Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просить встановити факт, що має юридичне значення від якого залежить виникнення майнових прав, а саме спільного проживання зі спадкодавцем [PERSON] з грудня 2008 року по день її смерті за адресою: [ADDRESS] . На обґрунтування заяви вказала, що померла [INFO] [PERSON] була її матір`ю. Після її смерті відкрилась спадщина, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 2,07 га. Зазначає, що на момент смерті мати була зареєстрована [ADDRESS] , однак фактично проживала у заявника по [ADDRESS] з грудня 2008 року, тому вважає себе такою, що прийняла спадщину в силу вимог статті 1268 ЦК України. Будучи спадкоємцем за заповітом, заявник вирішила реалізувати свої спадкові права та звернулася до нотаріуса з метою отримати свідоцтво про право на спадщину, проте їй було відмовлено у зв`язку з неможливості довести факт спільного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини, а тому звернулася до суду. Заявник та її представник - адвокат Соловей О.В. у вступному слові заяву підтримали з підстав, викладених у ній. Заінтересована особа - Новоушицька селищна рада, Хмельницької області надіслала до суду заяву про розгляд справи без участі представника, проти заяви не заперечила. Процесуальні дії у справі 05 березня 2021 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника заявника про витребування доказів та виклик свідків, в порядку статті 294 ЦПК України, суд витребував з Новоушицької селищної ради Хмельницької області інформацію про фактичне місце проживання спадкодавця в період з грудня 2008 року по [INFO] . Фактичні обставини справи, встановлені судом 27 жовтня 2008 року [PERSON] склала заповіт, відповідно до якого заповіла усе належне їй майно, [PERSON] , про що свідчить копія заповіту (арк. спр. 6). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( арк.спр.7). Згідно з копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ХМ №115850 від 25 лютого 2004 року, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 2,07 га, розташованої на території Глібівської сільської ради (арк.спр. 8). Заявнику нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на майно, яке залишилось після смерті [INFO] [PERSON] в зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують факт спільного проживання з померлою, про що свідчить повідомлення від 03 березня 2021 року (арк.спр.9). Також суд установив, що спадкова справа після смерті [PERSON] не заведена (арк.спр.26-28). Даними довідок № 127, 128 від 03 березня 2021 року підтверджується, що спадкодавець [PERSON] на день смерті була зареєстрована та проживала одна за адресою: [ADDRESS] (арк.спр.10,11). Однак з довідки №129 від 03 березня 2021 року, виданої Новоушицькою селищною радою, вбачається, що [PERSON] з грудня 2008 року і до дня смерті [INFO] , проживала у сім`ї своєї дочки [PERSON] без реєстрації по [ADDRESS] , так як потребувала стороннього догляду (арк. спр. 12). Вищезазначене також підтверджується відповіддю Новоушицької селищної ради на ухвалу суду про витребування інформації стосовно фактичного місця проживання [PERSON] з грудня 2008 року і до дня смерті [INFO] (арк. спр.31). Показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] , які є односельцями заявника підтверджується, що померла [PERSON] із зими 2008 року по день смерті проживала у своєї дочки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , так як [PERSON] потребувала сторонньої допомоги та догляду після хвороби. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно із пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, які мають юридичне значення. Відповідно до частини другої статті 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Частиною третьою статті 1268 ЦК визначено, що спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Місцем проживання фізичної особи, згідно з частиною першою статті 29 ЦК, є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року, № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Обґрунтовуючи свою заяву [PERSON] вказала, що є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] , що було встановлено судом під час розгляду справи, заяву про прийняття спадщини після смерті останньої у визначений законом строк не подавала, проте вважає себе такою, що прийняла спадщину в силу постійного проживання із спадкодавцем на час її смерті. Наявні у справі письмові докази та показання свідків свідчать про підставність заявлених вимог, оскільки суд установив, що заявник [PERSON] проживала разом зі [PERSON] у будинку [ADDRESS] в період з грудня 2008 року по 08 лютого 2010 року. Таким чином з огляду на викладене, варто зазначити, що відсутність єдиного зареєстрованого місця проживання спадкоємця та спадкодавця не може бути доказом того, що останні не проживали постійно разом на момент смерті спадкодавця, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані заявником та оцінені судом. З урахуванням вказаного, суд дійшов висновку про встановлення факту постійного спільного проживання [PERSON] із спадкодавцем [PERSON] з грудня 2008 року по день її смерті за адресою: [ADDRESS] . Метою встановлення даного юридичного факту є реалізація спадкових прав заявником після смерті [PERSON] . Водночас суд не бере до уваги надані заявником письмові підтвердження свідків [PERSON] , [PERSON] , (арк.спр. 13,14), оскільки вони не є показання свідків у розумінні частини першої статті 90 ЦПК України та не є письмовими доказами в розумінні статті 95 ЦПК України, окрім того суд допитав безпосередньо даних свідків у судовому засіданні. Розподіл судових витрат Відповідно до положень частини сьомої статті 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved