Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до Оріхівського районного суду Запорізької області із заявою, в якій просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документу на право спільної власності житлового приміщення, розташованого за адресою [ADDRESS]. Заява обґрунтована тим, що у 2000 році заявнику та її чоловіку й доньці Комишуваським комбінатом комунальних підприємств було видане Свідоцтво про право власності на вказане житло. Однак у тексті свідоцтва допущена помилка у написанні прізвищ співвласників - «[PERSON]», тоді як згідно паспорту та інших належних ним документів воно має бути зазначене як «[PERSON]». Причину звернення до суду заявник обґрунтовувала тим, що вказана розбіжність у написанні прізвища є перешкодою для оформлення спадкових прав після смерті чоловіка заявника, [PERSON] В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав, пославшись на факти та норми права, викладені в позовній заяві. Зауважив, що помилка у написанні прізвища була викликана неправильним перекладом прізвища заявника з російської мови на українську. Ті ж самі обставини представник заявника [PERSON] підтвердив, будучи допитаним в якості свідка в порядку ст. 184 ЦПК України. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі та відсутність заперечень по суті вимог. Дослідивши надані заявником докази, суд вважає заяву такою, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне. 17.05.2000 року Комишуваським комбінатом комунальних підприємств на підставі Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» було видано Свідоцтво про право власності на жиле приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS]. Згідно даного Свідоцтва, співвласниками вказаного житла є [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Заявник [PERSON] документована паспортом серії [NUMBER], виданим Оріхівським РВ УМВС Уукраїни в Запорізькій області 12.02.2004 року, тобто вже після видачі спірного Свідоцтва. У паспорті прізвище заявника вказане як «[PERSON]». Згідно вказаного паспорту, а також показань свідка [PERSON], заявник [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою, вказаною у Свідоцтві. [INFO] року помер чоловік заявника, [PERSON], що підтверджується Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області 05.08.2011 року. Заінтересована особа [PERSON] є донькою заявника, її дошлюбне прізвище в особових документах вказувалось як «[PERSON]», що підтверджується, зокрема, Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим виконавчим комітетом Комишуваської селищної ради Оріхівського району Запорізької області 05.10.2007 року. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON], зазначена в Свідоцтві про право власності від 17.05.2000 року, та заявник [PERSON] - це одна й та сама особа, а вказане Свідоцтво належить в тому числі їй. Допущена в Свідоцтві помилка в написанні прізвища не може бути перешкодою для реалізації заявником своїх цивільних прав. Стаття 256 ЦПК України передбачає право суду встановлювати факти, що мають юридичне значення. Разом із тим це можливо за наявності певних умов, а саме: 1) факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають безпосередньо залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичної особи без повторного звернення до суду на підставі цього рішення; 2) встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до ч. 6 ст. 235 та ч.4 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Обґрунтованість вимог заявника підтверджується сукупністю наданих ним документів. Враховуючи вищенаведене,

Outcome: approved