Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання батьківства. Перевіривши позовну заяву й додані до неї матеріали, приходжу до висновку про те, що вона підлягає залишенню без руху, виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч. 4, 5, 10 ч. 3 ст. 175 ЦПК України позовна заява повинна містити: - зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; - виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; - підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Крім того, зі змісту позову [PERSON] вбачається, що він має намір встановити факт походження дитини, яка народилася в США. Відповідно до ст. 65 Закону України «Про міжнародне приватне право» встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження. Указаним вимогам закону позов [PERSON] не відповідає, оскільки в прохальній частині позовної заяви ним не зазначається спосіб захисту права, який він просить застосувати, виклад обставин, якими він обґрунтовує необхідність застосування обраного ним способу захисту права цивільного, не вказує точної дати та місця народження дитини, її повного ім'я, не зазначає доказів на підтвердження кожної із наведених обставин, а також закон який підлягає застосуванню до спірних правовідносин (особистий закон дитини на момент її народження). Також [PERSON] не подано підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав. Крім того, порушене ним у прохальній частині позову клопотання про надання судового доручення не може бути процесуально розглянуто на стадії вирішення питання про прийняття позову, оскільки за змістом ч. 1 ст. 498 ЦПК України суд України може звернутися з відповідним судовим дорученням до іноземного суду або іншого компетентного органу іноземної держави (далі - іноземний суд) у порядку, встановленому цим Кодексом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України лише в процесі розгляду справи. Окрім цього, за приписами ч. ч. 2, 4, 5 ст. 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо для вирішення спору має значення лише частина документа, подається засвідчений витяг з нього. Копії документів вважаються засвідченими належним чином, якщо їх засвідчено в порядку, встановленому чинним законодавством. Учасник справи, який подає письмові докази в копіях (електронних копіях), повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу письмового доказу. Учасник справи підтверджує відповідність копії письмового доказу оригіналу, який знаходиться у нього, своїм підписом із зазначенням дати такого засвідчення. Всупереч вищевказаним законодавчим нормам надані позивачем копії письмових доказів не засвідчені належним чином (відповідність кожної копії письмового доказу оригіналу має бути окремо підтверджена підписом із зазначенням дати такого засвідчення), позивачем не зазначено про наявність у неї або іншої особи оригіналів поданих нею письмових доказів. Крім того, у прохальній частині позивачем порушується клопотання про звільнення його від сплати судового збору з посиланням на те, що він є малозабезпеченим пенсіонером. Згідно із ч.ч. 1, 3 ст. 136 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк у порядку, передбаченому законом, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі. З підстав, зазначених у частині першій цієї статті, суд у порядку, передбаченому законом, може зменшити розмір належних до сплати судових витрат, пов'язаних з розглядом справи, або звільнити від їх сплати. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину з інвалідністю; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім'ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров'ю. Оскільки належних доказів на підтвердження скрутного матеріального стану [PERSON] не надає, а сам по собі факт призначення йому субсидії на ЖКП не свідчить про те, що він відноситься до категорії малозабезпечених осіб, то порушене ним клопотання про звільнення від сплати судового збору задоволенню не підлягає. Відтак, позивачеві слід надати докази сплати судового збору за подання до суду позовної заяви, яка подана фізичною особою, у розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір». Окрім цього, відповідно до ст. 497 ЦПК України підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається цим Кодексом, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. За загальним правилом позови до фізичної особи пред'являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом (ч. 1 ст. 27 ЦПК України). Відповідно до змісту ч. 1 ст. 28 ЦПК України позови про визнання батьківства відповідача можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача. Проте, у позові [PERSON] не обґрунтував звернення з цим позовом саме до Оболонського районному суду міста Києва. Відповідно до ч. 1 ст. 185 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 175 і 177 цього Кодексу, протягом п'яти днів з дня надходження до суду позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. На виконання зазначеної ухвали позивач повинен подати до суду позовну заяву в новій редакції відповідно до вимог ст. 185 ЦПК України, з урахуванням вимог про усунення недоліків, викладених в цій ухвалі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed