Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся із позовом про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг, втрат від інфляційних процесів та 3% річних. Свої вимоги мотивували тим, що ТОВ «ЗАРАЗ» є виконавцем житлово-комунальних послуг в с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області. Відповідач був власником квартири [ADDRESS] в період з 18.12.2009 року по 19 червня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно. Однак відповідач протягом цього часу навмисно ухилявся від підписання Договору про управління будинком, надання комунальних послуг та послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкової території з метою невиконання свого обов'язку по оплаті житлово-комунальних послуг. Вказали, що будинок, в якому мав квартиру відповідач, введено в експлуатацію, що підтверджується актом державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, затвердженого розпорядженням Києво-Святошинської районної державної адміністрації, з цього моменту відповідач повинен нести витрати по утриманню. З часу введення будинку в експлуатацію позивач надає послуги з управління, утримання будинку та прибудинкової території, житлово-комунальні послуги (централізоване водо-, теплопостачання та водовідведення), послуги по санітарно-технічному обслуговуванню будинку, диспетчеризації, технічному обслуговуванню ліфтів, вивозу побутових відходів, обслуговуванню водостоків, люків, димовентиляційних каналів, протипожежної автоматики, внутрішніх та зовнішніх тепло- та електропроводів будинку, дезинсекції, дератизації, санітарному обслуговуванню прибудинкової території та допоміжних приміщень, освітленню та опаленню місць загального користування будинку, послуги аварійної служби, здійснює підготовку будинку до експлуатації у осінньо-зимовий період, обслуговування технічного обладнання квартири, озеленення прибудинкової території будинку, полив зелених насаджень, послуги з охорони місць загального користування та ведення особового рахунку власника. Вказали, що відповідно до ст.3, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлений обов'язок споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та сплачувати за житлово-комунальні послуги. За період з квітня 2010 року по теперішній час ТОВ «ЗАРАЗ» надає послуги, перелічені вище, незалежно від факту проживання у квартирі власника, згідно тарифів, які затверджуються рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради та на підставі договорів про надання житлово-комунальних послуг, укладених з іншими виконавцями. Згідно довідки про нарахування та оплату житлово-комунальних послуг сума заборгованості [PERSON] складає 62 187,13 грн. За невиконання вищевказаних зобов'язань відповідачу нарахована сума втрат від інфляційних процесів, що становить 186,44 грн., а також 3% річних від загальної суми заборгованості, що складає 1870,73 грн.. Таким чином, загальна сума заборгованості з урахуванням основного боргу, індексу інфляції та 3% річних складає 64 244 грн. 30 коп. Тому просив суд визнати стягнути з [PERSON] заборгованість в розмірі 64 244,30 грн.; судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання представник позивача не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Направив до суду письмові заперечення проти позову. Просив відмовити у задоволенні позову. У судове засідання третя особа не з`явилася. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомила. Письмових клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] був власником однокімнатної квартири [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно серія САС №495475, виданого виконавчим комітетом Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради 16 грудня 2009 року. Вказане свідоцтво зареєстровано в комунальному підприємстві «Бюро технічної інвентаризації Києво-Святошинської районної ради Київської області» 18 грудня 2009 року за №9/57. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 червня 2012 року затверджено мирову угоду між [PERSON] та [PERSON], згідно якої передано у власність [PERSON] вищевказану квартиру в рахунок погашення заборгованості за виконавчим листом Дарницького районного суду м.Києва №2-6894, виданого 11 січня 2012 року на суму1 137 000,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що будинок .[ADDRESS] введено в експлуатацію 08 січня 2008 року. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Частиною 2 статті 331 ЦК України встановлено, що право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.3 ст.331 ЦК України до завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). До прийняття новоствореного нерухомого майна в експлуатацію та його державної реєстрації право власності на цей об`єкт не виникає. До виникнення права власності на новозбудоване нерухоме майно право власності існує лише на матеріали, обладнання та інше майно, що було використано в процесі будівництва. Відповідно до ч.2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрацій. В п.2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» зазначається, що у Державному реєстрі прав реєструються права на такі об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, зокрема квартири. Відповідно до п. 2 ст. 19 Закону України «Про жилово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. В свою чергу відповідно до ч. 1 ст. 1 зазначеного Закону, споживачем є фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу. З огляду на вищевикладене, з моменту введення в експлуатацію об`єкта будівництва, тобто з 08 січня 2008 року, відповідач був власником квартири [ADDRESS]. Згідно довідки-розрахунку про нарахування та оплату послуг [PERSON] станом на 12 серпня 2013 року має заборгованість по житлово-комунальним послугам у розмірі 62 187,13 грн. Згідно з рішенням виконавчого комітету Петрпавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №484/4 від 27 листопада 2009 року, позивач ТОВ «Зараз» є виконавцем житлово-комунальних послуг. За ст. 67, 68 ЖК України споживачі зобов'язані своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Намагаючись вирішити питання про повернення [PERSON] заборгованості, позивачем було направлено [PERSON] лист № 516 від 28 грудня 2011 року, в якому доводилося до його відома обов`язок оплати житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Однак, вказаний лист залишено без відповіді, суму заборгованості не погашено. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог ТОВ «Зараз» про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 62 187,13 грн. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають наслідки, встановлені законом або договором. Крім того, наслідки порушення договору позичальником відповідно до ст. 1050 ЦК України визначаються загальною нормою ст. 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи з викладеного, [PERSON], який прострочив сплату заборгованості за житлово-комунальні послуги, на вимогу ТОВ «Зараз» повинен сплатити суму боргу з урахуванням 3 встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Таким чином, враховуючи, що відповідач [PERSON] порушив строки своєчасної оплати за споживання і користування послугами, свої зобов'язання належним чином не виконав, тому суд вбачає, що вимоги позивача в частині стягнення 3% річних від простроченої суми є обґрунтованими та підлягають задоволенню у розмірі 1870,73 грн, а також індекс інфляції у розмірі 186,44 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжне доручення за №83 від 16 серпня 2013 року. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суму сплаченого судового збору в розмірі 643 грн. 80 коп підлягають задоволенню. З урахуванням викладеного, встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача повністю доведені і підлягають задоволенню, відповідачем не надано будь-якого доказу в розумінні вимог ст. 59-60 ЦПК України,які б суд міг покласти в основу відмови в позові. На підставі викладеного та

Outcome: approved