Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-19 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач працював з 26.08.1994 по 22.08.2008 та з 29.06.2011 по день подачі позову продовжує працювати на ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект». Як працівник підприємства, в липні 2004 року відповідач вселився до гуртожитку за зазначеною адресою, проте документи, на підставі яких його було вселено, у позивача не збереглися. Починаючи з липня 2008 року відповідач в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , не проживає, плату за проживання та комунальні послуги не сплачує, його особисті речі в гуртожитку відсутні. Враховуючи вищевикладене, позивач вважає, що відповідач втратив право на користування житловим приміщенням в гуртожитку за вищевказаною адресою. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 18.03.2021, описку в якій виправлено ухвалою від 24.03.2021, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання, призначене на 28.04.2021 на 10:40 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача надала до суду письмову заяву від 28.04.2021, в якій просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач відзиву на позовну заяву не надав, причини своєї неявки суду не повідомив. Повідомлення відповідача про розгляд справи здійснювалось судом шляхом направлення ухвали про відкриття провадження у справі, позовної заяви та доданих до неї документів за адресою реєстрації та додатково шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Судом встановлено, що що будівля гуртожитку по [ADDRESS] , знаходиться на балансі ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект», на підставі рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради № 252 від 11.03.1984 (а.с.7). Відповідно до довідки ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 10.06.2020 за №08/5-208 [PERSON] працював на підприємстві з 26.08.1994 по 22.08.2008 та з 29.06.2011 станом на 10.06.2020 продовжує працювати на підприємстві (а.с.8). Згідно довідки соціальної служби комплексу ДП НВКГ «Зоря»-«Машпроект» від 14.02.2020 № 14-38 [PERSON] зареєстрований за вищевказаною адресою з 01.07.2004 (а.с.9). Згідно актів у складі старшого адміністратора гуртожитку Цибульської Г.М. , чергового по гуртожитку Хоружи О.Г. , кастелянки [PERSON] від 06.04.2016, 20.09.2018,15.04.2020 та 16.02.2021 відповідач в гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , не проживає з липня 2008 року, його особистих речей немає, комунальні послуги не сплачує (а.с.10-13). За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У постанові Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» зазначено, що правильний і своєчасний розгляд житлових спорів є гарантією реального здійснення конституційного права громадян на житло, захисту прав і охоронюваних законом інтересів державних органів, підприємств, установ, організацій в здійсненні покладених на них завдань по управлінню житловим фондом, експлуатації і збереженню його. Відповідно до частини першої статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до частини першої статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Враховуючи факт, що будівля гуртожитку не належить позивачу на праві приватної власності, а він є лише його балансоутримувачем, правовідносини щодо оренди кімнати між позивачем та відповідачем врегульовуються нормами ЖК України. Відповідно до частини другої статті 128 ЖК України жила площа в гуртожитку надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації або органу місцевого самоврядування, у власності чи управлінні яких перебуває гуртожиток. Відповідно до статті 129 ЖК України на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку адміністрація підприємства, установи, організації, орган місцевого самоврядування видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу в гуртожитку. Згідно зі статтею 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до статті 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до частини першої, шостої статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всебічно і повно з`ясувавши всі обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об`єктивно оцінивши наявні докази у сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог, оскільки відповідач відсутній у спірній кімнаті протягом більш ніж шість місяців, поважних причин, визначених частиною третьою статті 71 ЖК України, судом не встановлено, витрат по утриманню майна відповідач не несе, а тому позов підлягає задоволенню у спосіб, вказаний позивачем. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2270,00 грн., витрати на оплату якого понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved