Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-03 00:00:00

У вересні 2012 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], третя особа: Орджонікідзевський РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області про усунення перешкод, виселення та зняття з реєстрації місця проживання В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 9 липня 2011 року між [PERSON] в якості Продавця, з одного боку, та [PERSON] в якості Покупця, з іншого боку, був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. в реєстрі за № 6696. Пунктом 3 договору купівлі-продажу від 09.07.2011 р. сторони узгодили, що продаж квартири вчинюється за суму 80000 грн., які Покупець сплачує Продавцю, а Продавець приймає готівкою в процесі оформлення цього Договору після узгодження його тексту. Сторони підтверджують факт повного розрахунку за продану квартиру. У відповідності з пунктом 13 цього договору, Продавець зобов'язався в строк до 09.08.2011 року здійснити всі дії, необхідні для вільного користування і безперешкодного володіння квартирою у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень, тобто сплатити заборгованість з комунальних послуг, звільнити квартиру від наявних в ній речей домашнього вжитку, передати Покупцю ключі від квартири, технічні документи, а також знятись з реєстраційного обліку особисто та з іншими особами, які зареєстровані у квартирі. В порушення вказаних умов договору [PERSON] до теперішнього часу не передала [PERSON] ключі від квартири [ADDRESS], а також не зняла з реєстраційного обліку у цій квартирі всіх громадян, які там мешкають: [PERSON] та нещодавно зареєстрованого її сина [PERSON], внаслідок чого позбавила позивача можливості безперешкодного володіння та користування цим житловим приміщенням. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд усунути перешкоди у здійсненні права користування своїм майном шляхом виселення [PERSON] з квартири [ADDRESS], зняти з реєстрації місця проживання [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS]. Представник позивача в судове засідання не зявився про день, час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином, надав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідачі в судове засідання не з'явились, пояснень або заперечень суду не надали, про день та час розгляду справи повідомлялися судом своєчасно та належним чином, проте судові повістки поверталися до суду не врученими із відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання», що в силу ч. 5 ст. 74 ЦПК України дає підстави суду визнати їх такими, що належним чином повідомлені про день, час та місце розгляду справи. Представник третьої особи Орджонікідзевського РВ ЗМУ ГУМВС України в Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 09.07.2011 року [PERSON] придбав у [PERSON] квартиру [ADDRESS]. Даний договір було посвідчено приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Вовк І.І. із реєстрацією його в Державному реєстрі правочинів за № 6696. До правовідносин сторін за договором купівлі-продажу застосовуються положення глави 54 Цивільного кодексу України. За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). Виходячи з викладених обставин у їх сукупності та кожного окремо, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] на законних підставах придбав у [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У розумінні статті 662 ЦК України, продавець зобов'язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства. У відповідності з пунктом 13 цього договору, Продавець зобов'язався в строк до 09.08.2011 року здійснити всі дії, необхідні для вільного користування і безперешкодного володіння квартирою у стані, що відповідає санітарним та технічним нормам щодо житлових приміщень, тобто сплатити заборгованість з комунальних послуг, звільнити квартиру від наявних в ній речей домашнього вжитку, передати Покупцю ключі від квартири, технічні документи, а також знятись з реєстраційного обліку особисто та з іншими особами, які зареєстровані у квартирі. Із матеріалів справи, зокрема, довідки КП «ВРЕЖО №1» від 24.07.2012 року, довідки МКП «Основаніє» від 18.03.2014 року № 2137, вбачається, що [PERSON] до теперішнього часу не передала [PERSON] ключів від квартири [ADDRESS], а також не зняла з реєстраційного обліку у цій квартирі всіх громадян, які там мешкають, зокрема, [PERSON] та [PERSON] Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Україною відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» № 475/97-ВР від 17.07.1997 р., закріплено право, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до частини четвертої статті 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з частиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У статті 346 ЦК України встановлено, що права власності (право володіння, користування та розпорядження) припиняється у разі відчуження власником свого майна. Права власника житлового будинку квартири визначені у 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Реєстрація - внесення інформації до Єдиного державного демографічного реєстру про місце проживання або місце перебування особи із зазначенням адреси, за якою з особою може вестися офіційне листування або вручення офіційної кореспонденції. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України», реєстрація місця проживання здійснюється за заявою заінтересованої особи. Підставою для реєстрації місця проживання, зокрема є документи, що підтверджують право на перебування, проживання в житлі. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється зокрема, на підставі документів, які свідчать про припинення права на користування житловим приміщенням, а також на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення та інше. Як роз'яснено в постанові Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 року № 5, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. В матеріалах справи відсутні будь-які докази, представлені відповідачами, які б свідчили про наявність у відповідачів права користування або перебування у спірній квартирі [ADDRESS]. Позивач у поданому до суду позові просить захистити його права у обраний ним спосіб, а саме: усунути йому перешкоди у здійсненні права користування своїм майном шляхом виселення [PERSON] з квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], та шляхом зняття з реєстрації місця проживання (реєстраційного обліку) [PERSON] та [PERSON] у цій квартирі. Суд вважає, що у зв'язку із задоволенням позовних вимог щодо виселення відповідача зі спірної квартири, що, в свою чергу, виключає правові підстави користування нею та членом її сім'ї цим житловим приміщенням, то позов в частині зняття відповідачів з реєстрації місця проживання (реєстраційного обліку) в квартирі є законним та обґрунтованим. Питання про розподіл судових витрат підлягає вирішенню в порядку ст. 88 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved