Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-27 00:00:00

У вересні 2013 року позивачка звернулася з позовом до Державного закладу «Дніпропетровська медична академія Міністерства охорони здоров'я України» про розірвання трудового договору. З урахуванням викладеного, просила суд зобов'язати відповідача розірвати трудовий договір з відповідачкою. Позивачка 28 січня 2015 року у судове засідання не з'явилася, про час і місце його проведення повідомлялася належним чином, причину неявки суду не повідомила. Представник відповідача позовні вимоги не визнав, суду надав заперечення проти позову, просив у їх задоволенні відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 01.09.2010р. перебувала у трудових відносинах з ДЗ «ДМА» за строковим трудовим договором (термін дії по 31.08.2014р.) на посаді доцента кафедри фтизіатрії. 16.08.2013 року позивачка подала до канцелярії ДЗ «ДМА» заяву про звільнення з роботи за власною ініціативою, зазначивши такі причини: переїзд на нове місце проживання; ДЗ «ДМА МОЗ України» не виконує трудовий договір, укладений з працівником. Датою звільнення позивачка вказала 27.08.2013 року, підставами для звільнення ч.ч.1, 3 ст. 38 КЗпП України. Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 36 КЗпП України підставами для розірвання трудового договору з ініціативи працівника є ті, що зазначені в ст.ст. 38, 39 КЗпП України. Відповідно до ст. 39 КЗпП України строковий трудовий договір підлягає розірванню достроково на вимогу працівника в разі його хвороби або інвалідності, які перешкоджають виконанню роботи за договором, порушення власником або уповноваженим ним органом законодавством про працю, колективного або трудового договору та у випадках, передбачених ч. 1ст. 38 КЗпП України. Спори про дострокове розірвання трудового договору вирішуються в загальному порядку, встановленому для розгляду трудових спорів. Згідно з ч. 1 ст. 38 КЗпП України у випадках переїзду працівника на нове місце проживання до іншого населеного пункту. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України у випадку переїзду працівника на нове місце проживання роботодавець має розірвати трудовий договір у термін, про який просить робітник. 22.08.2013 року ДЗ «ДМА» було відправлено позивачці [PERSON] листа, в якому зазначалося, що її буде звільнено з роботи 30.08.2013р., тобто через два тижні після подання заяви, що відповідає положенням ч. 1 ст. 38 КЗпП України. 30.08.2013 року позивачка [PERSON] не з'явилася до відділу кадрів ДЗ «ДМА» за трудовою книжкою. У зв'язку з чим, наказ про звільнення позивачки за власною ініціативою було скасовано на підставі ч. 2 ст. 38 КЗпП України. До ректора ДЗ «ДМА» 05.09.2013р. звернувся завідувач кафедри фтизіатрії, який повідомив про те, що з 27.08.2013р. [PERSON] не з'являлася на роботі, причини неявки невідомі. 06.09.2013 року позивачці було надіслано листа від ДЗ «ДМА», в якому її просили до 16.09.2013р., надати пояснення про причину її відсутності на робочому місці. Зазначений лист позивачці вручено не було, оскільки за місцем проживання її не виявилось. 02.10.2013 року від завідувача кафедри фтизіатрії на ім?я ректора ДЗ «ДМА» надійшов рапорт, в якому зазначалося, що доцент кафедри [PERSON] з 27.08.2013р. по 02.10.2013р. до роботи на кафедрі не приступила та на протязі всіх робочих днів була відсутня. Про причини відсутності не повідомляла, на телефонні дзінки не відповідала. До рапорту було додано акт № 6 від 02.10.2013р. про відсутність на роботі [PERSON], підписаний чотирма співробітниками кафедри. Згідно з п.4 ч. 1 ст.40 КЗпП України у випадках прогулу працівника без поважних причин трудовий договір (строковий чи безстроковий) може бути розірваний до закінчення строку його дії з ініціативи власника або уповноваженого ним органу. В зв?язку з цим 08.10.2013р. ректор ДЗ «ДМА» звернувся з поданням до голови профспілкового комітету співробітників ДЗ «ДМА», в якому просив дати згоду на звільнення за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України працівник як такого, що відсутній на роботі з 27.08.2013р. по 08.10.2013р. 15.10.2013 року відбулося засідання профспілкового комітету співробітників ДЗ «ДМА», на якому 14 членів профспілкового комітету з 14 присутніх проголосували за надання згоди на звільнення [PERSON] за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. На підставі чого, наказом ректора ДЗ «ДМА» від 17.10.2013 року № 811-о [PERSON] було звільнено з роботи з 27.08.2013р. на підставі п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України. Начальником кадрів ДЗ «ДМА» було направлено 17.10.2013р. та 07.11.2013р. листи з повідомленням про необхідність з?явитися у відділ кадрів для отримання трудової книжки у зв'язку з звільненням, а також з витягом з наказу про звільнення. З урахуванням викладеного, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed