Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом до відповідача. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] 07.08.2007 року, був придбаний автомобіль [NUMBER] за 108 тисяч 800 гривень. Автомобіль був придбаний шляхом отримання споживчого кредиту в розмірі 19 тис. 390 долларів СІЛА (97 919 тисяч гривень) в АКІБ «УкрСиббанк» та був застрахований в ПАТ «[PERSON] компанія «Аха Україна» (колишня ЗАТ «СК «Український страховий альянс») по договору ИБ 2007492 від 07.08.2007 р. на суму 108 тис. 800 грн. Договір добровільного страхування наземного транспорту № 2007492/05АК від 07.08.2007 р. Кредитний договір від 07.08.2007 р. № 11194882000. Через два с половиною місяці 24.10.2007 p., з моменту придбання автомобіля, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини іншого учасника ДТП, вищевказаний автомобіль був пошкоджений. Автомобіль був визнаний страховою компанією фізично знищеним. Фактичний розмір страхового відшкодування, отриманий, [PERSON] склав 57 тисяч 20 гривень. Вартість деталей, придатних до використання пошкодженого транспортного засобу відповідно до висновку № 692 від 21.11.2007 року була оцінена в 12 193,14 грн.. На звернення позивачки щодо виплати остаточної суми страхового відшкодування та інформації щодо здійснення розрахунків та результатів висновку спеціаліста страхової компанії стосовно пошкоджень вищевказаного автомобіля, [PERSON] отримала відповідь в листі № 746/15 від 09.02.2010 р. про відмову в наданні даної інформації страховою кампанією, як власника такої інформації. Позивач зазначає, що станом на 01.08.2015 року за договором добровільного страхування не відшкодовано:108 800 грн. (вартість придбаного автомобіля) - 57 020, 36 грн. (сплачене страхове відшкодування) - 12 193,14 грн. (вартість деталей, придатних до використання)= 39 586 грн.. Тому [PERSON] просить стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 118\~272 грн. (39\~586 грн. суму несплаченого страхового відшкодування, 69\~779,15 грн. індекс інфляції за 7,5 років, 8\~906,85 грн. 3% річних за 7,5 років). Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився надіслав заперечення на позовну заяву. Вважаючи позовні вимоги необґрунтованими, просив відмовити в задоволенні позову. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Так, судом встановлено, що між [PERSON] (Казадаєвою) та ЗАТ «СК «Український [PERSON]» (правонаступник ПрАТ «СК «АХА Страхування») було укладено договір страхування наземного транспорту серії № 2007492/05АК від 07 серпня 2007 року (а.с. 6). Відповідно до умов договору об'єктом страхування є майнові інтереси страхувальника, пов'язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом Chevrolet\~Aveo, державний номерний знак [NUMBER], який був придбаний [PERSON] 07 серпня 2007 року в кредит за 108800 грн. (а.с.6). 26 жовтня 2007 року [PERSON] звернулася\~\~до ЗАТ «СК «Український [PERSON]»\~\~з заявою про пошкодження належного їй транспортного засобу Chevrolet\~Aveo, державний номерний знак [NUMBER], внаслідок дорожньо-транспортної пригоди яка сталася 24 жовтня 2007 року на вул. О. Теліги в м. Києві (а.с. 127). Відповідно до\~ст.979 ЦК України\~за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно\~з п.3 ч.1\~ст.988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Стаття 16 Закону України «Про страхування» (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних правовідносин) встановлює, що договір страхування -\~це письмова угода між страхувальником істраховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~ст.9 Закону України «Про страхування»\~розмір страхової суми визначаються договором страхування або чинним законодавством під час укладення договору страхування чи зміни договору страхування. Згідно з ч.1\~ст.25\~Закону України «Про страхування»\~здійснення страхових виплат і страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника, або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до п.7.3.1\~умов договору страхування при визначенні розміру збитків враховуються: - страхова сума (в разі, якщо страхова сума більша, ніж дійсна вартість ТЗ, визначена експертним шляхом, то до розрахунку приймається дійсна вартість ТЗ) для ТЗ у випадку його повного знищення (фактична конструктивна загибель) чи незаконного заволодіння; - фактична дійсна вартість ТЗ на час укладання договору та/або на часнастання страхового випадку з врахування зносу (а.с. 125). Пунктом 7 умов договору страхування передбачено визначення збитків; порядок та умови виплати страхового відшкодування, зокрема, п.7.3. умов страхування визначено, що за рішенням страховика розрахунок страхового відшкодування проводиться на підставі автотоварознавчого дослідження (експертизи), яку замовляє страховик та/або попередньої калькуляції чи рахунку з СТО, яка погоджена зі страховиком (а.с. 125). З метою визначення розміру збитків заподіяних власнику автомобіля, пошкодженого в результаті зазначеного випадку АТ «СК «АХА Страхування» було замовлено проведення автотоварознавчого дослідження у ПП «АТТИКА ПЛЮС». Відповідно до звіту №2183А від 09 листопада 2007 року проведеного в ПП «АТТИКА ПЛЮС» оцінювачем [PERSON] вартість відновлювального ремонту склала 62303,99 грн., що є знищенням - фактичною, конструктивною загибеллю транспортного засобу, відповідно до п.7.12 умов страхування до договору, оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує 80% дійсної ринкової вартості транспортного засобу. Також у звіті №2183А від 09 листопада 2007 року визначено дійсну вартість транспортного засобу в сумі 70176 грн. (а.с. 129-164) Відповідно до п.15 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» якщо пошкоджений транспортний засіб не може бути відновлено або вартість його відновлювального ремонту з урахуванням зношеності та втрати товарної вартості перевищує його ринкову вартість на момент пошкодження, розмір шкоди визначається за ринковою вартістю транспортного засобу на момент пошкодження. Порядок відшкодування шкоди, пов'язаної з фізичним знищеннм транспортного засобу, регламентовано\~статтею 30 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», який згідно зі ст.8 ЦК України\~(аналогія закону) може застосовуватися не лише страховиком, а й іншими особами, які здійснюють діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, та відповідають за завдану шкоду. Тобто транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим, а власник транспортного засобу згоден із визнанням транспортного засобу знищеним. Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин,\~що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, (опитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів,\~речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ст.58 ЦПК України). Згідно зі ст.64 ЦПК України\~письмовими доказами є\~будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст.ст.\~10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексом.\~\~ Суд вважає, що звіт №2183А від 09 листопада 2007 року, є належним та допустимим доказом щодо визначення ринкової вартості застрахованого транспортного засобу на момент дорожньо-транспортної пригоди, оскільки позивачем згідно з вимогами ст.ст.10,\~60 ЦПК України\~не доведено протилежне. Доводи [PERSON] щодо недовиплати їй суми страхового відшкодування суд вважає не доведеними, оскільки відсутні підтвердження, що на час дорожньо-транспортної пригоди ринкова вартість її автомобіля становила саме 108800 грн.. Згідно зі ст.985 ЦК України страхувальник має право укласти із страховиком договір на користь третьої особи, якій страховик зобовязаний здійснити страхову виплату у разі настання страхового випадку. Зазначене положення міститься і в ст.3 Закону України «Про страхування». Під час укладення договору страхувальником було визначено в п.4 договору вигодонабувачем за договором - АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступник - ПАТ «УкрСиббанк»). Для отримання страхового відшкодування, страхувальник (вигодонабувач) повинен надати у разі наявності вигодонабувача - лист вигодонабувача щодо направлення страхового відшкодування (п. 6.1 умов страхування); страховик зобов'язаний при настанні страхового випадку виплатити страхове відшкодування страхувальнику (вигодонабувачу) у порядку та на умовах, передбачених договором (п. 4.3.4\~умов страхування);у випадку повної конструктивної загибелі або втрати ТЗ, при наявності невиконаних зобов'язано\~\~страхувальника перед вигодонабувачем, страхове відшкодування виплачується в першу чергу вигодонабувачу, в розмірі цих зобов'язань (п.7.16 умов страхування) (а.с. 125). За страховою подією, яка сталася 24 жовтня 2007 року із застрахованим транспортним засобом, страховиком (АТ «СК «АХА Страхування») у відповідності до укладеного договору страхування суму страхового відшкодування в розмірі 57020,36 грн. на підставі страхового акту № 12451/05/11 від 26 грудня 2007 року було виплачено на реквізити вказані у листі вигодонабувача ПАТ «УкрСиббанк» (а.с. 167). Як вбачається з матеріалів справи, АТ «СК «АХА Страхування» листом №746/15 від 09 лютого 2010 року повідомило страхувальника про порядок розрахунку та розмір страхового відшкодування (а.с. 168). Як вбачається із матеріалів справи, позивач на момент укладання договору був ознайомлений із своїми правами і обовязками, порядком, строком його виконання тощо, про що свідчить підпис позивача на Договорі. Згідно із статтею 21 Закону України «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов'язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав'язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Оскільки в судовому засіданні не встановлено порушень, які були б допущені сторонами, які відповідно до положень Закону України «Про захист прав споживачів» могли б бути підставою для стягнення коштів, заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed