Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-13 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європошта» звернулось в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового кредиту, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість в розмірі 12\~047,40 гривень, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 8\~525,85 грн., простроченої заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 1\~573,91 грн., пені в сумі 1\~947,64 грн. Позов мотивований тим, що 31.01.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Європошта» та [PERSON] укладено договір фінансового кредиту №541. Відповідно до умов Кредитного договору позивач отримала кредит в розмірі 9\~346,40 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,06% в день від розміру кредиту, річний розмір процентів за Кредитним договором складає 24% від розміру кредиту. Нарахування процентів здійснюється за кожен календарний день фактичного користування кредитом (за основу береться 365 днів у році). Кінцевий термін повернення кредиту 31.01.2020 року (п. 3.2 Кредитного договору), що становить 365 календарних днів. Відповідач на виконання умов договору отримала грошові кошти, однак позику не повернула, чим порушила взяті на себе зобов`язання, що стало підставою для звернення позивачем до суду з цим позовом. Представник позивача в судове засідання не з`явився, директор ТОВ «Фінансова компанія «Європошта» Кирик Г.П. подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту в сумі 8\~525,85 грн. та пені в сумі 1\~947,64 грн. визнала повністю, позовну вимогу в частині стягнення процентів поза межами строку дії кредитного договору заперечила, просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності та взаємозв`язку, враховуючи зміст заяв представника позивача та відповідача, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. 31.01.2020 року між ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ЄВРОПОШТА» та [PERSON] укладеного договір фінансового кредиту №541 (а.с. 5-7). Згідно п.п. 2.1., 2.2., 2.3. Договору сума кредиту за ним становить 9\~346,40 грн. Щоденний розмір процентів за Договором складає за 0,06% від розміру кредиту. Річний розмір процентів складає 24% від розміру кредиту. Процентна ставка є фіксованою та незмінною протягом усього строку дії кредитного договору та не може бути збільшена Кредитором в односторонньому порядку. Нарахування процентів здійснюється за кожен календарний день фактичного користування кредитом від залишку заборгованості по кредиту. Відповідно до п.2.5. Договору позичальник повинен сплачувати проценти за користування процентами згідно графіком, який затверджений сторонами в додатку №1 до договору. Як зазначено у п.п. 3.1., 3.2., 3.3. дата видачі кредиту позичальнику - 31.01.2019 року. Строк повернення кредиту 31.01.2020 року, однак він може бути продовжений за згодою сторін оформленням ними додаткового договору, що є невід`ємною частиною даного Договору. В силу п. 6.4. Договору при порушенні строку повернення кредиту, вказаного в п. 3.2., позичальник повинен сплатити кредитору пеню в розмірі 0,1 % від розміру кредиту за кожен день прострочення/повернення кредиту. Відповідач своїм підписом підтвердила те, що вона ознайомлена з графіком повернення кредиту за Договором і погоджується із ними. Зі змісту заяви на перерахування коштів у безготівковій формі від 31.01.2019 року, підписаної відповідачем, вбачається, що остання просить перерахувати грошові кошти на погашення заборгованості за її договором фінансового кредиту №379 від 24.09.2018 року (4992,98 грн. на погашення заборгованості по тілу кредиту, 4\~353,42 грн. на погашення заборгованості по відсотках) (а.с.8). Позивач свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме перерахував на рахунок [PERSON] грошові кошти у розмірі, встановленому Кредитним договором в загальній сумі 9\~346,40 гривень (а.с.10). Однак, як вбачається з розрахунків заборгованості, відповідач свої зобов`язання за договором фінансового кредиту №541 від 31.01.2019 року належним чином не виконала, кредит не повернула, у зв`язку з чим, згідно розрахунків позивача, станом на 02.09.2020 року утворилася заборгованість в розмірі 12\~047,40 гривень, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту в сумі 8\~525,85 грн., простроченої заборгованості по процентах за користування кредитом в сумі 1\~573,91 грн., пені в сумі 1\~947,64 грн. (а.с. 2). Згідно зі ст.ст.1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язуються надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.525, 526, 530, 629 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону, інших актів цивільного законодавства у встановлений договором строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. Між сторонами виник спір з приводу повернення грошових коштів, отриманих в кредит, та відповідальності за неналежне виконання зобов`язань позичальником. Неналежне виконання позичальником своїх зобов`язань за договором привело до порушення прав кредитора - позивача ТОВ «Фінансова компанія «Європошта», а тому порушене право підлягає поновленню. Розмір заборгованості простроченого тіла кредиту в сумі 8\~525,85 грн. встановлений в судовому засіданні на підставі наданих доказів та визнано відповідачем, а тому підлягає стягненню. Щодо позовної вимоги про стягнення пені в сумі 1 947,64 грн. суд зазначає наступне. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою статті 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до п. 6.4. Кредитного договору, при порушенні позичальником строку повернення кредиту, вказаного в п. 3.2 Кредитного договору Позичальник повинен сплатити Кредитору пеню в розмірі 0,1% від розміру кредиту за кожний день прострочення/повернення кредиту. У зв`язку з невиконанням відповідачем договірного обов`язку повернути тіло кредиту, у відповідності п. 3.2. Договору кредиту, Позивачем нараховано пеню в сумі 1\~947,64 грн. гривень за період з 02.04.2019 року по 29.02.2020 року. Зважаючи на доведеність факту порушення умов договору відповідачем та визнання нею позовної вимоги і в цій частині, позовна вимога про стягнення пені в сумі 1\~947,64 гривень підлягає до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення процентів за користування кредитом в сумі 1\~573,91 грн. суд зазначає наступне. Позивач просить стягнути із відповідача проценти за користування кредитом в розмірі 1\~573,91 грн. за період з 01.02.2019 року по 03.09.2020 року за ставкою 24% річних від суми заборгованості. Відповідно до п.2.2. договору щоденний розмір процентів складає 0,06% в день від розміру кредиту, річний розмір процентів за Кредитним договором складає 24% від розміру кредиту. Нарахування процентів здійснюється за кожен календарний день фактичного користування кредитом (за основу береться 365 днів у році) від залишку заборгованості по кредиту. Кінцевий термін повернення кредиту 31.01.2020 року (п. 3.2 Кредитного договору), що становить 365 календарних днів. Отже, за період строку дії договору - до 31.01.2020 року, відповідач зобов`язана була повернути кредит разом із процентам за 365 календарних днів в розмірі 2\~243,13 гривень, що також вбачається із графіка платежів (додаток №1 до договору), однак проценти сплатила частково в розмірі 1996,67 гривень (згідно доводів позовної заяви обставина, що визнається позивачем), а тому різниця по сплаті процентів в сумі 246,46 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, тобто вимога позивача в частині стягнення процентів за період з 01.02.2019 року по 31.01.2020 року підлягає задоволенню, та відповідно до стягнення підлягають проценти в розмірі 246,46 грн. Що стосується позовної вимоги про стягнення відсотків за період з 01.02.2020 року по 03.09.2020 року в сумі 1\~327,44 гривень, суд вважає, що у цій частині позов не підлягає до задоволення, виходячи із наступного. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Враховуючи викладене, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Проте, позивачем вимог про стягнення відсотків на підставі ст. 625 ЦК України не заявлено. Наведена позиція суду у повному обсязі узгоджується з позицією від 06.02.2019 року Верховного Суду у справі № 175/4753/15-ц та висновками Великої палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 у справі №14-10цс18. Згідно з умовами Договору строк кредитування встановлений до 31.01.2020 року (п. 3.2 Кредитного договору), тому з 01.02.2020 року позивач не вправі був нараховувати відповідачу відсотки за користування кредитом, а тому позовна вимога в частині стягнення процентів нарахованих за період з 01.02.2020 року по 03.09.2020 року до задоволення не підлягає. Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що відповідачем в повній мірі не виконано умови кредитного договору, а тому, позов підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення з відповідача на користь позивача 8\~525,85 гривень простроченої заборгованості за кредитом, 1\~947,64 грн. пені та 246,46 грн. заборгованості по процентах за користування кредитом, що сукупно складає 10\~719,95 грн. Зважаючи на те, що задоволено 88,98 % позовних вимог, в силу статті 141 ЦПК України, з відповідача в користь позивача слід стягнути понесені судові витрати пропорційно задоволених позовних вимог щодо сплати судового збору, що становить 1\~870,36 грн. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial