Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-21 00:00:00

у вересні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати дійсним договір купівлі-продажу автомобіля від 11.12.2009 року, укладений у простій письмовій формі між [PERSON] та [PERSON] ; визнати за [PERSON] право власності на автомобіль марки «VolkswagenPassatB5», 2005 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] ; звільнити з-під арешту автомобіль марки «VolkswagenPassat B5», 2005 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , накладений Голосіївським РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 11.12.2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено у простій письмовій формі договір купівлі-продажу транспортного засобу марки «VolkswagenPassat B5», 2005 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , за ціною 17 000 доларів США. [PERSON] на ім?я [PERSON] видано довіреність на право розпорядження вказаним транспортним засобом, а також передано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу. У вересні 2018 року, маючи намір продати автомобіль, позивач дізнався про існування обтяження належного [PERSON] рухомого майна, в тому числі і арешту транспортного засобумарки «VolkswagenPassat B5», 2005 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2018 року справу передано до Голосіївського районного суду м. Києва для розгляду за підсудністю. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 05.02.2019 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.09.2019 року закрито підготовче провадження. 17.06.2020 року справу в порядку автоматизованого розподілу справ передано в провадження судді Шевченко Т.М. Відповідно до довідки про причини повернення поштового відправлення, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви разом з копіями доданих до неї документів, які направлялись за адресою місця проживання відповідача, зареєстрованою у встановленому законом порядку, повернулись до суду узв?язку із відсутністю адресата за вказаною адресою. Відповідно до ст.ст. 174, 178 ЦПК України, відповідач не скористався своїм правом та не направив суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. За даних обставин, суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч.8 ст. 178 ЦПК України. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Матеріали цивільної справи містять копію договору купівлі-продажу від 11.12.2009 року, укладеного у простій письмовій формі, за умовами якого [PERSON] продав [PERSON] транспортний засіб марки «VolkswagenPassat B5», 2005 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Крім того, матеріли справи містять копію довіреності, виданої 11.12.2009 року [PERSON] на ім?я [PERSON] , [PERSON] , на розпорядження з правом продажу та експлуатації транспортним засобом марки «VolkswagenPassat B5», 2005 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , посвідчену приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Баландіним В.В. за реєстровим номером. Вказана довіреність видана строком на п?ять років та дійсна до 11 грудня 2014 року. Суд зазначає, що матеріали цивільної справи не містять копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу марки «VolkswagenPassat B5», 2005 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . З інформації, що міститься у Витязі з Державного реєстру обтяжень рухомого майна № 51368400 від 01.02.2017 року вбачається, що у вказаному реєстрі відсутня інформація щодо будь-якого обтяження транспортного засобу марки «VolkswagenPassat B5», 2005 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Доказів, які б свідчили про накладення арешту на вказаний транспортний засіб Голосіївським РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві, матеріали цивільної справи не містять. За правилами статті 392 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) позов про визнання права власності може бути пред`явлено, по-перше, якщо особа є власником майна, але її право оспорюється або не визнається іншою особою; по-друге, якщо особа втратила документ, який засвідчує його право власності. Позивачем у позові про визнання права власності є власник - особа, яка має право власності на майно (тобто вже стала його власником, а не намагається ним стати через пред`явлення позову). З огляду на те, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному статтею 392 ЦК України. За змістом положень ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, оскільки вважає, що набув права власності на транспортний засіб, на який було накладено арешт. Відповідно до частини першої статті 328, частини четвертої статті 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Згідно зі статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» (у редакції, що була чинною на час виникнення спірних правовідносин) державна реєстрація транспортного засобу полягає у здійсненні комплексу заходів, пов`язаних із перевіркою документів, які є підставою для здійснення реєстрації, звіркою і, за необхідності, дослідженням ідентифікаційних номерів складових частин та оглядом транспортного засобу, оформленням і видачею реєстраційних документів та номерних знаків. Державний облік зареєстрованих транспортних засобів включає в себе процес реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про зареєстровані транспортні засоби та їх власників. Реєстрація транспортних засобів здійснюється відповідними підрозділами Міністерства внутрішніх справ України, а порядок установлюється Кабінетом Міністрів України. Порядком державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року, № 1388 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено обов`язок власників транспортних засобів та осіб, що експлуатують такі засоби на законних підставах, або їх представників, зареєструвати (перереєструвати) транспортні засоби протягом 10 діб після придбання, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Таким чином, суд надходить до висновку про те, що спірний автомобіль у власність позивача [PERSON] не переходив, оскільки така передача не була оформлена у встановленому законом порядку, відтак в розумінні положень ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» відсутні підстави для зняття з нього арешту. Суд зазначає, що сам по собі договір купівлі-продажу від 11 грудня 2009 року, вчинений у простій письмовій формі, без реального зняття з реєстрації, перереєстрації спірного транспортного засобу у зазначеному вище встановленому законом порядку, не породжує правових наслідків у вигляді переходу права власності від продавця [PERSON] до покупця [PERSON] . Крім того, суд окремо звертає увагу на ту обставину, що матеріали цивільної справи не містять належних і допустимих доказів, які б свідчили про наявність арешту, накладеного Голосіївським РВ ДВС міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві на транспортний засіб марки «VolkswagenPassat B5», 2005 року випуску, номер шасі (кузова) [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За правилами ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, з урахуванням викладеного вище, суд надходить до висновку про відсутність передбачених законом підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] .

Outcome: dismissed