Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з даним позовом, пред`явленим до [PERSON] , з регресними вимогами про стягнення суми регламентної виплати, з підстав того, що 21 листопада 2016 року з вини відповідача сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «KIA Magentis», державний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , власником якого є [PERSON] , та автомобіля «ВАЗ 211120», державний номер [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] , обставини чого встановлені постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2017 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. 02 березня 2017 року позивач на підставі заяви потерпілої особи, Звіту №МТСБУ/37610 про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «KIA Magentis», державний номер [NUMBER] , від 07.12.2016, здійснив виплату страхового відшкодування власнику автомобіля «KIA Magentis», державний номер [NUMBER] , [PERSON] в розмірі 50461,86 грн. та поніс витрати на збір документів, зібраними залученим врегулювачем ПрАТ СК «ПЗУ Україна», та проведення огляду пошкодженого у ДТП автомобіля потерпілого в сумі 819 грн. Таким чином, до позивача, відповідно до діючого законодавства, після здійснення регламентної виплати, перейшло право вимоги до винної особи відповідача, оскільки цивільно-правова відповідальність відповідача застрахована не була, у розмірі фактичних затрат, пов`язаних із відшкодуванням збитків страхувальнику за вищезазначену дорожньо-транспортну пригоду, а тому позивач просив стягнути з відповідача на свою користь суму виплаченого страхового відшкодування в розмірі 50461,86 грн., витрати, понесені на визначення розміру шкоди, завданої КТЗ, огляду транспортного засобу та збору документів в розмірі 819 грн., а також судові витрати по справі в розмірі 2102,00 грн. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями дану справу розподілено 04 березня 2020 року судді Колесніченко О.В. З відкриттям спрощеного позовного провадження за ухвалою суду від 25 березня 2020 року, після надходження 20 березня 2020 року відповіді з Відділу адресно-довідкової роботи УПР ГРФО ГУ ДМС України в Дніпропетровській області на запит суду від 05 березня 2020 року, з метою забезпечення правильного, своєчасного і безперешкодного розгляду цієї справи по суті на засадах диспозитивності проведена її письмова підготовка без виникнення процесуальних ускладнень та без потреби у витребуванні доказів чи у сприянні в поданні доказів іншим чином. Відповідач свій відзив не подавав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви; про жодні причини неможливості подання доказів письмово суду не повідомляв, хоч судом неодноразово направлялися рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням копії позовної заяви з додатками згідно ст. 190, ч.6 ст. 187 ЦПК України за останнім відомим суду підтвердженим зареєстрованим місцем її постійного проживання (перебування). Відповідно до ч. ч. 5, 8 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Суд, дослідивши зібрані докази, дійшов висновку про вирішення справи в межах заявлених вимог за наявними в ній матеріалами з задоволенням позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Згідно до ст. ст.\~12,\~81 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~\~ У відповідності до\~ст.76 цього Кодексу\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що 21 листопада 2016 року о 13 год. 15 хв. [PERSON] , керуючи транспортним засобом [NUMBER] [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] на перехресті вул. Героїв Сталінграду та вул.Гавриленко в м. Дніпрі, при виїзді з другорядної дороги, виїхав на перехрестя і не надав дорогу транспортному засобу, який наближався до нього по головній дорозі, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «KIA Magentis», д.н.з. [NUMBER] , який від удару змістився праворуч та скоїв наїзд на бордюр, чим порушив п.16.11 Правил дорожнього руху. Дані обставини\~встановлені та\~підтверджуються постановою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 19 січня 2017 року, що набрала законної сили 31 липня 2017 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу розмірі 340,00 грн. (а.с.7). Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вказана постанова суду від 19 січня 2017 року має преюдиційне значення при розгляді цієї цивільної справи. Власником пошкодженого у ДТП автомобіля «KIA Magentis», д.н.з. [NUMBER] , є [PERSON] . Вказаний транспортний засіб був забезпечений та цивільно-правова відповідальність власника [PERSON] була застрахована у ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» у відповідності до Полісу №АІ/8906450 строком його дії з 19 грудня 2015 року до 18 грудня 2016 року, тобто чинним на момент ДТП, натомість цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , який керував транспортним засобом ВАЗ [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , під час вчинення ДТП застрахована не була. Статтею 6 Закону України\~«Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України\~«Про обов`язкове страхування\~\~ цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п.39.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відповідно до п. «а» ч. 41.1 ст.41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до п. 34.2 ст. 34 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» для визначення матеріального збитку, завданого автомобілю «KIA Magentis», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок ДТП, позивач у визначений законом строк надав відповідне доручення № [NUMBER] ПрАТ СК «ПЗУ Україна» для врегулювання випадку та виконання робіт. Згідно Звіту про оцінку транспортного засобу легкового автомобіля «KIA Magentis», д.н.з. [NUMBER] від 07 грудня 2016 року, складеному на замовлення ПрАТ СК «ПЗУ Україна», де організацією проведення експертного автотоварознавчого дослідження колісного транспортного засобу займалась Асистуюча компанія ТОВ «СОС Сервіс Україна», оцінювачем автотранспортних засобів ФОП [PERSON] ( діяв на підставі кваліфікаційного свідоцтва ФДМУ про реєстрацію в державному реєстрі оцінювачів №6703 від 25 липня 2008 року), вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки «KIA Magentis», д.н.з. [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 50\~461,86 грн. (а.с.18-24). Відповідно до ст. 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» проведення оцінки майна є обов`язковим у випадку визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Така оцінка проводиться в порядку, передбаченому «Методикою товарознавчою експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів», затвердженою наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24.11.2003 №142/5/2092. Тому, для вирішення питання щодо розміру фактично заподіяної позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди матеріальної шкоди, суд приймає до уваги зазначений висновок, проведений у відповідності до чинного законодавства. Судом встановлено, що потерпілий [PERSON] , як власник транспортного засобу, що потрапив у ДТП, відповідно до вимог ст. ст. 33, 35 зазначеного вище Закону 22 листопада 2016 року повідомив про ДТП та подав заяву на виплату страхового відшкодування та звернувся за страховою виплатою (а.с. 8, 10). Наказами Моторного (транспортного) страхового бюро України № 1728 від 01 березня 2017 року «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON] » визначено до сплати 50\~461,86 грн. в межах ліміту (а.с. 34). Згідно платіжного доручення № 1728ра від 02 березня 2017 року позивач здійснив виплату страхового відшкодування [PERSON] на загальну суму 50\~461,86 грн. (а.с. 35). Письмова досудова вимога позивача від 08 червня 2018 року за вих. №28/06 щодо вирішення справи в добровільному порядку відповідачем залишена без реагування (а.с.37). Частиною першою статті 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно з підпунктом 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 Закону\~М(Т)СБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Таким чином, до позивача, як до страховика, що виплатив страхове відшкодування в межах регламентної виплати в розмірі 50\~461,86 грн.,\~перейшло право\~вимоги,\~яке [PERSON] \~на підставі\~ст.ст.1187,\~1188\~ЦК України,\~мав до\~відповідача,\~а відтак\~позовні вимоги\~в цій\~частині є\~обґрунтованими та\~такими,\~що підлягають\~задоволенню. Крім того, відповідно до п. 41.4 ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» М(Т)СБУ за рахунок коштів відповідного централізованого страхового резервного фонду здійснює оплату послуг осіб, залучених для встановлення причин, обставин подій, за якими може бути проведена регламентна виплата, та розміру заподіяної внаслідок них шкоди, а також банківських витрат М(Т)СБУ при здійсненні регламентних виплат. На підставі акту виконаних робіт відповідно до листа МТСБУ №3/1-05/37610/вих/1 від 25 листопада 2016 року по справі МТСБУ №37610, що є додатком до Договору №2016/1 від 25 листопада 2016 року з ПрАТ «ПЗУ Україна», позивачем виплачено ПрАТ «ПЗУ Україна» за організацію встановлення факту настання та розслідування обставин події, надання консультаційної та інформаційної допомоги заявнику, визначення розміру шкоди, заподіяної в результаті ДТП, збору документів, необхідних для прийняття замовником рішення щодо здійснення регламентної виплати 819,00 грн. згідно платіжного доручення №37610рв від 14 березня 2017 року (а.с. 39). Такі витрати можна віднести до ліквідаційних витрат, які\~є витратами, пов`язаними з урегулюванням збитків і є необхідними для здійснення відшкодування. Враховуючи принцип цивільного права «повного відшкодування завданої шкоди» (збитків - ч. 2\~ст. 22 ЦК), понесені позивачем витрати на оплату послуг з організацію встановлення факту настання та розслідування обставин події, надання консультаційної та інформаційної допомоги заявнику, визначення розміру шкоди, заподіяної в результаті ДТП, збору документів, необхідних для прийняття замовником рішення щодо здійснення регламентної виплати у сумі 819,00 грн. підлягають стягненню з відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню також і вказані понесені витрати на суму 819,00 грн. З урахуванням результату розгляду справи та відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2102,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved