Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-22 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 02 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № KIXRRX05980107. За умовами договору [PERSON] отримав кредит на умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) у розмірі 2993 грн. 66 коп. строком на 6 місяців з 02.04.2008 року по 02.10.2008 року для придбання товару, а також у розмірі 114 грн. 86 коп. на оплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 479 грн. 80 коп. Згідно умов договору сторони дійшли згоди, що погашення заборгованості здійснюється в період з 15 по 20 число кожного місяця у сумі 590 грн. 14 коп. Внаслідок невиконання позичальником обовязків за кредитним договором станом на 19 березня 2015 року виникла заборгованість по договору у розмірі 47902 грн. 70 коп., з яких: 2993 грн. 66 коп. заборгованість за кредитом; 124 грн. 72 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 366 грн. 70 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 41660 грн. 35 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2257 грн. 27 коп. - штраф (процентна складова). 15 серпня 2014 року у забезпечення виконання зобовязань [PERSON] за кредитним договором № KIXRRX05980107 від 02.04.2008 року між банком та [PERSON] було укладено договір поруки, що обмежується сумою 1000 грн., у звязку з чим останні виступають солідарними відповідачами за предявленим позовом. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути на свою користь з відповідача [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 46902 грн. 70 коп., та з обох відповідачів солідарно заборгованість за кредитним договором у розмірі 1000 грн. та судові витрати. Заочним рішенням Арбузинського районного суду від 02 червня 2015 року позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості задоволено. Ухвалою Арбузинського районного суду від 31 липня 2017 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено та заочне рішення Арбузинського районного суду від 02 червня 2017 року скасовано. В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності та підтримання позовних вимог у повному обсязі. Від відповідача [PERSON]В, до судового засідання надійшло письмове заперечення, згідно якого позовні вимоги він не визнає та просить суд застосувати строк позовної давності. Разом з цим від відповідача надійшла заява про слухання справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, незважаючи на те, що про час і місце судового засідання повідомлялася належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 02 квітня 2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № KIXRRX05980107 (а.с. 7). За умовами договору [PERSON] отримав кредит на умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») (Стандарт) у розмірі 2993 грн. 66 коп. строком на 6 місяців з 02.04.2008 року по 02.10.2008 року для придбання товару, а також у розмірі 114 грн. 86 коп. на оплату страхового платежу, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, щомісячної винагороди за надання фінансового інструменту в розмірі 479 грн. 80 коп. Згідно умов договору сторони дійшли згоди , що погашення заборгованості здійснюється в період з 15 по 20 число кожного місяця у сумі 590 грн. 14 коп. Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу статті 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. В разі порушення зобовязання наступають наслідки, визначені ст. 611 ЦК України та умовами договору. Зокрема, кредитор має право вимагати відшкодування збитків та сплати пені або штрафу відповідно до умов договору. Згідно з ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 15 серпня 2014 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір поруки № 02/ДЗ (а.с. 8). Відповідно до положень п. 1 зазначеного договору, поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником [PERSON] всіх своїх обовязків за кредитним договором; положення п. 2 договору зазначають, що розмір відповідальності поручителя перед кредитором обмежуються сумою 1000 грн.; п. 4 договору вказує на те, що у випадку невиконання боржником обовязків за кредитним договором, він та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Згідно ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Оскільки відповідачем [PERSON]В, умови кредитного договору виконувались неналежним чином, виникла заборгованість, яка станом на 19 березня 2015 року складає 47902 грн. 70 коп., з яких: 2993 грн. 66 коп. заборгованість за кредитом; 124 грн. 72 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом, 366 грн. 70 коп. заборгованість по комісії за користування кредитом, 41660 грн. 35 коп. пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2257 грн. 27 коп. - штраф (процентна складова). Відповідачем [PERSON] надана заява про застосування до заявлених вимог строку позовної давності. Так, згідно з ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За змістом частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Тобто, позовна давність застосовується лише за наявності порушеного права особи. Відповідно до частини першої статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, в силу частини третьої статті 264 ЦК України після переривання перебіг позовної давності починається заново. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою повязано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобовязаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно з ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно умов кредитного договору строк його дії закінчився 02 жовтня 2008 року, відомостей про додаткові угоди до кредитного договору № KIXRRX05980107, які б змінювали строк та умови кредитного договору позивачем суду не надано. У відповідності до відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» № 2098 отриманої Арбузинським районним судом 21 серпня 2017 року зазначається, що останнє погашення заборгованості за договором № KIXRRX05980107 здійснено 09.01.2009 року на суму 500 грн. та зараховано на погашення пені (а.с. 78). Дані відомості також підтверджуються випискою ПАТ КБ «ПриватБанк» з 01.01.2008 року по 18.08.2017 року по кредитному договору [PERSON] (а.с. 80-96). Крім того, згідно зазначеної виписки вбачається, що 30.08.2013 року на підставі протоколу КК (6886937) було здійснено списання кредиту та вихідний залишок (актив) за даною випискою становить 0.00 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що звернувшись до суду в березні 2015 року, позивач пропустив трирічний строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки кредитний договір був укладений у 2008 році на строк до 02 жовтня 2008 року, та останній платіж за кредитним договором було здійснено 09 січня 2009 року. Така правова позиція узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними в постановах по справі № 6-990цс15 від 27 січня 2016 року, по справі за № 6-1457цс16 від 09 листопада 2016 року, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України, є обовязковими для застосування. Відповідно до ч. 5 ст. 267 ЦК України, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Проте, позивач не робив заяв та клопотань щодо поважності причин пропущення позовної давності, а також не встановлені такі поважні причини й при розгляді справи. У звязку з відсутністю підстав для стягнення заборгованості з основного відповідача [PERSON], суд не вбачає підстав і для стягнення її з поручителя [PERSON], на підставі чого приходить до висновку про відмову у задоволенні позову. Оскільки в задоволенні основних вимог відмовлено, то відповідно до ст.. 88 ЦПК України судові витрати стягненню не підлягають.

Outcome: dismissed