Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому зазначила, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 1998 року, від шлюбу народилися діти: син [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO] З 2012 року сторони шлюб роірвано та сторони разом не мешкають. Старша дитина навчається у будівельному коледжі, молодший у школі. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини доходу відповідача щомісячно до досягнення дітьми повноліття, починаючи утримання з 14.03.2016 року. Позивачка у судове засідання не зявилася, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за її відсутності, у якій позивачка зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав письмові пояснення по справі, де зазначив, що згідно акту КСН Центральний №67 їх спільний син [PERSON], [INFO] мешкав з ним та знаходився на його утриманні, у звязку з чим вимоги позивачки є необгрунтованими. Крім того, зі слів [PERSON]В йому стало відомо, що друга дитина [PERSON], [INFO] не є його біологічним сином, у звязку з чим стягнення на користь [PERSON]В аліментів на утримання обох дітей є неможливим без проведення судово-генетичної експертизи. Надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності. Згідно письмових пояснень [PERSON] , [INFO] встановлено, що він з лютого 2016 року мешкає з матірю [PERSON] за адресою: м. Маріуполь, вул. Ленська, буд. 115. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 11.03.1999 року народився [PERSON], 15.10.2002 року народився [PERSON], батьками яких є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6-7). 08.09.2012 року шлюб між сторонами укладений 04.09.1998 року, рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 08.09.2012 року було розірвано (а.с. 9). Відповідно до довідки №103 від 10.03.2016 року, за підписом уповноваженої особи КСН «ПЕРСПЕКТИВА»», [PERSON], [INFO] проживає за адресою [INFO] разом з двома синами: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Згідно довідки про доходи від 05.07.2016 року №2/90439 виданої головною бухгалтерією ПрАТ «ММК ім. Ілліча» розмір заробітної плати відповідача складає: за січень 2016 р. 6529,99 грн., лютий 2016р. 7084,08 грн., березень 2016р. 6862,79 грн., квітень 2016р. 7910,05 грн., травень 2016р. 7882,42 грн., червень 2016р. 8661,23 грн., а всього 44930,56 грн. без відрахування обовязкових податків та зборів. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачкою було доведено належними доказами обґрунтованість позовних вимог. Проте, зі свого боку відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про те, що стягнення з нього аліментів на користь позивачки на двох синів на час винесення рішення суду є не правомірним. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд, з урахуванням матеріального положення позивачки та платника аліментів, та інших обставин справи, вважає що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 551,20 грн. від сплати яких позивачка була звільнена при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved