Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] про визнання такою, що втратила право користування жилим приміщенням, виселення та зняття з реєстрації будинку № 84 по вулиці Тернова у місті Маріуполі, який належить їй на праві власності. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилалась на те, що є власником будинку 84 по вулиці Тернова у місті Маріуполі на підставі свідоцтва про право власності на жилий будинок та землю. У 2005 році її син [PERSON] одружився на відповідачці і вони стали проживати в спірному будинку однією сімєю. 13.06.2014 році її син помер, однак відповідачка залишилася проживати в спірному будинку, створюючи своєю поведінкою нестерпні умови для її проживання, як власниці будинку. Зазначала, що ні яких договорів оренди з відповідачкою не укладала, будинок відповідачці не продавала, тому реєстрація відповідачки в спірному будинку обмежує її права як власника. Посилаючись на вимоги ст..ст.321,391 ЦК України, просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку 84 по вулиці Тернова у місті Маріуполі, виселив її з будинку та зняв з реєстрації. У послідуючим позивачка декілька разів змінювала свої позовні вимоги в частині кола осіб та в остаточні редакції просила усунути перешкоди у користуванні та розпорядженні власністю, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням будинку 84 по вулиці Тернова у місті Маріуполі, зняв її з реєстрації за даною адресою та виселити [PERSON] з будинку 84 по вулиці Тернова у місті Маріуполі, без надання іншого жилого приміщення. Позивачка [PERSON], будучи належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи у судове засідання не зявилася, просила розглянути справу за її відсутністю за участю її представників, задовольнивши позовні вимоги. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі довіреності, повністю підтримав позовні вимоги та пояснив, що відповідачка це дружина його покійного брата [PERSON] Г.А. Спірний будинок 84 по вулиці Тернова у місті Маріуполі належить його матері, позивачці по справі. У 2005 році його мати зареєструвала [PERSON] у спірному будинку і вони всі разом, тобто його мати, брат, [PERSON] і її неповнолітня дитина стали проживати у будинку. Після народження дитини [PERSON] та [PERSON], позивач була не проти і її реєстрації у спірному будинку. Після смерті брата, відносини між його матірю та [PERSON] погіршилися і його мати не бажає, щоб остання проживала в спірному будинку. Просив позовні вимоги задовольнити. Представник позивача [PERSON], який діє на підставі договору про надання юридичних послуг, підтримав позовні вимоги [PERSON] та пояснив, що після реєстрації шлюбу між [PERSON] та відповідачем [PERSON], остання зі згоди власника будинку, тобто позивачки [PERSON], стала проживати в ньому. Після смерті [PERSON] відносини між позивачем та відповідачем змінилися, почалися сварки, відповідачка навіть забрала правовстановлюючі документи на жилий будинок і позивачка вимушена була звертатися із заявою в міліцію. Просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Відповідач [PERSON] позовні вимоги не визнала та пояснила, що в спірному будинку постійно проживала з 2000 року разом із чоловіком, який помер та дітьми, позивачка по справі проживала [INFO]. З 2007 року вона зареєстрована в спірному будинку за згодою власника будинку позивачки, яка також була не проти реєстрації її неповнолітньої дитини. Вона спочатку з чоловіком, а зараз сама несе всі розходи за комунальними платежами. Вказувала, що між нею та позивачкою не має неприязних стосунків, і позивачка сама не бажає проживати в спірному будинку. Пояснювала, що її чоловік постійно працював і спірний будинок будувався на їх спільні гроші. Просила в задоволенні позову відмовити. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знаходилася у дружніх стосунках з померлим [PERSON], знала як його першу дружину, так і другу [PERSON] Пояснювала, що проживає по сусідству, тому бачила, як [PERSON] починав будувати будинок ще зі своєю першою дружиною, а приблизно з 2002 року [PERSON] став проживати в спірному будинку з [PERSON], її дитиною, а потім і їх спільної дитиною. Позивачка по справі взагалі не проживала в спірному будинку, іноді проходила доглядала за городом. Їй відомо, що власником спірного будинку є позивачка, і та не заперечувала, щоб у будинку проживала [PERSON] з дітьми, ні яких сварок між позивачкою та відповідачкою вона не бачила. Свідок [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] її донька, з 2000 року вона разом із дитиною стала проживати однією сімєю з [PERSON] в спірному будинку. [PERSON] проживає в спірному будинку і на сегодняшній час, іншого житла вона не має. Їй відомо, що позивачка проживала і проживає по вулиці Азовстальська, а в спірний будинок приходила в гості до сина та невістки. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома із сімєю Шевченко-Дорошенко десять років, часто приходила до них в гості в будинок 84 по вулиці Тернова. Вона тільки один раз бачила позивачку, звідки зробила висновок, що та не проживає в будинку, а проживає в іншому місці. Їй відомо, що будинок будував [PERSON], і їй тільки у судовому засіданні стало відомо, що позивачка є власником будинку. Вона також знає, що [PERSON] зареєстрована в спірному будинку і проживає в ньому до цього часу. Свідок [PERSON] суду пояснив, що знайом з померлим [PERSON] з 1999 року, так як разом працювали, спочатку займалися бізнесом, потім ходили у море. Приблизно з того часу він познайомився з [PERSON] і скільки він її знає, вона постійно разом з [PERSON] та дітьми проживала та проживає у [INFO]. Йому відомо, що [PERSON] зареєстрована у спірному будинку, коли проходила реєстрації ніхто проти не був. Після смерті [PERSON], [PERSON], брат покійного, постійно налаштовує свою маму [PERSON] проти [PERSON] Йому також відомо, що будівництвом спірного будинку займався [PERSON], тому він та його сімя проживали в ньому, а [PERSON] ніколи в ньому не проживала. Вказував, що первісно земельну ділянку на будівництво будинку отримував [PERSON], а потім всі документи переоформив на свою мати, так як вона має пільги. Заслухавши пояснення представників позивача, відповідача, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов не обґрунтованим і таким, що не підлягає задоволенню, з наступних підстав. Як встановлено судом позивач [PERSON] є власником земельної ділянки та будинку 84 по вулиці Тернова в місті Маріуполі, що підтверджується державним актом на землю № 52 від 28 березня 1995 року, виданого на підставі рішення виконкому Маріупольської міської ради народних депутатів за № 60/3 від 15.02.1995 року та зареєстрованого за № 15 (а.с. 9-11) та свідоцтвом про право власності на нерухоме майно будинок 84 по вулиці Тернова у місті Маріуполі (а.с.12-13). Згідно рішення колегії Орджонікідзевської районної адміністрації Маріупольської міської ради від 28.01.2015 року за № 22, вважати житловий будинок літ.А-1 (державний акт про право власності на земельну ділянку від 28.03.1995 року № 52, декларація про готовність обєкту до експлуатації від 17.11.2014 року № ДЦ 142143210197), що належить [PERSON], розташованим за адресою вулиця Тернова, 84 (а.с.14). Факт належності земельної ділянки за адресою місто Маріуполь вулиця Тернова, 84 на праві власності саме [PERSON] підтверджується відповіддю начальника управління Держземагенства у місті Маріуполі Донецької області (а.с.15). Факт належності [PERSON] на праві власності житлового будинку 84 по вулиці Тернова у місті Маріуполі підтверджується технічним паспортом на будинок (а.с.16-23). Згідно свідоцтва про одруження серії 1-НО № 199073, 10 червня 2003 року був укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що свідчить актовий запис № 151 від 10.06.2003 року (а.с.59). Згідно свідоцтва про народження серії 1-НО № 089629, [PERSON] народився 06.07.2006 року, про що свідчить актовий запис № 622 від 04.08.2006 р., батьками якого вказані [PERSON] та [PERSON] (а.с.60). Згідно свідоцтва про смерть серії 1-НО № 799885, [PERSON] помер 24.06.2014 році, про що свідчить актовий запис № 849 від 24.06.2014 року (а.с.26). Згідно із довідкою, наданою головою комітету самоврядування «Дружба» від 23.04.2015 року, у будинку 84 по вулиці Тернова у місті Маріуполі зареєстровані та проживають: [PERSON], [INFO], її неповнолітній син [PERSON], [INFO] та власник будинку [PERSON], позивач по справі (а.с.58). Факт реєстрації відповідачки за зазначеною адресою підтверджується її паспортом ВН 281968, де зазначено місце реєстрації місто Маріуполь вулиця Тернова, 84 (а.с.41-43), а також домовою книгою (а..с.77-80). Згідно зі статтею 64 ЖК України, члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть всі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члені сімї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобовязаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сімї наймача належать дружина наймача, їх діти та батьки. Членами сімї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно разом проживають разом за наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо вищевказані особи перестали бути членами сімї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обовязки, як наймач і члени його сімї. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] не заперечував, що його мати [PERSON], позивачка по справі, добровільно зареєструвала відповідачку [PERSON], а в послідуючим її сина [PERSON] в будинку 84 по вулиці Тернова у м. Маріуполі, однак проживати відповідачка в спірному будинку почала за рік до реєстрації шлюбу із [PERSON], тобто з 2002 року, як член сімї. Таким чином, у судовому засіданні було встановлено, що відповідачка була зареєстрована в спірному будинку позивачкою, як член сімї. У судовому засіданні сторонами не заперечувався той факт, що відповідачка [PERSON] разом із дітьми проживає у спірному будинку приблизно з 2002 року і до цього часу, з будинку нікуди не виїжджала, доглядає за будинком, оплачує комунальні послуги, про що підтвердили у судовому засіданні допитані свідки [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], в частині оплати комунальних послуг дані обставини підтверджуються наданими з боку відповідача квитанціями про сплату комунальних платежів за період з 2011 року по 2015 рік включно. Факт сплати комунальних послуг сімєю Шевченко-Дорошенко не заперечував у судовому засіданні і представник позивача [PERSON], вказуючи, що комунальні послуги оплачував той, хто проживав, а саме сімя Шевченко-Дорошенко, більш того, його мати має пенсії 1300 грн. і не змозі це роботи. Відповідно до ст. 61 ч. 1 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У звязку з цим, визнані позивачем вищенаведені обставини, судом приймаються як доведені. Відповідно до ч.1 ст. 405 ЦК України, члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають паво займати, визначається його власником. Втім, згідно із ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інакше не встановлене домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК України, члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. Пунктом 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 квітня 1985 року № 2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» з наступними змінами, судам рекомендовано при вирішенні спорів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, необхідно зясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сімї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Як було встановлено у судовому засіданні будинок 84 по вулиці Тернова у м. Маріуполі є єдиним постійним місцем проживання відповідачки та її дітей. Посилання позивача у своєї позовної заяві на ті обставини, що відповідач [PERSON] взагалі не була членом її сімї, у них не було спільного бюджету та вона дала згоду лише на тимчасове проживання, спростовуються доказами, які були досліджені у судовому засіданні, а також поясненнями представника позивача [PERSON] та свідків, що в спірному будинку починаючи з 2002 року проживала сімя Шевченко-Дорошенко, позивачка взагалі не проживала в даному будинку, а тільки приходила та доглядала за городом. Дані обставини свідки повязують з тим, що саме померлий [PERSON] і будував спірний будинок на гроші своєї сімї. Отже, як зясовано у судовому засіданні, [PERSON] з 2002 року і по цей час проживає у [INFO] за згодою власника будинку [PERSON] була зареєстрована в ньому, відповідно у суду не має підстав для визнання її такою, що втратила право користування жилим приміщенням у спірному будинку. Що стосується позовних вимог в частині виселення відповідачки без надання іншого приміщення та зняття її з реєстрації, суд вважає, що вони також не підлягають задоволенню, у звязку з тим, що [PERSON] за згодою власника [PERSON], який до цього часу не змінювався, набула право користування жилим приміщенням в будинку 84 по вулиці Тернова у м. Маріуполі. Відповідно до ст..7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється протягом семи днів на підставі, крім іншого, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Під час судового розгляду позивач не навів ніяких обставин, які б свідчили про порушення його прав Державній міграційній службі України, та не надавши цьому доказів, тому, як недоведені та передчасні, суд вважає позовні вимоги [PERSON] про зняття [PERSON] з реєстраційного обліку за адресою будинок 84 по вулиці Тернова у м. Маріуполі та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. У звязку із відмовою позивачу у задоволені позовних вимог у повному обсязі не підлягають стягненню із відповідача на його користь судові витрати.

Outcome: dismissed