Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У вересні 2014 позивач звернулась в суд із вищезазначеним позовом, в якому просила суд визнати повністю недійсним патент на Промисловий зразок [NUMBER] від 25.01.2012 року «[INFO]», виданий Державною службою інтелектуальної власності України [PERSON], зобов`язати ДСІВУ внести відповідні зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки та здійснити відповідну кваліфікацію, зобов`язати Державну фіскальну службу України внести відповідні зміни до митного реєстру об`єктів права інтелектуальної власності шляхом виключення з нього вищезазначеного Промислового зразка (а.с.1-6) В обґрунтування своїх вимог зазначила, що планувала укласти договори з вітчизняними виробниками лікарських засобів на поставку їм пробок гумових іноземних виробників, що мають бути ввезені з-за кордону та підлягатимуть митному оформленню. Аналізуючи всі ризики, які можуть виникнути, вона прийшла до висновку, що існують перешкоди в здійсненні такої підприємницької діяльності. Так, Державною фіскальною службою України 12 жовтня 2012 року за № 534 (на той час Державна митна служба) до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності включено промисловий зразок «[INFO]», зареєстрований 25 січня 2012 року за [PERSON] Наявність такого патенту призведе до неможливості своєчасного митного оформлення товарів та необхідності доводити відсутність порушення прав власника патенту. Для цього необхідно залучати додаткові трудові ресурси та витрачати час, який враховується при поставці товарів. Вважає, що зазначений патент України має бути визнані недійсними, оскільки виданий всупереч приписам законодавства України про охорону промислових зразків. В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлений позов та просила його задовольнити з наведених у ньому підстав. Пояснила суду, що патент не має ознак патентоспроможності, зокрема, не є новим, тому наявність патенту не дозволить ФОП [PERSON] продавати такий товар як пробка гумова, що порушує права позивача. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи сторона відповідача повідомлялась. [PERSON] направив до суду заяву про розгляд справи без участі його представника (а.с.207). З письмових заперечень, що містяться в матеріалах справи вбачається, що [PERSON] проти задоволення позову заперечує. Зазначає, що виданий йому патент не порушує право позивача, оскільки у неї відсутній охоронюваний законом інтерес, який би порушувався його патентом (а.с.105-110) Представник відповідача - Державної служби інтелектуальної власності України (далі - ДСІВУ) проти задоволення позову заперечувала з підстав, наведених у письмових запереченнях. Пояснила суду, що при отриманні заявки на реєстрацію Службою здійснюється лише формальна перевірка викладених обставин. Патент виданий відповідно до порядку, встановленого законодавством про охорону прав на промислові зразки. Служба діяла в межах та в спосіб, що передбачені Законом (а.с.64-66) Представник відповідача - Державної фіскальної служби України (далі - ДФСУ) в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи сторона відповідача повідомлялась. У письмових поясненнях зазначено, що питання правомірності патенту не відноситься до компетенції ДФСУ. У випадку прийняття судом рішення про визнання недійсним спірного патенту, промисловий зразок буде виключено з митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності. Просив в подальшому розглядати справу без участі представників ДФСУ (а.с.53-54) Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, чи слід позов задовольнити або в позові відмовити. Судовим розглядом встановлено, що 25 січня 2012 року зареєстровано патент України на промисловий зразок № [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]» за заявою [PERSON], який став власником патенту (а.с.83) Позивач зазначає, що планувала укласти договори з вітчизняними виробниками лікарських засобів на поставку їм пробок гумових іноземних виробників, що мають бути ввезені з-за кордону та підлягатимуть митному оформленню. Разом з тим, існують перешкоди в здійсненні такої підприємницької діяльності, оскільки Державною фіскальною службою України 12 жовтня 2012 року за № 534 (на той час Державна митна служба) до митного реєстру об'єктів права інтелектуальної власності включено промисловий зразок «[INFO]», зареєстрований 25 січня 2012 року за [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст. 5 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» правова охорона надається промисловому зразку, що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоспроможності. Частиною 6 цієї статті визначено, що обсяг правової охорони, що надається, визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Реєстру, і засвідчується патентом з наведеною у ньому копією внесеного до Реєстру зображення виробу. Тлумачення ознак промислового зразка повинно здійснюватися в межах його опису. Згідно з частинами 1, 2 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» промисловий зразок відповідає умовам патентоспроможності, якщо він є новим. Промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Крім того, у процесі встановлення новизни промислового зразка береться до уваги зміст усіх раніше одержаних Установою заявок, за винятком тих, що на зазначену дату вважаються відкликаними, відкликані або за ними Установою прийняті рішення про відмову у видачі патентів і вичерпані можливості оскарження таких рішень. Позивач посилається на те, що промисловий зразок за патентом України № [NUMBER] на промисловий зразок «[INFO]», зареєстрований 25 січня 2012 року за [PERSON] не є новими. Відповідно до ч. 1. ст. 461 ЦК України промисловий зразок вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим. Згідно з ч. 1 ст. 462 ЦК України набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Статтею 469 визначено, що права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. У пункті «а» ч. 1 ст. 25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» вказано, що патент може бути визнано у судовому порядку недійсним повністю або частково у разі невідповідності запатентованого промислового зразка умовам патентоспроможності, визначеним цим Законом. Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» передбачено, що промисловий зразок відповідає умовам патентоспроможності, якщо він є новим. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Статтею 143 ЦПК України визначено, що для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд призначає експертизу. За клопотанням сторони позивача ухвалою Солом'янського районного суду м. Києва від 10 березня 2015 року в справі було призначено судову експертизу об'єктів інтелектуальної власності. На вирішення експертам поставлено питання чи був новим на дату реєстрації заявки 20.12.2011 року Промисловий зразок за патентом України [NUMBER] «[INFO]», тобто чи містяться в матеріалах справи відомості, згідно яких сукупність суттєвих ознак промислового зразка за патентом України на промисловий зразок «[INFO]» № [NUMBER] від 25 січня 2012 року стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки на реєстрацію, а саме до 20 грудня 2011 року. За результатами проведення судової експертизи експертом складено Висновок експерта № 1028 від 15 червня 2015 року (а.с.232-244) Висновком судової експертизи встановлено, що в матеріалах справи містяться відомості, згідно з якими сукупність суттєвих ознак промислового зразка «[INFO]» за патентом України № [NUMBER] від 25 січня 2012 року стала загальнодоступною в світі до дати подання заявки на реєстрацію, а саме до 20 грудня 2011 року. Будь-яких належних доказів на спростування зазначеного висновку сторона відповідачів суду не надала. Щодо наявного в матеріалах справи клопотання про відвід судових експертів, то суд вважає за необхідне зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи зазначене клопотання надійшло на адресу суду 24 червня 2015 року, отримано головуючим у справі 26 червня 2015 року (а.с.168) В той же час, матеріали справи разом із вже готовим висновком експерта надійшли на адресу суду 18 червня 2015 року (а.с.150) В судовому зсіданні 27 серпня 2015 року з`ясовувалося питання щодо можливості взагалі вирішення зазначеного клопотання, а саме відводу експерта вже після того, як він склав свій висновок. Після роз`яснення судом в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України можливості заявити клопотання про проведення повторно відповідної експертизи чи виклику в судове засідання експерту для дачі пояснень щодо складеного ним висновку, представники відповідача заявили, що таких клопотань вони не мають. А вирішення по суті клопотання про відвід експерта вже після складення ним висновку суд вважав неможливим. Висновок №1028 проведений і складений у відповідності до Закону України «Про судову експертизу». Так, відповідно до ч.6 ст.147 ЦПК України висновок експерта для суду не є обов`язковим і оцінюється за правилами, встановленими ст.212 ЦПК України. Але ч.1 вказаної статті передбачає, що для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. І в силу ч.2 ст.57 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Крім того, положеннями ст. ст.10, 11 ЦПК України визначаються принципи змагальності та диспозитивності як основні принципи цивільного судочинства. На спростування вказаного доказу стороною відповідача не було надано відповідних доказів, висновок експерта не був спростований, заяв і клопотань щодо проведення повторної експертизи сторони не заявляли. Проаналізувавши надані докази, суд вважає за можливе в основу рішення покласти Висновок експерта 1028 від 15 червня 2015 року, який проведений за ухвалою суду відповідно до Закону України «Про судову експертизу» кваліфікованим судовим експертом О. Дорошенко. Суд вважає, що не є підставою для відмови в задоволенні позову посилання відповідача на те, що виданий йому патент не порушує право позивача, оскільки у неї відсутній охоронюваний законом інтерес, який би порушувався його патентом. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Способи захисту цивільних прав та інтересів передбачені ст. 16 ЦК України. У Рішенні Конституційного Суду України від 01 грудня 20104 року № 18-рп/2004 зазначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в частині першій статті 4 Цивільного процесуального кодексу України та інших законах України у логічно-смисловому зв'язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об'єктивного і прямо не опосередкований у суб'єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об'єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. За таких обставин вимога позивача про визнання оспорюваного патенту недійсним ґрунтується на законі. З урахуванням задоволення вимоги про визнання патенту недійсним, підлягають задоволенню і вимоги про зобов'язання внести зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки та здійснити відповідну публікацію, які є похідними від первинної вимоги. Відповідачем у справі також зазначено Державну фіскальну службу України. Разом з тим, питання правомірності патенту, внесення змін до Державного реєстру патентів України та здійснення публікації про це не відноситься до компетенції Державної фіскальної служби України. Інших вимог до цього відповідача стороною позивача заявлено не було, тому в задоволенні позову в частині вимог до Державної фіскальної служби України слід відмовити. З урахуванням задоволення позову та вини осіб, що порушили права позивача, на підставі статті 88 ЦПК України стягненню з відповідача [PERSON] на користь ФОП [PERSON] підлягають понесені судові витрати.

Outcome: approved