Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-26 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 22.04.2015 року вона із відповідачем зареєструвала шлюб. Зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося, одразу після реєстрації шлюбу відповідач заявив про припинення стосунків, без надання будь-яких пояснень. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Протягом тривалого часу сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім`ї з відповідачем. Ухвалою суду від 31.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 15.07.2019 року. 15.07.2019 року року підготовче судове засідання відкладено на 03.09.2019 року у зв`язку з неявкою відповідача, про якого відсутні відомості про вручення йому судової повістки. Ухвалою суду від 03.09.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 27.09.2019 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд шлюб розірвати. З приводу ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності [PERSON] оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 22.04.2015 року у Відділі державої реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, про що 22.04.2015 року зроблено відповідний актовий запис за № 367 (а.с.3). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони сімейні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved