Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У березні 2012 року позивачка звернулася до суду з позовом, який мотивувала тим, що у період часу з 27 серпня 1994 року по 10 березня 2009 року вона перебувала з відповідачем у шлюбі; від відповідача у даному шлюбі нею народжено двох дочок: [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], які проживають та перебувають на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги позивачці на утримання та виховання дітей не надає, тому просила суд стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання дочки [PERSON] та дочки [PERSON] у твердій грошовій сумі в розмірі 300 грн. на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття, оголосивши [PERSON] в розшук. Ухвалою Липоводолинського районного суду Сумської області від 21 березня 2012 року відповідача [PERSON], [INFO], уродженця с. Капустинці Липоводолинського району Сумської області, який зареєстрований та проживав останнім часом у с. Капустинці Липоводолинського району Сумської області, оголошено в розшук у зв'язку з чим провадження по справі зупинено до розшуку відповідача (а.с. 17). 26 березня 2014 року ухвалою цього ж суду відновлено судовий розгляд у цивільній справі про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей для з'ясування процесуальної можливості заочного розгляду даної справи, її призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні на 14 квітня 2014 року. Даною ухвалою розшук відповідача [PERSON] припинено. Позивачка у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи у її відсутність на підставі наявних в матеріалах справи та додатково поданих доказів, письмово погодилася на заочний розгляд справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за зареєстрованим місцем проживання, в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суду не повідомив. З урахуванням цього, за відсутності заперечень позивачки та на підставі ст.224 ЦПК України, суд вважає за необхідне через повторну неявку відповідача провести заочний розгляд справи з постановленням відповідного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Правовідносини, що склалися між сторонами є сімейними, вони врегульовані ст.ст. 180, 181-184 Сімейного Кодексу України. Судом встановлено, що сторони по справі з 27 серпня 1994 року по 10 березня 2009 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.5,6). У шлюбі від відповідача позивачка народила дочку [PERSON], [INFO], та дочку [PERSON], [INFO], які перебувають на її утриманні (позивачки по справі) (а.с.7,8,9,36,37,38). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При вирішенні даного спору суд враховує такі обставини справи, а саме: - позивачка є не працевлаштованою, є розлученою, зареєстрована в с. Капустинці Липоводолинського району Сумської області та утримує двох дочок [PERSON] і [PERSON], є здоровою, земельного та майнового паю не має, веде підсобне домашнє господарство (а.с.6,9,36). - відповідач є особою працездатного віку, є розлученим, інших дітей, окрім дочок [PERSON] та [PERSON], не має, місце його фактичного проживання та перебування невідоме, хоча має зареєстроване місце реєстрації в с. Капустинці Липоводолинського району Сумської області (а.с.10,12). Обставиною, що має істотне значення для даної справи, суд розглядає те, що саме неповнолітні діти - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], проживають та утримуються їхньою матір'ю (позивачкою по справі). Зворотнього відповідач згідно зі ст.10,60 ЦПК України належними та допустимими доказами не довів. Доказів надання добровільної допомоги на утримання двох дітей протягом останніх років на день розгляду даної справи відповідач суду не надав, а також не довів суду свій дійсний майновий стан (зокрема, наявність постійного доходу і місця роботи тощо), також не підтвердив інші істотні обставини, які б характеризували його можливість сплачувати аліменти на утримання його дочок в меншому від заявленого позивачкою розмірі, або свідчили про підстави звільнення від цього обов'язку взагалі. Дослідивши ці обставини справи у їх сукупності, врахувавши стан здоров'я дітей, платника та одержувача аліментів, сімейний стан сторін по справі, відсутність у відповідача постійного офіційного доходу, прийнявши до уваги той факт, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей позивачці не надає, наявність на боці позивачки вищевказаної обставини, що має істотне значення для вирішення даної справи, суд дійшов висновку про те, що позов [PERSON] підлягає задоволенню в частині стягнення аліментів, оскільки такий розмір аліментів у твердій грошовій сумі відповідає потребам дітей з урахуванням їхнього віку й стану здоров'я, а при відсутності постійних доходів у відповідача і даних про нього останній не позбавлений можливості їх сплачувати саме в такій сумі. Крім цього, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп. в дохід держави. Щодо оголошення в розшук відповідача при ухиленні останнього від сплати аліментів суд зазначає наступне. Норма ч.8 ст.181 СК України передбачає призначення тимчасової державної допомоги дитині, батько якої ухиляється від сплати аліментів, або якщо його місце проживання чи перебування невідомо. При цьому, обов'язок сплачувати аліменти на утримання дитини повинен бути попередньо визначений або рішенням суду, або письмовою і нотаріально посвідченою домовленістю між батьками, чого у дані справі не встановлено. Тому після набрання даним рішенням законної сили позивачка не позбавлена можливості ініціювати питання про розшук відповідача вже на стадії виконання судового рішення, а тому при відсутності встановленого судом обов'язку відповідача постійно сплачувати аліменти, оголошення його в розшук буде передчасним. Отже, у задоволенні цієї вимоги слід відмовити у зв'язку з її безпідставністю.

Outcome: partial