Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~У вересні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивачка вказала, що 12 квітня 2004 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в с. Колиндяни Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 1. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітній син [PERSON], [INFO], та малолітня дочка [PERSON], [INFO]. \~ \~ \~ \~З відповідачем спільно не проживають, спільного господарства не ведуть. [PERSON] протягом трьох останніх років не проживає з нею та дітьми. За час їхнього проживання між ними часто виникали сварки та непорозуміння, в них різні інтереси та несумісність характерів. Фактично їх сімя розпалася, тому [PERSON] прийшла до висновку про необхідність розірвання шлюбу, дітей просить залишити проживати з нею, залишити їй прізвище Стець. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, подала суду заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився, відзиву не подав, про причини неявки суду не повідомив, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 12 квітня 2004 року сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрували в с. Колиндяни Чортківського району Тернопільської області, актовий запис № 1. Від спільного подружнього життя в них є неповнолітній син [PERSON], [INFO], та малолітня дочка [PERSON], [INFO]. Сторони протягом останніх трьох років разом не проживають, спільного господарства не ведуть. За час їхнього проживання між ними часто виникали сварки та непорозуміння, в них різні інтереси та несумісність характерів. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивачки, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити. Після розірвання шлюбу суд залишає дітей проживати з позивачкою. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved