Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

У березні 2018 року позивачка звернулася до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначала, що вона є власником двохквартирного житлового будинку [ADDRESS] , яка складається з двох квартир: трьохкімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 153,60 кв.м., житловою 66,80 кв.м., чотирьохкімнатної квартири [ADDRESS] загальною площею 140,30 кв.м., житловою площею 83,40 кв.м., сараю, вигрібної ями, криниці та огорожі, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 01.06.2011 року та витягом з реєстру прав власності на нерухоме майно від 01.06.2011 року. Зазначала, що в певний час вона була вимушена в зв`язку з матеріальними труднощами виїхати за межі України на заробітки і в подальшому до неї приєднався син [PERSON] . Відповідачка [PERSON] скориставшись її відсутністю та без дозволу стала проживати в будинку, а коли позивачка повернулася, то перейшла на другий поверх в квартиру [ADDRESS] і посилаючись на права спадкоємця після смерті [INFO] її батька [PERSON] , ініціювала судовий позов. Вказувала, що відповідачка не проживає та не зареєстрована в спірному будинку. Оскільки у неї з відповідачкою склалися неприязні відносини, відповідачка [PERSON] 30.11.2014 року зачинивши квартиру [ADDRESS] , який не вводять в експлуатацію. Разом з тим зазначала, що на даний час вона проживає в будинку разом з сім`єю сина і необхідно провести додаткове утеплення, здійснити заходи для запобігання затікання горища, провести перевірку і чищення димохідних, вентиляційних каналів другого поверху та системи опалення, але відповідачка не надає ключ та взагалі не бажає надавати доступ до приміщення. Крім того зауважила, що [PERSON] як спадкоємець на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Чернівці від 04.11.2015 року має право лише на ідеальну частку в житловому будинку в розмірі 1/6 частини без визначення конкретного приміщення і не вправі чинити їй будь-які перешкоди в користуванні усім будинком. На підставі вищевикладеного, просила зобов`язати [PERSON] не чинити їй перешкоди в користуванні приміщенням квартири [ADDRESS] шляхом заміни дверних замків на вхідних дверях за її рахунок. Позивачка та її представник у судовому засіданні поданий позов підтримали у повному обсязі, просили про його задоволення. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнала посилаючись на доводи, вказані у відзиві на позов, просила відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Третя особа [PERSON] у судовому засіданні підтримав позовні вимоги позивача, просив про їх задоволення. Заслухавши думку сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Так, згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , у відповідності рішення Шевченківського районного суду м.Чернівці від 05.11.2019 року, постанови Апеляційного суду Чернівецької області від 31.05.2018 року, ухвали Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 26.10.2016 року (а.с. 9-42, том 2) належить по 1/6 ідеальній частці в спірному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , без визначення конкретного приміщення. Відповідно до ст. 41 Констинтуції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Так, частиною 1 статті 317 Цивільного кодексу України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно вимогам ч. 3 ст. 319 вказаного кодексу, усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Згідно ч. 3 ст. 321 Цивільного кодексу України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Крім того позивач [PERSON] , як власник майна, в силу ст. 391 вказаної норми права, вправі вимагати усунення перешкод у здійсненні нею права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст.386 ЦК України - власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутись до суду із вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій, які можуть порушити його право або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з положеннями статті 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав, зазначено в постанові від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709цс16 Верховний Суд України. Оскільки судом встановлено, що відповідачка [PERSON] своїми діями, а саме не наданням позивачу доступу до квартири [ADDRESS] створює [PERSON] , як власнику майна, перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, а тому це право підлягає захисту у суді, у зв`язку із чим позовні вимоги є доведеним та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по зверненню до суду в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved