overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-27 00:00:00

У березні 2013 року заявниця звернулася до суду із заявою, в якій просила визнати свою матір [PERSON], [INFO], недієздатною та встановити над нею опіку. В обґрунтування своїх вимог вона посилається на те, що її мати є інвалідом другої групи, діагноз - шизофренія, не розуміє значення своїх дій та не може ними керувати. Заявниця у судове засідання з'явилася та підтримала свою заяву у повному обсязі. Вказала на те, що її мати потребує постійного догляду та нагляду. Просила визнати [PERSON] недієздатною та призначити її опікуном над матір'ю. Заінтересована особа: представник Органу опіки та піклування Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради у судове засідання не з'явився. Суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши заявницю, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. [PERSON], [INFO] проживає однією сім'єю з [PERSON] - заявницею за адресою: [ADDRESS]. [PERSON]. є інвалідом другої групи , страждає на шизофренію. У зв'язку із зазначеною хворобою вона не може бути придатною до будь-якої праці. Згідно акту амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 159 від 05.11.2013 року [PERSON]. страждає хронічним стійким психічним розладом у формі шизофренії параноїдальної, виражений змішаний тип дефекту. За своїм психічним станом в даний час вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно висновку органу опіки та піклування Індустріального району м. Дніпропетровська, затвердженого рішенням Індустріальної районної у місті Дніпропетровську ради № 251 від 16.08.2013 року, виконання обов'язків опікуна над [PERSON], 1953 року народження, може бути покладено на її дочку - [PERSON], 1992 року народження. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У березні 2013 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що вони з відповідачкою з вересня 2013 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе через непорозуміння та суперечки з різних питань сімейного життя. Спір про поділ спільного майна подружжя в даний час відсутній, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. Сторони в судове засідання не з'явилися, але надали суду письмові заяви в яких просять справу розглядати без їх участі позовні вимоги визнають. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 06 липня 2005 року сторони зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 704 (а.с. 10 ). Від спільного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] - [INFO] ( а.с. 9). Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-31 00:00:00

У березні 2013 року позивач звернулася до суду вказаним з позовом. Мотивувала свої вимоги тим, що 10.06.11 року між сторонами укладено шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Вказувала, що спільне життя з відповідачем не склалося, сторони мають різні погляди на життя. Зазначала, що шлюбні відносини припинені, спільне господарство та спільний сімейний бюджет не ведуть, шлюб існує формально. В судовому засіданні позивач підтримала позовну заяву. Відповідач в судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечував. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.06.11 року у Відділі РАЦС Деснянського РУЮ у м. Києві, актовий запис № 571. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У березні 2013 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що вона є власником 1/2 частини земельної ділянки площею 0,226 га та житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані за адресою: [ADDRESS], а відповідач є власником іншої 1/2 частини земельної ділянки та будинку. Посилаючись на наявність спору з приводу користування будинком, який сторони добровільно вирішить не можуть, позивач просить поділити його в натурі. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила поділити домоволодіння відповідно до першого варіанту судової будівельно-технічної експертизи, виділивши їй частину домоволодіння, яка у висновку експертизи пропонується першій стороні (на плані позначена синім кольором). У судовому засіданні відповідач позов не визнав, посилаючись на те, що варіанти поділу будинку є невигідними для нього, тому не погоджується з висновком експертизи. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що сторони з 19 жовтня 2001 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 18 квітня 2011 року рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області. Цим же рішенням суду поділено спільне сумісне майно сторін, а саме: за кожною із сторін визнано право власності на 1/2 житлового будинку з надвірними будівлями та 1/2 частину земельної ділянки площею 0,226 га, наданої для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Згідно витягу про державну реєстрацію прав № 32935516, право власності на зазначене домоволодіння за сторонами зареєстровано 23.01.2012 року Відповідно до вимог ч.1 ст. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Висновком судової будівельно-технічної експертизи від 29.11.2013 року визначено два можливих варіанти виділення сторонам відокремлених ізольованих частин будинку. Що стосується сумнівів відповідача у висновку експертизи, то суд вважає їх безпідставними, враховуючи, що ним не наведено обставин, які б спростовували по суті висновки проведеної експертизи. Приймаючи до уваги, що другий варіант поділу відповідає ідеальним часткам сторін у праві власності на домоволодіння, суд вважає за необхідне поділити домоволодіння відповідно до другого варіанту експертизи, виділивши позивачу частину домоволодіння, яка у висновку експертизи пропонується першій стороні (позначена на плані синім кольором), а відповідачу - частину, яка пропонується другій стороні (позначена на плані зеленим кольором). На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

У березні 2013 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом. Просила стягнути аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1 / 4 частки від заробітку (доходу) відповідача щомісячно з дня подання заяви і до повноліття дитини. В обґрунтування вимог зазначала, що 21.07.2007 р. зареєструвала з відповідачем шлюб, який 28.11.2011 р. розірвано. З цього часу відповідач участі у вихованні дитини не приймає, коштів на її утримання не надає, після розлучення проживає за іншою адресою, кошти на утримання дитини відмовляється платити, нічим не мотивуючи це. Зазначає, що на утримання дитини державної допомоги не отримує, дитина повністю знаходиться на її та її батьків утриманні. Інших дітей та непрацездатних батьків відповідач не має. У судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, надала пояснення аналогічні вищевикладеним, у останнє судове засідання не з'явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач у судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову та стягнення з нього аліментів, не згоден з обґрунтуванням вимог, які викладені у позові. Зазначає, що спілкується з дитиною, вона у нього буває вдома на вихідні, забезпечує її всім необхідним. Не заперечував, що грошових коштів позивачу для утримання дитини не надає. У останнє судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності і довідку з місця роботи. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON], [INFO], свідоцтво серії [NUMBER]. Батьками якої у свідоцтві про народження зазначені [PERSON] та [PERSON] ( а.с. 3). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 28.11.2011 р. шлюб між сторонами розірвано, [PERSON] повернуто дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, а у разі ухилення від цього обов'язку, кошти на утримання дітей, відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного Кодексу України, стягуються з них в судовому порядку. Відповідач є батьком дитини, у добровільному порядку матеріальної допомоги на її утримання не надає, у зв'язку із чим, з нього підлягають стягненню аліменти на утримання доньки. Згідно ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Враховуючи, що відповідач працює, про що свідчить довідка про доходи від 11.04.2014 року № 410, яка видана ТОВ «АГРО-СЕРВІС» (а.с. 16), проти стягнення з нього аліментів не заперечує, суд вважає за необхідне задовольнити позов, стягнути з відповідача аліменти на утримання доньки у розмірі 1 / 4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повнолітнього віку. Суд розподіляє судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

У березні 2013 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою, в якій просила суд розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований 18 лютого 2014 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, за № 70. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про слухання справи в її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила про задоволення позову. Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їх дитини. Крім того, згідно з ст.113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, в зв'язку із цим за клопотанням позивача суд відновлює їй прізвище - [PERSON]. У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У березні 2013р. позивачі звернулися до суду з позовом до відповідачів про реальний поділ земельної ділянки домоволодіння по [ADDRESS], посилаючись в обґрунтування вимог на те, що між сторонами як співвласниками домоволодіння склався певний порядок користування земельною ділянкою, але є необхідність у затвердженні його у судовому порядку. У судовому засіданні позивачі просили визначити порядок користування спірною земельною ділянкою за варіантом №1 у висновку №125-095 від 30.08.2013р. судової будівельно-технічної експертизи; відповідачі - проти такого порядку не заперечували. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що домоволодіння по [ADDRESS] є спільною частковою власністю сторін. Згідно копії архівного витягу з рішення виконкому Миколаївської міської ради від 29.08.1955р. №1391, домоволодіння розташоване на земельній ділянці площею 919кв.м. (попередня назва [ADDRESS]), яка знаходиться у спільному користуванні співвласників домоволодіння. Зазначене підтверджується копіями правовстановлюючих документів, документів БТІ, що є в справі. Зокрема, згідно свідоцтва про право на спадкове майно за законом від 18.11.1988р. власниками 7/20 частин домоволодіння [ADDRESS] є позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON]; на підставі договору дарування від 21.01.2003р. відповідачі [PERSON] та [PERSON] є власниками по 1/8 часток домоволодіння; згідно свідоцтва про право на спадщину від 04.10.2002р. відповідач [PERSON] є власником 1/5 частки; відповідачу [PERSON] належить 1/20 частки; відповідачам [PERSON], [PERSON] - 3/20 частки Фактично порядок користування земельною ділянкою склався, але з приводу нього між користувачами виникають спори, про що свідчить факт пред'явлення даного позову. Згідно експертного висновку від 30.08.2013р. виділити співвласникам ділянки відповідно їх ідеальним долям у домоволодінні є неможливим, запропонований варіант по фактично існуючому порядку користування, який передбачає закріплення у користування співвласників [PERSON], [PERSON] ділянок, площа яких менше, чим та, яка відповідає їх ідеальній частки, та відповідно за рештою - ділянок, площа яких більше, чим та, яка відповідає їх ідеальній частки. Виходячи з того, що фактично запропонований лише один варіант порядку користування, але з ним погоджуються всі співвласники, тому його слід покласти в основу рішення. На підставі ст.88 ЦПК України з відповідачів присуджуються понесені і документально підтверджені судові витрати: на користь [PERSON] - по 19,05грн з кожного відповідача на відшкодування сплати судового збору 114,30грн; на користь [PERSON] - на відшкодування частини витрат на проведення експертизи, що склали згідно квитанції 2500грн, з кожного відповідача суму у розмірі, пропорційному його частки у співвласності. Цей розмір при приведенні часток співвласників до найменшого загального знаменника буде складати: [PERSON] - 2/40 - 125грн, [PERSON] - 3/40 - 187,50грн, [PERSON] - 3/40 - 187,50грн, [PERSON] - 5/40 - 312,50грн, [PERSON] - 5/40 - 312,50грн, [PERSON] - 8/40 - 500грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-25 00:00:00

У березні 2014 р. [PERSON],[PERSON] та [PERSON] звернулися із зазначеним позовом і прохали визнати за ними право власності кожного на 1/3 частину в порядку спадкування на житловий будинок з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS], які належали їх померлій [INFO] бабусі [PERSON] , яка заповіла все своє майно їм у рівних частинах. Свої вимоги мотивували тим, що вони є спадкоємцями за заповітом зазначеного майна, яке належало померлій бабусі, яка не встигла оформити належним чином на нього право власності. Позивачі в судове засідання не з'явилися, про місце і час розгляду справи їм відомо. Представник позивачів [PERSON] позовні вимоги підтримав посилаючись на обставини зазначені в позовній заяві. Представник відповідача Новогалещинської селищної ради прохав справу розглянути без його участі. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів і дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. [INFO] померла [PERSON], якій в [ADDRESS] належали: літ. А - житловий будинок 1958 року побудови, літ. вп - погріб під частиною будівлі, літ. а - веранда, літ. б - веранда; літ. Б - літня кухня, літ. в - сарай, літ. В - сарай, літ. Г- убиральня, літ. к - колодязь питний, №1 - огорожа, №2 -ворота з хвірткою, - загальною вартістю 58 971 грн. Право власності [PERSON] на житловий будинок з господарськими спорудами, підтверджується рішенням Комсомольського міського суду від 14.11.2012 р., технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок. Суд враховує, що державним нотаріусом відмовлено позивачам у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно. Згідно заповіту від 05. 10.1994 р. [PERSON] житловий будинок і все своє майно заповіла позивачам в рівних долях. Відповідно до ч.1 ст. 1223 ЦК України позивачі мають право на спадкування майна [PERSON] у рівних частках. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-19 00:00:00

У березні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON], посилаючись на те, що на даний момент подружжя разом не проживає, шлюбно-сімейні відносини не підтримуються, спільне господарство не ведеться, почуття поваги та любові повістю втрачене. Зазначає, що спору про утримання дитини матеріальну допомогу, виховання та місце проживання дитини, а також спору про поділ майна на даний час відсутні. Зазначив, що постійні сварки та скандали неодноразово відбувались в присутності сина, близьких родичів, друзів та знайомих, у зв'язку з чим позивач просить розірвати шлюб з позивачем. В судовому засідання позивач позовні вимоги підтримав та просив розірвати шлюб з [PERSON] Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечувала щодо розірвання шлюбу з позивачем. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задовольнити, виходячи з наступного. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 грудня 2009 року (а.с. 16). Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 17), який проживає разом з відповідачем, яка частково утримує та виховує його. Сторони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, почуття любові між подружжя повістю втрачене. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У березні 2014 р. [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування вимог [PERSON] вказав, що внаслідок протилежних поглядів на шлюб та сім'ю протягом останніх двох років їх сімейне життя поступово погіршувалось, що призвело до припинення шлюбних відносин. На даний час вони проживають окремо і не ведуть спільного господарства, у зв'язку з чим підстав підтримувати сімейні відносини немає. Позивач [PERSON] подав клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлена у встановленому законом порядку, проте в судове засідання вона не з'явилася, про причини неявки не повідомила, у зв'язку з чим суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи нез'явлення сторін в судове засідання, розгляд справи здійснено без фіксування його технічними засобами. Вивчивши письмові докази, суд вважає встановленими наступні обставини та визначені відповідно до них правовідносини. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 24 квітня 1982 р. (а.с. 5). Неповнолітніх дітей від шлюбу сторони не мають. З позовної заяви вбачається, що у стосунках між подружжям втрачені почуття взаємної любові та поваги, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них… Враховуючи встановлені обставини, суд приходить до висновку, що розлад подружніх стосунків сторін має стійкий характер, і подальше збереження шлюбу, який існує лише формально, порушує принцип його добровільності і суперечить інтересам позивача. З огляду на вказане, суд вважає обґрунтованими доводи позову про недоцільність збереження шлюбу між [PERSON] та [PERSON], вбачаючи підстави для його розірвання. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд присуджує з відповідача на користь позивача судові витрати, понесені у зв'язку зі сплатою судового збору. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved