Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-17 00:00:00

У вересні 2018 року Кременецька районна державна адміністрація звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] посилаючись на те, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків, не приймає участі у вихованні дітей, не дає коштів на їх утримання. В даний час малолітніх [PERSON], [PERSON] та [PERSON] тимчасово влаштовано у центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації, [PERSON] у Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини. Представник Кременецької районної державної адміністрації [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав з підстав, наведених у позовній заяві. Представник третьої особи [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов позивача підтримали та пояснили, що відповідач не приймає участі у вихованні своїх дітей. Відповідач [PERSON] відзиву на позов не подала, в судове засідання повторно не з'явилася, про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про поважність причин неявки не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Оскільки відповідач [PERSON] не з'явилася в судове засідання без поважних причин, хоча належним чином повідомлялася про день слухання справи в суді, не подала відзиву, у відповідності до ст.281 ЦПК України, суд ухвалив винести заочне рішення по справі. Суд, вислухавши вступне слово представника позивача [PERSON], представника третьої особи [PERSON], дослідивши письмові докази у справі, встановивши фактичні обставини та зміст спірних правовідносин приходить до наступних висновків. З висновку Кременецької районної державної адміністрації Тернопільської області від 08 серпня 2018 року № 03-1106/02-16 вбачається, що комісія вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON], [INFO] по відношенню до малолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] є доцільним. Позбавлення батьківських прав [PERSON], [INFO] щодо вищезгаданих дітей є не доцільним (а.с.5-8). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO]. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.11). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO]. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.12). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO]. Його батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.13). З свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народилася [INFO]. Її батьками є [PERSON] та [PERSON] (а.с.14). З рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 05 травня 2017 року вбачається, що малолітніх дітей, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] відібрано від батьків [PERSON] та [PERSON], без позбавлення батьківських прав та передано органу опіки та піклування Кременецької районної державної адміністрації для подальшого їх влаштування (а.с.15-18). З розпорядження Кременецької районної державної адміністрації №177-од від 12 травня 2017 року вбачається, що надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування, малолітнім, а саме: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с.19). З розпорядження Кременецької районної державної адміністрації №209-од від 30 травня 2017 року вбачається, що встановлено опіку над дітьми, позбавленими батьківського піклування, [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], призначивши їхнім опікуном [PERSON] (а.с.20). З розпорядження Кременецької районної державної адміністрації №241-од від 20 червня 2018 року вбачається, що звільнено [PERSON] від здійснення обов'язків опікуна над дітьми, позбавленими батьківського піклування [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Службі у справах дітей районної державної адміністрації тимчасово влаштувати дітей, позбавлених батьківського піклування, а саме: [PERSON], [PERSON], [PERSON] у центр соціально-психологічної реабілітації дітей служби у справах дітей Тернопільської обласної державної адміністрації. [PERSON] у комунальну установу Тернопільської обласної ради «Тернопільський обласний спеціалізований будинок дитини» (а.с.21-22). Згідно інформації Кременецької загальноосвітньої школи-інтернату І-ІІІ ступенів від 15 травня 2018 року №01-23/130, [PERSON] жодного разу не відвідувала дітей [PERSON] та [PERSON] під час їхнього навчання у навчальному закладі. Батько, [PERSON] неодноразово відвідував дітей у закладі, цікавився станом їхнього навчання, розвитку та потребами (а.с.23). Згідно інформації Кременецького районного центру соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді від 25 травня 2018 року №148, [PERSON] за період відібрання дітей не виявляла турботи щодо них, не цікавилася їхнім життям, здоров'ям та навчанням. У [PERSON] низький виховний потенціал. Вона ігнорувала поради фахівців, ніяким чином не намагалася змінити ситуацію, що спричинила відібрання дітей. Наміру повернути дітей не має. [PERSON] намагався виправитися та усунути причини виникнення складної життєвої ситуації, яка призвела до відібрання дітей, постійно прислухався до порад фахівців. Діти прагнуть до спілкування із батьком, однак у нього низький виховний потенціал. Тому, Кременцький районний центр соціальних служб для сім'ї, дітей та молоді вважає за недоцільне повернення дітей жодному з батьків (а.с.24). Згідно пояснень [PERSON] від 14 травня 2018 року, відібраних працівником служби у справах дітей районної державної адміністрації, вона на даний час не має можливості та наміру повертати дітей, займатися їх вихованням, розвитком. Не заперечує проти позбавлення її батьківських прав, оскільки не має постійного місця проживання та немає можливості утримувати дітей (а.с.25). Згідно пояснень малолітніх [PERSON] та [PERSON] від 25 травня 2018 року, відібраних працівником служби у справах дітей районної державної адміністрації, мати протягом року не відвідувала їх за місцем навчання у Кременецькій загальноосвітній школі-інтернат І-ІІІ ступенів. Батько постійно відвідував дітей у школі і вони бажають проживати з ним (а.с.26-27). Згідно рішення виконавчого комітету Почаївської міської ради від 12 червня 2018 року №99, службі у справах дітей районної державної адміністрації рекомендовано порушити питання позбавлення батьківських прав [PERSON] та не позбавляти батьківських прав [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.28). Як вбачається з акту обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] від 26 травня 2018 року, проведеного Почаївською міською радою, умови проживання задовільні. В будинку зроблено внутрішній ремонт, у достатній кількості є посуд, постільна білизна, засоби гігієни. [PERSON] обробляється город, ведеться домашнє господарство (а.с.30). Відповідно до ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» - виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ст.155 Сімейного кодексу України, батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини, відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства, ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного кодексу України передбачено, зокрема, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Відповідно до ст.165 Сімейного Кодексу України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], свідомо самоусунулася від виконання своїх батьківських обов'язків в повній мірі щодо малолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, не турбується про харчування, медичний догляд, лікування, не спілкується з дітьми в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу; не створює умов для отримання ними здібностей, що підтверджено зазначеними вище матеріалами справи. Суд, даючи оцінку встановленим обставинам та зібраним у справі доказам в їх сукупності, враховуючи висновок Кременецької державної адміністрації Тернопільської області про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], приходить до висновку, що позов слід задовольнити. Крім того, згідно ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дитини. Частина 3 ст. 166 Сімейного кодексу України передбачає, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я і матеріальне становище сторін, те, що відповідач є здоровою, працездатною людиною, виходить з розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, рівності обов'язку батьків щодо утримання дитини, а тому приходить до висновку про необхідність присудження аліментів на утримання дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 24 вересня 2018 року до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України з відповідача підлягають стягненню витрати судового збору у розмірі 1409,60 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved