Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У вересні 2013 р. [PERSON] звернувся з позовом, який неодноразово уточнював, про захист своїх трудових прав. В остаточній редакції позовних вимог від 25 лютого 2013 р. (а.с.132-133) просив стягнути на свою користь 243,60 грн. оплати праці за роботу в нічний час (181 відпрацьованих год. у нічний час х 6,73 грн. середньогодинного заробітку х 20%), 1130 грн. компенсації за невикористану відпустку, середній заробіток за 6 місяців затримки розрахунку 6780 грн. (1130 грн. х 6 місяців.) і до часу повного розрахунку, неоплачену оплату праці в святкові та вихідні дні 4358,34 грн. (54 святкових та вихідних днів х середньоденну заробітну плату 80,71 грн.) та 10000 грн. відшкодування моральної шкоди завдану йому через незаконні дії відповідачки. Вимоги обґрунтував тим, що з 03 вересня 2012 р. працював за трудовим договором на відповідачку і звільнився за власним бажанням 30 серпня 2013 р. Відповідачка при звільненні не сплатила компенсацію за невикористану відпустку в розмірі місячної заробітної плати 1130 грн., також не сплачувала в подвійному розмірі заробітну плату за роботу в святкові, вихідні дні (якими відповідно до його письмових пояснень є субота та неділя - а.с.26-27), а також не сплачувала додатково 20% за роботу в нічний час. В судовому засіданні позивач з представником остаточні позовні вимоги підтримали. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував в повному обсязі. Відповідачка в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснила, що повністю розрахувалася з позивачем відповідно до умов трудового законодавства та трудового договору. Пояснила, що заробітну плату позивач отримував, незалежно від кількості відпрацьованих годин та днів, за встановленим окладом, який не був меншим ніж мінімальна заробітна плата. Зауважила, що перевірки інспекції труда з приводу спору з [PERSON] не було. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. ФОП [PERSON] зареєстрована в якості суб'єкта підприємницької діяльності 04 серпня 2008 р. (а.с. 114,128), здійснює господарську діяльність у кафе «[INFO]» в [ADDRESS]. Між сторонами 03 вересня 2012 р. було укладено безстроковий трудовий договір №14051201134 згідно якого [PERSON] (працівник) зобов'язався виконувати роботу кухаря, а ФОП [PERSON] зобов'язалася оплачувати працю працівника у розмірі 1130 грн. (але не менше законодавчо визначеного розміру мінімальної заробітної плати) на місяць - 06 та 17 числа (п.2, 3 договору). Робочий час встановлено сторонами з 11:00 до 23:00 годин протягом тижня з наданням наступного тижня вихідних днів (п. 4 договору). Робота у вихідні, святкові та неробочі дні допускається тільки за згодою працівника і підлягає компенсації згідно законодавства (п. 5 договору). Щорічна оплачувана відпустка надається строком на 24 календарні дні (п. 6 договору). Сторони мають право встановлювати сумарний облік робочого часу. Договір розірваний сторонами 30 серпня 2013 р., позивача звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням (а.с.7-10). Працедавцем на підприємстві були запроваджені щомісячні графіки змінності роботи і велися табелі обліку робочого часу, що відповідають ним. У вересні 2012 р. [PERSON] відпрацював 14 робочих днів, у т.ч. по суботах та неділях 4 дні. (а.с.111). У жовтні 2012 р. - 14 робочих днів, у т.ч. суботах та неділях 4 дні (а.с.106). У листопаді 2012 р. -14 робочих днів, у т.ч. суботах та неділях 4 дні (а.с.101). У грудні 2012 р. - 15 робочих днів, у т.ч. суботах та неділях 6 днів (а.с.96). У січні 2013 р. - 17 робочих днів, у т.ч. суботах та неділях 5 днів (а.с.91). У лютому 2013 р. - 14 робочих днів, у т.ч. суботах та неділях 4 дні (а.с.86). У березні 2013 р. - 17 робочих днів, у т.ч. суботах та неділях 5 днів (а.с.81). У квітні 2013 р. - 14 робочих днів, у т.ч. суботах та неділях 4 дні (а.с. 76). У травні 2013 р. - 14 робочих днів, у т.ч. суботах, неділях 6 днів і 1 день святковий (5 травня Пасха) (а.с.71). У червні 2013 р. - 14 робочих днів, у т.ч. суботах та неділях 5 днів (а.с.66). У липні 2013 р. - 17 робочих днів, у т.ч. суботах та неділях 4 дні (а.с.60). У серпні 2013 р. - 15 робочих днів, у т.ч. субота та неділях 4 дні (а.с.54). Усього 170 днів. Статтею 58 КЗпП України встановлено, що при змінних роботах працівники чергуються в змінах рівномірно в порядку, встановленому правилами внутрішнього трудового розпорядку. Згідно ст.69 КЗпП України на підприємствах, в установах, організаціях, зупинення роботи яких неможливе з виробничо - технічних умов або через необхідність безперевного обслуговування населення, тощо, вихідні дні надаються в різні дні тижня почергово кожній групі працівників згідно графіком змінності. Відповідно до вимог ст. 73, 107 КЗпП робота у святкові та неробочі дні за графіком змінності включається в норму робочого часу, крім того оплата праці за роботу у вихідний день провадиться, коли працівник залучається до роботи безпосередньо у вихідний день, котрий визначений йому графіком змінності. Твердження позову та наступних редакцій про те, що роботу в зміні, яка припадала на суботу чи неділю потрібно рахувати, як роботу у вихідні дні є безпідставними, оскільки робота у суботу та неділю вважається вихідним днем лише в тому випадку, коли працівник виконує свої посадові обов'язки з понеділка по п'ятницю при 40 годинному робочому тижні. А якщо працівник працює за встановленим графіком роботи і вихідні дні йому встановлено відповідно до складеного графіку, то субота і неділя в такому випадку не вважається роботою у вихідні дні. З копії табелів обліку робочого часу не підтверджується робота позивача 01 січня, 09 травня, 26 серпня. Жодних доказів на підтвердження такого факту, позивачем не надано. Тому підстав для нарахування [PERSON] подвійної заробітної плати у загальні вихідні дні та 1 святковий день не вбачається.. Згідно до ст.ст.54,108 КЗпП України, при роботі в нічний час встановлена тривалість роботи скорочується на одну годину. Нічним вважається час з 10 години вечора до 06 години ранку. Робота у нічний час (стаття 54) оплачується у підвищеному розмірі, встановлюваному генеральною, галузевою (регіональною) угодами та колективним договором, але не нижче 20 відсотків тарифної ставки (окладу) за кожну годину роботи у нічний час. Враховуючи, що трудовим договором між сторонами було встановлено режим роботи з 11 години до 23 години і оплата роботи у підвищеному розмірі з 22 до 23 години ним не передбачалося, що підтвердила і сама відповідачка в судовому засіданні, то позовні вимоги в цій частині є безпідставними. У відповідності до ст. 24 Закону України «Про відпустки», у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки. У 2012 р. - 2013 р. діяли таки розміри мінімальної заробітної плати: з 1 жовтня - 1118 грн; з 01 січня 2013 р. - 1147 грн. Відповідно до копій розрахункових відомостей ФОП [PERSON], відомостей про виплату грошей, розрахункових листків (а.с. 136-139) позивач отримував заробітну плату у розмірі без врахування обов'язкових податків та платежів: у вересні 2012 р.1130 грн. (а.с.110), у жовтні, листопаді, грудні 2012 р. по 1150 грн. (а.с.105,100,95), у січні, лютому, березні, квітні, травні, червні, липні 2013 р. по 1160 грн. (а.с.90,85,80,75, 70, 65,59,), у серпні 2013 - 1104,76 грн. За невикористану позивачем відпустку у 24 календарних дні, відповідачкою правильно розраховано (а.с.46) і виплачено (а.с.50,51,139) компенсацію в розмірі 928,05 грн., про що позивач власноруч розписався. У зв'язку з недоведеністю завдання моральної шкоди через відсутність обставин за яких вона нібито була заподіяна, суд у стягненні 10000 грн. її компенсації на користь позивача з відповідачки відмовляє. Отже у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed