Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину в якому вказував, що до 2014 року він перебував з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі. Мають двох спільних дітей: сина [PERSON], [INFO], який мешкає з позивачем та доньку Ангеліну, [INFO], яка мешкає з відповідачкою. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 11 грудня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина. Проте від отримання аліментів позивач відмовився. З 01 вересня 2012 року по 26 червня 2015 року [PERSON] навчався на комерційній основі у Вознесенському коледжі Миколаївського національного аграрного університету. Вартість за весь період навчання складала 15\~600 грн. За останні два роки навчання позивачем було сплачено 7\~800 грн. Відповідачка участь у вказаних витратах не приймала. Враховуючи вказані обставини [PERSON] на підставі положень ст. 185 СК України просив стягнути з [PERSON] на свою користь в якості додаткових витрат на дитину половину сплачених за навчання коштів у розмірі 3\~900 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнали. Свої заперечення проти позову обґрунтовували тим, що витрати на навчання не є додатковими витратами на сина, доньку в сенсі положень ст. 185 СК України, а покриваються за рахунок аліментів, які стягуються до повноліття дитини та аліментів, які стягуються з досягненням повноліття на період навчання. Також стверджували, що положення ст. 185 СК України не поширюються на осіб, які досягли повноліття. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи в межах вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO]. З пояснень сторін вбачається, що [PERSON] мешкає з позивачем та знаходиться на утриманні останнього. Сторонами також визнано, що рішенням Вознесенського міськрайонного суду від 11 грудня 2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина. Проте від отримання аліментів позивач відмовився. З 01 вересня 2012 року по 30 червня 2015 року [PERSON] навчався на комерційній основі у Вознесенському коледжі Миколаївського національного аграрного університету. Вартість за весь період навчання складала 15\~600 грн. За останні два роки навчання позивачем було сплачено 7\~800 грн. Відповідачка участь у вказаних витратах не приймала. Аналізуючи вимоги [PERSON], суд виходить з наступного. 1) Згідно ст. 185 СК України (на яку посилається позивач, як на правову підставу своїх вимог) той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Таким чином вказана норма встановлює додаткові підстави для батьків по додатковому утриманню їх спільної дитини за умови, що таке утримання не охоплюється іншими видами аліментних правовідносин. Такими підставами зокрема є необхідність розвитку здібностей дитини, її хвороба, каліцтво тощо. Однак загальне навчання дитини (здобуття освіти) не повязане з розвитком її індивідуальних здібностей, стягнення аліментів на навчання до досягнення останньою повноліття здійснюється на підставі положень ст. 180 СК України (яка встановлює загальний обовязок батьків по утриманню неповнолітніх дітей), а після досягнення повноліття до закінчення навчання на підставі спеціальної норми (ст. 199 СК України). Тобто відносини, що виникли між сторонами, регулюються іншими положеннями закону, а не ст. 185 СК України. 2) Положення ст. 185 СК України є частиною глави 15 Сімейного кодексу України, яка встановлює обовязок батька, матері утримувати неповнолітню дитину та порядок виконання. Ч. 1 ст. 6 СК України визначає, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 201 СК України положення ст. 185 СК України не поширюються на осіб, які досягли повноліття. Тобто положення ст. 185 СК України взагалі не можуть бути поширені на відносини між сторонами після досягнення їх сином повноліття. Аналогічну правову позицію виклав Верховний Суд України в своїй постанові від 24 лютого 2016 року по справі №6-1296цс15, зазначивши наступне. Відповідно до\~статті 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою\~статті 181 СК України\~передбачено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей\~180,\~183,\~185,\~193,\~198,\~199 СК України\~визначаються декілька видів виконання цього обов'язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому закладі, у разі\~\~якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини,\~\~влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття\~\~\~\~193); батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198).\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).\~\~ Отже, виходячи з аналізу\~статті 185 СК України\~додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв'язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат.\~\~Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Разом з тим\~статтею 199 СК України\~передбачений обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах, правовідносини обов'язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються\~главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті\~199,\~200, 201\~цього\~Кодексу). У визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов'язань, обов'язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв'язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила\~статті 185 СК України\~не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються\~статтею\~199 цього Кодексу. За встановлених обставин суд прийшов до переконання, що позов є безпідставним, а тому задоволенню не підлягає. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України також не підлягають відшкодуванню понесені позивачем судові витрати.

Outcome: dismissed