Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-01 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача заборгованість за спожиті послуги з централізованого опалення станом на 01.02.2021 у сумі 11\~932,74 грн. з та судовий збір у розмірі 2102,00\~грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 05.01.2013 між позивачем та [PERSON] було укладено Договір приєднання № 0112360 щодо надання населенню послуг з централізованого опалення та підігріву питної води. Посилаючись на те, що відповідач порушила встановлені законодавством України вимоги щодо щомісячної оплати за спожиті комунальні послуги, внаслідок чого у неї за період з жовтня 2018 року по січень 2021 року виникла заборгованість перед ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» з оплати за спожиті послуги з централізованого опалення в сумі 11\~932,74 грн., позивач просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач відзиву на позов не надала. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 19.03.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Ухвалою суду від 28.04.2021 постановлено повторно направити відповідачу копію ухвали про відкриття провадження та матеріалів позовної заяви, а розгляд продовжити здійснювати в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін з урахуванням строку, необхідного для надання відповідачем відзиву, встановленого ухвалою про відкриття провадження у справі. Клопотань від учасників справи про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін відповідно до частини п`ятої статті 279 ЦПК України не надходило. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази та встановивши фактичні обставини справи, суд дійшов наступного. Із матеріалів справи встановлено, що ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» є виробником та виконавцем комунальної послуги з централізованого опалення для будинку [ADDRESS] , згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 27.11.2007 за № 2311. 05.01.2013 між КП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» та [PERSON] було укладено Договір приєднання № 0112360 щодо надання населенню послуг з централізованого опалення та підігріву питної води, зокрема до квартири [ADDRESS] . Відповідно до п. 3.5 Договору №0111930 споживач проводить оплату за надані послуги по розрахунковій книжці до 30 числа місяця, наступного за розрахунковим. Згідно розрахунків заборгованості [PERSON] з оплати за спожиті послуги з централізованого опалення, станом на 01.02.2021 вона має заборгованість з оплати за спожиті послуги з централізованого опалення та підігріву питної води за період з січня 2018 року по січень 2021 року у розмірі 110932,74 грн. (а.с.9,10). Позивачем направлялася досудова вимога щодо сплати відповідачем суми заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення, а також пропозиція щодо підписання договору з індивідуальним споживачем про надання послуги з постачання теплової енергії, проте до позивача поверталися конверти за закінченням терміну зберігання (а.с.15-19). Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач має право, зокрема одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20\~Закону\~України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі № 6-2951цс15, у постанові Верховного Суду від 18.05.2020 у справі № 176/456/17 (провадження № 61-63св18), а також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі № 14-280цс18. Статтею 32 Закону України «Прожитлово-комунальні послуги» передбачено, що розмір плати за комунальні послуги розраховується, виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Відповідно до\~статті 19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію, а відповідно до статті 25 вищезазначеного Закону, у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету\~Міністрів\~України\~від 21.07.2005\~№\~630 (далі - Правила), централізоване опалення це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири (будинку садибного типу), яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання. Відповідно до частин першої, третьої статті\~12\~та частин першої, шостої статті\~81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно частини\~другої статті 77 ЦПК України\~предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Таким чином, правовідносини між сторонами за своїм змістом є зобов`язальними, позивач повинен надавати відповідачу послуги з централізованого опалення та підігріву питної води, а відповідач повинна за них сплачувати в силу приписів\~статті 11 ЦК України. За змістом статей 526, 530\~ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору і в установлений строк. Положеннями статей 610, 611\~ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 2 статті 625\~ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідачі є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву питної води, які надає позивач, відповідно вона є боржником у зобов`язальних правовідносинах. Враховуючи,\~що позивачем\~доведено заявлений\~у позові\~розмір заборгованості,\~який утворився\~через неналежне\~виконання відповідачами\~грошових зобов`язань\~з оплати\~спожитих послуг,\~суд,\~оцінивши в\~сукупності наявні\~у справі докази, приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2270,00\~грн. (а.с.1,8).

Outcome: approved