Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-27 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, який пізніше уточнив, до Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області, Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Агрос-Віста» про визнання права на земельну частку (пай). В обґрунтування свого позову зазначає, що з 1993 року по 1999 рік працював у КСП «Сахнівське» с. Сахнівці Ізяславського району Хмельницької області та був членом вказаного КСП. 08 квітня 2000 року КСП «Сахнівське» реорганізовано в ТОВ СГП «Агрос-Віста». В 2018 році йому стало відомо, що до списку членів КСП «Сахнівське», які мають право на земельну частку (пай), його помилково не було включено. Посилаючись на те, що він працював у вказаному КСП тривалий час та зі списків його членів не виключався, згідно уточнених позовних вимог [PERSON] просить визнати за ним право на земельну частку (пай) у розмірі 2,96 в умовних кадастрових гектарах із земель колективної власності КСП «Сахнівське», розташованих на території Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області. Також [PERSON] просить поновити йому строк на звернення до суду з даним позовом, оскільки про порушення свого права він дізнався лише в липні 2018 року, коли звернувся до Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області з питанням надання йому на ознайомлення списку осіб, які мали право на земельну частку (пай). У судовому засіданні [PERSON] уточнений позов підтримав та просив його задовольнити. Пояснив, що був членом КСП «Сахнівське» на час одержання ним Державного акту на право колективної власності на землю, а тому має право на отримання земельної частки (паю) із земель колективної власності вказаного КСП. Вказав також, що про невключення його до списку членів КСП «Сахнівське», які мають право на земельну частку (пай), він дізнався ще у 90-х роках від працівників Сахновецької сільської ради, однак не звернувся за захистом свого порушеного права у зв'язку з постійною зайнятістю на роботі. Представник відповідача Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області до суду не з'явився, у раніше поданому письмовому клопотанні просив справу розглянути за його відсутності, вказав, що проти задоволення позову не заперечує за умови надання позивачем доказів, які підтверджують його членство у КСП «Сахнівське» с. Сахнівці на момент розпаювання земель та поважність причин пропуску строку звернення до суду. Представники відповідачів Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області та Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області до суду не прибули, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили. У поданому до суду відзиві представник Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області просить відмовити в задоволення позову [PERSON] до Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області, оскільки управління не є розпорядником спірної земельної ділянки та ніяких розпорядчих дій щодо неї не вчиняло. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю сільськогосподарське підприємство «Агрос-Віста» у судове засідання не з'явилася, надіслала до суду письмове клопотання про слухання справи за її відсутності, в якому також вказала, що проти задоволення позову заперечує, оскільки ТОВ СГП «Агрос-Віста» не є суб'єктом, наділеним правом розпорядчих дій щодо спірної земельної ділянки, ніяких дій щодо неї не вчиняло, а тому не є належним відповідачем у даній справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши позиції представників відповідачів, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити. Згідно з вимогами ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що в 1967 році [PERSON] прийнято в члени колгоспу ім. Орджонікідзе с. Сахнівці Ізяславського району Хмельницької області, в якому він працював на різних посадах по 1975 рік. У 1975 році позивача звільнено з роботи в зв'язку з переїздом на інше місце проживання. З 1975 року по 1993 рік та з 06 червня 1995 року по 03 травня 1997 рік [PERSON] працював водієм у Провіденському виробничо-комерційному центрі у Російській Федерації. У 1992 році на базі колгоспу ім. Орджонікідзе було створено колективне сільськогосподарське підприємство «Сахнівське». Матеріали справи також містять дані про роботу та заробіток позивача в КСП «Сахнівське» у 1993, 1994, 1997-1999 роках. У 2000 році КСП «Сахнівське» було реорганізоване шляхом приєднання до ТОВ СГП «Агрос-Віста» 18 травня 1995 року КСП «Сахнівське» отримало Державний акт на право колективної власності на землю із списком осіб - членів КСП «Сахнівське», які мають право на земельну частку (пай), до якого [PERSON] включений не був. Зазначені обставини підтверджуються даними трудової книжки колгоспника та вкладиша до неї, заповнених на ім'я [PERSON], Державного акту на право колективної власності на землю серії [NUMBER] від 18 травня 1995 року та додатку до нього, витягу з протоколу № 3 загальних зборів членів КСП «Сахнівське» від 08 квітня 2000 року, архівної довідки № 140/04-04 від 26 жовтня 2018 року та копії архівної довідки № Ч-174/04-04 від 30 липня 2018 року, виданих архівним відділом Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області, копій довідок Сахновецької сільської ради Ізяславського району Хмельницької області від 17 липня 2018 року №№ 492, 494. Згідно з повідомленням Відділу в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області від 01 листопада 2018 року № 9-22-0.25-560/101-18 середній розмір земельної частки (паю) по реформованому КСП «Сахнівське» с. Сахнівці становить 2,96 в умовних кадастрових гектарах. Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельний пай мають члени КСП, у тому числі пенсіонери, які раніше працювали у ньому і залишаються членами цього підприємства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Зі змісту цієї норми випливає, що право на земельну частку (пай) особа набуває за наявності трьох умов: перебування в членах колективного сільськогосподарського підприємства, отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю; включення особи до списку, доданого до цього акта. Таким чином, право особи на земельну частку (пай) виникає з моменту передачі державного акта на право колективної власності на землю конкретному КСП, членом якого вона є. Сам по собі факт перебування особи у трудових відносинах із таким підприємством не є підставою для отримання нею земельної частки (паю). У ч. 1 ст. 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» зазначено, що право на земельну частку (пай) мають колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну часту (пай) у встановленому законодавством порядку. Частиною 3 статті 1 цього Закону передбачено, що право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до ст.ст. 80, 81 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Звертаючись до суду з зазначеним позовом, [PERSON] не надав суду належних та допустимих доказів на підтвердження свого членства в КСП «Сахнівське» на час отримання цим підприємством державного акта на право колективної власності на землю. При цьому, суд відхиляє як докази членства [PERSON] у КСП «Сахнівське» надану позивачем копію архівної довідки архівного відділу Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області № Ч-175/04-04 від 30 липня 2018 року та надану на запит суду архівну довідку того ж архівного відділу від 12 грудня 2018 року № 172/04-04, оскільки у вказаних документах наявні дані про прийняття у члени зазначеного колективного сільськогосподарського підприємства у 1993 році та у 1997 році особи з прізвищем «Чорнопіщук». Суд також зазначає, що юридичний факт належності зазначених архівних довідок позивачу в судовому порядку не встановлено. Судом враховується і те, що дані трудової книжки [PERSON] не містять записів про прийняття його на роботу до КСП «Сахнівське» після звільнення з вказаного підприємства у 1975 році у зв'язку з переїздом на інше місце проживання. Крім того, у період отримання КСП «Сахнівське» державного акта на право колективної власності на землю позивач виїхав до Російської Федерації, де з 06 червня 1995 року працював водієм у Провіденському виробничо-комерційному центрі. Також у трудовій книжці позивача відсутні дані про його роботу і заробіток у 1995-1996 роках в КСП «Сахнівське». Оскільки судом встановлено, що [PERSON] не надано належних та допустимих доказів того, що на час видачі Державного акту на землю він був членом КСП «Сахнівське», вимоги позивача є недоведеними, а тому позов до задоволення не підлягає. Питання застосування строку позовної давності до спірних правовідносин суд не вирішує, оскільки відповідно до роз'яснень, що викладені в абзаці 3 пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed