Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] і [PERSON] (третьою особою без самостійних вимог позивачем зазначено Державний нотаріальний архів у Вінницькій області) про визнання договору купівлі-продажу житлового будинку від 24 квітня 2008 року недійсним. В обґрунтування позовних вимог позивач вказала в позовній заяві, що 24 липня 2013 року трагічно помер її батько [PERSON], який постійно проживав [INFO]. Після смерті батька залишилось спадкове майно, яке складається із жилого будинку із господарськими будівлями, що знаходиться за вищевказаною адресою. Вона є спадкоємицею першої черги майна батька за законом, і у встановлений законом строк спадщину прийняла, подавши відповідну заяву до приватного нотаріуса [PERSON]. Крім неї спадкоємицею першої черги за законом на майно померлого [PERSON] є її (позивача) сестра [PERSON], яка від прийняття спадщини відмовилися на її (позивача) користь. Під час оформлення спадщини їй (позивачу) стало відомо, що вищезазначене будинковолодіння на момент смерті не належало її батькові, так як було за його життя відчужене від його імені та поза його волею його довірителем [PERSON] на користь своєї дочки [PERSON]. Після чого вказане будинковолодіння [PERSON] передане в іпотеку за договором від 25.04.2008 року з метою забезпечення виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором укладеним між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк». Внаслідок неналежного виконання зобов'язань, передбачених кредитним договором №VIKWGA000000731 від 25.04.2008 року, ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості, а також звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Рішенням Козятинського міськрайонного суду Вінницької області позов задоволено повністю. Це рішення набрало законної сили. Однак, вона (позивач) як спадкоємець позбавлена свого права на отримання спадщини, так як вказане будинковолодіння незаконно відчужене представником [PERSON] від імені їхнього батька [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 24.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу [PERSON], а тому її права порушені та відповідно до ст. ст.15, 16 ЦК України підлягають захисту. Даний договір купівлі-продажу укладений з порушенням та недодержанням вимог закону на момент його укладення, а тому повинен бути визнаний судом недійсним з огляду на наступне. Довіреність від 26.02.2008 року, посвідчена приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу [PERSON], якою [PERSON] уповноважив [PERSON] на вчинення юридично значущих дій, не була підписана довірителем, а за його проханням сторонньою особою, а саме, [PERSON]. [PERSON] мала намір укласти кредитний договір з ПАТ КБ «ПриватБанк» для задоволення власних потреб, однак необхідною умовою для укладення кредитного договору та надання у користування кредитних коштів було укладення договору застави нерухомого майна (іпотеки) для забезпечення виконання кредитного договору. Так як, на момент звернення до фінансової установи у [PERSON] не було належного на праві власності майна, вона свідомо вирішила використати майно [PERSON] (її батька) у власних цілях. Враховуючи похилий вік, стан здоров'я та правову необізнаність, [PERSON] довіреністю уповноважив свою дочку [PERSON] на вчинення юридично значущих дій від свого імені, у тому числі, - розпорядження належним йому майном. Проте, уповноважуючи свого представника на вчинення дій від його імені, [PERSON] не мав на меті відчужувати свій будинок третім особам, а тим більше, - відчужувати з метою передачі у іпотеку, що давало підстави позбутися не тільки права власності на дане майна, а й права користування ним. В силу того, що текст довіреностей, які посвідчуються нотаріусом, мають однотипний характер та ідентичний зміст, а також у зв'язку із похилим віком [PERSON], його юридичною необізнаністю та тяжкою хворобою він не міг внести якісь зміни до тексту довіреності чи якимось іншим чином обмежити права представника щодо розпорядження його майном. Діючи на підставі довіреності від 26.02.2008 року, [PERSON] з метою задоволення своїх потреб та інтересів (можливість передачі даного майна в іпотеку та отримати кредит) уклала від імені [PERSON] договір купівлі-продажу від 24.04.2008 року, посвідчений нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу [PERSON], відповідно до якого продавець, в особі представника [PERSON], передав у власність (продав), а покупець набула у власність (купила) [PERSON] цілий житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Лісовій, 40, в с. Козятин, Козятинського району, Вінницької області, Тобто, [PERSON] із своєю дочкою [PERSON] формально уклали договір купівлі-продажу, яким перевели права власника житлового будинку на [PERSON], так як це давало можливість укласти кредитний договір та договір іпотеки даного житлового будинку для забезпечення виконання умов кредитного договору. Про факт відчуження свого майна та передачі його в іпотеку ПАТ КБ «ПриватБанк» [PERSON] дізнався лише після отримання позовної заяви ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення. Її (позивача) батько [PERSON] звертався із заявами до компетентних органів про те, що довіреністю він не надавав жодних повноважень відповідачеві щодо продажу власного будинковолодіння, а тим більше з метою передачі його у заставу банківській установі. Таким чином [PERSON], діючи у своїх інтересах за домовленістю із покупцем за договором - своєю дочкою, відчужила належне її (позивача) батькові майно, чим завдали йому та їй (позивачеві) як єдиній можливій спадкоємиці вказаного будинку, матеріальної шкоди, що дає підстави для застосування ст.232 ЦК України та визнання договору купівлі-продажу недійсним. При цьому, позивач посилається на положення ст.ст. 3, 15, 16, 215, 216, 232, 237, 238, 244 ЦК України. В судове засідання позивач не зявилася. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав. В своїх поясненнях послався на обставини, що вказані в позовній заяві. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала. По суті позовних вимог пояснила, що зазначені у позовній заяві обставини відповідають дійсності. На той час їй необхідно було оформити в банку кредит. Працівники банку їй пояснили, що для отримання кредиту необхідно передати в іпотеку якесь нерухоме майно. У неї не було нерухомого майна. Працівники банку їй пояснили, що її батько може уповноважити її довіреністю розпоряджатися своїм майном, а вона може продати будинок своїй дочці, яка може стати майновим поручителем. Батькові про намір отримати кредит під іпотеку будинку вона не говорила. Батькові вона сказала лише що необхідно щоб він видав їй довіреність на розпорядження його майном. У батька не було пальців на руках, а тому необхідно було щоб хтось розписався за нього в довіреності. Розписалась за батька в довіреності її знайома [PERSON]. Під час посвідчення довіреності були її батько, вона (позивач), [PERSON] і нотаріус. Після складання тексту довіреності нотаріус зачитав його в голос. Про укладені кредитний договір та договір іпотеки вона батькові нічого не розповідала. Просить відмовити в задоволенні позову. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнала. По суті позовних вимог нічого не змогла пояснити. Єдине вказала, що мати їй повідомила, що необхідно, щоб будинок діда [PERSON] був зареєстрований на неї. Про гроші між ними мови не було. Вважає, що так як сталось, то так має бути. Тобто, щоб будинок був зареєстрований на неї. Просить відмовити в задоволенні позову. Відповідно до довіреності, посвідченої 26.02.2008 року приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованої в реєстрі за №412, [PERSON] уповноважив [PERSON] управляти і розпоряджатися всім своїм майном, з чого б воно не було і де б воно не знаходилось, а в звязку з цим укладати всі дозволені законом угоди, зокрема, продавати, обмінювати, здавати в оренду, тощо… У звязку з хворобою довірителя [PERSON] та на його особисте прохання дана довіреність останньому була прочитана в голос нотаріусом і підписана гр-кою [PERSON] (а.с.6) Відповідно до договору купівлі-продажу від 24.04.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №416, [PERSON] (продавець), діючи від імені [PERSON] на підставі вищевказаної довіреності, передала у власність (продала), а [PERSON] (покупець) набула у власність (купила) цілий жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходяться в с. Козятин, Козятинського району, Вінницької області, по вул. Лісова, 40. (а.с. 7) Згідно реєстраційного посвідчення Вінницького ООБТІ за [PERSON] зареєстровано на праві власності цілий жилий будинок з господарськими будівлями по вул. Лісова, 40, в с. Козятин, Козятинського району на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу будинку. (а.с.8) Відповідно до договору іпотеки від 25.04.2008 року [PERSON] (іпотекодавець) надала в іпотеку нерухоме майно, а саме, цілий жилий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться по вул. Лісова, 40, в с. Козятин, Козятинського району, Вінницької області, в забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором перед ПАТ КБ «Приватбанк» (іпотекодержателем), в силу чого ПАТ КБ «Приватбанк» має право в разі невиконання [PERSON] зобовязань, забезпечених іпотекою, звернути стягнення на предмет іпотеки. (а.с.9-11) З листа [PERSON] від 02.02.2013 року, адресованого народному депутату України [PERSON], вбачається, що уповноважуючи свою дочку довіреністю представляти його майнові інтереси, він не передбачав і не погоджувався на те, що належний йому на праві власності жилий будинок може бути проданий іншій людині, мотивуючи це тим, що правові наслідки укладення і посвідчення довіреності нотаріус йому не розяснював, а значення юридичних термінів йому незрозумілі. (а.с.12) З відповіді начальника УМВС України у Вінницькій області №3/С-259нд від 06.08.2013 року, адресованій [PERSON] вбачається, що вищевказана заява від імені [PERSON] на імя народного депутата України [PERSON] була написана безпосередньо [PERSON]. В.М., з огляду на що розгляд звернення народного депутата України [PERSON] по цьому питанню було завершено. (а.с.14) Рішенням Козятинського міськрайонного суду від 03.12.2013 року було позов ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки - жилий будинок, що знаходиться по вул. Лісовій, 40, в с. Козятин, Козятинського району, Вінницької області та виселення відповідачів із вказаного будинку. (а.с.15) Згідно витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу [PERSON] було заведено спадкову справу №9/2014. (а.с.16) 23.01.2014 року [PERSON] подала заяву до приватного нотаріуса про прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON]. (а.с.34) 23.01.2014 року [PERSON] подала заяву до приватного нотаріуса про відмову від прийняття спадщини після смерті її батька [PERSON]. (а.с.35) Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити за наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Посилання позивача в обґрунтовання недійсності вищевказаного договору купівлі продажу на те, що довіреність від 26.02.2008 року, посвідчена приватним нотаріусом Козятинського районного нотаріального округу [PERSON], якою [PERSON] уповноважив [PERSON] на вчинення юридично значущих дій, не була підписана довірителем, а за його проханням сторонньою особою, а саме, [PERSON]. є безпідставним, оскільки такий порядок посвідчення довіреностей не суперечить законодавству. Зокрема, положеннями ч.3 ст. 45 ЗУ «Про нотаріат» передбачено, що якщо фізична особа внаслідок фізичної вади або хвороби не може власноручно підписати документ, то за її дорученням у її присутності та в присутності нотаріуса цей документ може підписати інша особа. Про причини, з яких фізична особа, яка звернулася за вчиненням нотаріальної дії, не могла підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Правочин за особу, яка не може підписати його, не може підписувати особа, на користь або за участю якої його посвідчено. З пояснень відповідача [PERSON] судом встановлено, що покійний [PERSON] не мав пальців на руках, а тому розписалась за батька в довіреності її знайома [PERSON]. Також із пояснень відповідача [PERSON] судом встановлено, що після складання тексту довіреності нотаріус зачитав його в голос. Як вбачається із тексту вищевказаної довіреності нотаріус зазначив, що у звязку з хворобою довірителя [PERSON] та на його особисте прохання дана довіреність останньому була прочитана в голос нотаріусом і підписана гр-кою [PERSON]. Таким, чином вищевказана довіреність, якою [PERSON] уповноважив [PERSON] управляти і розпоряджатися всім своїм майном, була посвідчена у встановленому законодавством порядку. Посилання позивача в обґрунтовання недійсності вищевказаного договору купівлі продажу на те, що [PERSON], уповноважуючи вищевказаною довіреністю [PERSON] на вчинення юридично значущих дій, не мав на меті відчужувати свій будинок, а тим більше, - відчужувати з метою передачі у іпотеку є юридично неспроможними, оскільки мета, з якою [PERSON] уповноважив [PERSON] управляти і розпоряджатися всім своїм майном, не є предметом розгляду в даній справі. Посилання позивача на необхідність застосування в даному випадку положень ст.232 ЦК України для визнання вищевказаного договору купівлі-продажу недійсним є безпідставним. Так, відповідно до ч. 1 ст. 232 ЦК України правочин, який вчинено внаслідок зловмисної домовленості представника однієї сторони з другою стороною, визнається судом недійсним. Відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину недійсним на підставі ст.232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. В даному випадку, позивач не надала належних і допустимих доказів того, що укладення вищевказаного договору купівлі-продажу жилого будинку взагалі суперечило інтересам покійного [PERSON]. Адже, власником будинку за вищевказаним договором купівлі-продажу стала онука покійного [PERSON] [PERSON], яка на той час проживала у вищевказаному будинку разом із своєю матірю [PERSON] та самим [PERSON]. Тобто, власником будинку стала член сімї покійного [PERSON]. Твердження позивача про те, що її батько [PERSON] за життя заперечував своє волевиявлення на продаж будинку спростовується вищевказаним листом начальника УМВС України у Вінницькій області №3/С-259нд від 06.08.2013 року, з якого вбачається, що заява від імені [PERSON] на імя народного депутата України [PERSON] була написана безпосередньо [PERSON]. Таким чином позивач не довела належними і допустимими доказами наявності передбачених законом підстав (ч.1 ст. 215, , ч.ч. 1-3,5,6 ст. 203, ч.1 ст.232 ЦК України), за яких вищевказаний договір купівлі продажу будинку можна було б визнати недійсним. За таких обставин суд вважає позовні вимоги безпідставними.

Outcome: dismissed