Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

Туря-Реметівський психоневрологічний інтернат звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON] Калмановича, [INFO], недієздатним. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 06 травня 2005 року перебуває на повному державному утриманні та постійно проживає в інтернаті. Згідно медико-санітарної характеристики №830 від 29 серпня 2016 року на обліку у психіатра з дитинства. За період проживання в інтернаті поведінка хворого в основному адекватна, епізодично схильний до психічних збуджень може нанести собі тілесні ушкодження. Мовному контакту хворий доступний формально, розмовляє жестами, його мислення конкретно образне, сповільнене, а пам'ять, інтелект та критика недорозвинуті. Читати, писати та виконувати математичні дії [PERSON] не може, до абстрагувань та узагальнень не здатний, орієнтований в особі, грубо в місці та часі. Хворий має часткову залежність від сторонніх осіб у самообслуговуванні, в трудові процеси не включається. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить заяву задовольнити. У судове засідання представник заявника [PERSON] не зявився, однак подав заяву, у якій просить справу розглянути без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, однак подав заяву, у якій просить справу за заявою Туря-Реметівського психоневрологічного інтернату розглядати без його участі, прохання заявника повністю підтримує. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є інвалідом ІІ групи з дитинства безстроково, йому протипоказана будь-яка праця, він потребує лікування у психіатра, що стверджується довідкою сер. МСЕ-№0176780 від 26 квітня 2006 року, а також медико-соціальною характеристикою на підопічного інтернату №830 від 29 серпня 2016 року (а. с. 5, 6). Також встановлено, що на підставі путівки № 21, виданої 28 квітня 2005 року Головним управлінням праці та соціального захисту населення Закарпатської обласної державної адміністрації, [PERSON] направлено до Т.-Реметівського психоневрологічного інтернату для постійного проживання, а згідно наказу № 135 від 16 травня 2005 року вказаного закладу зарахований на повне державне утримання і в число підопічних інтернату, з 16 травня 2005 року (а. с. 3, 4). Як вбачається з висновку судово-психіатричного експерта № 224 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 10 листопада 2016 року, [PERSON] Калманович, [INFO], виявляє ознаки хронічного, стійкого психічного розладу у вигляді помірної розумової відсталості, що позбавляє його здатності правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 24 27). Відповідно до ч. 1 ст. 39, ст. 40 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно ч. 3 ст. 237 ЦПК України заява про визнання фізичної особи недієздатною може бути подана членами її сім'ї, близькими родичами, незалежно від їх спільного проживання, органом опіки та піклування, психіатричним закладом. Оскільки психічний стан [PERSON] позбавляє його здатності усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, суд вважає, що такого слід визнати недієздатним.

Outcome: approved