Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-01 00:00:00

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулося до Іллічівського міського суду Одеської області з позовною заявою до [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом передачі та набуття у власність, стверджуючи, що 01.04.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк»» та [PERSON] був укладений кредитний договір №11325003000. За умовами вказаного договору, банк надав [PERSON] споживчий кредит в сумі 77000,00 доларів США зі сплатою 12,80 відсотків річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 01.04.2029 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором Іпотекодавець [PERSON] передала у іпотеку нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS]. Обтяження нерухомого майна було зареєстровано банком в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «Укрсиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк». 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами. Представник позивача вказує, що до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилася заборгованість у розмірі 121585,28 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 971831,15 грн. У зв'язку з цим представник позивача звернувся до суду з даним позовом та просить суд: - у рахунок виконання основного зобов'язання щодо оплати заборгованості у розмірі 121585,28 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 971831,15 грн. за Договором про надання споживчого кредиту №11325003000 від 01.04.2008 року, укладеним між АКІБ «Укрсиббанк» та [PERSON], звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру за адресою: [ADDRESS] шляхом передачі Іпотекодержателю публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» права власності на вказане майно; - визнати за Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» право власності на предмет іпотеки; - припинити право власності Іпотекодавця [PERSON], в тому числі права володіння, користування та розпорядження вказаною квартирою; - виселити з квартири Іпотекодавця та всіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою. Представник позивача був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи (а.с.1589), однак до суду не зявився та надав заяву про розгляд справи без його участі та просив задовольнити позов у повному обсязі (а.с.122). Відповідачка в судовому засіданні заперечила проти задоволення позову в повному обсязі, надала письмові заперечення (а.с.143-144), мотивуючи тим, що з 07 червня 2014 року набув чинності ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», який розповсюджує дію на правовідносини, які склалися між нею та позивачем, тому просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши відповідача по справі, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.04.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк»» та [PERSON] був укладений кредитний договір №11325003000 (а.с.14-33). За умовами вказаного договору, банк надав [PERSON] споживчий кредит в сумі 77000,00 доларів США зі сплатою 12,80 відсотків річних за користування кредитом та кінцевим терміном повернення 01.04.2029 року. З метою забезпечення виконання грошових зобов'язань за вказаним кредитним договором, 01.04.2008 року між АКІБ «Укрсиббанк»» та [PERSON] був укладений іпотечний договір, відповідно до якого [PERSON] передала у іпотеку нерухоме майно - квартиру за адресою: [ADDRESS] (а.с.34-37). Обтяження нерухомого майна було зареєстровано банком в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та у Державному реєстрі іпотек. На підставі рішення Загальних зборів акціонерів від 27.10.2009 року АКІБ «Укрсиббанк» змінило назву на Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк». 08 грудня 2011 року між ПАТ «Укрсиббанк» та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с.64-67). До ПАТ «Дельта Банк» перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора (а.с.63, 68-90). Через неналежне виконання умов Договору про надання споживчого кредиту у позичальника утворилася заборгованість у розмірі 121585,28 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 971831,15 грн. (а.с.40), яка складається з: - 76286,12 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 609754,96 грн. - заборгованість за кредитом; - 45299,16 доларів США, що згідно курсу НБУ складає 362076,19 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таке ж право позикодавця передбачене п.7.1, 8.3 кредитного Договору (а.с.18). Листами від 31.01.2014 року банк попереджав відповідача про наявність простроченої заборгованості і реалізацію права позикодавця, передбаченого Договором іпотеки, вимагаючи протягом 30-ти календарних днів сплатити поточну заборгованість (а.с.55-56). Проте такі вимоги банку залишились без задоволення. Для належного виконання зобов'язань статтею 546 ЦК України, передбачені такі види забезпечення виконання зобов'язання, як неустойка, порука, гарантія, застава, притримання, завдаток. Згідно зі ст.672 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Статтею 575 ЦК України, передбачені окремі види застав: іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. За змістом частини 1 ст.583 К України та частини 2 ст.11 Закону України «Про іпотеку», заставодавцем може бути боржник або третя особа (майновий поручитель). При цьому застава (іпотека) завжди є забезпеченням певного узгодженого із заставодавцем (іпотекодавцем) зобов'язання. Законодавством розрізняється застава (іпотека), надана боржником та застава (іпотека), надана третьою особою (майновим поручителем). Відповідно до ст.590 ЦК України, ст.33 Закону України «Про іпотеку», заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. У разі часткового виконання боржником зобов'язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. Частиною 6 ст.3 Закону України «Про іпотеку», встановлено, що у разі порушення боржником основного зобов'язання відповідно до іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами. Відповідно до пункту 4.1 Договору іпотеки у разі невиконання Позичальником умов основного зобов'язання Іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки та задовольнити за рахунок його вартості свої вимоги у повному обсязі (а.с.35). В той же час 03.06.2014 року був прийнятий Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Відповідно до п.1.1 вказаного закону, протягом його дії не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно і загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку. Таким чином, оскільки вказаний закон є чинним, відповідач [PERSON] заперечує проти звернення стягнення на предмет іпотеки: квартиру [ADDRESS], загальною площею 60,2 кв.м., яка згідно пояснень відповідача та матеріалів справи є її єдиним місцем проживання, доказів про наявність іншого нерухомого майна у відповідача суду не подано, а тому суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позову. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed