Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області з даним позовом, мотивуючи його тим, що 19 жовтня 2010 року померла її тітка, [PERSON], що засвідчується свідоцтво про смерть [PERSON] І-ОК № 197893, виданим Виконкомом [PERSON] сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 22 жовтня 2010 року, актовий запис № 29. Під час свого життя, [PERSON], 1 жовтня 2008 року склала на [PERSON] (дівоче прізвище), в даний час [PERSON], заповіт ВКР № 323369. Після смерті тітки, позивач звернулась 26 жовтня 2010 р. за заявою № 493 до першої Київської обласної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини за заповітом. На підставі даної заяви була відкрита спадкова справа № 256/2010. На підставі рішення [PERSON] сільської ради від 30 жовтня 2008 р. [PERSON] було надано у власність, для ведення особистого селянського господарства, земельну ділянку площею 0,0304 га, яка розташована за адресою: с. Юрівка, вул. Зоряна. Однак за життя тітка не встигла отримати Державний акт на право власності земельну ділянку. Тому позивач просила визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла 19 жовтня 2010 року, право на завершення процедури приватизації, а саме: на отримання на своєї імя витягу з Державного земельного кадастру та свідоцтва про право власності на земельну ділянку площею 0,0304 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Юрівка, вул. Зоряна в адміністративних межах Віта-Поштової сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Позивач направила до суду заяву, в якій просила розгляд справи провести у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила її задоволити. Відповідач [PERSON] сільська рада направила до суду заяву в якій просила розгляд справи провести у відсутності їх представника, позовні вимоги визнали. Києво-Святошинська районна державна адміністрація Київської області про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Перша Київська обласна державна нотаріальна контора направила до суду заяву про розгляд справи без їх представника. Суд, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення виходячи з наступного. Як встановлено в судовому засіданні, 19 жовтня 2010 року померла тітка позивача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом Серія І-ОК № 197893. Після смерті [PERSON] до її майна Першої Київською обласною державною нотаріальною конторою була заведена спадкова справа № 256/2010. Спадщину після померлої, позивач [PERSON] прийняла належним чином шляхом подачі до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини від 26 жовтня 2010 року за № 493. Згідно заповіту від 01 жовтня 2008 року посвідченого державним нотаріусом Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори, [PERSON], все своє майно, що буде належати їй на день смерті, де б вони не знаходилось із чого б воно не складалося, а також все те, на що вона за законом буде мати право заповідала [PERSON]. Відповідно до свідоцтва про шлюб виданого Виконавчим комітетом Тарасівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, позивач змінила дошлюбне прізвище «Скиба» на «Бокатюк». До складу спадкового майна увійшла земельна ділянка площею 0,0304 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Юрівка, вул. Зоряна. Однак, Постановою державного нотаріуса Першої Київської обласної державної нотаріальної контори від 18.11.2015 року було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказану земельну ділянку, оскільки спадкодавцем не було завершено процедуру належного оформлення права власності на земельну ділянку. Згідно рішення 4 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради від 10 жовтня 2006 року надано дозвіл [PERSON] на складання проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки площею 0,035 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Юрівка, вул. Зоряна, за рахунок земель запасу сільської ради. Відповідно рішення 16 сесії 5 скликання [PERSON] сільської ради від 10 жовтня 2008 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] загальною площею 0,0304 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Юрівка. Передано у власність гр. [PERSON] земельну ділянку загальною площею 0,0304 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована в с. Юрівка. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності до ст. 1222 цього Кодексу спадкоємцями за заповітом і законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Згідно листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», визначено що якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить повністю обґрунтованими вимоги позивача, як спадкоємця за заповітом що належним чином прийняв спадщину, та має право на завершення процедури приватизації та оформлення правовстановлюючого документу на земельну ділянку в порядку спадкування за заповітом. На підставі викладеного та

Outcome: approved