Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У вересні 2014 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що відповідач як батько дитини мав сплачувати аліменти до досягнення сином повноліття, згідно виконавчого листа Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04.04.2001 року про стягнення з [PERSON] аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]., до досягнення ним повноліття. 22 квітня 2013 року позивач подав в суд позовну заяву про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, оскільки він навчався на денному відділенні Київського національного університету ім. Т. Шевченко. 30 червня 2014 року [PERSON] закінчив навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра, а з 1 вересня 2014 року продовжив навчання по спеціальності на денному відділенні магістратури КНУ ім. Т.Шевченка. Строк закінчення навчання - 30 червня 2016 рік. На даний час [PERSON] є повнолітньою дитиною та продовжує навчатися у НУ ім. Т. Шевченко. Позивач навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Тому просив стягнути з відповідача [PERSON] на його користь аліменти в розмірі 1/5 частини від усіх видів його заробітку, але не менше половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 09.09.2014 р. і до закінчення навчання - 30.06.2016 р.. В судове засідання позивач не з»явився. Надав до суду клопотання про слухання справи у його відсутність. Позов підтримав в повному обсязі, просив суд задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з»явився. Надала до суду клопотання про слухання справи у її відсутність. Рішення просила прийняти згідно діючого законодавства. Суд, вивчивши матеріали справи, позов задовольняє частково з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком повнолітнього сина [PERSON]. 30 червня 2014 року [PERSON] закінчив навчання за освітньо-кваліфікаційним рівнем бакалавра у Київському національному університеті ім. Т. Шевченко. 01 вересня 2014 року позивач продовжив навчання по спеціальності «Фізика ядра та фізика високих енергій» фізичного факультету на денному відділенні магістратури Київського національного університету ім. Т. Шевченко. Строк закінчення навчання - 30 червня 2016 рік, що підтверджується довідкою, виданою 12.08.2014 р. Київським національним університетом ім. Т. Шевченко. На даний час [PERSON] є повнолітньою дитиною та продовжує навчання у Київському національному університеті ім. Т. Шевченко. Позивач навчається на денній формі навчання та не має змоги влаштуватись на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Згідно статті 198 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Згідно статті 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно статті 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Згідно положень ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодний доказ у справі не має для суду наперед встановленого значення. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, та

Outcome: partial