Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-22 00:00:00

У вересні 2018 року Акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обгрунтування позову позивач вказував, що з метою отримання банківських послуг відповідач підписав заяву № б/н від 19.08.2015 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 50000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується його підписом у заяві. У зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором станом на 30.07.2018 року утворилась заборгованість у розмірі 92882,72 грн., що складається з: 46725,35 грн. - заборгованості за кредитом; 15327,67 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 25930,52 грн. - нараховано пені; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4399,18 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути з відповідача на свою користь, а також сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав до суду клопотання, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника позивача. Не заперечив проти ухвалення заочного рішення у справі у разі неявки відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, від нього до суду не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, та не надійшло інформації про причини неявки, тому його неявка в судове засідання визнана судом без поважних причин. Відзиву на позов від відповідача не надходило. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст.280 ЦПК України враховуючи думку представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши зібрані в судовому засіданні докази вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що між публічним акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», який змінив назву на акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», і [PERSON] 19.08.2015 року укладено кредитний договір №б/н, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у розмірі 50000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок (а.с.10). Між сторонами укладено кредитний договір шляхом підписання [PERSON] анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, згідно зі змістом якої останній погодився, що вказана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку становлять між сторонами договір про надання банківських послуг. У пункті 2.1.1.2.3 Умов та Правил надання банківських послуг сторони погодили, що після отримання Банком від Клієнта необхідних документів, а також Заяви, Банк проводить перевірку наданих документів і приймає рішення про можливість встановлення кредитного ліміту на кредитну карту. Клієнт дає свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку, і Клієнт дає право Банку у будь-який момент змінити (зменшити, збільшити або анулювати) кредитний ліміт. Пунктом 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг визначено, що підписання цього договору є прямою та безумовною згодою Клієнта щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та Правил надання банківських послуг позичальник зобов'язується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в результаті чого, станом на 30.07.2018 року утворилась заборгованість в сумі 92882,72 грн., яка складається із: 46725,35 грн. - тіло кредиту; 15327,67 грн. - заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 25930,52 грн. - нараховано пені; 500 грн. - штраф (фіксована частина); 4399,18 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.9). Разом з тим, суд вважає, що позивачем незаконно було збільшено в односторонньому порядку відсоткову ставку за договором б/н від 19.08.2015 року, оскільки таке збільшення відбулося в односторонньому порядку, що не відповідає вимогам ст.1056-1 ЦК України. Зокрема, відповідно до п. 1.1.3.2.4 Умов та правил надання банківських послуг передбачено право банку змінювати тарифи, а також інші умови обслуговування рахунків. При цьому, за винятком випадків зміни розміру наданого кредиту (кредитного ліміту), банк зобов'язаний не менше, ніж за 7 днів до введення змін, проінформувати клієнта, зокрема у виписці за картрахунком, згідно з п.1.1.3.1.9. Якщо протягом 7 днів банк не одержав повідомлення від клієнта про незгоду зі змінами, то вважається, що клієнт приймає нові умови. Інших положень, які надають право банку збільшувати процентну ставку за договором, регламентують умови та порядок такого збільшення, вказані Умови та правила надання банківських послуг не містять. Згідно зі статтею 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини першої статті 1056-1 ЦК України (в редакції, чинній на час підписання анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг) процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно із частиною третьою цієї статті фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У частині четвертій указаної статті передбачено, що в разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Окрім цього, відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 11.10.2017 року у справі № 6-1374цс17, боржник вважається належно повідомленим про збільшення розміру процентної ставки за користування кредитом в односторонньому порядку в тому разі, якщо банк не лише відправив на адресу такого боржника листа про зміну умов кредитного договору, а й довів факт його вручення адресатові під розписку. Належних та допустимих доказів, що боржник [PERSON] був повідомлений про підвищення процентної ставки банком не надано. Згідно витягу з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», встановлено базову проценту ставку по кредиту 3,0 % в місяць на залишок заборгованості, що становить 36 % річних. Однак, як вбачається з розрахунку заборгованості (а.с.9) з 04.09.2017 року позивач безпідставно в односторонньому порядку збільшив проценту ставку до 3,5 % в місяць, що становить 42 % річних. До 04.09.2017 року заборгованість за відсотками була відсутня. Таким чином, суд дійшов до висновку, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами за період з 04.09.2017 року по 30.07.2018 року, виходячи з дійсної на час укладення кредитного договору ставки, тобто 36 % річних, що за розрахунком суду становить 15162,06 грн. (46725,35 грн. (залишок простроченої заборгованості по кредиту) : 100 х 36 (річна процента ставка) : 365 днів (кількість днів в році, що визначена домовленістю сторін при укладенні договору) х 329 (дні прострочення з 04.09.2017 року по 30.07.2018 року) = 15162,06 грн.). Щодо вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею в розмірі 25930,52 грн. та штрафів - 500,00 грн. штраф (фіксована частина) та 4399,18 грн. штраф (процентна складова), суд зазначає наступне. Відповідно до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч.2 ст.549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч.3 ст.549 ЦК України). Положеннями ст.61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Умовами та правилами надання банківських послуг передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань по даному договору, внаслідок чого нарахування пені відбувається за кожний день прострочення. У той самий час, згідно п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг визначено, що при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом з урахуванням нарахованих та прострочених процентів та комісій. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Вказана позиція викладена у постановах Верховного Суду України № 6-2003цс15 від 21 жовтня 2015 року та № 6-1374цс17 від 01 жовтня 2017 року. Отже, законодавством не передбачено подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Таким чином, вимоги АТ КБ «Приват Банк» в частині стягнення з відповідача пені в сумі 25930,52 грн. задоволенню не підлягають. Оскільки сума невиконаного зобов'язання становить 61887,41 грн. (46725,35 грн. заборгованість за кредитом + 15162,06 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом), а тому процентна складова штрафу повинна обчислюватись від даної суми, та складає 3094,38 грн. Отже, суд знаходить позов обґрунтованим в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором від 19.08.2015 року в загальній сумі 65481,79 грн., яка складається з: 46725,35 грн. - заборгованість за кредитом; 15162,06 грн. - заборгованість за процентами за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 3094,38 грн. - штраф (процентна складова). В задоволенні іншої частини позовних вимог щодо стягнення відсотків в сумі 165,61 грн., пені в сумі 25930,52 грн., а також штрафу (процентна складова) в сумі 1304,80 грн. слід відмовити. Відповідно ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог. А саме з матеріалів справи вбачається, що позов заявлено на загальну суму 92882,72 грн., з якої один відсоток судового збору складає 928,83 грн. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню на загальну суму 65481,79 грн., тобто позовні вимоги задоволено на 70 % (65481,79 : 928,83 = 70), з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір пропорційно розміру задоволених позовних вимог, що складає 650,18 грн., як 70 % від 928,83 грн. (928,83 :100= 9,2883*70 = 650,18 грн.).

Outcome: partial