Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої доньки [PERSON], [INFO] у зв'язку із продовженням навчання, у розмірі ? частини усіх видів його заробітку до досягнення донькою 23 років. Свою вимогу обґрунтовує навчанням доньки в Інституті філології Київського національного університету імені Тараса Шевченка. Позов просить задовольнити на підставі ст.ст. 198 -201 СК України. Заочним рішенням Свтошинського районного суду м. Києва від 14.09.2015 року вищезазначений позов [PERSON] задоволено в повному обсязі. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.04.2016 року заочне рішення Святошинського районного суду м. Києва скасовано, справу призначено до розгляду. [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Пояснила суду, що відповідач не надає допомогу батькам, оскільки така допомога надається нею особисто. [PERSON] у судовому засіданні протии позову заперечував посилаючись на отримання донькою стипендії від унівенситету, на неможливість надання такої допомоги зважаючи на стан здоров'я та перебування на утриманні непрацездатних батьків. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про місце та час розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини своєї неявки не повідомила, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавала. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню у іншому розмірі з наступних підстав. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO] (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст. 199 СК України якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Аналізуючи зазначену статтю можна дійти висновку, що аліментне зобов'язання - це правовідношення, підставою виникнення якого є сукупність юридичних фактів: По-перше, продовження навчання дочкою, сином після досягнення ними повноліття. [PERSON] згідно довідки від 03.03.2015 року № 0229 навчається в Інституті філології Київського національного університету імені Тараса Шевченка на 1 курсі денної форми навчання та закінчує навчання 30.06.2018 року (а.с.3). По-друге, недосягнення дочкою, сином встановленого законом віку-23 років. [PERSON], [INFO], а отже не досягла 23-річного віку. По-третє, потреба дочки, сина у матеріальній допомозі у зв'язку з навчанням. Потреба у матеріальній допомозі означає брак коштів, необхідних для підтримки нормальної життєдіяльності особи. Із пояснень позивача вбачається, що донька не працює, отримувана нею стипендія є мізерною і не забезпечує її життєдіяльність. По-четверте, наявність у батьків можливості надавати матеріальну допомогу. Відповідач є пенсіонером та отримує пенсію. Відповідачем надана виписка з історії хвороби № 1971 Центрального госпіталю МВС України датована лютим 2013 року та виписка зазначеної структури датована листопадом 2015 року № 10347 з яких вбачається, що він має захворювання хребта та сердця (а.с.51,54). З даних виписок вбачається, що відповідачу призначалося певне лікування, проте доказів купівлі ліків за призначенням лікаря відповідач не надає, не надає також і доказів призначень лікаря та купівлі ліків після проходження ним лікування у 2015 році. Отже підтвердження його постійного лікування та необхідності у постійному прийомі ліків відсутнє. Але при ухваленні рішення суд зважає на наявність у відповідача 2 групи інвалідності з 31.07.2008 року довічно (а.с.52). Приймаючи до уваги рівність прав та обов'язків батьків по відношенню до своїх дітей, а також наявність у відповідача інвалідності, суд визнає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню. Суд не приймає до уваги як посилання відповідача на необхідність утримання його матері, так і на посилання позивача про наявність у відповідача прихованих доходів за відсутності належних та допустимих доказів. Оскільки [PERSON] закінчує навчання до досягнення 23-х років, суд визначає період стягнення аліментів до закінчення навчання, тобто до 30.06.2018 року.

Outcome: partial