Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, у якому просила стягнути із [PERSON], [INFO] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі - ? частини усіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку до досягнення повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі - ? частини усіх видів заробітку (доходу), щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення сином [PERSON], [INFO], трирічного віку. В обґрунтування позову зазначається, що 21 червня 2014 року зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки між позивачем та відповідачем припинено. Останній у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання сина не надає, чим ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків. Дитина знаходяться на повному утриманні матері. Позивач на даний момент не працює, так як перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, і тому має право на утримання від чоловіка відповідно до частини другої статті 84 Сімейного Кодексу України. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із частинами першою та третьою статей 181, 184 СК України способи виконання обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між батьками. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошові сумі. Із матеріалів справи вбачається, що 21 червня 2014 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], й [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до копії свідоцтва про народження, виданого 24 грудня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, 14 грудня 2014 року у місті Бровари Київської області народився - [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис № 1401. Батьком дитини вказаний - [PERSON]. Мати - [PERSON] (а.с.6). При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню на утримання сина, судом враховується розмір прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, обов'язок батьків утримувати неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття, а також ті обставини, що відповідач працездатний за віком та станом здоров'я. У даному випадку обґрунтованим розміром аліментів суд вважає - ? частку. Вирішуючи питання про стягнення аліментів на утримання дружини, суд приходить до наступного. Відповідно до частин другої та четвертої статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Згідно із частиною першою статті 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Звернувшись до суду із позовом, позивач просила стягнути із відповідача аліменти на своє утримання до досягнення дитиною трьох років у розмірі - ? частки. Необхідною умовою утримання дружини, з якою проживає дитина є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Вирішуючи позов у цій частині, суд приходить до висновку, що відповідач відповідно до вимог статті 84 СК України зобов'язаний утримувати дружину до досягнення сином трьох років. Разом з тим, з урахуванням зібраних у справі доказів, суд вважає за доцільне зменшити розмір аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на утримання позивача до 1/8 частки. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем до суду позову, а саме із 10 березня 2017 року. Згідно із статтею 367 СК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема, у справах про стягнення аліментів. Суд приходить до висновку про необхідність допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення з відповідача аліментів за один місяць. Відповідно до пункту 2 й 4 частини третьої статті 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу та витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. Вимогами статті 56 ЦПК України передбачено, що правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги. З матеріалів справи вбачається, що 04 березня 2017 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Юридична компанія «Юніті», в особі [PERSON] та [PERSON] укладено договір про надання правової допомоги № 8/17. Відповідно до диплому спеціаліста [PERSON] є фахівцем у галузі права. Заявлений позивачем розмір витрат на правову допомогу складає - 800 грн. 00коп. Їх сплата підтверджується квитанцією № 37 від 09 березня 2017 року. Враховуючи визначений законодавством граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу, розмір мінімальної заробітної плати, кількість годин, витрачених на складання позовної заяви, її складність, суд приходить до висновку про часткове стягнення витрат на правову допомогу у розмірі - 600 грн. 00 коп. Відповідно до статті 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі - 960 грн. 00 коп.

Outcome: partial