Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 30 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійних захворювань. На обгрунтування вимоги послався на те, що 16.08.1982 року прийнятий підземним гірником очисного вибою I розряду на шахту № 10 «Великомостівська». 19.09.1989 року переведений на посаду учня гірника. 13.10.1989 року переведений на посаду підземного гірника III розряду. 02.11.1993 року переведений на посаду учня гірничого робітника очисного вибою. 28.12.1993 року переведений на посаду підземного гірничого робітника очисного вибою V розряду. 15.04.1999 року звільнений за власним бажанням. У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці в нього значно погіршився стан здоров'я, внаслідок чого останній неодноразово був змушений звертатися за медичною допомогою. Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 18.09.2013 року, наданої міжрайонною спеціалізованою профпатологічною МСЕК видно, що позивачу відповідно до довідки МСЕК від 29.08.2006 року вперше було встановлено 30% втрати професійної працездатності; згідно з довідкою МСЕК від 02.07.2007 року останньому встановлено 30% втрати профпрацездатності. Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2 № 028652 від 01.07.2010 року позивачу встановлено безтерміново 40% втрати проофпрацездатності. Згідно з довідкою МСЕК від 01.07.2010 року серії ЛВА-1 № 465240 останньому безтерміново встановлено II групу інвалідності. Зазначає, що внаслідок отримання професійних захворювань йому завдано значної моральної шкоди, яка виражається у втраті працездатності, головній болі, відчуває загальну слабкість, підвищену пітливість, задишку при ходьбі, болі в грудній клітці та попереково-крижовому відділі хребта, відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства. 10.04.2014 року представник відповідача подала до суду заперечення на позовну заяву, у якій зазначає, що підставою для відшкодування моральної шкоди може бути висновок лікаря-психіатра лікувально-профілактичного закладу або лікарсько-консультаційної чи медико-соціальної експертної комісії про стрес, якого зазнав потерпілий у результаті трудового каліцтва чи професійного захворювання, чи їх наслідків, про депресію чи інші негативні вияви стану потерпілого. Також зазначає про пропущення позивачем тримісячного строку для звернення до суду. Просить відмовити позивачу у задоволенні позовної заяви. Позивач та його представник у судовому засіданні позов підтримали. Позивач пояснив, що внаслідок отримання професійних захворювань йому завдано значної моральної шкоди, яка виражається у втраті працездатності, головній болі, відчуває загальну слабкість, підвищену пітливість, задишку при ходьбі, болі в грудній клітці та попереково-крижовому відділі хребта, зазнає великих незручностей при веденні домашнього господарства. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнала, пославшись на обставини, викладені у запереченні на позовну заяву. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши пояснення сторін, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Згідно з копією наявної у матеріалах справи трудової книжки позивач 16.08.1982 року прийнятий підземним гірником очисного вибою I розряду на шахту № 10 «Великомостівська». 19.09.1989 року переведений на посаду учня гірника. 13.10.1989 року переведений на посаду підземного гірника III розряду. 02.11.1993 року переведений на посаду учня гірничого робітника очисного вибою. 28.12.1993 року переведений на посаду підземного гірничого робітника очисного вибою V розряду. 15.04.1999 року звільнений за власним бажанням (а.с. 6-7). У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач був змушений звертатися за медичною допомогою, що підтверджується копіями наявних у справі медичних документів. Відповідно до відповіді на адвокатський запит від 18.09.2013 року, наданої міжрайонною спеціалізованою профпатологічною МСЕК [PERSON] вперше був оглянутий психіатричною МСЕК: акт № 1124 від 20.05.2003 року. Встановлено: III група загальне захворювання. Дата переогляду 29.05.2004 року. Акт № 1131 від 10.06.2004 року. Встановлено: III група загальне захворювання. Дата переогляду 11.06.2005 року. Акт № 1179/1184 від 08.06.2005 року. Встановлено: II група загальне захворювання. Дата переогляду 09.06.2006 року. Акт № 1350 від 19.06.2006 року. Встановлено: II група загальне захворювання. Дата переогляду 19.06.2007 року. Огляд Міжрайонною спеціалізованою профпатологічною МСЕК акт № 824 від 29.08.2006 року. Встановлено: II група загальне захворювання 30% проф. Дата переогляду 19.06.2007 року. Акт № 896 від 02.07.2007 року. Встановлено: II група загальне захворювання 30% проф. Дата переогляду 02.07.2010 року. Акт № 796 від 01.07.2010 року. Встановлено: II група загальне захворювання 40% проф. на безтерміново (а.с. 29). Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-2 № 014510 від 29.08.2006 року позивачу встановлено 30% втрати професійної працездатності (а.с. 25). Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2 № 021535 від 02.07.2007 року останньому встановлено 30% втрати професійної працездатності (а.с. 26). Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-2 № 028652 від 01.07.2010 року позивачу безтерміново встановлено 40% втрати професійної працездатності (а.с. 27). Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-1 № 465240 від 01.07.2010 року позивачу безтерміново встановлено II групу інвалідності (а.с. 28). Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2 статті 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві моральної шкоди унаслідок ушкодження його здоров'я при виконанні трудових обов'язків, що потягло за собою професійні захворювання, а отже, про право позивача на її відшкодування. Факт спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджується також наявними у справі копіями медичних документів та знаходить своє пояснення згідно із вищевказаними положеннями Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, погіршення його стану здоров'я, тяжкість професійних захворювань, настання у зв'язку з цим негативних змін у його житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, що вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювань: хронічного бронхіту, емфіземи легень, що на сьогодні становить 40 %. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 6000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення 30000,00 грн., то суд вважає, що така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Твердження представника відповідача про пропуск позивачем строку позовної давності є безпідставними, оскільки відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 268 ЦК України на вимогу про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю (тобто і на вимогу про відшкодування моральної шкоди) позовна давність не поширюється. Аналогічні роз'яснення надані у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Решта доводів представника відповідача стосовно заперечення факту завдання позивачеві моральної шкоди спростовуються вищенаведеними висновками суду. Таким чином, позов задовольняється частково у межах, зазначених вище.

Outcome: partial