Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-25 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що 26 грудня 2016 року до служби у справах дітей надійшло повідомлення від Лівобережного районного у місті Маріуполі відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про те, що [INFO] року померла [PERSON], та без батьківського піклування залишились малолітні діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Вказані діти були тимчасово влаштовані до комунальної лікувально-профілактичної установи «Обласний дитячий кістково-туберкульозний санаторій». 12.01.2017 року робітниками Лівобережного районного відділення поліції Маріупольського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Донецькій області був складений акт про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, та вказані малолітні діти були тимчасово влаштовані до родини рідної бабці [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], де вони знаходяться і по теперішній час. Згідно з повідомленням центру первинної медико-санітарної допомоги № 5 мати [PERSON] самоусунулась від виховання та лікування дітей. Батько [PERSON] здоров'ям дітей не цікавився. Службою у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради 01.02.2017 року направлено лист до служби у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради щодо вирішення питання повернення малолітніх дітей до біологічної родини Батька - [PERSON] Згідно повідомлення з Кальміуської служби у справах дітей громадянин [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не мешкає, тому повернення вказаних малолітніх дітей батьку неможливе. На теперішній час малолітні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовані до родини рідної бабці [PERSON], проте згідно акту обстеження умов проживання складеного службою у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, квартира, де мешкають діти складається з однієї кімнати площею 31 кв.м., санітарні умови незадовільні, норми проживання не дотримуються, в кімнаті брудно, умови для проживання дітей відсутні. Крім того, відповідно до повідомлення КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Маріуполя» від 16.03.2017 року стало відомо, що у малолітньої [PERSON] виявлена відкрита форма туберкульозу, крім того, відповідно до довідки психіатричної лікарні №7 м.Маріуполя, вона також потребує лікування в умовах стаціонару за умови індивідуального нагляду. [PERSON] відмовляється від влаштування дитини до лікувальних закладів, що створює реальну загрозу для самої [PERSON], а також для її брат та сестри. На підставі зазначеного просили позбавити [PERSON] батьківських прав щодо малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], стягнути з відповідача на користь особи або державної установи під опікою якої будуть перебувати діти, аліменти в розмірі 1/3 частини усіх видів її заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття на їх особистий рахунок, а також передати малолітніх дітей Органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради для подальшого їх влаштування до державного закладу або під опіку громадян. Представник позивача Органу опіки та піклування Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити. Прокурор у судовому засіданні підтримав заявлені вимоги та наполягав на їх задоволенні. Відповідач, будучи своєчасно та належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, у судове засідання не прибув з невідомих причин, тому за наявності письмової згоди позивача суд вважає можливим постановити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради у судове засідання не з'явився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовних вимог. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги визнала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 06.01.2017 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 1011. Згідно свідоцтва про народження, виданого повторно 06.01.2017 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 219. Також відповідно до свідоцтва про народження, виданого повторно 06.01.2017 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] та [PERSON], про що зроблено актовий запис № 416. Згідно свідоцтва про смерть, виданого 26.12.2016 року Лівобережним районним у місті Маріуполі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON], померла [INFO] року, про що зроблено актовий запис № 2059. Відповідно до актів органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров'я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 12.01.2017 року [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS], та яка за її власноруч написаною заявою є рідною бабкою дітей, малолітні діти - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], були тимчасово передані їй для проживання. У відповідності до акту обстеження умов проживання, складеного 30 січня 2017 року представниками Служби по справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, було проведено обстеження умов проживання [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за адресою [ADDRESS], за результатами чого встановлено, що квартира, де мешкають діти складається з однієї кімнати площею 31 кв.м., санітарні умови незадовільні, норми проживання не дотримуються, в кімнаті брудно, умови для проживання дітей відсутні, у зв'язку із чим, представники Служби по справах дітей прийшли до висновку про те, що умови для проживання малолітній дітей не створені. Як вбачається із довідки № 342 від 16.03.2017 року, наданої КЛПУ «Міська психіатрична лікарня №7», [PERSON], [INFO], потребує лікування в умовах стаціонару за умови індивідуального нагляду. Відповідно до консультативного висновку обласного дитячого фтизіатра КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Бахмута», [PERSON], [INFO], має захворювання у вигляді активної форми туберкульозу та потребує лікування в умовах стаціонару. Це також підтверджується довідкою КЛПЗ «Міський протитуберкульозний диспансер м.Маріуполя» від 16.03.2017 року, згідно якої [PERSON], [INFO], має активну форму туберкульозу, що створює реальну загрозу для як самої [PERSON], так і для оточуючих її людей. Згідно копії протоколу про адміністративне правопорушення, складеного 22.02.2017 року відносно [PERSON], [INFO] за ч.1 ст.178 КУпАП, адресою його проживання вказано: [ADDRESS]. Проте, відповідно до акту обстеження умов проживання № 61 від 13.03.2017 року, складеного працівниками Служби у справах дітей Лівобережної районної адміністрації Маріупольської міської ради, [PERSON] за вказаною адресою не проживає. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 2 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Згідно пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя (не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти). Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Разом з тим, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківські обов'язки, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей (п. 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). В судовому засіданні на підставі досліджених доказів було встановлено, що відповідач життям та здоров'ям своїх малолітніх дітей не цікавиться, з ними не бачиться, будь-якої участі у їх вихованні не приймає, матеріальної допомоги на їх утримання не надає. За таких підстав, з урахуванням всіх встановлених обставин, суд приходить до висновку, що така поведінка [PERSON] щодо приймання участі у житті та вихованні дітей свідчить про його небажання виконувати батьківські обов'язки щодо малолітніх дітей, [PERSON], [PERSON] та [PERSON], а тому суд вбачає підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його малолітніх дітей. Відповідно до ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч.1 ст. 183 СК України). З урахуванням зазначених норм відповідач зобов'язаний утримувати своїх дітей незалежно від позбавлення його батьківських прав та сплачувати визначені судом аліменти. У зв'язку із цим задоволенню підлягають вимоги про стягнення аліментів на утримання малолітніх [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO].

Outcome: approved