Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У березні 2015 року публічне акціонерне товариство «Банк Форум» звернулося до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що відповідно до умов укладеного між банком та [PERSON] кредитним договором №0070/07/25-Zb від 11.10.2007 року, останній отримав кредит для споживчих цілей в сумі 49000 дол. США на строк до 11.10.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13 % річних. При цьому, умовами договору передбачено, що позичальник зобов'язувався здійснювати повернення кредиту частинами шляхом сплати щомісячно грошової суми в розмірі 408,33 дол. США, а проценти підлягають сплати не пізніше 20 числа кожного місяця й відповідно несплата позичальником в установлені строки відсотків передбачає можливість дострокового стягнення заборгованості та нарахування неустойки. Крім того, зазначало, що з метою забезпечення виконання вказаного зобов'язання між банком та [PERSON] 11.10.2007 року укладено договір поруки, за умовами якого остання зобов'язувалась в разі невиконання або порушення виконання боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість по кредитному договору та нести з боржником солідарну відповідальність у випадку не виконання останнім своїх зобов'язань за договором. Разом з тим, відповідач у порушення умов кредитного договору належним чином свої зобов'язання не виконує, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 18.03.2015 року становить 15634,75 дол. США, з яких 1349,99 дол. США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 13066,96 дол. США - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 983,53 дол. США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 234,27 дол. США - поточна сума заборгованості по нарахованих процентах. Крім того, відповідно до умов укладеного договору, за неналежне виконання своїх зобов'язань боржнику також нараховано пеню в розмірі 1031,00 дол. США, з яких: 717,02 дол. США - сума пені нарахованої за несвоєчасне повернення кредиту; 313,98 дол. США - сума пені нарахована за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, а також відповідно до п. 4.4 боржник зобов'язаний сплатити штраф в сумі 5000 грн. Посилаючись на вказане та норми матеріального права, а також умови договору, банк просив стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь вищевказану заборгованість в загальній сумі 16 665,75 дол. США, суму штрафу в розмірі 5 000 грн. Не погоджуючись із поданим позовом, відповідач [PERSON] звернулася до суду із зустрічним позовом до публічного акціонерного товариства «Банк Форум», [PERSON] про визнання недійсним договору поруки, в обґрунтування якого зазначала, що боржник [PERSON] є її чоловіком та вона не заперечувала проти укладення останнім кредитного договору з ПАТ «Банк Форум» на підтвердження чого підписала відповідну заяву. Разом з тим, договір поруки на який посилається банк в обґрунтування своїх вимог щодо стягнення з неї як солідарного боржника та поручителя заборгованості за кредитним договором, вона не підписувала, волевиявлення на вчинення такого правочину не виявляла, крім того спірний договір містить неправдиві відомості щодо її місця проживання, оскільки на момент його укладення вона була зареєстрована за іншою адресою. Посилаючись на вказане, а також норми матеріального права, просила визнати недійсним договір поруки, укладений 11.10.2007 року між нею та ПАТ «Банк Форум», а в задоволенні позовних вимог до неї за первісним позовом - відмовити. В судове засідання представник позивача за первісним позовом не з'явився, від нього до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги за первісним позов просив задовольнити та відмовити в задоволенні зустрічного позову. Відповідачі за первісним позовом в судове засіданні не з'явились, хоча повідомлялись судом про час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомили. Представник позивача за зустрічним позовом в судове засідання не з'явилась, від неї до суду надійшла заява про розгляд справи у її відсутності, просила відмовити в задоволенні первісного позову та задовольнити позовні вимоги за зустрічним. Так, відповідно до ч. 2 ст. 158 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності, у зв'язку із чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності сторін. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що первісний позов підлягає задоволенню, а в задоволенні зустрічного слід відмовити, виходячи з наступних підстав. Так, ст. 4 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень окрім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як убачається з матеріалів справи, 11.10.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №0070/07/25- Zb, за умовами якого позичальник отримав кредит для споживчих цілей в сумі 49000 дол. США на строк до 11.10.2017 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 13 % річних (а/с 3). Крім того, умовами п. 2.3 вказаного договору визначено, що позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 408,33 дол. США на відкритий йому позичковий рахунок в ПАТ «Банк Форум». Так, ч.1 ст. 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, суд оцінивши наявні в матеріалах справи докази приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем [PERSON] виникли кредитно-договірні відносини. Крім того, як убачається з матеріалів справи, з метою забезпечення виконання вказаного зобов'язання між банком та [PERSON] 11.10.2007 року укладено договір поруки, за умовами якого поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором №0070/07/25- Zb від 11.10.2007 року. У разі невиконання або порушення виконання боржником своїх зобов'язань перед кредитором погасити заборгованість за кредитним договором. У випадку невиконання зобов'язань за кредитним договором та договором поруки поручителя та боржник несуть солідарну відповідальність (а/с 5). Так, ч. 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Зокрема, відповідачка [PERSON], не погоджуючись із заявленим позовом в частині її обов'язку як поручителя нести солідарну відповідальність разом із боржником за невиконання ним своїх зобов'язань, посилаючись на те, що договір поруки нею не підписувався та її вільного волевиявлення на його укладення не було, просила визнати даний договір поруки недійсним. Так, статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ч.ч. 1-5 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Крім того, згідно із роз'ясненнями, викладеними у п. 7 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. При цьому, відповідно до вимог ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Зокрема, підставою для визнання договору поруки недійсним, позивач вважає той факт, що спірний договір поруки вона не підписувала. Разом з тим, відповідно до висновку експерта №2316-К від 06.11.2015 року, підпис від імені [PERSON] в договорі поруки від 11.10.2007 року виконаний [PERSON] (а/с 127 зворот). Таким чином, підписавши спірний договір, [PERSON] погодилась з його умовами, крім того місце реєстрації фізичної особи не прив'язується до її місця проживання, а тому зазначена в спірному правочині адреси місця проживання поручителя відмінної від адреси її місця реєстрації на той час не є підставою для визнання договору недійсним, з інших підстав позов в частині визнання договору поруки недійсним не заявлявся. За таких обставин, суд оцінивши зібрані в ході розгляду справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що підстави для задоволення зустрічного позову відсутні й відповідно в його задоволенні слід відмовити в повному обсязі у зв'язку з його недоведеністю. Так, статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу та інших актів цивільного законодавства, тощо. Зокрема, як убачається з матеріалів справи, позичальник [PERSON] належним чином своїх зобов'язань за договором не виконав, у зв'язку з чим у нього станом на 18.03.2015 року утворилась заборгованість в розмірі 15634,75 дол. США, з яких 1349,99 дол. США - прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів; 13066,96 дол. США - поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів, 983,53 дол. США - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 234,27 дол. США - поточна сума заборгованості по нарахованих процентах (а/с 9). При цьому, будь-яких належних та допустимих доказів на спростування даної суми боргу відповідачем суду не надано. Крім того, згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. При цьому, ч. 1 ст. 550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Таким чином, сплата пені є правовим наслідком порушення зобов'язання, що в розумінні ст. 610 ЦК України є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Як убачається з матеріалів справи, зокрема у п. 4.1 та п. 4.4 кредитного договору визначено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2 % за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. За кожен випадок невиконання або неналежного виконання зобов'язань передбачених п. 3.3 (крім п. 3.3.2) цього договору позичальник сплачує банку штраф в розмірі 5000 грн. При цьому, згідно розрахунку заборгованості, наданої позивачем на підтвердження заявлених вимог, за неналежне виконання відповідачем зобов'язань станом на 18.03.2015 року банком нарахована неустойка, а саме пеня в розмірі 1031,00 дол. США, з яких: 717,02 дол. США - сума пені нарахованої за несвоєчасне повернення кредиту; 313,98 дол. США - сума пені нарахована за несвоєчасну сплату відсотків за користування кредитом, а також відповідно до п. 4.4 боржник зобов'язаний сплатити штраф в сумі 5000 грн. Таким чином, нараховані позивачем відсотки, пеня та комісійна винагорода відповідають умовам кредитного договору. Крім того, згідно вимог чинного законодавства, у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті. Право на дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором у разі порушення позичальником його умов також передбачено умовами укладеного між банком та [PERSON] кредитного договору. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Згідно ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язанні встановлено строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Судом встановлено, що 26.02.2015 року на адресу позичальника направлено вимогу про дострокове виконання ним своїх зобов'язань за договором, проте вказана вимога залишилась боржником без виконання, у зв'язку з чим 30.03.2015 року позивач, в межах шестимісячного строку пред'явлення вимог до поручителя, звернувся до суду з даним позовом (а/с 7). Так, згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов'язання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обов'язку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). За змістом указаних норм матеріального права поручитель, хоча і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, є самостійним суб'єктом у відносинах із кредитором. Поручитель, зокрема, має право висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 цього Кодексу). Згідно з положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо кредитним договором не визначено інші умови виконання основного зобов'язання, то у разі неналежного виконання позичальником своїх зобов'язань за цим договором, строк пред'явлення кредитором до поручителя вимоги про повернення отриманих у кредит коштів має обчислюватися з моменту настання строку погашення зобов'язання згідно з такими умовами, тобто з моменту настання строку виконання зобов'язання у повному обсязі або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Пред'явлення вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і пред'явлення до нього позову. При цьому в разі пред'явлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. За таких обставин, суд оцінивши докази в їх сукупності, приходить до висновку, що первісний позов обґрунтований та підлягає задоволенню й відповідно з відповідачів в солідарному порядку на користь банку підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в сумі 16665,75 дол. США (відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 21.12.2015 року еквівалентно 392478,41 грн.) та 5000 грн. штрафу. Крім того, відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь держави слід стягнути судовий збір, оскільки позивач при зверненні до суду з позовною заявою був звільнений від сплати судового збору. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved