Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-08 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] . про визнання права власності на спадкове майно, третя особа Ізюмська державна нотаріальна контора. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що [INFO] року помер [PERSON]. Йому на праві власності належав будинок [ADDRESS]. Після його смерті спадщину прийняли його діти - [PERSON] та [PERSON]. [INFO] року помер [PERSON], який є чоловіком позивачки Після смерті чоловіка відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку, який розташований за адресою: [ADDRESS], яку позивачка фактично прийняла, оскільки мешкала в спадковому будинку, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, як спадкоємець першої черги за законом При зверненні до нотаріальної контори, їй відмовлено у зв'язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на житловий будинок. Відповідачка проти позову заперечувала, просила суд відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] в повному обсязі, посилаючись на неприязні стосунки між сторонами. Третя особа, Ізюмська державна нотаріальна контра, надала суду письмову заяву про розгляд справи без їх участі. Судовим розглядом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.12), якому на праві особистої власності належав житловий будинок [ADDRESS] ( а.с.14). Після його смерті відкрилась спадщина на вищевказаний житловий будинок, яку фактично прийняв його син [PERSON], оскільки проживав разом з батьком. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть ( а.с.13). За життя [PERSON] надав до Ізюмської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, але не встиг оформити спадщину після смерті батька. Із ксерокопії спадкової справи після смерті [PERSON], який помер [INFO] року вбачається, що з заявами про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори звернулись [PERSON] та [PERSON]. Відповідно до копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 03 грудня 2015 року спадкоємцями зазначеного у цьому свідоцтві майна гр. [PERSON],1924 року народження, який помер [INFO] року, є його: донька [PERSON], відповідачка по справі, в 1/2 частині; син - [PERSON], в 1/2 частині, спадщина складається з житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] на земельній ділянці 1200 кв.м. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину видано гр. [PERSON]. Свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 частину, що належало [PERSON], ще не видано. [PERSON] 21 липня 2015 року уклав шлюб із [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про шлюб ( а.с.11). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом ( ч. 1, ч. 2 статті 328 ЦК України). З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника ні підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15, статті 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За змістом наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника ні підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється. Право власності та інші речові права на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації ( ч. 1 ст. 182 ЦК України). Відповідно до п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відповідно до норм ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини та згідно із ч.3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Статтею 1297 ЦК України встановлено обов'язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов'язку у виді втрати права на спадщину. Частиною 1 і 2 статті 1299 ЦК України передбачено, що якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації. При таких даних позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, заперечення відповідача не грунтуються на нормах законодавства.

Outcome: approved