Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-30 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування житловим будинком № 14 по провулку Холодильний у місті Бровари Київської області у звязку із не проживанням у ньому понад один рік без поважних причин. В обґрунтування своїх вимог позивач посилалася на те, що вона на підставі свідоцтва про право власності від 20 лютого 1996 року та свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 травня 2002 року Броварською міською державною нотаріальної конторою за реєстровим № 2-1141 є власником житлового будинку № 14 по провулку Холодильний у місті Бровари Київської області. Вказаний будинок позивач успадкувала за законом після смерті матері [PERSON]. У 2004 році [PERSON] уклала шлюб з батьком відповідача [PERSON], після чого останній був зареєстрований за адресою: [INFO]. У 2005 році відповідач [PERSON], який є сином [PERSON] від першого шлюбу, теж був зареєстрований за зазначеною вище адресою. Відповідач проживав у будинку позивача до грудня 2013 року, а потім зібрав свої речі та переїхав проживати до свого рідного дядька [PERSON]. Ріішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано й останній знявся з реєстраційного обліку за адресою місцезнаходження будинку позивача. Крім позивача у спірному житловому будинку зареєстровані: її дочка [PERSON], [INFO], її син [PERSON], [INFO], й фактично проживають: її невістка [PERSON] й онуки позивача: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Реєстрація [PERSON] перешкоджає [PERSON] у реалізації її права власності на вищевказане нерухоме майно, у звязку з чим вона була змушена звернутися до суду із зазначеним вище позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] надала пояснення, аналогічні наведеному вище, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. До початку слухання справи по суті [PERSON] подав заяву, в якій зазначав, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. [PERSON] також заявлені вимоги підтримала, просила про їх задоволення. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів. Заслухавши пояснення учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку № 14 по провулку Холодильний у місті Бровари Київської області, який успадкувала після смерті матері [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03 травня 2002 року Броварською міською державною нотаріальної конторою за реєстровим № 2-1141 (а.с. 8). 20 лютого 2004 року позивач [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, про що свідчить копія свідоцтва про одруження серії 1-БК № 241273. Прізвище чоловіка після одруження змінено на «Мельник» (а.с. 9). З матеріалів справи вбачається, що заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 лютого 2014 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10). З матеріалів справи вбачається, що у належному позивачу будинку крім неї також зареєстровані: її дочка [PERSON], [INFO], її син [PERSON], [INFO]. На даній житловій площі також фактично проживають, але зареєстровані за іншою адресою: [PERSON], невістка, [INFO], онуки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Крім того, у будинку № 14 по провулку Холодильний у місті Бровари Київської області зареєстрований [PERSON], [INFO], син чоловіка позивача від першого шлюбу, проте він не проживає за даною адресою, його речі у будинку відсутні й участі у витратах на утримання житла останній не несе. Вказані обставини підтверджуються копією будинкової книги та актами обстеження, складеними 04 й 27 лютого 2015 року депутатом Броварської міської ради Київської області [PERSON] (а.с. 11-13, 16, 17). Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є\~\~непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права\~\~чи обмежений у\~\~його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В. ч. 2 п. 15 постанови № 9 Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року закріплено положення, згідно якого при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенцїі про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи\~\~на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначене та придатне для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зважаючи на викладене й враховуючи те, що відповідач дійсно більше одного року не проживає у спірному житловому будинку, не є членом сімї позивача [PERSON] та не набув самостійного права на житло з підстав, передбачених законом, будь яких договорів щодо користування цим житлом з позивачем не укладав, не надав належних та допустимих доказів поважності причин відсутності у спірному будинку, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved