Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-09 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ «Укрсоцбанк» звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що у травні 2008 року між АКБСР «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким позивач надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 26438 дол. США під 12,55% річних на строк до 19 травня 2015 року для купівлі транспортного засобу. Також між АКБСР «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії від 20 травня 2008 року, за умовами якого відповідач отримав кредит у розмірі 7931,60 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку під 24 % річних з кінцевим терміном повернення до 19 травня 2015 року для здійснення сплати страхових платежів. В рамках забезпечення виконання зобов'язань за вказаними договорами 20 травня 2008 року між банком та [PERSON] укладено договір поруки, у відповідності до якого останній несе солідарну відповідальність за невиконання [PERSON] зобов'язань за вказаними вище договорами кредиту. Відповідач [PERSON] свої договірні зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого виникла заборгованість по кредитним договорам у загальному розмірі 488535,97 грн., яку позивач просить солідарно стягнути з відповідачів на свою користь та вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити позов у повному обсязі, зазначив, що позивачем не пропущено строк позовної давності. Представник відповідачів у судовому засіданні не заперечував проти стягнення з відповідача [PERSON] основного боргу у сумі 16635,58 доларів США та процентів за користування кредитних коштів у сумі 3816,74 доларів США. Також представник відповідачів заявив про застосування наслідків пропуску позовної давності. Крім того, зазначив, що порука [PERSON] є припиненою, оскільки позивачем пропущено строк, передбачений положеннями ст. 559 ЦК України. Заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідачів, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, судом встановлено наступне. 20 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 10-29/6975, за умовами якого банк надав відповідачу кредитні кошти у розмірі 26438 доларів США під 12,55 % річних строком до 19 травня 2015 року. Відповідно до п. 1.2. кредитного договору кредит надається позичальнику на наступні цілі - для придбання транспортного засобу: автомобіля «Opel», 2008 року випуску. У відповідності до п. 2.4. кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється в валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця (без урахування останнього робочого та послідуючих неробочих днів місяця), а також в кінцевий термін повернення заборгованості, визначений кредитним договором. У пункті 3.2.3. кредитного договору зазначено, що кредитор має право вимагати повернення кредиту, нарахованих процентів та можливих штрафних санкції, у разі затримання позичальником сплати частини кредиту та/або процентів щонайменше на один календарний місяць, перевищення сумою заборгованості суми кредиту більш як на 10%, несплати позичальником більше однієї виплати, яка перевищує 5% від суми кредиту. Згідно з п. 3.3.9. кредитного договору позичальник зобов'язаний своєчасно та в повному обсязі погашати кредит із нарахованими процентами за фактичний час його використання та можливими штрафними санкціями в порядку, визначеному п. 1.1. договору. Відповідно до п. 4.1. кредитного договору у разі прострочення позичальником строків сплати процентів, визначених п. 2.4. цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п. 1.1. цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБ України від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, що діє у період прострочення. Також 20 травня 2008 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 10/29/6976, відповідно до якого банк надає позичальнику на умовах забезпеченості, повернення строковості, платності та цільового характеру використання в кредит грошові кошти у розмірі 7931,60 грн., надання якого буде здійснюватись окремим траншами в межах максимального ліміту заборгованості позичальника за кредитом, під 24 % річних строком до 19 травня 2015 року. Відповідно до п. 1.1.2. договору кредиту кожна наступна видача траншу кредиту здійснюється в межах вільного залишку максимального ліміту заборгованості, визначеного в п.п. 1.1.1. цього договору, за умовами повного погашення попереднього траншу. Пунктом 1.2. договору передбачено, що кредит надається позичальнику на здійснення страхових платежів до договором добровільного страхування транспортного засобу. У відповідності до п. 2.2. договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті наданого кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця, по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повному обсязі за кредитом в повній сумі. За приписами пп. 3.2.2.2. договору кредитор має право вимагати від позичальника дострокового виконання ним всіх своїх зобов'язань за цим договором протягом 30 календарних днів від дня отримання позичальником письмової вимоги про повернення кредиту, сплати процентів, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу). Відповідно до п. 4.1. договору у разі прострочення позичальником строків погашення кредиту та/або сплати процентів, зазначених у п.п. 1.1.1., 1.1.3, 3.3.13., 2.4., 2.5., 2.14. цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в національній валюті в розмірі подвійної облікової ставки НБ України, що діє у період невиконання зобов'язань за цим договором від несвоєчасної сплати суми за кожний день прострочення, починаючи з наступного за днем прострочення. Крім того, в рамках забезпечення виконання зобов'язань за вказаним договорами між банком та [PERSON] укладено договір поруки № 02-10/1941 від 20 травня 2008 року, за яким поручитель зобов'язується перед кредитором у повному обсязі солідарно відповідати за виконання позичальником зобов'язань щодо повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливих штрафних санкцій (пені, штрафу), у розмірі, в строки та в порядку передбачених договорами. 08 липня 2009 року між банком та [PERSON] укладено додаткову угоду № 1 до договору кредиту № 10-29-6975 від 20 травня 2008 року, відповідно до якого сторони погодили новий графік погашення кредиту. У відповідності до положення ст. 526 ЦПК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою та змінюваною. Тип процентної ставки визначається договором. Розмір процентів, тип процентної ставки, (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом під час розгляду справи, відповідач отримав від банку у кредит грошові кошти у розмірі 26438 доларів США для купівлі транспортного засобу. Факт отримання відповідачем кредитних коштів у розмірі 26438 доларів США підтверджується заявою на отримання готівки від 20 травня 2008 року. (а.с. 15) [PERSON] допустив неналежне виконання умов укладеного договору, припинивши погашення кредитної заборгованості з лютого 2012 року. Станом на 13 серпня 2014 року загальний розмір заборгованості позичальника [PERSON] по договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів від 20 травня 2008 року № 10-29/6975 становить у загальному розмірі 37262,50 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 488535,97 грн., у тому числі заборгованість за кредитом - 300228,63 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитними коштами - 135915,89 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту - 34287,20 грн., пеня за несвоєчасне повернення процентів - 18104,25 грн. Представник відповідачів, частково заперечуючи проти задоволення позову, вказав на пропуск позивачем строку позовної давності, оскільки як вважає відповідач права банку порушені з січня 2009 року. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За приписами ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Як убачається з розрахунку суми заборгованості відповідача [PERSON] по договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 10-29/6975 від 20 травня 2008 року, позичальником було здійснено останній платіж по сплаті процентів за користування кредитними коштами 11 січня 2012 року у сумі 600 доларів США. Відтак, перебіг позовної давності перервався та почався знову. Позивач звернувся до суду з позовом у вересні 2014 року, тобто з дотримання трирічного строку позовної давності. Розрахунок суми штрафних санкцій здійснений позивачем з дотримання спеціального строку позовної давності. За таких обставин, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по кредитному договору є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо стягнення заборгованості з відповідача [PERSON] в солідарному порядку суд встановив наступне. 20 травня 2008 року між банком та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого останній поручився за виконання позичальником зобов'язань по договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 10-29/6975 з повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами, штрафних санкцій, тощо. Положеннями договору поруки не встановлено строк поруки, договір діє до остаточного виконання сторонами прийнятих на себе зобов'язань. За змістом ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Строк виконання основного зобов'язання був змінений позивачем шляхом звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. За умовами укладеного договору кредиту банк має право вимоги повернення кредиту достроково, у разі порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами щонайменше на один календарний місяць. Враховуючи те, що банком були одночасно заявлені вимоги до поручителя, посилання представника відповідача щодо припинення поруки не знайшли свого підтвердження матеріалами справи. За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та вирішує стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача заборгованість по договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 10-29/6975 від 20 травня 2008 року у загальній сумі 37262,50 доларів США, що в гривневому еквіваленті за курсом НБУ складає 488535,97 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 3654 грн. в рівних частках.

Outcome: approved