Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-17 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON]) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON]) про зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої позовні вимоги мотивував тим, що [INFO] померла його рідна сестра [PERSON], після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли майнові права на майно, яке належало їй на праві власності квартира [ADDRESS], житловий будинок [ADDRESS], права на земельні ділянки, які розташовані на території Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER]. У грудні 2014 року він звернувся до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини. 13 січня 2015 року отримав лист, яким державний нотаріус повідомив, що до нотаріальної контори була подана заява про прийняття спадщини від спадкоємця, який замінює спадкоємця першої черги спадкування, а тому позивач не має права на спадкування майна після померлої [INFO] [PERSON] Листом від 24 лютого 2016 позивач отримав відмову нотаріуса від вчинення нотаріальної дії, що і стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Вважає, що оскільки він протягом десяти років проживав з померлою, сестра тяжко хворіла, за свої кошти він придбавав ліки та інші засоби необхідні для покрашення стану здоров'я рідної сестри. Позивач наголошує на тому, що він повністю утримував будинок, прибирав його, готував їжу та оплачував витрати на комунальні послуги, оскільки пенсії спадкодавця не вистачало на покриття всіх необхідних витрат. Такий догляд позивач здійснював до її смерті, а також повністю поніс витрати на її поховання. Відповідач на момент хвороби та смерті бабусі була неповнолітньою та ще навчалася в школі, самостійного доходу не мала, здійснювати догляд також не могла. На підставі ст.ст. 1261, 1262 ЦК України просив визнати за ним, спадкоємцем другої черги за законом, право на спадкування майна померлої [PERSON] право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги за законом [PERSON] Визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок [ADDRESS], земельні ділянки, які розташовані на території Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER]. [PERSON] звернулась до суду з зустрічним позовом до [PERSON], територіальної громади міста Києва в особі Київської міської ради, територіальної громади села Витачів в особі Витачівській сільської ради, треті особи: Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у м. Києві, Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції, Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської області про визнання права власності на майно в порядку спадкування, посилаючись на те, що [INFO] померла рідна бабуся, [PERSON] В лютому 2016 року позивач звернулась до Двадцять першої Київської державної нотаріальної контори з проханням видати на її ім'я свідоцтва про право на спадщину за законом після її померлої бабусі [PERSON] 01 березня 2016 року державним нотаріусом було видано постанову про відмову [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у спадкоємця відсутні право установчі документи на нерухоме майно. Просила на підставі ст. 1296 ЦК України визнати за нею право приватної власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом після померлої, [PERSON], квартиру [ADDRESS], житловий будинок [ADDRESS], земельні ділянки, які розташовані на території Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER]. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги первісного позову підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити, проти зустрічного позову - заперечували та просили відмовити у його задоволенні. У судовому засіданні представник відповідача проти первісного позову заперечував та просив у його задоволені відмовити, зустрічний позов - задовольнити. У судове засідання відповідачі територіальна громада міста Києва в особі Київської міської ради та територіальна громада села Витачів в особі Витачівській сільської ради не з'явились, повідомлений у встановленому законом порядку, причини не явки суду не відомі. У судове засіданні треті особи Управління державної реєстрації Головного управління юстиції у м. Києві, Реєстраційна служба Обухівського міськрайонного управління юстиції, Управління Держгеокадастру в Обухівському районі Київської не з'явились, повідомлені у встановленому законом порядку, причини не явки суду не відомі. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Вислухавши учасників процесу, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві складено відповідний актовий запис № 1096 та видано свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 21 листопада 2014 року (а.с. 3). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої ввійшли майнові права на майно, яке належало їй на праві власності, а саме: квартира [ADDRESS] (а.с. 10), житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 8), земельні ділянки, які розташовані на території Витачівської сільської ради Обухівського району Київської області, кадастрові номери [NUMBER] та [NUMBER] (а.с. 7, 9). До нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини звернулись сторони, [PERSON], брат покійної та [PERSON], онука покійної. З матеріалів справи вбачається, що позивачу [PERSON], державним нотаріусом було відмовлено у оформлені свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с. 5). Відповідачу [PERSON] було надано державним нотаріусом лист № 607/02-31 від 01.03.2016 р. про відмову у видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, оскільки у спадкоємця відсутні правовстановлюючі документі на нерухоме майно (а.с. 68). Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦПК України, одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Згідно ст. 1266 ЦК України внуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхній матері, якби вона була живою на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1268 ЦК України неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину. На момент смерті бабусі [PERSON] була неповнолітньою особою, а отже вважається, такою, що прийняла спадщину після смерті своєї бабусі. Так, під час розгляду справи свідок, [PERSON], повідомив суду, що позивач його сусід, сестра [PERSON] проживала деякий час з [PERSON], похоронами [PERSON] займався саме, [PERSON]. Свідок, [PERSON], повідомив суду, що [PERSON] його друг, саме він побудував будинок у селі, останні роки [PERSON] проживала в селі з братом, похоронами [PERSON] займався позивач, онуки на похоронах не бачив. Свідок, [PERSON], повідомила суду, що [PERSON], є її онука, [PERSON] доглядала за бабусею останні два роки. Свідок, [PERSON], повідомила суду, що вона орендувала квартиру у [PERSON] бабусі, бачилась з [PERSON] кожен місяць коли приносила їй кошти за квартиру. Свідок, [PERSON], повідомив суду, що [PERSON] є його донька. З покійною [PERSON] він майже не спілкувався після смерті своєї дружини, [PERSON] спілкувалася і опікувалася бабусею, він надавав кошти доньці на лікування бабусі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Під час розгляду справи доводи позивача [PERSON] щодо зміни черговості не знайшли свого підтвердження. При цьому враховуючи встановлені під час судового розгляду обстави суд вважає необхідним захистити право відповідача [PERSON] на належне її майно способом встановленим законом, в даному випадку шляхом визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом. Суд, з'ясувавши всі обставині справи, вислухавши учасників які приймають участь у справі, дослідивши письмові докази вважає за необхідним у задоволені первісного позову відмовити за недоведеністю, зустрічний позов - задовольнити у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved