Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-23 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 17 липня 1998 року між нею та відповідачем [PERSON] був зареєстрований шлюб Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського району м. Києва, про що зроблений актовий запис № 299. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаєморозуміння між подружжям, різних характерів та поглядів на життя. За час перебування у шлюбі між подружжям часто виникали непорозуміння. Це призвело до припинення шлюбних відносин, повної втрати будь-яких почуттів. Починаючи із липня 2016 року проживають окремо, спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися, разом не проживають, сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського району м. Києва, актовий запис № 299, та стягнути з відповідача [PERSON] судові витрати. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 17 липня 1998 року [PERSON]та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], видане 17 липня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського району м. Києва, актовий запис № 299. Від шлюбу вони мають дитину - [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане 24 липня 2008 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Подільського районного управління юстиції в місті Києва. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаєморозуміння між подружжям, різних характерів та поглядів на життя. За час перебування у шлюбі між подружжям часто виникали непорозуміння. Це призвело до припинення шлюбних відносин, повної втрати будь-яких почуттів. Починаючи із липня 2016 року проживають окремо, спільне господарство між ними не ведеться, шлюбно-сімейні відносини між ними фактично припинилися. Примирення ними не можливе, шлюб існує лише формально. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. В підготовчому судовому засіданні відповідач [PERSON] визнав позов, про що зазначив письмово в заяві. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Положення ч. 4 ст. 206 ЦПК України передбачає, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved