дати підписання Генеральної угоди складає 4 357 грн. 66 коп. Дата кінцевого погашення заборгованості 31 грудня 2016 року. Відповідно до пункту 2.1 Генеральної угоди банк надає позичальнику строковий кредит в сумі - 3 957 грн. 65 коп. на строк 12 місяців з 23 грудня 2015 року по 31 грудня 2016 року шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну карту в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів у розмірі 1,5 % у місяць на суму заборгованості по кредиту. Погашення заборгованості здійснюється у наступному порядку починаючи з 1 по 25 число кожного місяця позичальник надає банку грошові кошти (щомісячний платіж) у розмірі 348 грн. 19 коп. для погашення заборгованості за кредитом. Дата останнього погашення заборгованості повинна бути не пізніше 31 грудня 2016 року. З матеріалів справи вбачається, що взяті на себе зобов`язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором [PERSON] належним чином не виконує. Станом на 13 січня 2020 року відповідач має перед АТ «КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі - 10 162 грн. 75 коп., що складається із заборгованості за кредитом у розмірі - 3 304 грн. 17 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі - 1 317 грн. 97 коп., заборгованості за пенею у розмірі - 5 540 грн. 61 коп. Частиною першою статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до положень статей 610, 611, 625 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Боржник не звільняється від відповідальності у разі неможливості виконання ним грошових зобов`язань. Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Умови надання споживчого кредиту фізичним особам з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені у заяві позичальника, яка безпосередньо підписана ним і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Вказаний висновок щодо застосування норм викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19). Як вбачається з Генеральної угоди від 23 грудня 2015 року банком надано відповідачу строковий кредит у розмірі - 3 957 грн. 65 коп. на строк 12 місяців шляхом встановлення кредитної лінії на платіжну картку на споживчі цілі в обмін на зобов`язання позичальника по поверненню кредиту, сплаті процентів в розмірі 1,5 % на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. Отже, розмір відсоткової ставки визначено умовами Генеральної угоди, яка підписана відповідачем. Отже заборгованість по процентам підлягає стягненню із відповідача на користь позивача. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). З пункту 2.2. Генеральної угоди вбачається, що у випадку порушення позичальником строків, зазначених у Генеральній угоді, Умовах та Правилах більш ніж на 31 день по зобов`язанням, строк виконання яких не настав, сторони узгодили, що строк повернення кредиту вважається 32 день з часу виникнення порушення. Заборгованість по кредиту з 32 дня вважається простроченою, Позичальник сплачує банку штраф у розмірі - 843 грн. 41 коп. Із пункту 2.1. вбачається, що заборгованість має бути погашена не пізніше 31 грудня 2016 року. Станом на 13 січня 2020 року [PERSON] умови договору в повному обсязі не виконала. Разом з тим, суд вважає за доцільне відмовити у задоволенні позову у частині стягнення пені, так як умовами Генеральної угоди від 23 грудня 2015 року не передбачено обов`язку останньої щодо сплати заборгованості за пенею. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про часткове задоволення даного позову та стягнення із відповідача на користь позивача заборгованості за кредитом у розмірі - 3 304 грн. 17 коп. та заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі - 1 317 грн. 97 коп. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 12 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечення. Вимогами статті 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено (4622,14*100/10162,75 = 45,48 %; 2102*45,48/100 = 956). Таким чином стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 956 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial