Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] в інтересах малолітнього [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України в якій вказувала, що з 18 січня 2011 року вона перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. [INFO] під час мешкання у м. Харцизськ Донецької області у них народився син [PERSON], факт народження якого було посвідчено недійсним документом (свідоцтвом про народження, виданим незаконним органом на тимчасово окупованій території). В той же час в зв'язку з відсутністю в [PERSON] передбачених законом документів про народження дитини відділами ДРАЦС по м. Вознесенську та Вознесенському району їй було відмовлено в реєстрації факту народження сина. В зв'язку з цим та враховуючи неможливість отримання необхідних документів, [PERSON] позбавлена можливості підтвердити наявність родинних відносин з малолітнім сином та стати на облік для отримання соціальної допомоги на дитину. Враховуючи наведене, [PERSON] просила про встановлення факту народження [PERSON] в судовому порядку. В судовому засіданні заявниця [PERSON] та її представник [PERSON] заяву підтримали в повному обсязі. Заінтересована особа [PERSON] проти задоволення заяви не заперечував. Представник заінтересованої особи - відділу ДРАЦС по Вознесенському району в судове засідання не з'явилася, проте надала суду заяву про розгляд справи без її участі, питання щодо задоволення заяви [PERSON] залишила на розсуд суду. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі представника заінтересованої особи, оскільки матеріали містять достатньо відомостей для вирішення справи. Заслухавши пояснення заявниці [PERSON], її представника [PERSON], заінтересованої особи [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Згідно ч. 1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав за відсутності іншого порядку встановлення цих фактів. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення згідно переліку цієї статті, зокрема факт народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно постанови Верховної Ради України «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. До цього переліку віднесено й м. Харцизьк Донецької області (розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2015 року №1085-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення» з подальшими змінами). Судом встановлено, що з 18 січня 2011 року [PERSON] перебуває з [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. [INFO] під час мешкання у м. Харцизськ Донецької області у них народився син [PERSON], факт народження якого було посвідчено свідоцтвом про народження. Проте цей документ є недійсним, оскільки виданий незаконним органом на тимчасово окупованій території, а згідно ч.ч. 1-3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. В той же час відповідно до ч.1 ст.144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст. 7 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27лютого 1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Однак [PERSON] позбавлена можливості отримати передбачені ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.п. 2 п. 1 розділу ІІІ «Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні», затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 у редакції наказу від 24 грудня 2010 року №3307/5 документи, необхідні для реєстрації народження дитини. В зв'язку з цим факт народження сина не може бути зареєстрований в органах ДРАЦС. Проте факт та обставини народження у [PERSON] та [PERSON] сина знайшли своє повне підтвердження наявними в матеріалах справи письмовими доказами (а.с. 6-8, 10, 12), а тому заява підлягає задоволенню. Згідно ч. 4 ст. 257-1 ЦПК рішення суду підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного,

Outcome: approved