Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, якою просила: - стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на її користь страхове відшкодування у розмірі 30038 грн. 74 коп., пеню у розмірі 2097 грн. 27 коп., витрати за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 500 грн. 00 коп., 3% відсотки річних у розмірі 143 грн. 39 коп. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 275 грн. 60 коп., а всього: 33055 грн. 00 коп.; - стягнути з [PERSON] на її користь відшкодування матеріальної шкоди (франшизи) у розмірі 1000 грн. 00 коп. та витрати по оплаті судового збору у розмірі 275 грн. 60 коп., а всього: 1275 грн. 60 коп. В обґрунтування позовної заяви, позивач вказала на те, що 25 серпня 2015 року о 07 год. 50 хв. по вул. Автопарковій в м.Дніпропетровську водій автомобіля марки «OPEL VECTRA», [PERSON] не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість, внаслідок чого, допустив зіткнення з автомобілем марки «Subaru», модель «ХV», д/н [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], яка рухалась попереду. В результаті чого, останньому автомобілю нанесено механічні пошкодження, чим завдано матеріальної шкоди. Постановою судді Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17.09.2015 року [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на час здійснення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Україна». З метою визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «Subaru ХV» в результаті його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, позивачем було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження. Згідно звіту експертного дослідження про оцінку пошкодженого колісного транспортного засобу від 01.09.2015 року вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «Subaru ХV», д/н [NUMBER], який належить на праві приватної власності позивачу, оцінюється у розмірі 31038 грн. 74 коп. Вартість здійснення автотоварознавчого дослідження становить 500 грн. 00 коп. Для отримання страхового відшкодування за пошкоджений у ДТП автомобіль «Subaru ХV», д/н [NUMBER], позивачем було подано до ПАТ «Страхова компанія «Україна», через асистуючу компанію - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінанс-Лайн» повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду від 25.08.2015 року та надано заяву про страхове відшкодування, а також всі передбачені законом копії документів. Позивач посилалася на те, що до теперішнього часу ПАТ «Страхова компанія «Україна» не виконано обов'язок по виплаті страхового відшкодування у розмірі 30038 грн. 74 коп., а [PERSON] не сплачена сума франшизи за договором страхування у розмірі 1000 грн. 00 коп. Крім того, станом на 31.03.2016 року розмір нарахованої пені складає 2097 грн. 27 коп., у зв'язку з чим позивач вимушена звернутись до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» у судове засідання не з'явився, про час і місце слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги, пред'явлені до нього, не визнає, оскільки франшизу було сплачено на користь позивача. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як вбачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником автомобіля марки «Subaru» моделі «ХV», реєстраційний номер [NUMBER] є [PERSON] (арк.с.36). Встановлено, що 25.08.2015 року о 07 грн. 50 коп., водій [PERSON], керуючи автомобілем марки «OPEL VECTRA», державний номер [NUMBER], в районі будинку №1 по вул.Автопарковій, не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість, внаслідок чого, скоїв зіткнення з автомобілем марки «Subaru», державний номер [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], яка рухалась попереду. Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Відносно [PERSON] було складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ст.124 КУпАП. Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно - правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Так, постановою Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська від 17 вересня 2015 року, [PERSON] було визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. 00 коп. (арк.с.13-14). Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до абзацу 2 п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності тощо). Відповідно до ч.1 ст.16 Закону України «Про страхування», договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів АІ №5567058, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна» було застраховано цивільно-правову відповідальність [PERSON], строком дії з 22.03.2015 року до 21.03.2016 року, включно (арк.с.9). Відповідно до пунктів 36.2, 36.5 ст.36 Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Так, 25 серпня 2015 року [PERSON] письмово повідомила ПрАТ «Страхова компанія «Україна» про дорожньо-транспортну пригоду (арк.с.6-7). 30 вересня 2015 року позивачем до страхової компанії було надано заяву про виплату страхового відшкодування (арк.с.8). Таким чином, судом встановлено, що позивач, як учасник дорожньо-транспортної пригоди, виконала свої обов'язки, передбачені ст.33,35 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» повідомивши страховика про настання страхового випадку та надавши відповідну оформлену належним чином заяву про виплату страхового відшкодування. Страховик здійснює відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП транспортним засобом, власник якого застрахував свою цивільно-правову відповідальність на умовах визначених Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV. Згідно ст.ст. 5, 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» від 01.07.2004 року №1961-ІV, об'єктом обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов'язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров'ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Проте, Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Україна», у відповідності до вимог ст.36 вимоги Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» рішення про виплату страхового відшкодування або про відмову у здійсненні виплати у визначені в цій статті строки та по теперішній час прийняте не було. Відповідно до п.22.1 ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Так, згідно звіту про оцінку пошкодженого колісного транспортного засобу від 01.09.2015 року №28081514-А вартість відновлювального ремонту автомобіля «Subaru» ХV, д/н [NUMBER] в результаті його пошкодження при ДТП складає 31038 грн. 74 коп. (арк.с.17-24). Згідно ч.4 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми, яка встановлюється у межах вартості майна на момент укладення договору. Відповідно до вимог ст.1192 ЦК України збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі (реальні збитки). Згідно ст.29 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до вимог ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь позивача підлягає стягненню сума у розмірі 32779 грн. 40 коп., з яких: 30038 грн. 74 коп. - невиплачене страхове відшкодування, 2097 грн. 27 коп. - пеня, 500 грн. 00 коп. - витрати за проведення автотоварознавчого дослідження, 143 грн. 39 коп. - 3% відсотки річних. Що стосується вимоги позивача про стягнення з [PERSON] відшкодування матеріальної шкоди (франшизи) у розмірі 1000 грн. 00 коп., то вона не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Поняття «франшиза» міститься у ст.9 Закону України «Про страхування» і його слід розуміти як частину збитків, що не відшкодовуються страховиком згідно з договором страхування. Крім того, застосування франшизи передбачено у ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Розмір франшизи, що визначений у зазначеному Законі, встановлюється при укладенні договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності та не може перевищувати 2 % від ліміту відповідальності страховика. Якщо внаслідок ДТП, що сталася з особою, цивільно-правова відповідальність якої була застрахована, шкоду було заподіяно майну, то згідно з вимогами абз.2 п.12.1 ст.12 та п.37.5 ст.37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», компенсувати позивачу суму франшизи у повному обсязі має страхувальник або особа, відповідальність якої застрахована. Так, згідно квитанції №2956 від 10.02.2016 року відповідачем було перераховано [PERSON] франшизу у розмірі 1000 грн. 00 коп. (арк.с.63), а тому, вимога позивача про стягнення з [PERSON] франшизи є безпідставною, необґрунтованою і задоволенню не підлягає. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, тому, з відповідача - Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial