Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У вересні 2016 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приват Банк» (далі - ПАТ КБ «Приват Банк») звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості, посилаючись на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № Е/V 082264 від 07.02.2008 року відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 4500,00 євро на термін до 06 червня 2011 року включно, а [PERSON] зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. Крім того, умовами договору також передбачено, що у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Підписуючи кредитний договір, відповідач засвідчив, що ознайомився та погодився з усіма умовами надання кредиту. Посилаючись на те, що банк свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі, а відповідач взятих на себе за кредитним договором зобов'язань не виконав, що призвело до того, що станом на 12 серпня 2016 року утворилась заборгованість перед банком в сумі 24318,85 євро, в тому числі: заборгованість за кредитом - 3467,31 євро, заборгованість по процентам за користування кредитом - 7577,50 євро, пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 13274,04 євро. Також вказує, що в забезпечення виконання зобов'язання за договором № Е/V 082264 між ПАТ КБ «Приватбанк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки, за умовами якого поручитель взяв на себе зобов'язання відповідати за виконання основного договору як солідарний боржник. При цьому, на адресу відповідачів було направлено письмову вимогу із зазначенням невиконаних зобов'язань, але відповідачі на дану вимогу не зреагували. Посилаючись на вказане, норми матеріального права та умови укладеного між сторонами договору кредиту, а також умови договору поруки, просив позов задовольнити та стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором № Е/V 082264 від 07.02.2008 року в сумі 11044,81 євро, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 12.08.2016 року складає 306051,69 грн., та стягнути на користь ПАТ КБ «Приват Банк» судові витрати. Представник ПАТ КБ «Приват Банк» в судове засідання не з'явився, однак в поданому позові просив розгляд справи провести у відсутності представника банку, а також зазначив, що не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялися належним чином за останньою відомою адресою місця проживання, причину своєї неявки суду не повідомили. Внаслідок чого суд вважає, що можливо розглянути справу за їх відсутності, оскільки у справі наявні достатні матеріали про права та взаємовідносини сторін. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. На підставі ч.2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як убачається з матеріалів справи, 07 лютого 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Е/V 082264, за умовами якого відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 4500,00 євро на термін до 06 червня 2011 року включно, та в свою чергу зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором (а.с 10-13). Так, відповідно до ч.1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. При цьому, п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Зокрема, як убачається з умов укладеного між сторонами договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати, [PERSON] повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, пенею, а також інші витрати згідно кредитного договору. Крім того, згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором [PERSON] сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Разом з тим, не зважаючи на те, що ПАТ КБ «Приват Банк» свої зобов'язання перед позичальником виконав в повному обсязі та надав відповідачу кредитні кошти, позичальник взяті на себе зобов'язання належним чином не виконав, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 12 серпня 2016 року становить 24318,85 євро, й відповідно складається із: заборгованості за кредитом - 3467,31 євро, заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 7577,50 євро, пені, за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 13274,04 євро, на підтвердження якої банком надано відповідний розрахунок (а.с. 3-4). Разом з тим, позивачем зазначено, що кредитодавець вправі на свій розсуд вимагати від боржника будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, таким чином на даний час загальна сума заборгованості становить 11044,81 євро (а.с. 3-4). Так, відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов'язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Таке визначення розкриває сутність зобов'язання як правового зв'язку між двома суб'єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов'язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов'язання надано право, що кореспондує обов'язку першої. Обов'язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов'язання (ст. 510 ЦК України). Згідно з нормою ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч.1 ст.530 ЦК України). Відповідно до частини 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору Також слід зазначити, що в силу ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначеними родовими ознаками, він зобов'язаний оплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті до дня їх фактичного повернення позикодавцю, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Крім того, положеннями ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання такого грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, судом достовірно встановлено та підтверджується наданими позивачем на підтвердження своїх вимог доказами, що відповідач [PERSON] належним чином своїх зобов'язань за кредитним договором не виконав, що призвело до утворення заборгованості, яка станом на 12 серпня 2016 року становить 24318,85 євро, й відповідно складається із: заборгованості за кредитом - 3467,31 євро, заборгованості по сплаті процентів за користування кредитом - 7577,50 євро, пені, за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором - 13274,04 євро, та підтверджується наданим банком розрахунком (а.с. 3-4). При цьому, будь-яких доказів в розумінні положень ст.ст. 10, 60 ЦПК України в частині належного виконання договірних зобов'язань у визначеному законом та договором порядку та відповідно відсутністю виникнення прострочення виконання зобов'язань за договором кредитної лінії відповідачами суду не надано, як і не надано доказів щодо заперечення суми боргу за договором кредиту. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку, поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником, порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. При цьому, згідно ч. 2 ст. 555 ЦК України поручитель має право висунути проти вимоги кредитора заперечення, які міг би висунути сам боржник, за умови, що ці заперечення не пов'язані з особою боржника. Поручитель має право висунути ці заперечення також у разі, якщо боржник відмовився від них або визнав свій борг. Крім того, ч. 1 ст. 628 ЦК України визначено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Як встановлено судом та підтверджується наданими банком доказами, в забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором, укладеним між банком та [PERSON] № Е/V 082264, між відповідачем [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір поруки від 07 лютого 2008 року. Згідно даного договору відповідач [PERSON] зобов'язалась відповідати солідарно по зобов'язаннях відповідача [PERSON], які виникають з умов кредитного договору № Е/V 082264 від 07.02.2008 року, в повному обсязі цих зобов'язань (а.с. 14). За таких обставин, суд враховуючи вищевказане, а також те, що відповідачі не виконали взятих на себе зобов'язань за кредитним договором, а також не виконали в добровільному порядку досудову вимогу від 15 серпня 2016 року (а.с. 6-7) в частині виконання зобов'язань та сплати існуючої заборгованості, вимоги банку є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи в судовому засіданні, суд за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved