Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-08 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради, Подільський (Ленінський) відділ реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, у якій просить визнати недійсним усиновлення [PERSON] , [INFO] , яке було проведено на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 18 грудня 2017 року, усиновлювачем за яким є [PERSON] , анулювавши запис про [PERSON] як матір в актовому записі про народження дитини і поновити запис про матір [PERSON] як матір [PERSON] , змінивши в актовому записі прізвище матері. На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на ті обставини, що рішення суду про оголошення відповідачки [PERSON] усиновлювачем її доньки підлягає визнанню недійсним на підставі ст. 236 СК України, оскільки рішення суду про позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її дитини [PERSON] було скасовано судом касаційної інстанції, а відтак вона була поновлена у своїх батьківських правах з часу їх позбавлення і згоди на усиновлення своєї доньки іншою жінкою не надавала. Вказує, що зі скасуванням рішення суду про позбавлення її батьківських прав втрачаються ті наслідки, які з нього випливають, що є підставою для визнання усиновлення недійсним. 06 березня 2020 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. 18 травня 2020 року ухвалою суду залучено до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, [PERSON] . У липні 2020 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача, у якому він просить відмовити у задоволені позовних вимог, посилаючись на ті обставини, що визнання усиновлення недійсним суперечитиме інтересам неповнолітньої дитини. Від Подільського районного у м. Полтаві відділу РАЦС надійшла заява, у якій вони вказують на ті обставини, що на підставі рішення суду про визнання усиновлення недійсним уносяться виправлення в актовий запис про народження усиновленої дитини та поновлюються відомості, записані до усиновлення, про що має бути зазначено в рішенні суду. 08 липня 2020 року до участі у справі залучено орган опіки і піклування Шевченківської районної у м. Полтаві ради, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. У серпні 2020 року від представника позивача надійшла відповідь на відзив, у якій вона просить задовольнити позов та не приймати до уваги докази, надані представником відповідача, які не стосуються справи. 25 серпня 2020 року до суду надійшло заперечення на відповідь на відзив, у якому представник відповідача просив відмовити у задоволенні позову. 25 серпня 2020 року ухвалою суду доручено Органу опіки та піклування Шевченківської районної у м. Полтаві ради скласти та надати висновок про доцільність або недоцільність визнання усиновлення [PERSON] недійсним. 18 вересня 2020 року ухвалою суду закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до розгляду по суті. Позивачка до суду не з`явилась, про причини неявки не повідомила, направила до суду свого представника. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача та третя особа [PERSON] просили відмовити у задоволенні позову. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, особи, які брали участь у справі вважали за можливе розглядати справу за присутності її представника у судовому засіданні. Представник Подільського районного у м. Полтаві відділу РАЦС у судове засідання не з`явився, просив розглядати справу за його відсутності. Представник органу опіки і піклування, служби у справах дітей виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради просила розглядати справу без їх участі та врахувати висновок, який наявний в матеріалах справи. При вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи сторін, повно і всебічно з`ясувавши обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги та заперечення відповідача, надавши належну правову оцінку доказам, які наявні в матеріалах справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно ч. 1 ст. 141 Сімейного Кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Частиною другою даної статті передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 151 Сімейного Кодексу України батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Статтею 218 СК України визначено, що для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення провадиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Згода дитини на усиновлення не потрібна, якщо вона проживає в сім`ї усиновлювачів і вважає їх своїми батьками. Пунктом 4 ч. 1 ст. 219 Сімейного кодексу України передбачено, що усиновлення дитини проводиться без згоди батьків, якщо вони позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. Відповідно до ч.6 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», вирішуючи заяву по суті, суд зобов`язаний перевірити наявність передбачених законом підстав для усиновлення, зокрема, чи дали батьки дитини згоду на це. У частині 13 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», зазначено, що, відповідно до ч.1, 2 ст.236 СК України, суд обов`язково визнає усиновлення недійсним, якщо воно було здійснене без згоди дитини і батьків, яка була необхідна. Положення про обов`язкову згоду батьків на усиновлення дитини закріплено також частиною 1 ст.5 Європейської конвенції «Про усиновлення дітей (переглянутої)», яку було ратифіковано 15.02.2011 року Законом України № 3017-VI. Відповідно до ч.ч.1, 3 ст. 236 СК України усиновлення визнається недійсним за рішенням суду, якщо воно було проведене без згоди дитини та батьків, якщо така згода була необхідною. Усиновлення може бути визнане недійсним за рішенням суду у разі відсутності згоди на усиновлення осіб, зазначених у статтях 220-222 цього Кодексу. Згідно з ч.ч.1-3 ст. 237 СК України усиновлення, визнане недійсним, анулюється з моменту його здійснення. У разі визнання усиновлення недійсним припиняються права та обов`язки, які виникли раніше і встановлені законом для усиновлювача, його родичів та усиновленої дитини.У разі визнання усиновлення недійсним відновлюються права та обов`язки між дитиною, її батьками та іншими родичами за походженням. Відповідно до ст. 240 СК України право на звернення до суду з позовом про скасування усиновлення чи визнання його недійсним мають батьки, усиновлювачі, опікун, піклувальник, орган опіки та піклування, прокурор, а також усиновлена дитина, яка досягла чотирнадцяти років. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 29 грудня 2010 року шлюб між ними розірвано. У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 22 червня 2017 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 26 вересня 2017 року, позов задоволено та позбавлено [PERSON] батьківських прав відносно її доньки [PERSON] . [PERSON] оскаржила вказані судові рішення до суду касаційної інстанції, що свідчить про те, що рідна мати дитини була незгодна з позбавленням її батьківських прав та згоди на усиновлення не надавала. Постановою Верховного Суду від 05 червня 2019 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 22 червня 2017 року та ухвалу Апеляційного суду Полтавської області від 26 вересня 2017 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її доньки відмовлено. Разом з тим, у період чинності судових рішень про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] у грудні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про її усиновлення. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2017 року заяву задоволено та оголошено громадянку України, [PERSON] , [INFO] , усиновлювачем неповнолітньої громадянки України [PERSON] , [INFO] та внесено зміни до актового запису про народження [PERSON] , [INFO] (актовий запис № 197 від 30 травня 2007 року, зроблений Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції), вказавши матір`ю дитини громадянку України [PERSON] , [INFO] . Таким чином, на момент ухвалення рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2017 року про усиновлення дитини, позивач [PERSON] була позбавлена батьківських прав, а тому її згода на усиновлення не була потрібна. Проте у подальшому судове рішення про позбавлення батьківських прав було скасовано судом касаційної інстанції, і її батьківські права поновлено з часу їх позбавлення. Зазначені обставини виключають можливість усиновлення дитини відповідачем [PERSON] , оскільки позивач не позбавлена батьківських прав відносно доньки та своєї згоди на усиновлення не надавала. Батьківські права [PERSON] , рідної (біологічної) матері дитини, є природніми та мають пріоритет над правами відповідача [PERSON] відносно дитини, яких відповідач набула на підставі рішення про позбавлення батьківських прав [PERSON] , яке згодом було скасоване. А зі скасуванням рішення суду про позбавлення батьківських прав, втрачаються ті наслідки, які з нього випливають, а саме усиновлення дитини без її згоди. Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2018 року (справа № 328/2612/17-ц). Разом з цим, з урахуванням вищенаведених судом підстав для визнання усиновлення недійсним, потрібно також вказати наступне. Виходячи зі змісту рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2017 року про усиновлення дитини вбачається, що судом на порушення вимог ст. 218 СК України при розгляді справи не було отримано згоди дитини на усиновлення, вона не була поінформована про правові наслідки усиновлення, тоді як на момент ухвалення рішення про усиновлення [PERSON] було 10,5 років і вона чітко усвідомлювала, хто є її рідною матір`ю, а тому вважати відповідача матір`ю жодним чином не могла. Проте, суд не врахував цих обставин та, ухвалюючи рішення про усиновлення, не з`ясував думку дитини, яка ураховуючи свій вік, усвідомлювала факт усиновлення і не могла вважати матір`ю іншу жінку. За таких обставин, суд доходить до висновку про те, що усиновлення неповнолітньої [PERSON] було проведене без її згоди та без згоди її матері - [PERSON] , а тому повинно бути визнано судом недійсним. При цьому судом також враховується висновок, наданий органом опіки і піклування виконавчого комітету Шевченківської районної у м. Полтаві ради на запит суду щодо визнання усиновлення недійсним (а.с. 228), у якому органом опіки і піклування вказано про те, що [PERSON] не позбавлена батьківських прав та не надавала своєї нотаріально засвідченої згоди на усиновлення, при визнанні усиновлення недійсним інтереси дитини порушені не будуть, у дитини з`явиться можливість поновити зв`язок з рідною матір`ю, який було втрачено не з її вини. Посилання представника відповідача на ті обставини, що недоцільно визнавати усиновлення недійсним, оскільки це суперечитиме інтересам дитини та завдасть їй моральних страждань, є безпідставними, оскільки чинність проведеного усиновлення за встановлених судом обставин є безумовною і категоричною підставою для визнання його недійсним на підставі вимог закону, а права та якнайкращі інтереси дитини навпаки будуть дотримані з урахуванням поновлення відносин з її рідною матір`ю. Окрім того, при вирішенні питання про визнання усиновлення недійсним не встановлюються ті обставини, чи суперечитиме визнання усиновлення недійсним інтересам дитини, які стосунки склалися між дитиною та усиновлювачем, оскільки предметом даного позову є визнання усиновлення недійсним на підставі ч. 1 ст. 236 СК України, тобто у зв`язку із його проведенням без згоди матері дитини. Інші доводи представника відповідача та третьої особи щодо поведінки позивача [PERSON] , її рівня життя, того, що стосовно неї порушено кримінальну справу тощо є безпідставними та не спростовують висновків суду про наявність підстав для визнання усиновлення недійсним, оскільки такі обставини не є предметом спору та не мають жодного відношення до обставин, які повинен встановити суд, при вирішенні даного спору. За таких обставин, позов потрібно задовольнити, визнати усиновлення [PERSON] , [INFO] , яке було проведено на підставі рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 18 грудня 2017 року, усиновлювачем за яким є [PERSON] , недійсним. Крім того, в актовому записі про народження дитини необхідно анулювати запис про матір дитини [PERSON] та поновити запис про [PERSON] , яка змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] » згідно свідоцтва про шлюб, виданого від 11 грудня 2014 року Ленінським відділом ДРАЦС реєстраційної служби Полтавського МУЮ серії [NUMBER] як матір [PERSON] , [INFO] . На підставі викладеного та

Outcome: approved