Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-20 00:00:00

у березні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просить виділити в натурі та визнати за відповідачем право власності на автомобіль; стягнути з відповідача на її користь гроші в сумі 70617, 32 грн., що відповідає 1/2 частці спільної сумісної власності подружжя; стягнути з відповідача на її користь судові витрати. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 21.04.2012 року. Шлюб розірвано рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 19.10.2015 р., яке набрало законної сили 30.10.2015 р.. Під час шлюбу ними було придбано за спільні сімейні кошти майна на загальну суму 1411234,64 грн., 1/2 частини з яких належить їй. Оскільки сторони добровільно вирішити питання поділу автомобіля не змогли, позивач звернулась із позовом до суду. Ухвалою суду від 17.04.2018 р. позовну заяву в звязку з виявленими у ній недоліками було залишено без руху та надано позивачу час для їх усунення. Ухвалою суду від 08.05.2018 р. було відкрите провадження у даній справі, визначено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено проведення підготовчого судового засідання на 01.06.2018 р.. У підготовчому судовому засіданні 01.06.2018 р. було оголошено перерву до 13.06.2018 р. для надання можливості відповідачу подати відзив на позов. Судове засідання, що призначене на 13.06.2018 р. не відбулось в звязку з відрядженням судді. У підготовчому судовому засіданні 21.08.2018 р. відповідач визнав позов. Відповідно до ч.3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з положеннями ч.4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, якщо це не суперечить закону або не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Заслухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі обставини, що мають значення для справи та відповідні їм правовідносини. Між позивачем [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області серії І-КИ №221105 (а.с.21). Рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.10.2015 р., яке набрало законної сили 30.10.2015 р. шлюб між сторонами розірвано (а.с.20). Під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки ЗАЗ-FORZA Comfort VIN: Y6DAF6854C0009002, двигун № [NUMBER], 2011 року випуску вартістю 83927 грн., який зареєстровано на відповідача, що підтверджується договором купівлі-продажу №514413-Y1347 від 13.07.2012 року, специфікацією, додатковою угодою, видатковими накладними, квитанцією №4 від 13.07.2012 р., актом прийому-передачі автомобіля №hk25100404 від 13.07.2012 р. (а.с.24-25, 26, 27,28,29,31,32,33). Будь-яких доказів про існування домовленостей між позивачем та відповідачем щодо майна або шлюбного договору суду не надано. Відповідно до звіту про оцінку транспортного засобу, складеного 06.10.2017 року,\~ринкова вартість автомобіля ЗАЗ-FORZA АF6854, державний реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер (VIN) Y6DAF6854C0009002 на дату оцінки (без ПДВ) складає 114084 (сто чотирнадцять тисяч вісімдесят чотири) грн. 00 коп. (а.с.6-18). В добровільному порядку спір про поділ спільного сумісного майна подружжя сторонами не вирішений. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Положеннями ч.1 ст. 68 СК України передбачено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. В ч.2 цієї статті вказано, що\~розпорядження майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України. За змістом ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів,\~які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Частиною 1 ст. 71 СК України передбачено, що майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.\~Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.3 ст.358 ЦК України кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності; у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Згідно з частиною 3 ст.368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України передбачено, що\~у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, що мають істотне значення Оскільки автомобіль ЗАЗ-FORZA АF6854, державний реєстраційний номер [NUMBER], 2011 року випуску, є спільною сумісною власністю колишнього подружжя, частки яких у вказаному майні є рівними (доказів протилежного суду не надано), автомобіль зареєстрований та знаходиться в користуванні відповідача, тому,

Outcome: approved