Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

У березні 2010 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом посилаючись на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який у 2004 році було розірвано. Відповідач сплачував аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] до досягнення ним повноліття. Але на даний час син навчається Полтавській аграрній державній академії на комерційній основі, стипендії не отримує, а вона самостійно не може його матеріально забезпечити. Відповідач допомогу надає, але незначну. У звязку з наведеним позивач просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини певного віку. В судовому засіданні позивач вимоги викладені в позовній заяві підтримала, наполягає на їх задоволенні, зазначивши, що на навчання сина щомісячно витрачає - 800 грн., проїзд 100 грн. одяг 300 грн., відповідач не заперечує проти задоволення позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку. Судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO] ( а.с. 2 ), який проживає разом з матірю по вул. Шевченка, 4 в с. Селещина, що стверджується довідкою Селещинської сільської ради ( а.с. 17 ). Згідно довідки Полтавської державної аграрної академії від 12.03.2010р. [PERSON] дійсно навчається у вказаному закладі на денній формі навчання з 01.09.2009р., дата закінчення 30.06.2013р. ( а.с. 4 ). Як видно з договору укладеного між позивачем та навчальним закладом вартість навчання за 4 роки складає 28200 грн. ( а.с. 18, 24 ), тобто щорічно 7050 грн., а щомісячно 705 грн. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні діти продовжують навчання і в звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надати матеріальну допомогу. З довідки про доходи позивачки видно, що вона працює головним економістом та отримує заробітну плату, яка в середньому щомісяця складає 1648, 72 грн. ( а.с. 19 ). Відповідач також працює і отримує доход, який в середньому щомісячно складає 1881, 58 грн. ( а.с. 32 ). Відповідно до ч.1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд вважає, що оскільки [PERSON] продовжує навчання і в звязку з цим потребує матеріальної допомоги, позивач на його утримання щомісячно витрачає 1105 грн., а тому враховуючи матеріальне становище відповідача, який також має змогу надавати утримання сину, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, і з відповідача слід стягнути аліменти на користь позивача на утримання сина [PERSON] в розмірі ? частини всіх видів його заробітку ( доходу ). Стосовно посилання позивача про стягнення аліментів в розмірі не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини певного віку, суд вважає, що вона задоволенню не підлягає, оскільки за нормами ст. ст. 180, 181 СК України стосується стягнення аліментів на дітей, які не досягли повноліття. Відповідно до ст. ст. 81, 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір в розмірі 51 гривні та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved