Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги мотивовані тим, що 14 жовтня 2013 року між ПАТ «ВТБ [PERSON]» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № R52111472562В у відповідності до якого відповідач отримав кредит в сумі 195 750, 00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 14.10.2020 року із врахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,49% річних (п. 3.3.1. Кредитного договору). Надання кредитних коштів відповідачу підтверджується меморіальним ордером № 22203 від 14.10.2013 р. В якості забезпечення виконання зобов'язань з приводу повернення кредитних коштів (п. 3.8. Кредитного договору) відповідачем було укладено договір застави, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - SKODA, модель - Окtаvіа, тип - легковий хетчбек, 2013 р.в., колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі Y6UАС2NЕ3ЕВ007306, ТМВАС2NЕ3ЕD007306, що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 355285, виданого Центром ДАІ 1401 12.10.2013 р., та відповідно [PERSON] застави транспортного засобу № R52111472562В-Z1 від 14.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON]., зареєстрованого в реєстрі за № 5275. Згідно п. 5.2.4. Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником своїх зобов'язань за цим [PERSON] має право без отримання додаткової письмової згоди Позичальника за власним вибором здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобов'язань Позичальника за цим [PERSON], у тому числі звернути стягнення на заставне майно за Договорами забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування з майна Позичальника, та/або звернутися до поручителів/майнових поручителів/гарантів та/або звернутися до колекторського агентства, відповідні вимог чинного законодавства України та умов [PERSON] забезпечення. ПАТ «ВТБ [PERSON]» зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед відповідачем виконав в повному обсязі, а саме надав кредитні кошти. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра га Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого Позивач набув право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зп. У порушення норм закону та умов зазначеного договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв'язку з чим має заборгованість в розмірі 205342,75 грн., яка складається з: 177803,62 грн. заборгованість за кредитом, 27539,13 грн. заборгованість за відсотками. Крім того відповідно до ст.625 ЦК інфляційне збільшення заборгованості та три проценти річних від суми заборгованості станом на 15.09.2017р. становить 63374,69 грн. Оскільки відповідач свої зобовязання за договором кредиту належним чином не виконує, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № R52111472562В від 14.10.2013р. звернути стягнення на предмет застави, а саме: автомобіль марки - SKODA, модель - Окtаvіа, тип - легковий хетчбек, 2013 р.в., колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі Y6UАС2NЕ3ЕВ007306, ТМВАС2NЕ3ЕD007306, що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 355285, виданого Центром ДАІ 1401 12.10.2013 р., шляхом визнання за Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» право власності на вказаний автомобіль, з правом вчинення подальших дій пов'язаних з переоформленням автотранспортних засобів в Регіональному сервісному центрі МВС в м. Києві Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія, наділивши правом зняття з обліку транспортний засіб автомобіль марки - SKODA, модель - Окtаvіа, тип - легковий хетчбек, 2013 р.в., колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі Y6UАС2NЕ3ЕВ007306, ТМВАС2NЕ3ЕD007306, що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 355285, виданого Центром ДАІ 1401 12.10.2013 р., та поставленням на облік, а також стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача [PERSON] (довіреність №732 від 20.09.2017р.) у судове засідання не зявилася, на електронну пошту суду надіслала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, проти розгляду справи в заочному порядку не заперечувала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про день, час і місце розгляду справи неодноразово був повідомлений належним чином. Заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, причини неявки суду не повідомив. 15 грудня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, згідно якого Цивільно процесуальний кодекс України викладено у новій редакції. Відповідно до п.п. 9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України, справи в судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. За таких підстав, суд розглядає вказану справу за правилами, що діють на час її розгляду, за відсутності позивача і відповідача, в заочному порядку відповідно до вимог ст.ст. 280,\~281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, надані докази у їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику (кредит) частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець (кредитодавець) має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Судом встановлено, що 14 жовтня 2013 року між ПАТ «ВТБ [PERSON]» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № R52111472562В, у відповідності до якого відповідач отримав кредит в сумі 195 750, 00 гривень зі строком повернення кредитних коштів до 14.10.2020 року із врахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 16,49% річних (п. 3.3.1. Кредитного договору). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором (п. 3.8. Кредитного договору) між ПАТ «ВТБ [PERSON]» та [PERSON] було укладено договір застави, згідно якого надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки - SKODA, модель - Окtаvіа, тип - легковий хетчбек, 2013 р.в., колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі Y6UАС2NЕ3ЕВ007306, ТМВАС2NЕ3ЕD007306, що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 355285, виданого Центром ДАІ 1401 12.10.2013 р., та відповідно [PERSON] застави транспортного засобу № R52111472562В-Z1 від 14.10.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу [PERSON]., зареєстрованого в реєстрі за № 5275 (а.с.13-14). Згідно п. 5.2.4. Кредитного договору, у випадку порушення Позичальником своїх зобов'язань за цим [PERSON] має право без отримання додаткової письмової згоди Позичальника за власним вибором здійснити будь-які дії, направлені на виконання зобов'язань Позичальника за цим [PERSON], у тому числі звернути стягнення на заставне майно за Договорами забезпечення у будь-який спосіб та/або одержати відшкодування з майна Позичальника, та/або звернутися до поручителів/майнових поручителів/гарантів та/або звернутися до колекторського агентства, відповідні вимог чинного законодавства України та умов [PERSON] забезпечення. ПАТ «ВТБ [PERSON]» зобов'язання за вказаним вище кредитним договором перед Відповідачем виконав в повному обсязі, а саме, надав кредитні кошти у розмірі 195750,00 грн. Надання кредитних коштів відповідачу підтверджується меморіальним ордером № 22203 від 14.10.2013 р. (а.с.12). Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено за договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 517 ЦК України первісний кредитор у зобов'язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Довіра га Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги грошових зобов'язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого Позивач набув право Нового кредитора до Відповідача за Кредитним договором. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ [PERSON]» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено Договір відступлення прав вимоги за договорами застави №220615зп. Отже, з дня укладення договору про відступлення прав вимоги за кредитним договором, тобто з 22 червня 2015 року, до нового кредитора - ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» перейшли всі права вимоги (замість первісного кредитора - ПАТ «ВТБ [PERSON]» до позичальника [PERSON]А.). Таким чином, внаслідок укладення вказаного договору відбулася заміна кредитора, а саме, ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло статусу нового кредитора/стягувача за договором № R52111472562В від 14 жовтня 2013 року. Відповідно до [PERSON] про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) первісним кредитором здійснено зміну Заставодержателя з ПАТ «ВТБ [PERSON]» на ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», на підставі чого позивач набув права заставодержателя відносно автотранспортних засобів, а саме автомобіля марки - SKODA, модель - Окtаvіа, тип - легковий хетчбек, 2013 р.в., колір - сірий, реєстраційний номер [NUMBER], номер шасі Y6UАС2NЕ3ЕВ007306, ТМВАС2NЕ3ЕD007306, що належить відповідачу на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САТ 355285, виданого Центром ДАІ 1401 12.10.2013 р. (а.с.40-42). У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, а саме, не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. За розрахунком позивача, у зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач має заборгованість 268717,44 грн., з яких: 177803,62 грн. заборгованість за кредитом, 27539,13 грн. заборгованість по відсотках, а також, з урахуванням індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 15.09.2017р. становить 63374,69 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштам встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст.589 ЦК України). Частинами 1-2 ст.590 ЦК України передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобовязання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно зі ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Реалізація заставленого майна, на яке звернено стягнення, провадиться державним виконавцем на підставі виконавчого листа суду або наказу господарського суду, або виконавчого напису нотаріусів у встановленому порядку, якщо інше не передбачено цим законом чи договором. Стаття 23 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачає, що відповідно до забезпечувального обтяження обтяжувач має право в разі порушення боржником забезпеченого обтяженням зобов'язання або договору, на підставі якого виникло забезпечувальне обтяження, одержати задоволення своєї вимоги за рахунок предмета обтяження в черговості згідно із встановленим пріоритетом. За ст.24 цього Закону звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження здійснюється на підставі рішення суду виконавчого напису нотаріуса в порядку, встановленому законом, або в позасудовому порядку згідно із цим Законом. Використання позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження не позбавляє права боржника, обтяжувача або третіх осіб звернутися до суду. Згідно зі ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про\~ звернення\~ стягнення\~ на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті обтяжувачу з вартості предмета забезпечувального обтяження;\~ опис\~ рухомого\~ майна,\~\~ за\~\~ рахунок\~\~ якого\~\~ підлягають задоволенню вимоги обтяжувача;\~ заходи\~\~\~\~ щодо\~\~\~\~ забезпечення\~\~\~ збереження\~\~\~ предмета\~ забезпечувального обтяження або\~ передачі\~ його\~ в\~ управління\~ на\~ період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб\~ реалізації\~ предмета\~ забезпечувального\~ обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням\~ однієї\~ з процедур, передбачених статтею 26 цього Закону; пріоритет\~ та\~ розмір вимог інших обтяжувачів,\~ на користь яких\~\~ встановлено\~\~ зареєстроване\~\~ обтяження,\~\~ які\~\~ підлягають задоволенню з вартості предмета забезпечувального обтяження; початкова\~ ціна\~ предмета\~ забезпечувального обтяження для його\~ подальшої\~ реалізації\~ на\~\~ публічних\~\~ торгах\~\~ у\~\~ порядку виконавчого провадження. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. В силу ст. 141 ЦПК України, понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у вигляді судового збору у сумі 4030,76 грн. підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved