Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулась до Білоцерківського міськрайонного суду із даною позовною заявою. Вказувала, що 13.09.2012 року відповідач [PERSON] взяв у неї в борг грошову суму в розмірі 2 000 доларів США про що написав відповідну розписку та зобовязався повернути суму боргу через один місяць, тобто до 13.10.2012 року, а також сплатити проценти в розмірі 6%. Посилаючись на порушення відповідачем взятих на себе зобовязань в частині повернення боргу та сплати процентів, позивач просила стягнути з [PERSON] на свою користь 43 397,31 грн. заборгованості за договором позики та 2603,84 грн. нарахованих відсотків, а також судові витрати. В судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву в якій просила розглянути справу без її участі, позов підтримала, а також просила стягнути з відповідача 487 грн. 20 коп. судового збору та 300 грн. за публікацію оголошення в газеті, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в тому числі шляхом розміщення відповідного оголошення в газеті «Час Київщини», про причини неявки суд не повідомив, тому суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд відповідно до ст. 224 ЦПК України. В силу вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з наявної в матеріалах справи копії розписки, 13.09.2012 року [PERSON] позичив грошові кошти в сумі 2 000 доларів США у [PERSON]. На один місяць під 6%. Зобовязується повернути вчасно (а.с. 7). Відповідно до ст.ст. 1046, 1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передачі грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості грошей. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст.ст. 525, 526 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Положеннями ч. 2 ст. 625 ЦК України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. В позовній заяві міститься розрахунок 6% на суму заборгованості та складає 2603,84 грн., а також додано до матеріалів справи виписку із курсом валют Національного банку України на 14.09.2015 року. Доказів на підтвердження відсутності заборгованості перед позивачем, а також заперечень щодо розрахунку боргу відповідач суду не надав. Враховуючи вищевикладене, а також відсутність відомостей щодо виконання відповідачем взятих на себе зобов'язань в частині повернення суми боргу та сплати процентів, суд дійшов висновку про необхідність задоволення вимог позивача та стягнення з відповідача на її користь заборгованість та нараховані відсотки за договором позики. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тобто 487,20 грн. судового збору та 300 грн. витрат за публікацію оголошення в пресі. Враховуючи викладене,

Outcome: approved