Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вказаним вище позовом, в якому зазначила про те, що із 28 листопада 2009 року вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Разом з тим, сімейне життя у неї з [PERSON] не склалося, через абсолютно протилежні та психологічно-несумісні харакрети і вкрай різні погляди на життя, взаємні права та обов'язки подружжя. Від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO], та дочку - [PERSON] [INFO]. Шлюб носить лише формальний характер. Позивач просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. Надала письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність, заявлені позовні вимоги підтримує повністю. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився. Про день, час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки до суду не повідомлені. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній матеріалів. Дослідивши зібрані докази, суд приходить до наступного. З копії свідоцтва про шлюб вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], зареєстрували шлюб 28 листопада 2009 року, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Ровеньківського міського управління юстиції Луганської області зроблено відповідний актовий запис за № 399. Прізвище після одруження: чоловіка - [PERSON], дружини - [PERSON] (а.с.5). Відповідно до статей 104, 110 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із частиною другою статті 112 того ж СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Пунктом 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Судом встановлено, що продовжувати подальше спільне життя [PERSON] із [PERSON] не бажає, збереження шлюбу суперечить її інтересам. Проти надання терміну на примирення заперечує. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, а шлюб між позивачем та відповідачем - розірванню, оскільки подальше збереження шлюбу без взаємної згоди - є неможливим. За змістом частини другої статті 114, статті 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, повинно бути зареєстроване в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та постановлення відмітки в актовому записі про шлюб. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved