Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом в інтересах неповнолітнього [PERSON] до Головного управління Національної поліції України у місті Києві, Державної казначейської служби України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, поліцейський [PERSON]., жетон № 0036772, співробітник особливого призначення № 1 ГУ НП у м. Києві про захист честі, гідності та ділової репутації. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.12.2020 року о 18-13 год. по вулиці Зоологічній, неподалік будинку № 3, в м. Києві, його син [PERSON] разом з товаришами рухався з відділення Нової пошти і був безпідставно обмежений у вільному пересуванні та був підданий заходам поліцейського примусу проїжджаючим поряд екіпажем полку поліції особливого призначення № 1 ГУ НП у м. Києві у складі поліцейських [PERSON], жетон № 0036772, [PERSON] , жетон № 0036781. При цьому, [PERSON] жодних порушень громадського порядку або правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не вчиняв, поводив себе чемно і з повагою до оточуючих, тому жодних підстав для вжиття превентивних поліцейських заходів, а тим більше примусових, не було. Разом з тим, поліцейський [PERSON]. всупереч вимогам Наказу МВС України від 09.11.2016 року № 1179, розпочав спілкування с сином з порушенням правил етичної поведінки поліцейського та повідомив про підозру, що у його рюкзаку є наркотичні речовини. Поліцейський почав морально знущатись з нього, чинити психологічний тиск, здійснив поверхневу перевірку та огляд речей, але внаслідок цих примусових дій заборонених предметів та речовин у нього виявлено не було, жодних адміністративних матеріалів складено не було. Таким чином, поліцейський Коноплітський С.С. через електронний гаджет поширив відносно [PERSON] недостовірну інформацію про його причетність до правопорушень. У подальшому, вчинені поліцейськими безпідставні превентивні заходи та неетичне спілкування було оскаржено його законним представником та на підставі наказу начальника ГУ НП в м. Києві від 25.01.2021 року відносно поліцейських було призначено службове розслідування. Позивач вважає, що поширена у такий спосіб відповідачем - 1 інформація не відповідає дійсності та є неправдивою, принижує його честь та гідність, ображає його. Враховуючи наведене, позивач просив суд: - визнати недостовірною та такою, що порушує права неповнолітнього [PERSON] на повагу до його честі і гідності та недоторканності ділової репутації, інформацію, поширену [INFO] поліцейським [PERSON] щодо підозри у зберіганні [PERSON] наркотичних речовин у рюкзаку та його причетності до вчинення адміністративного правопорушення; - зобов`язати відповідача - 1 у місячний термін після набрання судовим рішенням законної сили спростувати поширену відносно неповнолітнього [PERSON] недостовірну негативну інформацію шляхом надання Головним управлінням Національної поліції у м. Києві на адресу [PERSON] відеозвернення поліцейського [PERSON] з наступним текстом спростування « 03 грудня 2020 року під час виконання службових обов`язків я, поліцейський [PERSON]., неодноразово повідомляв про підозру [PERSON] , що в його рюкзаку знаходиться наркотичні речовини і він причетний до вчинення правопорушення, а саме не застосування захисної маски у громадському місці під час карантинних обмежень. Проте, в мене не було жодних законних підстав підозрювати [PERSON] у вчиненні кримінальних або адміністративних правопорушень, тому поширена мною вище згадана негативна інформація нічим не підтверджується і є недостовірною». - стягнути з Держави України через Державну казначейську службу України за рахунок коштів державного бюджету України шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку на користь неповнолітнього [PERSON] 114 000 грн. моральної шкоди, завданої внаслідок поширення відносно нього недостовірної негативної інформації Головним управлінням Національної поліції у м. Києві. Ухвалою суду від 05.03.2021 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків -надання квитанції про сплату судового збору у розмірі 908 грн. 00 коп. за другу вимогу немайнового характеру та 2 270 грн. 00 коп. за вимогу про відшкодування моральної шкоди (а.с. 28). Після усунення недоліків ухвалою суду від 12.04.2021 року відкрито провадження у справі за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче судове засідання на 11.06.2021 року (а.с. 36). Ухвалою суду від 11.06.2021 року залучено у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, поліцейського [PERSON], жетон № 0036772, співробітника особливого призначення № 1 ГУ НП у м. Києві (а.с. 60). 21.07.2021 року від представника відповідача 1 - Глущенко О.М. до суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до яких заперечила проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що в даному випадку вбачається забезпечення виконання покладених на поліцейських ГУНП у м. Києві обов`язків відповідно до Закону України «Про Національну поліцію», тому не може вважатися порушенням прав позивача і не є предметом судового захисту у розумінні статті 277 ЦК України. При цьому, публічні звинувачення сина позивача та розповсюдження недостовірної інформації щодо позивача працівником поліції [PERSON] , які стали відомі широкому колу осіб, а саме [PERSON] та іншим посадовим особам працівникам міліції відсутні. Також суду не надано доказів того, що [PERSON] було заподіяно шкоду пред`явленням працівниками поліції підозри у вчиненні правопорушень. Крім того, [PERSON] скористався правом оскарження дій поліцейських і такі дії не є обставинами, які призводять до появи стану постійної тривоги та порушень соціальної адаптації. 23.07.2021 року у справі проведено підготовче судове засідання та справу призначено до судового розгляду на 29.09.2021 року (а.с. 78). 28.08.2021 року від позивача [PERSON] до суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву відповідача - 1, відповідно до якої у якості доказів щодо повідомлення поліцейським [PERSON] про підозру у зберіганні [PERSON] наркотичних речовин у рюкзаку надано відеофайли на оптичних носіях, на яких зафіксовано події 03.12.2020 року. Крім того, висновок спеціаліста у галузі психології щодо обґрунтування та розрахунку моральної шкоди, завданої [PERSON] неправомірними діями поліцейських є обґрунтованим та правомірним, оскільки складений комісійно двома спеціалістами у галузі психології та попередню правову кваліфікацію діям поліцейських було надано безпосередньо їх керівництвом (а.с. 84-89). У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав позовні вимоги, просив позов задовольнити. Представник відповідача 1 - Глущенко О.М. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог, просила відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача - 2 та третя особа до судового засідання не з`явились з невідомих причин. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, заслухавши пояснення представника позивача [PERSON] , представника відповідача 1 - Глущенко О.М. , з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами шляхом дослідження письмових доказів в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтересів фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України). Як вбачається з листа директора Директорату публічної безпеки протидії злочинності та забезпечення правопорядку Міністерства внутрішніх справ Лизогуба Б. від 29.01.2021 року направленого на адресу [PERSON] (а.с. 41-42), Директоратом публічної безпеки протидії злочинності та забезпечення правопорядку Міністерства внутрішніх справ за дорученням керівництва МВС спільно з Національною поліцією України в межах компетенції було розглянуто звернення [PERSON] від 26.01.2021 року, яке надійшло від Уповноваженого Президента України з прав дитини, щодо можливих неправомірних дій окремих дій працівників полку поліції особливого призначення № 1 Головного управління Національної поліції у м. Києві стосовно неповнолітніх, а також з інших питань. За інформацією, наданою Національною поліцією України, за зверненням [PERSON] дисциплінарною комісією ГУНП у м. Києві проведено службове розслідування. За результатами службового розслідування відповідно до наказу ГУНП у м. Києві від 25.02.2021 року № 19 за вчинення дисциплінарного проступку до поліцейського ППОП № 1 ГУНП у м. Києві [PERSON] застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді догани. Відповідно до статті 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII « Про дисциплінарний статут Національної поліції України», поліцейського ППОП № 1 ГУНП у м. Києві [PERSON]. попереджено про необхідність дотримання службової дистанції. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. 3, 28). Відповідно до ч. 1 ст. 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є: здоров`я, життя; честь, гідність і ділова репутація; ім`я (найменування); авторство; свобода літературної, художньої, наукової і технічної творчості, а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно з ч. 1-3 ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі. Як вбачається зі змісту ч. 1-2 ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації. Статтею 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Відповідно до ст. 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Відповідно до п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27 лютого 2009 р. за № 1 (далі - Постанова Пленуму ВСУ) при розгляді справ про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації слід розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації, поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Положеннями ст. 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк. Згідно з п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27 лютого 2009 року у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, передбаченого статтею 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Крім того, відповідно до рішення Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року № 8-рп/2003 положення ч. 1 ст. 7 Цивільного кодексу Української РСР «поширив такі відомості» в аспекті конституційного звернення треба розуміти так, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою, на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов`язків порушено її право, не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб. Викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу завідомо неправдивих відомостей тягне за собою відповідальність, передбачену чинним законодавством України. Таким чином, оскаржувана позивачем інформація, з якою позивач звернувся до Уповноваженого Президента України з прав дитини та яка в подальшому була передана до розгляду до Директорату публічної безпеки протидії злочинності та забезпечення правопорядку Міністерства внутрішніх справ, тобто до правоохоронного та компетентного органу, наділеного повноваженнями по перевірці та прийняттю рішень, а отже в даному випадку має місце реалізація права позивача на звернення, передбаченим ст. 40 Конституції України, а не поширення недостовірної інформації. При цьому, суд не бере до уваги доводи позивача про безпідставне обмеження у вільному пересуванні його син [PERSON] разом з товаришами 03.12.2020 року о 18-13 год. по вулиці Зоологічній, неподалік будинку № 3, в м. Києві, проїжджаючим мимо екіпажем полку поліції особливого призначення № 1 ГУ НП у м. Києві у складі поліцейських [PERSON], жетон № 0036772, [PERSON] , жетон № 0036781 та був безпідставно підданий заходам поліцейського примусу, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» Національна поліція України (далі - поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Згідно зі ст. 2 Закону України «Про Національну поліцію» завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1 Закону України «Про Національну поліцію» під час виконання своїх завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, і сприяє їх реалізації. Обмеження прав і свобод людини допускається виключно на підставах та в порядку, визначених Конституцією і законами України, за нагальної необхідності і в обсязі, необхідному для виконання завдань поліції. Здійснення заходів, що обмежують права та свободи людини, має бути негайно припинене, якщо мета застосування таких заходів досягнута або немає необхідності подальшого їх застосування. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» одними з основних повноважень поліції є здійснює превентивну та профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вжиття у межах своєї компетенції заходів для їх усунення; вживання заходів для забезпечення публічної безпеки і порядку на вулицях, площах, у парках, скверах, на стадіонах, вокзалах, в аеропортах, морських та річкових портах, інших публічних місцях. Згідно з ч. 1, 6, 7 ст. 62 Закону України «Про Національну поліцію» - поліцейський під час виконання покладених на поліцію повноважень є представником держави. Законні вимоги поліцейського є обов`язковими для виконання всіма фізичними та юридичними особами. Втручання в діяльність поліцейського, перешкоджання виконанню ним відповідних повноважень, невиконання законних вимог поліцейського, будь-які інші протиправні дії стосовно поліцейського мають наслідком відповідальність відповідно до закону. Таким чином, поліцейський, уповноважений Державою на виконання забезпечення порядку та законності, при виконанні своїх службових обов`язків наділений повноваженнями на здійснення превентивної та профілактичної діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень. Також позивачем не надано до суду доказів, які свідчать, що зазначена інформація завдала шкоди честі та гідності позивача. Крім того, позивачем не надано суду жодного належного та допустимого доказу про поширення відповідачем 1 недостовірної інформації відносно [PERSON] хоча б одній особі у будь-який спосіб. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Обов`язок доказування та подання доказів відповідно до ст. 81 ЦПК України розподіляється між сторонами виходячи з того, хто посилається на певні юридичні факти, які обґрунтовують його вимоги та заперечення. Враховуючи, що позивачем не доведено наявність тих обставин, на підставі яких він звернувся до суду з позовними вимогами, не надано належних та допустимих доказів того, що відповідач -1 поширив щодо нього недостовірну інформацію, суд дійшов висновку відмову у задоволенні позовних вимоги про визнання інформацію недостовірною та такою, що ганьбить честь та гідність позивача. Також суд дійшов висновку і про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача - 2 на користь позивача 114 000 грн. у відшкодування моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено факт порушення особистого немайнового права позивача відповідно до ст. 280 ЦК України. При цьому, суд не бере до уваги на підтвердження заподіяної моральної шкоди у розмірі 114 000 грн. висновок спеціаліста у галузі психології Психологічної студії Валерії Пасічної № 9 від 18.02.2021 року, оскільки суд позбавлений можливості встановити, що він підготовлений саме спеціалістом у галузі психології [PERSON] , яка має вищу психологічну освіту, стаж роботи за фахом 12 років та спеціалістом у галузі психології, кандидатом психологічних наук [PERSON] , яка маж стаж роботи за фахом 8 років, оскільки доказів на підтвердження зазначеного суду не надано та до вказаного висновку спеціаліста не долучено, у зв`язку з чим вказаний висновок суд не може прийняти до уваги як допустимий доказі у справі щодо спричинення позивачу моральної шкоди та її розміру. Крім того, не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання відповідача - 1 у місячний термін після набрання судовим рішенням законної сили спростувати поширену відносно неповнолітнього [PERSON] недостовірну негативну інформацію шляхом надання Головним управлінням Національної поліції у м. Києві на адресу [PERSON] відеозвернення поліцейського [PERSON], оскільки такий спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у статтях 16, 277 ЦК. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed