Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь на двох дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частини заробітку (доходу) [PERSON] , але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду й до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] , а в подальшому - в розмірі 1/4 частини до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 07.06.2012 року між сторонами зареєстровано шлюб. Від шлюбу подружжя має спільних дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 22.12.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дітей, хоча є працездатною особою, офіційно працевлаштований та інших утриманців не має. За вказаною позовною заявою ухвалою суду від 09.04.2020 року відкрито провадження у цивільній справі № 947/4953/20. Розгляд справи призначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи. Ухвалою суду від 19.05.2020 року сторонам продовжено строк вчинення процесуальних дій. Ухвалою суду від 13.07.2020 року цивільну справу № 947/4953/20 призначено до заочного розгляду за наявними у ній матеріалами. При вирішені питання щодо розгляду справи в заочному порядку, суд враховує, що в силу вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен при вирішенні судом питання щодо його цивільних прав та обов`язків має право на судовий розгляд упродовж розумного строку. Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається в першу чергу на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. В ході розгляду справи судом встановлено наступне. Шлюб між сторонами було зареєстровано 07.06.2012 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Київському районі Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 484. Під час перебування у шлюбі у подружжя [PERSON] народилося двоє дітей: [INFO] - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 9571) та 25 серпня 2015 року - [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Одесі Одеського міського управління юстиції, актовий запис № 8819). 22.12.2017 року Київським районним судом м. Одеси було ухвалено рішення про розірвання шлюбу між батьками дітей. Після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою ЖБК «Жовтневий-24» від 05.03.2020 вих. № 9. За положеннями статей 141, 155, 180, 181 СК України: мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою; розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправомірною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Батьки [PERSON] та [PERSON] домовленості щодо сплати аліментів між собою не досягли. Мати дітей [PERSON] просить присудити кошти на утримання дітей у частці від доходу їх батька відповідача [PERSON] . Частиною другою статті 183 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом не встановлено обставин, які б перешкоджали відповідачу [PERSON] виконувати свій юридичний та соціальний обов`язок по утриманню дітей та позбавляли його реальної можливості платити аліменти у визначеному позивачем та законом розмірі. Ухвалюю чи рішення про задоволення позову, суд враховує можливість зменшення або збільшення розміру аліментів за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених законом. Вказане право закріплене статтею 192 ЦПК України. Згідно зі ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача до державного бюджету України.

Outcome: approved