Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] із заявою про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та факту смерті фізичної особи на тимчасово окупованій території України в м. Горлівка. В обґрунтування вимог представник заявника зазначає, що 03.07.2017 року в м.Горлівка Донецької області помер [PERSON], який є батьком завника по справі [PERSON]. При отриманні заявником паспрту громадянина України по батькові заявника помилково було зазначено як «Федорович» замість вірного «Феодосійович». Після отримання заявником паспорту, ним на підставі інформації наявної в цьому паспорті, було отримано ряд правовстановлюючих документів на імя [PERSON]. Отже, у звязку із допущеною помилкою при зазначенні по батькові заявника в паспорті громадянина України, склались обставини, що унеможливлюють оформлення спадщини заявником після смерті батька. При цьому заміна паспорта [PERSON] призведе до необхідності встановлення численних фактів щодо належності йому правовстановлюючих документів. Тож, єдиним способом, на думку заявника є встановлення судом факту родинних відносин в судовому порядку. Крім того,\~у звязку\~з тим,\~що батько\~заявника \~-\~[PERSON],\~помер на\~тимчасово окупованій\~території України\~в м.Горлівка,\~на якій\~органи влади\~не здійснюють\~повноваження,\~внаслідок чого\~ним було\~отримано лікарське\~свідоцтво про\~смерть що\~не створює\~правових наслідків, оскільки видане на тимчасово окупованій території України після 01.12.2014 року, заявнику необхідно встановити факт смерті батька у судовому порядку. \~ \~ \~ \~В судове засідання заявник та його представник не прибули, надали до суду заяви з проханням справу розглядати без їх участі, наполягали на задоволенні вимог . \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Бахмутський міський відділ\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану Головного\~територіального управління\~юстиції у\~Донецькій області до суду не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, не заперечував проти задоволення вимог, просив суд ухвалити рішення згідно з діючим законодавством України. \~ \~ \~ \~Представник заінтересованої особи Торецьке обєднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області в судове засідання не зявився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, не заперечував проти задоволення вимог. \~ \~ \~ \~Дослідив матеріали справи суд доходить висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 256 ЦПК України, суд встановлює факт родинних відносин між фізичними особами. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 7\~ Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. \~ \~ \~ \~В судовому\~засіданні встановлено,\~що[PERSON], народився 08 лютого 1964 року в м. Горлівка Донецької області (а.с.4-6). Згідно свідоцтва про народження серії VI-УР № 209510 (а.с.9) прізвище, імя, та по батькові заявника зазначене російською мовою як «Бушко Юрій Феодосиевич». При цьому батьком заявника зазначено російською мовою [PERSON]. Отже, при отриманні заявником паспорту громадянина України помилково було зазначено по батькові «Федорович» замість вірного «Феодосійович». Відповідно до Судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, підготовленої та опублікованою Верховним Судом України вбачається, що факт родинних відносин між фізичними особами (п. 1 ч. 1 ст. 256 ЦПК) встановлюється у судовому порядку, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки для заявника: право на спадщину, право на пенсію у звязку із втратою годувальника, одержання компенсації тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, у тому числі, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом і для яких у звязку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Факт родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] підтверджується також наявними в матеріалах справи правовстановлюючими документами, а саме: витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Горлівське міське бюро технічної інвентаризації»; Свідоцтвом про право спільної часткової власності квартири №1, розташованої в будинку № 1 в м. Горлівка Донецької області № 3182 від 18.12.2008 року. Наявність вказаних вище документів у сукупності дає суду підстави зробити висновок про існування родинних відносин між заявником та [PERSON]. Оскільки з досліджених в судовому засіданні доказів достовірно встановлено, що заявник по справі [PERSON] є сином [PERSON], то суд вважає заяву в частині встановлення факту родинних відносин обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню. Разом з\~цим судом\~також встановлено,\~що [PERSON]\~помер 03\~липня 2017\~року у\~м.Горлівка\~Донецької області,\~Україна,\~про що\~ було\~видано лікарське\~ свідоцтво\~про смерть\~ №\~473\~ від\~ 04\~липня 2017\~року.\~У зв'язку\~з тим,\~що виданий\~документ є\~таким,\~що не\~створює правових\~наслідків, оскільки виданий на тимчасово окупованій території України після 01.12.2014 року, заявнику необхідно встановити факт смерті батька у судовому порядку. З огляду на це суд зазначає таке: За положеннями п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Як встановлено судом, заявник по справі [PERSON], [INFO] є сином [PERSON], [INFO]. Враховуючи, що згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, суд на підставі поданих доказів доходить висновку про доведеність заявником факту смерті [PERSON] 03 липня 2017 року в м. Горлівка Донецької області, Україна. При цьому суд зазначає, що відповідно до Постанови Верховної Ради України від 17 березня 2015 року № 254-VIII «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями», територія м.Горлівка, де помер [PERSON] на даний час є тимчасово окупованою територією. Згідно розпорядження Кабінету Міністрів від 7 листопада 2014 р. № 1085 із змінами та доповненнями м. Горлівку віднесено до населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження через окупацію території незаконними збройними формуваннями, тому всі документи, видані на тимчасово окупованій території України є недійсними та не створюють юридичних наслідків. У звязку із неможливістю виконання повноважень відділами державної реєстрації актів цивільного стану Донецької та Луганської областей в районі проведення антитерористичної операції, їх повноваження здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за межами цих територій. Кожен громадянин України, який переселився з району проведення антитерористичної операції, має право звернутися до будь-якого відділу державної реєстрації актів цивільного стану на його вибір для вирішення питань, що входять до їх компетенції. В той же час, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобовязані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Європейський суд з прав людини у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v.Turkey, 18.12.1996 §45) обмежився коротким посиланням на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, але у справах «Кіпр проти Туреччини» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що «Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобовязання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать» (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», встановлює обовязковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст. 17 цього Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. З огляду на це, суд зазначає. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VІ державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі: 1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою, 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Статтею 18 зазначеного Закону встановлено, що про факт державної реєстрації акта цивільного стану органами державної реєстрації актів цивільного стану видається відповідне свідоцтво. Забезпечення органів державної реєстрації актів цивільного стану бланками свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану. Порядок ведення обліку і зберігання бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та звітності про їх використання встановлюється Міністерством юстиції України. Окрім цього, суд також зазначає, що відповідно до ст. 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях», діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у звязку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях. При цьому, згідно п. 7 Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 року № 1064 у разі державної реєстрації смерті, запис в реєстрі здійснюється шляхом внесення до нього таких відомостей, як зокрема місце смерті померлої особи. Отже, крім встановлення факту смерті, заявнику необхідно встановити місце смерті померлого [PERSON], яким є м. Горлівка Донецької області, Україна. З огляду на викладене, зважаючи на те, що представник заявника просить про встановлення факту, що має юридичне значення та враховуючи, що вказаний факт у позасудовому порядку встановити не можливо, відповідний факт доводиться матеріалами справи, тому суд вважає, що заява в цій частині також підлягає задоволенню. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved