Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-04 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з указаною позовною заявою до Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області (далі відповідач) про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Зазначила, що 18 березня 2010 року померла її мати [PERSON], а 16 червня 2015 року помер її батько [PERSON], які по день смерті проживали і були зареєстровані у [INFO]. Після смерті батьків залишилось спадкове майно, яке складається, зокрема із житлового будинку та земельної ділянки, яку мати не встигла оформити після смерті своєї сестри [PERSON] Спадкоємцем зазначеного майна по закону є позивач, як дочка спадкодавців. Під час підготовки документів для оформлення спадкових прав було виявлено відсутність правовстановлюючого документу на земельну ділянку. На цій підставі нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку, про що винесено постанову, у якій запропоновано звернутися з цього приводу до суду. Позивач просить визнати за собоюправо власності на земельну ділянку кадастровий номер 0525386300020020037 площею 2,0872 га, розташовану на території Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області у порядку спадкування за законом після смерті 18 березня 2010 року матері [PERSON]. У судове засіданні позивач не зявилася, проте від її представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи у відсутності позивача та її представника; позовні вимоги підтримують, з підстав, зазначених у позовній заяві. Представник відповідача Писарівської сільської радиШаргородського району Вінницької області у судове засідання не зявився, проте від сільського голови до суду надійшов лист, у якому він позовні вимоги визнає, справу просить розглянути за відсутності представника сільської ради. Представник третьої особи у судове засідання не зявився, проте від заступника начальника Шаргородського РУЮ з питань державної реєстрації [PERSON] до суду надійшла заява, у якій вона справу просить розглянути у відсутності представника Реєстраційної служби Шаргородського РУЮ. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. На підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом [PERSON] успадкувала після смерті 15 квітня 2008 року своєї сестри [PERSON] земельну ділянку площею 2,0872 га, розташовану на території Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, переданої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавці на підставі Державного акту на право власності Серія ЯГ №478255, кадастровий № 0525386300020020037 (а.с. 12). 18 березня 2010 року [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть [PERSON] 1-АМ № 169446 (а.с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла, зокрема і зазначена вище земельна ділянка. Спадкоємцем зазначеного спадкового майна по закону є позивач, як дочка [PERSON],що підтверджується свідоцтвами про народження ІІ-АВ № 199306 та про укладення шлюбу ІІ-АМ № 442057 (а.с. 6, 7). Інших спадкоємців немає. Бажаючи оформити спадщину після смерті матері, позивач звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини. Проте, у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,0872 гектара, кадастровий № 0525386300020020037, розташовану на території Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області позивачу було відмовлено, про що нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 184/02-31 від 5.02.2016 (а.с. 5). Із постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії вбачається, що підставою для відмови у видачі свідоцтва є відсутність правовстановлюючого документа на зазначену земельну ділянку. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, повязані із набуттям права власності на спадкове майно, які регулюються нормамиЦивільного кодексу України та Земельного кодексу України в редакціях, що діяли на момент виникнення правовідносин (далі ЦК України та ЗК України). Так, згідно зі статтями 1216 та 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Частинами першою та другою статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, а часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (частина перша статті 1221 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом, зокрема, можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини. Частиною першою статті 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно частини другої статті 1269 ЦК України, заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до частини першої статті 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 1 ст. 1258 та статтею 1261 ЦК України встановлено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Отже, із урахуванням зазначених вище вимог ЦК України, суд вважає, що позивач дійсно є спадкоємцем по закону після смерті [PERSON] Проте, оформити у спадщину земельну ділянку площею 2,0872 гектара кадастровий №0525386300020020037, розташовану на території Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, позивач не може, через відсутність правовстановлюючого документа на неї. Разом із тим, відповідно до частини першої статті 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Пунктом «б» частини другої статті 126 ЗК України передбачено, що право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується свідоцтвом про право на спадщину. При набутті права власності на земельну ділянку на підставі документів, визначених частиною другою цієї статті, державний акт на право власності на земельну ділянку, що відчужується, долучається до документа, на підставі якого відбувся перехід права власності на земельну ділянку, в кожному такому випадку відчуження земельної ділянки. На державному акті про право власності на земельну ділянку нотаріус, який посвідчує (видає) документ, та орган, який здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, роблять відмітку про відчуження земельної ділянки із зазначенням документа, на підставі якого відбулося відчуження. Орган, який здійснює реєстрацію прав на нерухоме майно та їх обмежень, робить відмітку про реєстрацію прав на земельну ділянку на підставі документа про її відчуження, складеного та посвідченого в порядку, встановленому законом, протягом 14 календарних днів з дня подання до цього органу зазначеного документа. Забороняється вимагати для здійснення відмітки та державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обмежень документи, не передбачені цією статтею. Згідно із частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобовязана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналізуючи обставини, установлені у цій справі, які ґрунтуються на доказах, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що мати позивача [PERSON] дійсно прийняла у спадщину після смерті сестри [PERSON] земельну ділянку площею 2,0872 га, кадастровий № 0525386300020020037, розташовану на території Писарівської сільської ради Шаргородського району Вінницької області, здійснила необхідні заходи щодо переоформлення права власності на земельну ділянку на своє ім'я, а отже набула права власника зазначеного майна, проте зареєструвати це право не встигла з поважних причин, оскільки померла. У пункті 3.1. інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року вказано, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту у спосіб, передбачений статтею 392 ЦК України. Ураховуючи усе вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити у повному обсязі.

Outcome: approved