Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-24 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання договору купівлі продажу нерухомого майна дійсним, посилаючись на те, що 16.11.1995 року він [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON], яка діяла зі згоди своєї матері [PERSON], відповідно Витягу з рішення виконкому Корабельної районної ради народних депутатів від 14.11.1995 року № 150, з другої сторони, уклали договір № 3037 купівлі продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений 16.11.1995 р. на Південній Товарній Біржі, зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 3037, а 12.12.1995 року право власності за [PERSON] було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації». Дана угода була виконана сторонами повністю. На теперішній час позивачу стало відомо, що вищезазначений договір купівлі продажу нерухомого майна необхідно в судовому порядку визнати дійсним. Сторони при укладені договору купівлі продажу керувалися ч. 2 ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», відповідно до якої, угоди, які зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, тому позивач вважав, що договір укладено згідно вимог чинного на той час законодавства. На підставі вищевикладеного позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявився, надав заяву з проханням слухати справу у його відсутність, позов підтримує на підставах, викладених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не зявилися, судом про дату і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Враховуючи те, що від відповідачів заперечення та заява про розгляд справи у їх відсутність не надходила, то суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відповідності до положень ст. 280-282 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів. Представник третьої особи: Південна Товарна Біржа, також не з'явився у судове засідання, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, будь яких заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.223 ЦПК України), крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані суду письмові докази по справі, знаходить позов таким, що підлягає задоволенню виходячи із такого. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно до ст.ст. 47, 227 ЦК УССР (в редакції ЦК 1963р.), які діяли на момент виникнення правовідносин між сторонами, коли одна із сторін повністю виконала угоду, що вимагає нотаріального посвідчення, а інша сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд має право на вимогу сторони, що виконала угоду, визнати її дійсною. Судом встановлено, що 16 листопада 1995 року [PERSON], з однієї сторони, та [PERSON] і [PERSON], яка діяла зі згоди своєї матері [PERSON], відповідно Витягу з рішення виконкому Корабельної районної ради народних депутатів від 14.11.1995 року № 150, з другої сторони, уклали договір № 3037 купівлі продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS]. Вказаний договір купівлі продажу був посвідчений 16.11.1995 р. на Південній Товарній Біржі, зареєстрований в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю № 3037, а 12.12.1995 року право власності за [PERSON] було зареєстровано в КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації». На теперішній час у позивача виникла необхідність провести відчуження вказаної квартири, однак через невідповідність даного договору вимогам закону, позивач позбавлений можливості провести відчуження належної йому нерухомості. На підставі викладеного, суд вважає за можливе, відповідно до норм ч.2 ст.47 ЦК УССР задовольнити позовні вимоги.

Outcome: approved