Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 18 лютого 2017 року, він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу спільних дітей не мають. Позивач зазначає, що подружнє життя не склалося, дружина не приділяє належної уваги родині. Протягом року подружнього життя вони неодноразово припиняли подружні відносини, жили окремо, однак всі спроби примирення виявилися марними. Вважає, що їх сім»я стала носити лише формальний характер, оскільки подружніх стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе. Тому, звернувся до суду з даним позовом. Позивач в підготовче судове засіданні не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду клопотання. В якому просив суд розглянути справу у його відсутність зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в підготовчому судовому засіданні позов визнала, проти розірвання шлюбу не заперечувала, просила суд залишити їй шлюбне прізвище «Чередніченко». Відповідно до вимог ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вислухавши пояснення відповідача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, враховуючи умови визначені ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд вважає за можливе винести рішення у цьому підготовчому судовому засіданні, задовольнивши позовні вимоги з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18 лютого 2017 року у Фастівському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 40, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб [PERSON] І-ОК № 213709, виданим 18 лютого 2017 року. (а.с.3) Від вказаного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, відповідач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище «Чередніченко». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 704 грн. 80 коп.. На підставі викладеного,

Outcome: approved