Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась з позовом до [PERSON] з вимогами розірвати шлюб, зареєстрований 5 жовтня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, актовий запис № 148. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що між сторонами спільне життя не склалося з причини різних поглядів на життя, шлюб, сім'ю. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити. Суду пояснила, що спільне життя у них з чоловіком не склалося з причин різних поглядів на життя, через відсутність взаєморозуміння і постійних протиріч. З весни 2005 року відповідач веде подвійне життя, вдома буває тільки у вихідні, решту часу проживає в м. Києві. Його місце роботи та рід занять їй не відомі. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2013 року, в кожного окремий бюджет. Відповідач проти задоволення позову заперечував. Суду пояснив, що він дійсно приїжджає додому на вихідні, оскільки працює в м. Києві, але вважає, що це не є підставою для розірвання шлюбу, і заради сина необхідно зберегти сім'ю. Ухвалою суду від 28 травня 2014 року за клопотанням відповідача було надано подружжю строк для примирення - два місяці та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 28 липня 2014 року провадження у справі відновлено та продовжено судовий розгляд. Ухвалою суду від 28 липня 2014 року за клопотанням відповідача було надано подружжю ще строк для примирення - два місяці та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 16 жовтня 2014 року провадження у справі відновлено та продовжено судовий розгляд. Ухвалою суду від 16 жовтня 2014 року за клопотанням відповідача було надано подружжю ще строк для примирення - один місяць та зупинено провадження у справі. Ухвалою суду від 18 листопада 2014 року провадження у справі відновлено та продовжено судовий розгляд. Після закінчення строку на примирення сторони в судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутністю. Позивачка в поданій заяві просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 5 жовтня 1996 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутицького міськвиконкому Київської області, копія якого долучена до справи, [PERSON] та [PERSON] 5 жовтня 1996 року зареєстрували шлюб, про що був здійснений актовий запис № 148. Після укладення шлюбу присвоєні прізвища: чоловіку [PERSON], дружині [PERSON]. Під час шлюбу в них народився син [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується свідоцтвом про народження, копія якого долучена до матеріалів справи, і який за домовленістю сторін залишається проживати разом з позивачкою. Відповідно до положень ст.51 Конституції України, ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.2 ст.18, п.3 ст.51, ч.3 ст.56, ч.1 ст.110 СК України дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред'явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним з подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Після надання строку для примирення сімейні відносини у подружжя не відновилися, примиритися їм не вдалося. Таким чином, сім'я фактично розпалася і шлюб між подружжям набув формальних ознак. Як встановлено судом, подружжя своїми правами не користується, свої обов'язки не виконує, взаємовідносини, що склалися між подружжям, не притаманні сім'ї і не відповідають інтересам подружжя та їхній дитині. Можливості примирення подружжя та відновлення нормальних сімейних відносин суд не вбачає. Враховуючи відсутність обставин, що перешкоджають розірванню шлюбу, передбачених ч.2 ст.110 СК України, суд вважає за необхідне позов про розірвання шлюбу задовольнити, оскільки позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що не суперечать закону та не порушують права інших осіб. Як вбачається з позовної заяви, спільне майно між сторонами поділено в судовому порядку. У відповідності до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно письмової заяви позивачки після розірвання шлюбу вона бажає залишити за собою право на прізвище [PERSON]. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved