Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про звернення стягнення на предмет іпотеки. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18.12.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу безвідсоткову позику в сумі 75000,00 грн., що є еквівалентом 2730,00 доларів США, на строк до 20 січня 2018 р. Факт передачі позивачем коштів у повному розмірі підтверджується власноручною розпискою відповідача від 18.12.2017 року. На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором позики, 18 грудня 2017 р. між позивачем та відповідачем також було укладено договір іпотеки, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, реєстровий № 1948. За цим договором відповідач (іпотекодавець), з метою забезпечення належного виконання своїх зобов'язань за договором позики від 18,12.2017 р., передав позивачу в іпотеку нерухоме майно - машиномісце за адресою: [ADDRESS] (п. 1.1 договору іпотеки). Відповідно до п.п. 1.5, 1.6 договору іпотеки від 18.12.2017 р. сторони визначили за взаємною згодою вартість предмета іпотеки у 155656,00 грн. Оціночна вартість предмету іпотеки відповідно до звіту про оцінку майна, що видана ПП «Черкаський центр надання послуг» складає 155656,00 грн. В п. 2.4 договору позики від 18.12.2017 р. сторони домовились, що повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквіваленту суми 2730,00 дол. США за середнім курсом продаж комерційних банків міста Черкаси (за вибором позикодавця) на день передачі грошей. В передбачений договором строк, а саме до 20 січня 2018 р., відповідач позику не повернув, що стало підставою для звернення позивача до суду за судовим захистом. Заборгованість відповідача перед позивачем, яка утворилась внаслідок невиконання взятих на себе зобов'язань згідно договору позики, складає: 73164,00 грн. - сума основного боргу,1896,24 грн. - штраф за несвоєчасне повернення коштів згідно п. 4.3 договору позики, 213,09 грн. - нарахування 3% річних за період з 21.01.2018 року по 02.03.2018 року, разом 75273,33 грн. Відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання за договором позики та не повернуто позивачу отримані в позику грошові кошти у строки встановлені договором. В зв'язку з цим, у позивача виникло право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Тому позивач, з урахуванням заяви про виправлення помилки, просив суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 18.12.2017 р., що станом на 02.03.2018 року складає 75273,33 грн., з яких 73164,00 грн. - основного боргу; 1896,24 грн. - штрафу за несвоєчасне повернення позики; 213,09 грн. - нарахування 3% річних за період з 21.01.2018 по 02.03.2018 р., звернути стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 18.12.2017 р., реєстровий № 1947, а саме: машиномісце за адресою: [ADDRESS], загальною площею 15,8 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: 39764599, виданого 26.06.2015 р., видавник: Державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дворак Руслан Володимирович, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною 155656,00 грн. та стягнути судові витрати. Ухвалою судді Малинникова О.Ф. від 26.03.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду на 27.08.2018 року. У відповідності до розпорядження Шевченківського районного суду м. Києва від 24.09.2018 року, здійснено перерозподіл даної справи на підставі доповідної помічника судді Малинникова О.Ф. від 21.09.2018 року, відповідно до якої суддя Малинников О.Ф. перебуває на довготривалій відпустці, з метою усунення порушень строків, здійснено повторний автоматизований розподіл справи. Ухвалою суду від 25.09.2018 року було призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених позовній заяві, та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що 18.12.2017 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, за умовами якого позивач надав відповідачу безвідсоткову позику в сумі 75000,00 грн., що є еквівалентом 2730,00 доларів США, на строк до 20 січня 2018 р. (а.с. 12). Факт передачі позивачем коштів у повному розмірі підтверджується власноручною розпискою відповідача від 18.12.2017 року (а.с. 13). На забезпечення виконання зобов'язань позичальника за договором позики, 18 грудня 2017 р. між позивачем та відповідачем також було укладено договір іпотеки, посвідчений [PERSON], приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу, реєстровий № 1948. За цим договором відповідач (іпотекодавець), з метою забезпечення належного виконання своїх зобов'язань за договором позики від 18,12.2017 р., передав позивачу в іпотеку нерухоме майно - машиномісце за адресою: [ADDRESS] (п. 1.1 договору іпотеки) (а.с. 16-21). Відповідно до п.п. 1.5, 1.6 договору іпотеки від 18.12.2017 р. сторони визначили за взаємною згодою вартість предмета іпотеки у 155656,00 грн. Оціночна вартість предмету іпотеки відповідно до звіту про оцінку майна, що видана ПП «Черкаський центр надання послуг» складає 155656,00 грн. В п. 2.4 договору позики від 18.12.2017 р. сторони домовились, що повна сума позики, що підлягає поверненню, на день остаточного розрахунку має відповідати еквіваленту суми 2730,00 дол. США за середнім курсом продаж комерційних банків міста Черкаси (за вибором позикодавця) на день передачі грошей. В передбачений договором строк, а саме до 20 січня 2018 р., відповідач позику не повернув, що стало підставою для звернення позивача до суду за судовим захистом. Заборгованість відповідача перед позивачем, яка утворилась внаслідок невиконання взятих на себе зобов'язань згідно договору позики, складає: 73164,00 грн. - сума основного боргу,1896,24 грн. - штраф за несвоєчасне повернення коштів згідно п. 4.3 договору позики, 213,09 грн. - нарахування 3% річних за період з 21.01.2018 року по 02.03.2018 року, разом 75273,33 грн. Судом встановлено, що відповідачем не виконано взяті на себе зобов'язання за договором позики та не повернуто позивачу отримані в позику грошові кошти у строки встановлені договором. В зв'язку з цим, у позивача виникло право задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Згідно п. 3.1 Договору іпотеки, у відповідності до даного договору іпотекодержатель має право у випадку невиконання іпотекодавцем своїх зобов'язань за договором позики отримати задоволення за рахунок майна, переданого в іпотеку. Як встановлено судом, позивач виконав свої зобов'язання за договором позики належним чином, а відповідач порушила виконання зобов'язань. Договором іпотеки, а саме, п. 4.3, передбачено, що у випадку невиконання іпотекодавцем зобов'язань за цим або невиконання позичальником зобов'язань за Договором позики звернути стягнення на Предмет іпотеки, реалізувати його відповідно до цього пункту Договору. П. 4.3.2 договору іпотеки передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду. Пунктом 5.3 договору іпотеки визначено, що реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться у встановленому чиним законодавством України порядку. Відповідно до ст. 16 ЦК України, однією з форм судового захисту цивільних прав та інтересів є примусове виконання обов'язку в натурі. Так, відповідно до положень ст.575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Законом України «Про іпотеку» визначено, що іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Ст.3 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. У разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Якщо пріоритет окремого права чи вимоги на передане в іпотеку нерухоме майно виникає відповідно до закону, таке право чи вимога має пріоритет над вимогою іпотекодержателя лише у разі його/її виникнення та реєстрації до моменту державної реєстрації іпотеки. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання (ст. 7 Закону України «Про іпотеку»). Ч. 1 ст. 33 та ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Умовами укладеного між сторонами Договору іпотеки від 18.12.2017 року обумовлено право позивача звернення стягнення на предмет іпотеки (Розділ 4 договору). Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання (ст. 37 Закону України «Про іпотеку»). У відповідності до Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при вирішенні спору про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має дати оцінку співмірності суми заборгованості за кредитом та вартості іпотечного майна, якщо допущене боржником або іпотекодавцем, якщо він є відмінним від боржника, порушення основного зобов'язання чи іпотечного договору не завдає збитків іпотекодержателю і не змінює обсяг його прав. Оскільки вказане положення закону є оціночним, то суд має належним чином його мотивувати, співставити обставини зі змістом цього поняття, визначитись, чи не суперечить його застосування загальному змісту та призначенню права, яким урегульовано конкретні відносини (зокрема, про право на першочергове задоволення вимог за рахунок предмета застави), та врахувати загальні засади цивільного законодавства - справедливість, добросовісність та розумність (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК). За приписом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладанні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов'язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. (ст. 81 ЦПК України). Отже, в силу вимог ст.ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що відповідач зобов'язання за Договором позики від 18.12.2017 року не виконав, а за договором іпотеки від 18.12.2017 року та за вимогами законодавства передбачено право позивача на звернення стягнення на предмет іпотеки в разі ігнорування вимоги позивача про погашення заборгованості, суд дійшов висновку про звернення стягнення на предмет іпотеки згідно договору іпотеки від 18.12.2017 р., реєстровий № 1947, а саме: машиномісце за адресою: [ADDRESS], загальною площею 15,8 кв.м., що належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер: 39764599, виданого 26.06.2015 р., видавник: Державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Дворак Руслан Володимирович, шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України «Про виконавче провадження» з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку» за початковою ціною 155656,00 грн. в рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед [PERSON] за договором позики від 18.12.2017 р., що станом на 02.03.2018 року складає 75273,33 грн, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 752,74 грн.

Outcome: approved