Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції в Київській області про звільнення майна з-під арешту, в якому просив зобовязати ВДВС Броварського МРУЮ в Київській області припинити чинність арештів та оголошення заборони на відчуження майна, а саме: автомобіля марки SKODA, модель OKTAVIA TOUR, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) № VIN TMBDK41U87B011492, тип ТЗ - легковий КОМБІВ, колір сірий, який належить [PERSON], свідоцтво про реєстрацію АІС № 015559, видане 03.04.2007 року Броварським РЕВ 4-го МРВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області, що були накладені постановами відповідача в межах виконавчих проваджень № 35260290, 24872933, 34664860. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що 30 липня 2014 року між ним та ТОВ «Фінансова компанія «Сіагал» було підписано договір комісії № 300714/1 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами, предметом якого було придбання ТОВ «ФК «Сіагал» (комісіонером) для позивача як комітента прав вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами, укладеними між ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» та позичальниками боржниками. Так, ТОВ «ФК «Сіагал», діючи за дорученням [PERSON], уклало з ПАТ «КБ «Стандарт» договір комісії № 300714/2 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами. У свою чергу ПАТ «КБ «Стандарт» було укладено з ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» договір відступлення права вимоги від 30.07.2014 року, згідно якого «КБ «Стандарт» було придбано право вимоги до боржників за кредитними договорами та договорами застави. Так, 30 липня 2014 року ТОВ «ФК «Сіагал» відповідно до акта прийому передачі прав вимог передало позивачу право вимоги за кредитними договорами та забезпечувальними договорами, зокрема, й до [PERSON] за кредитним договором № 014/1812/73/54168 від 06 квітня 2007 року та договором застави транспортного засобу від 06 квітня 2007 року. З метою виконання зобовязання за договором [PERSON] передав до установи ПАТ «Райффайзен Банк «Аваль» предмет застави - автомобіль марки SKODA, модель OKTAVIA TOUR, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER]. Проте у процесі підготовки для добровільної реалізації транспортного засобу зясувалося, що дане авто перебуває під обтяженням на підставі: · постанови старшого державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області Вовнянко В.В. про відкриття провадження від 03 березня 2011 року (ВП № 24872933), якою також накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику, в межах суми боргу; · постанови старшого державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області Вовнянко В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 березня 2011 року (ВП № 24872933); · постанови державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області Кублія О.С. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 жовтня 2012 року (ВП № 34664860); · постанови державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області Зіганшиної Є.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 лютого 2013 року (ВП № 35260290). Посилаючись на те, що зазначені обтяження порушують право заставодержателя на першочергове задоволення забезпечених заставою вимог, [PERSON] був змушений звернутися до суду із зазначеним вище позовом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] заявлені вимоги про зняття арешту підтримав, просив позов задовольнити. Представник Відділу державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції в Київській області [PERSON] проти зняття обтяження не заперечувала. Третя особа [PERSON] у судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Заслухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 квітня 2007 року між відкритим акціонерним товариством «[PERSON] Аваль», правонаступником всіх прав та обовязків якого є публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», та [PERSON] було укладено кредитний договір № 014/1812/73/54168, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 19\~100, 00 дол. США, зі сплатою 13,50 % річних, строком до 06 квітня 2012 року (а.с. 6-7). З матеріалів справи вбачається, що 06 квітня 2007 року [PERSON] в рахунок забезпечення виконання зобовязання за вказаним вище кредитним договором передав у заставу ВАТ «[PERSON] Аваль» автомобіль марки SKODA, модель OKTAVIA TOUR, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], номер шасі (кузова, рами) № VIN TMBDK41U87B011492, тип ТЗ - легковий КОМБІВ, колір сірий, свідоцтво про реєстрацію серії АІС № 015559, видане 03 квітня 2007 року Броварським РЕВ 4-го МРВ ДАІ ГУ МВС України в Київській області (а.с. 5). Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог Цивільного кодексу України та інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. ст. 525, 530 ЦК України). Проте умови кредитного договору позичальником належним чином виконані не були, внаслідок чого у [PERSON] утворилася заборгованість у загальному розмірі 1\~607\~379,66 грн. (а.с. 18). Судом також зясовано, що з метою погашення заборгованості за договором позичальник передав предмет застави ВАТ «[PERSON] Аваль». У ч. 1 ст. 1077 ЦК України закріплено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Так, у процесі розгляду справи встановлено, що 30 липня 2014 року ПАТ «[PERSON] Аваль» та ПАТ «КБ «Стандарт» уклали договір про відступлення права вимоги (а.с. 15-23) та договір про відступлення прав вимоги за договорами застави (а.с. 29-33), за якими останнє набуло права вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014/1812/73/54168 та договором застави від 06 квітня 2007 року. Згідно зі ст. 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов'язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. 30 липня 2014 року між ТОВ «ФК «Сіагал» та ПАТ «КБ «Стандарт» було укладено договір комісії № 300714/2 на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитними договорами, а також договір про відступлення права вимоги за договорами застави (а.с. 34-46). На підставі вказаних вище правочинів ТОВ «ФК «Сіагал» придбало право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 014/1812/73/54168 та договором застави транспортного засобу від 06 квітня 2007 року, яке, в свою чергу, відступило на користь позивача [PERSON] за умовами договору про відступлення права вимоги за договорами застави від 30 липня 2014 року та договору комісії № 300714/1 від 30 липня 2014 року на вчинення правочинів щодо придбання права вимоги за кредитним договором (а.с. 8-14, 24-27). У ст. 514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу застави кредитор (заставодержатель має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами (ч. 2 ст. 1 Закону України «Про заставу»). У процесі підготовки до реалізації заставного транспортного засобу позивачу стало відомо, що дане авто перебуває під арештом та забороною відчуження. Судом також встановлено, що на транспортний засіб марки SKODA, модель OKTAVIA TOUR, 2007 року випуску, державний номерний знак [NUMBER], власником якого зазначений [PERSON], було накладено обтяження відповідно до: · постанови старшого державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області Вовнянко В.В. про відкриття провадження від 03 березня 2011 року (ВП № 24872933), якою також накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, що належить боржнику, в межах суми боргу (а.с. 58); · постанови старшого державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області Вовнянко В.В. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 березня 2011 року (ВП № 24872933) (а.с. 59); · постанови державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області Кублія О.С. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 10 жовтня 2012 року (ВП № 34664860) (а.с. 63); · · постанови державного виконавця ВДВС Броварського МРУЮ у Київській області Зіганшиної Є.А. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 07 лютого 2013 року (ВП № 35260290) (а.с. 66). За правилами ч. ч. 1, 4 ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на заставлене майно в порядку примусового виконання допускається за виконавчими документами для задоволення вимог стягувача-заставодержателя; для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. Згідно зі ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що в випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Оцінивши наявні письмові докази, враховуючи те, що підстав для подальшого перебування під обтяженням спірного рухомого майна судом не встановлено, й обтяження транспортного засобу перешкоджає заставодержателю в реалізації його права задоволення вимог за рахунок предмета застави, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» в разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. На підставі викладеного,

Outcome: approved