Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-25 00:00:00

У березні 2018 року до суду надійшов позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі ПАТ КБ «Приватбанк») до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 27375,67 грн. за кредитним договором №\~б/н від 08.05.2014 р., яка складається з наступного: 298,70 грн. заборгованість за кредитом; 21297,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1279,79 грн. штраф (процентна складова) та судові витрати в розмірі 1762,00 грн. Свої вимоги мотивує тим, що відповідно до укладеного договору № б/н від 08.05.2014 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 300,00 грн. у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Зазначає, що позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, відповідно до умов договору. У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 31.12.2017 р. має заборгованість 27375,67 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, разом з позовом надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, відзиву на позов не подав. У звязку з наведеним, суд, на підставі ч. 5 ст. 223, ст. 280 ЦПК України, постановляє заочне рішення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд встановив наступне. Відповідно до умов укладеного кредитного договору № б/н від 08.05.2014 р. [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00\~% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Підписання даного договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, відповідно до п.\~2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою, затв. наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 р. та Тарифами банку, складають між сторонами договір, що підтверджується підписом у заяві. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією iз сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до п. 2.1.1.12.6 Правил користування платіжною карткою банк нараховує відсотки за користування кредитом в розмірі, встановленому «Тарифами Банку», з розрахунку 360 календарних днів на рік. Одночасно пунктом 1.1.3.2.3 Умов та правил надання банківських послуг передбачена можливість односторонньої зміни тарифів та інших невідємних частин Договору. Таким чином, розмір відсоткової ставки за кредитом може змінюватись банком за умови інформування позичальника шляхом надання виписки по картковому рахунку на умовах, зазначених в п. 1.1.3.1.9 Умов та правил надання банківських послуг і п. 1.1.2.3 Правил користування платіжною карткою. ПАТ КБ «Приватбанк» свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, - при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобовязань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобовязаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову. Як видно з Витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», сторонами узгоджено умови щодо сплати позичальником пені у разі несвоєчасного погашення кредиту. Відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором [PERSON] станом на 31.12.2017 р. банком нараховано заборгованість у розмірі 27375,67 грн., яка складається з наступного: 298,70 грн. заборгованість за кредитом; 21297,18 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 4000,00 грн. заборгованість за пенею та комісією; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1279,79 грн. штраф (процентна складова). Статтею 526\~ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.\~1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст.\~1054\~ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 ЦК України, тобто норми про договір позики. На підставі ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ч. 1 ст.\~1048\~ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст.\~1056-1\~ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно зі ст.ст. 610, 612\~ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Боржник, який прострочив зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливості виконання, що випадково настала після прострочення. Згідно з ч. 1 ст.\~625\~ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Оскільки [PERSON] не сплатив заборгованість по тілу кредиту, суд вважає позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» в цій частині обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. При цьому суд виходить з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України та враховує, що відповідач не надав суду належних доказів повної чи часткової сплати заборгованості, не спростував наданий позивачем розрахунок, на власний розсуд розпорядившись своїми процесуальними правами. Перевіривши розрахунок відсотків, суд вважає його частково арифметично помилковим з огляду на наступне. Так, загальна сума відсотків за користування кредитними коштами складається з суми відсотків, нарахованих з залишків поточної та простроченої заборгованості за кредитом. Відповідач у період дії кредитного договору користувався кредитними коштами, проте не здійснював погашення заборгованості. З 30.05.2014 р. у відповідача перед банком почала обліковуватись заборгованість у розмірі 298,70 грн., на яку нараховуються відсотки. Розмір відсотків має розраховуватись по формулі: сума заборгованості за кредитом з якої нараховуються проценти х розмір процентної ставки / 360 (кількість днів у календарному році) / 100 х кількість днів прострочення. З 01.09.2014 р. по 31.03.2015 р. діла відсоткова ставка 34,80 %. У подальшому позивач підвищив відсоткову ставку з 01.04.2015 р. до 43,20 %, на що вказує розрахунок заборгованості. Розмір підвищених відсоткових ставок визначений Витягом з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна». Обґрунтованість підвищення відсоткової ставки відповідачем не оскаржується. Кількість днів прострочення з 30.05.2014 р. до 31.08.2014 р. складає 94 дні. Отже, розрахунок має бути наступним: 298,70 грн. х 30,00 % / 360 / 100 х 94 днів = 23,40 грн. Кількість днів прострочення з 01.09.2014 р. до 31.03.2015 р. складає 212 дні. Отже, розрахунок має бути наступним: 298,70 грн. х 34,80 % / 360 / 100 х 212 днів = 61,21 грн. Кількість днів прострочення з 01.04.2015 р. до 31.12.2017 р. складає 1006 днів. Отже, розрахунок має бути наступним: 298,70 грн. х 43,20 % / 360 / 100 х 1006 днів = 360,59 грн. Таким чином, з відповідача слід стягнути загальну суму відсотків у розмірі 445,20 грн. = заборгованість за відсотками з 30.05.2014 р. до 31.08.2014 р. у розмірі 23,40 грн. + заборгованість за відсотками з 01.09.2014 р. до 31.03.2015 р. у розмірі 61,21 грн. + заборгованість за відсотками з 01.04.2015 р. до 31.12.2017 р. у розмірі 360,59 грн. Щодо стягнення штрафів суд виходить з наступного. Позовні вимоги щодо стягнення штрафів підлягають частковому задоволенню. Згідно витягу з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», розмір штрафу складає 500,00 грн. + 5% від суми заборгованості за кредитним лімітом, з урахуванням нарахованих і прострочених процентів і комісій. Розраховуючи розмір процентної складової штрафу, позивачем необґрунтовано включено до загальної суми заборгованості з якої слід розраховувати штраф завищений розмір відсотків та пеню. Вірним є наступний розрахунок: 298,70 грн. заборгованість за кредитом + 445,20 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом / 100 * 5 = 37,20 грн. Таким чином стягненню підлягають штрафи 500,00 грн. (фіксована частина) та 37,20 грн. (процентна складова). Щодо заявлених до стягнення пені та комісії, суд виходить з наступного. Так, як видно з доданих до позову доказів, договором № б/н від 08.05.2014 р. не передбачена сплата комісії. \~ \~ \~ \~Зазначена у розрахунку заборгованості та позові сума 4000,00 грн. обєктивно нарахована як пеня. Цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав, або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. За положеннями ст.\~61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.\~61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Отже, суд відмовляє у вимогах про стягнення пені, як різновиду неустойки у звязку з їх необґрунтованістю та невідповідністю вимогам ст. 61 Конституції України (подвійна відповідальність за одне й те саме порушення). Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищенаведеного,

Outcome: partial