Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що є правонаступником права вимоги за зобов`язаннямиТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 1382409175 від 29.01.2018 року в сумі 71413,32 гривень та судових витрат по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29.01.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] шляхом подання заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та заяви на отримання кредиту було укладено кредитний договір № 1382409175, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 41798,90 гривень на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності до умов договору. На виконання умов договору ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти, проте остання свої зобов`язання належним чином не виконувала, порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 71413,32 гривень, яку [PERSON] не погасила. 09.12.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір відступлення права вимоги № 20191209, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату прийняло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та боржниками. Відповідно до Реєстру боржників - додатку до договору відступлення права вимоги № 20191209 від 09.12.2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1382409175 від 29.01.2018 року в сумі 71413,32 гривень, в зв`язку з чим звернулося до суду для примусового стягнення з відповідача зазначених сум. 09.02.2021 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу [PERSON] ухвалу про відкриття провадження та позовну заяву з доданими до неї копіями документів було надіслано за місцем її реєстрації, проте останні повернулися не врученими з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». При цьому, [PERSON] про розгляд Тетіївським районним судом Київської області цивільної справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до неї про стягнення заборгованості за кредитним договором обізнана, про що свідчить її заява від 29.03.2021 року про відкладення розгляду справи (а.с.51). Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Смірнов проти України» від 08.11.2005 року, в силу вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи, є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції. Крім того, в своїх рішеннях Європейський суд також наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Таким чином, оскільки [PERSON] достовірно знає про розгляд відносно неї справи за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про стягнення заборгованості за кредитним договором, при цьому ходом її розгляду не цікавиться,клопотання про розгляд справи в порядку загального позовного провадження не заявляла, відзиву на позов не надала, судом вжито всіх можливих і розумних заходів щодо належного повідомлення її про час та місце розгляду справи, тому суд відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, що є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту, передбаченого ст. 16 ЦК України. Згідно зі ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. В судовому засіданні встановлено, що 29.01.2018 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] шляхом подання заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» від 27.01.2018 року (а.с.4) та заяви на отримання кредиту від 29.01.2018 року (а.с.5-7) було укладено кредитний договір № 1382409175, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 41798,90 гривень на строк 12 місяців зі сплатою відсотків за користування кредитом - 2% щомісячні проценти, 0,01% річні проценти, в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у відповідності до умов договору. На виконання умов договору ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти, проте остання свої зобов`язання належним чином не виконувала, порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 71413,32 гривень, що включає в себе 38315,79 гривень основного боргу, 6,51 гривень боргу за річними процентами, 17776,24 гривень боргу за щомісячними процентами, 15314,78 гривень пені, що підтверджується копією довідки ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» від 02.01.2020 року (а.с.19) та копією розрахунку боргу (а.с.20). 09.12.2019 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 20191209, відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» за плату прийняло право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у Реєстрі боржників, укладеними між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та боржниками (а.с.23-25). Відповідно до Реєстру боржників - додатку до договору відступлення права вимоги № 20191209 від 09.12.2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1382409175 від 29.01.2018 року в сумі 71413,32 гривень (копія витягу з Реєстру боржників - а.с. 26), про що [PERSON] була повідомлена письмово повідомленнямиТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 23.12.2019 року (а.с. 21, 22). Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 1055 ЦК України визначено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 527 ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту, а згідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно п. 1.2 договору відступлення права вимоги від 09.12.2019 року, внаслідок передачі (відступлення) Портфеля заборгованості за цим договором, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заміняє ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» у кредитних договорах, що входять до Портфеля заборгованості та відповідно вказані у Реєстрі боржників, та набуває прав грошових вимог ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» за цими кредитними договорами, включаючи право вимагати від боржників належного виконання всіх грошових та інших зобов`язань боржників за кредитними договорами. Згідно п. 6.2.3 договору відступлення права вимоги, права вимоги за кредитними договорами переходять до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» з моменту підписання сторонами цього договору, після чого ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» стає кредитором по відношенню до боржників стосовно їх заборгованості. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, отримавши від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» кредитні кошти за кредитним договором № 1382409175 від 29.01.2018 року, в добровільному порядку їх не повернула, при цьому відповідно до Реєстру боржників - додатку до договору відступлення права вимоги № 20191209 від 09.12.2019 року, ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право грошової вимоги до [PERSON] за даним кредитним договором в сумі 71413,32 гривень, а відтак, виходячи з положень ч. 2 ст. 530 ЦК України, наявні підстави вважати, що права кредитора були порушені, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом в сумі 38315,79 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки кредитним договором від 29.01.2018 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] , а саме паспортом кредиту від ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» № 2409175, [PERSON] визначено процентну ставку за кредитом у розмірі: 2% щомісячні проценти від суми кредиту, 0,01% річні проценти від суми боргу за кредитом, з якими остання погодилася, поставивши свій підпис, то, виходячи з положень ст. 1056-1 ЦК України, суд стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами в сумі 17782,75 гривень. Згідно вимог ст. 549 ЦПК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 551 ЦПК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки, встановлений законом, може бути збільшений у договорі. Сторони можуть домовитися про зменшення розміру неустойки, встановленого актом цивільного законодавства, крім випадків, передбачених законом. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Кредитним договором від 29.01.2018 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] встановлено умови щодо відповідальності за прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів у вигляді пені за порушення зобов`язання - у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період, за який сплачується пеня, але не більше 15% від суми прострочення, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача пені в сумі 15314,78 гривень. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2270 гривень, що підтверджується платіжним дорученням № 1679 від 19.01.2021 року (а.с.1), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved