Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-07 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з вищевказаним позовом, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на свою користь пеню за несвоєчасну сплату аліментів в розмірі 75 559,20 грн. В обґрунтування позову вказувала, що зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею зареєстрований та проживає син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є [PERSON] . Позивач займається вихованням, навчанням, лікуванням, забезпечує харчуванням сина, піклується про його фізичний розвиток. Батько від народження дитини ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню свого сина. Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2012 року у справі № 2-1587/2011 стягнуто з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4\~ частини з усіх видів заробітку (доходу), однак не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.12.2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Проте, відповідач, будучи працездатним, злісно ухиляється від сплати від сплати встановлених рішенням суду аліментів на утримання сина, внаслідок чого в період з 05.12.2011 року по 01.03.2020 року утворилась заборгованість зі сплати аліментів, яка складає 75 559,20 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості державного виконавця, проте, відповідач, знаючи про вказану заборгованість, своїх обов`язків по сплаті аліментів не виконує. 16.03.2020 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 02.04.2020 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи. Позивач [PERSON] 04.06.2020 року звернулась до суду з заявою, в якій просила слухати вищевказану справу без неї, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач [PERSON] 09.06.2020 року звернувся до суду з заявою, в якій просив дану справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 03.11.2009 року по 30.01.2012 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі. Від спільного проживання мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.02.2012 року у справі № 2-1587 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] по 1/4\~ частині з усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини\~ відповідного віку, починаючи з 05.12.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення видано виконавчий лист. Згідно копії довідки № 136 від 10.02.2020 року Биковогребельської сільської ради, [PERSON] , 2011 року народження дійсно знаходиться на утриманні та проживає спільно з [PERSON] , 1988 року народження в [ADDRESS] . Згідно копії довідки (розрахунок заборгованості по аліментам за виконавчим документом) від 04.03.2020 року Білоцерківського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, за виконавчим листом № 2-1587 від 03.02.2012 року наявна заборгованість зі сплати аліментів в період з 05.12.2011 року по 01.03.2020 року в розмірі 75 559,20 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку загальна сума неустойки (пені) за період з грудня 2011 року по лютий 2020 року становить 754 116,10 грн. Зазначені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 180 Сімейного кодексу України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Закон України «Про охорону дитинства» визначає охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно з частиною четвертою статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 549 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Частиною першою статті 196 СК України визначено, що у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 роз`яснено, що передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення аліментів. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Така правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року у справі № 333/6020/16-ц, яка підлягає врахуванню при вирішенні спірних правовідносин. При цьому Велика Палата наголосила, що аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного від 25.04.2018 року у справі №572/1762/15-ц. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши правильність наведеного позивачем розрахунку та дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, враховуючи визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача пені відповідно до розміру заборгованості по аліментам в сумі 75 559,20 грн. На підставі ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави, тому відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, враховуючи визнання позову відповідачем, з останнього згідно вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України слід стягнути в дохід держави 50 відсотків судового збору від 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб (840,80 грн.), тобто 420,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved