Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що 04.04.2009 р. між ним та відповідачем був укладений та зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Дніпровського РУЮ в м. Києві, про що було зроблено актовий запис № 476. Протягом останніх декількох років стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, тривалий час вони живуть окремим життям та різними інтересами. Спільне господарство не ведуть. Вони фактично припинили подружні стосунки та проживають окремо, шлюб існує формально. Примирення між ними неможливе, подальше їх спільне життя, як подружжя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. У шлюбі у них народилася донька [PERSON], [INFO] р. Спору щодо утримання дитини та спору щодо поділу майна на даний час між ними не має. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 11.10.2018 р. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. В підготовче судове засіданні сторони не прибули, хоча про день час та місце проведення підготовчого судового засідання були повідомлені належним чином. Позивач подав до суду заяву в якій справу просить розглядати без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також подала до суду заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Просила справу розглянути без її участі. Враховуючи, що відповідач визнала позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв'язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, не ведуть спільне господарство та не підтримують шлюбно-сімейних відносин. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved