Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-10 00:00:00

У вересні 2014 р. позивачка [PERSON] звернулася до суду до відповідача - виконкому Моначинівської сільської ради з позовом про визнання права власності на земельний пай в порядку спадкування за законом, який згодом уточнила вимогами і про поділ спадщини. В обґрунтування своїх вимог позивачка зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON]. Після смерті матері вона та інші діти померлої прийняли спадщину у вигляді житлового будинку з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS]. Проте у цей час вона бажає одержати спадщину померлої матері на земельний пай у бувшому КСП ім. Фрунзе Куп»янського району, але під час паювання земель сільськогосподарського призначення КСП мати не була включена в списки власників земельних паїв, хоча на той час працювала там та була членом КСП, і тому не одержала сертифікат про право власності на земельну частку (пай). У зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документу - сертифікату про право власності на земельну частку (пай) нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. За таких обставин вона вимушена звернутися до суду із зазначеним позовом. У судовому засіданні позивачка [PERSON] свої позовні вимоги уточнила та, враховуючи ту обставину, що за життя мати мала право на земельну частку (пай) в розмірі 6,59 в умовних кадастрових гектарів у бувшому КСП ім. Фрунзе, просить суд визнати за нею право в цілому на таку земельну частку (пай) на землях Моначинівської сільської ради в порядку спадкування за законом та в порядку поділу спадщини, оскільки інші спадкоємці відмовились від прийняття спадщини на її користь. Щодо вимог про встановлення факту володіння матір»ю правом на земельну частку (пай) члена КСП ім. Фрунзе Куп»янського району, вважає їх зайвими і просить не розглядати. Представник відповідача - Моначинівський сільський голова позов визнав, пояснивши у судовому засіданні, що дійсно [PERSON] працювала в КСП ім. Фрунзе, де в той час він був головою цього КСП, та на період розпаювання земель вона була членом КСП, але по переводу працювала в Моначинівській сільській раді. [PERSON] мала право на земельну частку (пай), але її помилково не включили до списку власників земельних паїв і за життя вона не отримала сертифікат про право власності на земельну частку (пай). В теперішній час на території Моначинівської сільської ради є вільні земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, які не надані у власність чи у користування. Представник 3-ї особи - Куп»янської районної державної адміністрації заперечень проти позову не мав та надав заяву в подальшому розглядати справу без їхньої участі. 3-я особа [PERSON] у судове засідання не з»явилася, надавши телефонограму про розгляд справи без її участі, з позовом згодна, ніяких заперечень не має. 3-я особа [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги [PERSON] підтримала повністю та згодом надала заяву про розгляд справи в подальшому без її участі. Суд, заслухавши позивачку, її представника, представника відповідача, 3-х осіб, дослідивши надані докази і матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлено такі факти і відповідні їм правовідносини. Так, судом установлено, що 25 жовтня 1989 р. [PERSON] була прийнята в члени колгоспу ім. Фрунзе Куп»янського району на різні роботи, з 21 лютого 1994 р. її тимчасово було переведено на посаду головного бухгалтера до Моначинівської сільської ради, а 12 травня 2000 р. вона припинила членство в КСП у зв»язку з його реформуванням. Ці дані підтверджуються записами в трудовій книжці колгоспника, яка була заповнена на ім»я [PERSON] 30 листопада 1989 р., а оригінал досліджений судом (а.с. 13-15, 66). Відповідно до Указу Президента України від 8 серпня 1995 р. № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. За інформацією, наданою Управлінням Держземагенства у Куп»янському районі, вбачається, що згідно рішення У сесії П скликання Моначинівської сільської ради народних депутатів від 29 жовтня 1995 р. було передано землю у колективну власність КСП ім. Фрунзе для ведення сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право колективної власності серія ХР № 19-00-000528, зареєстрований 14 березня 1996 р.). Відповідно до справи по паюванню земель колективної власності КСП ім. Фрунзе Куп»янського району розмір паю члена КСП ім. Фрунзе становить 6,59 умовних кадастрових гектарів, а вартість земельної частки (паю) становить 16973 грн. (а.с. 39, 84-119). Як свідчить список громадян-членів колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу або товариств, [PERSON] в ньому не значиться (а.с. 88-99). Враховуючи те, що на час паювання земель КСП ім. Фрунзе [PERSON] була членом цього КСП, вона мала право на земельну частку (пай), але безпідставно була позбавлена цього права. [INFO] [PERSON] померла, про що [INFO] зроблено відповідний актовий запис за № 324 у відділі реєстрації актів цивільного стану по м. Куп»янську Куп»янського міськрайонного управління юстиції (а. с. 16). На день смерті вона проживала в с. Моначинівка Куп»янського району разом із дітьми: доньками [PERSON], [PERSON] та сином [PERSON], [INFO] (а.с. 8). До складу спадкового майна входив житловий будинок з надвірними будівлями, який розташований в [ADDRESS], на який 27 вересня 2008 р. державним нотаріусом Куп»янської державної нотаріальної контори за реєстровим № 1-7054 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом дітям померлої в рівних частинах кожному (а. с. 9). Проте, коли 20 травня 2013 р. позивачка звернулася до нотаріуса відносно одержання спадщини померлої матері на земельний пай у бувшому КСП ім. Фрунзе, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, так як був відсутній правовстановлювальний документ на об»єкт спадкування - сертифікат про право власності на земельну частку (пай) (а. с. 6-7). Із наданої довідки Управління Держземагенства у Куп»янському районі вбачається, що на теперішній час на території Моначинівської сільської ради Куп»янського району є земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності (запас, державний резервний фонд), які не надані у власність чи у користування (а.с . 131). Засади захисту права власності передбачені ст. 386 ЦК України, згідно з якою держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності. Як визначено ст. 392 ЦК України, власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюються або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Діти померлої прийняли спадщину у виді житлового будинку з надвірними будівлями та мають право після смерті матері на спадщину у виді земельної частки (паю). 3-і особи [PERSON] та [PERSON], яка діє в інтересах неповнолітнього [PERSON], відмовились під прийняття спадщини у виді земельної частки (паю) на користь позивачки, про що повідомили суд (а. с. 120, 122, 129). За ст. 1267 ЦК України спадкоємці за домовленістю між собою можуть змінити частки у спадщині когось із них. Таким чином, враховуючи зазначені обставини та досліджені докази, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, і за нею необхідно визнати право на земельну частку (пай) в цілому.

Outcome: approved