Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-17 00:00:00

у вересні 2014 року позивачка звернулася до суду із позовом у якому просила розірвати шлюб між нею [PERSON], зареєстрований 27 листопада 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 249. Після розірвання шлюбу просила змінити їй прізвище на дошлюбне «Лікутіна». Свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем перебувають у шлюбі з 27 листопада 2010 року. Від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя не склалося у зв’язку з відсутністю взаємо порозуміння, байдужістю до життя та проблем один одного. Крім того, тижнями не приходить додому, а коли з’являється то перебуває в нетверезому стані, де був не каже та вчиняє сварки. З 2012 року не проживають однією сім’єю, не підтримують шлюбно-сімейні відносини, не ведуть спільного господарства. На даний час вона зустрічається з іншим чоловіком і має намір з ним одружитися. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу не можливе та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] У судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та поросила про задоволення позову з викладених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання не прибув. Про день, час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 27 листопада 2010 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії І-ОК № 106576 видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Вишгородського районного управління юстиції Київської області, актовий запис № 249 (а.с.5). Сумісне життя сторін не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові та поваги один до одного. З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з’ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім’ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливим, тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв’язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб, яка знаходиться в матеріалах справи, позивачка мала дошлюбне прізвище «Лікутіна», яке змінила у зв’язку з реєстрацією шлюбу на «Чорнобай». За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в цій частині також підлягають задоволенню.

Outcome: approved