Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

у березні 2014 року [PERSON] звернувся у суд з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що він є власником особового рахунку квартири [ADDRESS]. Дана квартира була надана йому 12 лютого 1981 року на підставі ордеру № 77016, серії Б, виданого згідно рішення виконавчого комітету районної Ради депутатів від 26 січня 1981 року № 42. У даній квартирі зареєстровані дочка позивача [PERSON] та онуки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Позивач зазначає, що з часу надання йому у користування вказаної квартири відповідачі жодного дня там не проживали. Реєстрація відповідачів у вказаній квартирі перешкоджає позивачу у здійсненні його законних прав, гарантованих йому як наймачу квартири. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги та просили суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що позивач на даний час не зареєстрований у спірній квартирі, проживає на даній житловій площі періодично. Відповідач та його брат [PERSON] періодично проживають у вказаній квартирі, оскільки не знаходять порозуміння з своїм дідом [PERSON], постійно несуть витрати по житлово-комунальним послугам. Третя особа - Голосіївський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві в судове засідання не забезпечив явку свого представника, надіслав клопотання про слухання справи без участі їх представника. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, свідка, та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що трикімнатна квартира [ADDRESS], житловою площею 41,3 кв.метри, була надана позивачу [PERSON] на сім»ю з чотирьох чоловік (він, дружина [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON]) на підставі ордеру № 77016 серія Б, виданого 12 лютого 1981 року виконавчим комітетом Московської районної Ради народних депутатів м. Києва. (а.с. 8) На даний час у даній квартирі зареєстровані [PERSON] та її діти [PERSON], 1993 року народження, та [PERSON], 2001 року народження, а також онуки позивача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON], що підтверджується довідкою № 502 від 18 березня 2014 року, виданою КП «Голосіївжитлосервіс». (а.с. 10) Позивач [PERSON] є власником особового рахунку щодо вказаної квартири, проте з 12 листопада 2009 року не зареєстрований на даній житловій площі. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 09 жовтня 2014 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до КП «Голосіївжитлосервіс», треті особи - [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про зобов'язання укласти договір обслуговування (найму житлового приміщення) квартири за адресою: [ADDRESS]. (а.с. 92) Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно з ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» № 2 від 12 квітня 1985 року визначено, що у справах про визнання наймача або членів його сім'ї такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. Звертаючись у суд з даним позовом, [PERSON] зазначає, що відповідачі фактично не проживають і ніколи не проживали у вищевказаній квартирі, не користуються нею, не отримують поштову кореспонденцію за даною адресою, їхніх особистих речей в житловому приміщенні також не має, участі в утриманні житла вони не приймають. На підтвердження своїх доводів позивач посилається на довідки ОСББ «Теремки-1» від 11 грудня 2002 року та від 28 грудня 2010 року. (а.с. 11, 12) На спростування доводів позивача відповідачами надані квитанції про оплату житлово-комунальних послуг щодо квартири [ADDRESS], з яких вбачається, що [PERSON] а [PERSON] несуть витрати по утримання вказаної житлової площі. Крім того, відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він та його брат [PERSON] періодично проживають у спірній квартирі з поважних причин, оскільки не знаходять порозуміння зі своїм дідом - позивачем у справі. Конфлікт щодо користування даною квартирою триває давно, зокрема рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2003 року було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] (матері відповідачів) про визнання її, а також [PERSON] та [PERSON], які на той час були неповнолітніми, такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS]. Доводи позивача про те, що відповідачі вибули на постійне місце проживання в іншу квартиру також спростовуються показаннями свідка [PERSON], який в судовому засіданні пояснив, що він є сином позивача [PERSON] та батьком відповідачів [PERSON] та [PERSON] Свідок також підтвердив наявність конфлікту між сторонами у справі щодо користування спірною квартирою. Відповідно до ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений з займаного житлового приміщення або обмежений в праві користування житловим приміщенням інакше ніж у порядку, передбаченому законом. А тому суд вважає, що не проживання відповідачів в спірній квартирі викликано поважною причиною, оскільки між сторонами склалися неприязні стосунки, існували постійні конфлікти з побутових питань, що унеможливлювало їх сумісне проживання. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed