Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь 20000,00 грн. моральної шкоди. На обґрунтування позову послалась на те, що її покійний чоловік [PERSON] працював підземним гірничим робітником на дочірньому підприємстві «Шахта «Червоноградська» ДВАТ ДКХ «Львіввугілля», яка згодом була виділена в окрему юридичну особу, ставши Державним підприємством «Шахта «Бендюзька». 07.09.1999 року на шахті з чоловіком стався нещасний випадок, внаслідок якого 14.09.1999 року помер. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.04.2014 року (з врахуванням додаткового рішення від 30.05.2014 року), яке частково змінене рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13.11.2014 року лише в частині виплати щомісячного розміру відшкодування шкоди після ухвалення названих рішень, встановлено факт її перебування та перебування двох їхніх дітей на утриманні померлого на день його смерті та стягнуто на її користь з ДП «Шахта «Бендюзька» одноразову допомогу на сімю та утриманців у звязку з втратою годувальника, заборгованість по щомісячних платежах відшкодування шкоди за період з 14.09.1999 року до березня 2014 року з компенсацією втрати частини цих грошей у звязку з несвоєчасною їх виплатою. Зазначає, що всі ці роки і до сьогоднішнього дня переносить душевні страждання і переживання внаслідок загибелі на виробництві чоловіка. У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали з підстав, вказаних у ньому. Просять позов задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судові засіданні двічі підряд не зявився, про причини неявки суд не повідомив, не подав заяви про розгляду справи за його відсутності. У звязку з наведеним, ураховуючи згоду позивача, відповідно до частини 1 статті 224 ЦПК України судом ухвалено заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши позивача та її представника, дослідивши подані докази, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Позивач та [PERSON] зареєстрували шлюб 26.09.1972 року, прізвище дружини після укладення шлюбу «Мельничук» (а.с. 8). Від шлюбу в останніх народилось двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Як видно з копії трудової книжки [PERSON] від 03.01.1990 року (а.с. 5-7), останній працював підземним гірничим робітником на дочірньому підприємстві «Шахта «Червоноградська» ДВАТ ДКХ «Львіввугілля», яка згодом була виділена в окрему юридичну особу, ставши Державним підприємством «Шахта «Бендюзька» (а.с. 4). Згідно з актом № 81 про нещасний випадок від 29.12.2000 року [PERSON] 07.09.1999 року внаслідок нещасного випадку отримав закриту черепно-мозкову травму, забій головного мозку (а.с. 23-24). [PERSON] помер 14.09.1999 року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 9). Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.04.2014 року, зокрема, встановлено факт перебування [PERSON], [PERSON], [PERSON] на утриманні чоловіка та батька [PERSON] на час його смерті 14.09.1999 року; стягнуто з Державного підприємства «Шахти «Бендюзька» в користь [PERSON] 20807,04 грн. одноразової допомоги на сімю та утриманців у звязку з втратою годувальників; стягнуто з Державного підприємства «Шахти «Бендюзька» в користь [PERSON] 109105,94 грн. заборгованості по щомісячних платежах відшкодування шкоди в період з 14.09.1999 року до березня 2014 року. Додатковим рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 25.04.2014 року стягнуто з Державного підприємства «Шахти «Бендюзька» в користь [PERSON] 96934,64 грн. компенсації втрати частини грошового доходу у звязку із несвоєчасною виплатою одноразової допомоги на сімю і утриманців у звязку з втратою годувальника, та щомісячних платежів відшкодування шкоди в період з 14.09.1999 року по березень 2014 року. Рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13.11.2014 року рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25.04.2014 року скасовано частково і у цій частині ухвалено нове рішення. Позов задовольнити частково. Стягувати із Державного підприємства «Шахта «Бендюзька» на користь [PERSON] щомісячні виплати відшкодування шкоди у звязку із втратою годувальника з урахуванням росту середньомісячної заробітної плати в галузях національної економіки з квітня 2014 року до передачі у встановленому порядку Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України документів, що підтверджують право одержання таких страхових виплат. В решті рішення і додаткове рішення залишено без змін, а апеляційну скаргу відхилено. Вирішуючи питання про право позивача на відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності (ч.1 ст.5 ЦК України в редакції від 01.01.2004 року). Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Беручи до уваги, що спірні відносини виникли до набрання чинності ЦК України в ред..2004р., слід застосовувати приписи ЦК УРСР (1963р.). Відповідно до статті 440-1 Цивільного кодексу Української РСР (введеного в дію з 01.01.1964 року та чинного до 31.12.2003 року включно), якою зазначений Кодекс було доповнено згідно із Законом № 3188-12 від 06.05.1993 року, моральна (немайнова) шкода, заподіяна громадянину або організації діяннями іншої особи, яка порушила їх законні права, відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Моральна шкода відшкодовується в грошовій або іншій матеріальній формі за рішенням суду незалежно від відшкодування майнової шкоди. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків, але не менше п'яти мінімальних розмірів заробітної плати. З урахуванням наведеного слідує, що позов про відшкодування моральної шкоди має право подати особа, якій заподіяно таку. Стаття 456 ЦК УРСР (1963р.) встановлює відповідальність за ушкодження здоров'я і смерть громадянина, пов'язаних з виконанням ним трудових обов'язків. Так частина 1 проголошує, що у разі заподіяння громадянину каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, пов'язаних з виконанням ним трудових обов'язків, організація або громадянин, відповідальні за шкоду, зобов'язані відшкодувати потерпілому у повному розмірі втрачений заробіток, а також виплатити потерпілому (членам сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого) одноразову допомогу в установленому законом порядку. При цьому пенсії та інші доходи, одержувані працівником, не враховуються. Частина 2 проголошує, що в разі смерті потерпілого право на відшкодування шкоди мають непрацездатні особи, які перебували на утриманні померлого або мали на день його смерті право на одержання від нього утримання, а також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Частина 3 проголошує, що шкода відшкодовується: 1)неповнолітнім дітям до досягнення шістнадцятирічного віку, а учням вісімнадцятирічного віку; 2)жінкам, старшим п'ятдесяти п'яти років, і чоловікам, старшим шістдесяти років, довічно; 3)інвалідам на строк інвалідності; 4)одному з батьків або подружжя померлого незалежно від віку і працездатності, якщо він не працює і здійснює догляд за дітьми, братами, сестрами або онуками померлого, які не досягли восьми років, до досягнення ними восьмирічного віку. Частина 4 проголошує, що правила відшкодування шкоди, заподіяної ушкодженням здоров'я громадянина, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджуються Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.4 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням ним трудових обовязків, затвердженими постановою Кабінету міністрів України від 22.06.1993 року № 492, введеними в дію з 01.07.1993 року відшкодування шкоди, заподіяної працівнику ушкодженням здоров'я (надалі - потерпілому) складається з: виплати втраченого заробітку (або відповідної його частини) залежно від ступеня втрати потерпілим професійної працездатності; виплати в установлених випадках одноразової допомоги потерпілому (членам сім'ї та утриманцям померлого); компенсації витрат на медичну та соціальну допомогу (посилене харчування, протезування, сторонній догляд тощо). За наявності факту моральної шкоди потерпілому відшкодовується моральна шкода. З аналізу правових норм вбачається, що членам сім'ї та особам, які перебували на утриманні померлого відшкодовується тільки одноразова допомога. Про стягнення з Державного підприємства «Шахти «Бендюзька» в користь позивача одноразової допомоги на сімю та утриманців у звязку з втратою годувальника [PERSON] є рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 25.04.2014 року, яке в цій частині залишене без змін рішенням Апеляційного суду Львівської області від 13.11.2014 року. Виходячи із встановлених фактів, наявних доказів і вимог матеріального закону, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди, завданої позивачці через смерть чоловіка не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed