Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

У березні 2018 року позивач, звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача, в якому просила змінити розмір аліментів, присуджених за рішенням суду, та стягувати з останнього на її користь аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошові сумі 930 грн. та 746 грн. відповідно, щомісячно на кожну дитину, до їх повноліття. В обґрунтування позову зазначила, що сума стягуваних аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно на кожну дитину є недостатньою для утримання та забезпечення усіх потреб обох дітей. Крім того, на даний час відповідач офіційно не працює, у зв'язку з чим просить стягувати з нього аліменти в твердій грошовій сумі, оскільки відповідач жодної матеріальної допомоги не надає, хоча має таку можливість, оскільки, хоч офіційно і не працює, проте є фізично здоровим, працездатним, отримує нерегулярні мінливі доходи щомісячно, іншим особам аліменти не сплачує, непрацездатних батьків чи осіб пенсійного віку на своєму утриманні немає. Сторони в судове засідання не прибули. Позивач просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений належним чином, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим та вказаним у позовній заяві місцем його проживання, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Судом встановлено, що 19.05.2016 року шлюб між сторонами розірвано, проте від нього вони мають спільних неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO] .(а.с.3-4,5,6). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Розірвання шлюбу між батьками чи проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, вони зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття (ст.ст. 141, 180 СК України), а у разі якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання, і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення ними 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу (ст. 199 СК України). Способи виконання обов'язку утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дочку, сина визначені ст.ст. 181, 200 СК України, за змістом яких, аліменти за рішенням суду присуджуються у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 СК України. Відповідно до рішення суду ; 285/1113/16-ц від 19.05.2016 року з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання їх спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON], в розмірі 1/3 частини від всього заробітку, до їх повноліття. (а.с.3-4). Частиною 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, з часу видачі Виконавчого листа матеріальний стан сторін змінився: він офіційно не працює, має нерегулярні мінливі доходи, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних батьків на своєму утриманні немає, у встановленому законом порядку не подав будь-які заперечення та не висловив власної думки, щодо розміру встановлених позивачем аліментів. Зазначені обставини є підставою для зміни розміру аліментів. Враховуючи наявність потреби позивачки у фінансовій допомозі з боку відповідача, який є людиною працездатного віку, а також те, що в судове засідання він не прибув та не надав жодних заперечень проти позову; з урахуванням визначеного Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» розміру прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку (з 01.01.2018 року становить 1 860 грн. - для дітей віком від 6 до 18 років, дітей віком до 6 років - 1492 грн.), розмір мінімальної заробітної плати (з 01.01.2018 року становить 3 723 грн.), - суд приходить до висновку, що відповідач спроможний сплачувати аліменти в розмірі 930 грн. на утримання сина, [PERSON], та 746 грн. на утримання сина [PERSON], щомісячно, що відповідатиме як інтересам обох дітей, так і матеріальному становищу та стану здоров'я платника аліментів, а також засадам розумності, виваженості і справедливості, надасть змогу забезпечити першочергові життєві їх потреби. Закон рівною мірою покладає обов'язок щодо утримання неповнолітніх дітей на обох батьків, що разом із присудженою сумою аліментів, забезпечить належне їх утримання. Згідно ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved