Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У березні 2016 року до суду надійшла позовна заява Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 04.03.2011 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір № б/н, відповідно до якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3200 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У порушення норм закону та умов Договору, відповідач зобовязання за вказаним Договором належним чином не виконує, у звязку із чим і утворилася перед банком заборгованість, яка з урахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості за пенею та комісією, а також штрафу відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, штрафу фіксованої частини та штрафу процентної складової становить 15 851,35 грн. Позивач просить стягнути із відповідача дану заборгованість та судові витрати на свою користь. У судове засідання представник позивача не зявився. Про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання подав клопотання, в якому просив слухати справу за його відсутності, та у разі неявки у судове засідання відповідача проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, а саме в частині стягнення з нього на користь банку заборгованості за кредитом. Щодо стягнення із нього на користь позивача заборгованості по процентам за користування кредитом, пені та штрафів заперечував у повному обсязі, посилаючись на те, що немає можливості платити заборгованість за процентами, так як не працює за станом здоровя. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2011 року [PERSON] (далі Позичальник), відповідно до укладеного договору № б/н між ним та ПАТ КБ «Приватбанк» (далі - Банк), отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 1000 (одна тисяча) грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З вищевказаного договору видно, що відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом із Памяткою клієнта, Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифи складає між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Як вбачається із п. 2.1.1.2.3. Умов надання банківських послуг, Клієнт надає згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється по рішенню Банку, і Клієнт дає право Банку у будь-який час змінювати (зменшувати, збільшувати чи анулювати) кредитний ліміт. Відповідно до п. 1.1.7.12 Умов та правил надання банківських послуг договір діє протягом 12 місяців з моменту підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії Договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Умовами договору передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інші витрати. Відповідно до п. 1.1.2.5 Умов надання банківських послуг, - позичальник зобовязався погашати заборгованість за Кредитом, відсотки за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно п. 1.1.2.6 Умов надання банківських послуг, - у разі невиконання зобовязань за Договором, позичальник зобовязалася на вимогу Банку виконати зобовязання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту на Овердрафту), оплати Винагороди Банку. Пунктом 2.1.1.7.6. Умов надання банківських послуг передбачається, що при порушенні позичальником строків платежів по кожному з грошових зобовязань, передбачених цим договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих та прострочених відсотків та комісії. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 29.02.2016 року заборгованість відповідача перед Банком становить 15 851 (п'ятнадцять тисяч вісімсот пятдесят одна) грн. 35 коп., яка складається із: -3202,70 грн. заборгованість за кредитом; -9 077,44 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -2340,19 грн. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6. Умов та правил надання банківських послуг: -500, 00 грн. штраф (фіксована частина); -731,02 грн. штраф (процентна складова). Згідно ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Як передбачено ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником: «якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». Дослідивши матеріали справи, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, та враховуючи ті обставини, що зобовязання відповідачем за кредитним договором від 04.03.2011 року, укладеному між сторонами, не виконано, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: approved