Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-05 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі по тексту - позивач) звернулось до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, [PERSON] ) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позов обґрунтований наступним. Між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1323218 від 27.09.2019. В подальшому, між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 23042020, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до Відповідача за кредитним договором № 1323218 від 27.09.2019. Згідно з умовами кредитного договору позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договорами. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому кредитні кошти у строки, передбачені кредитним договором, відтак позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. Ухвалою Дарницького районного суду від 14.05.2021 відкрито провадження у даній справі, розгляд справи призначено в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Відповідачем у встановлений законом строк до суду подано відзив на позовну заяву в якому зазначено наступне. Позивачем не надано пояснення щодо суми заборгованості за договором № 1323218 від 27.09.2019 в сумі 35 960 грн., а саме: не надано пояснення щодо нарахування заборгованості за відсотками та пенею. Наданий позивачем розрахунок заборгованості за кредитом, підготовлені робітниками організації - є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків позивача і не є правовою підставою для стягнення відповідних сум та не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог позивача до відповідача. Сама позовна заява не містить таких даних, а лише констатує наявність недоказаного розміру всієї суми непогашеного кредиту. Іншого належного розрахунку, який би узгоджувався із матеріалами справи, умовами договору, позивач не представив, хоча в цій частині саме на ньому лежить процесуальний обов`язок доказування, а тому цей позов не може бути задоволений, оскільки він є необґрунтованим, а позовні вимоги - недоведені. Вважає, позовну заяву ТОВ Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» поданою з порушенням норм матеріального та процесуального права, є необґрунтованою та передчасною. Також послався на ст. 551 ЦК України про можливість зменшення розміру стягуваної неустойки. У відповіді на відзив позивач підтвердив викладені у позовній заяві обставини та наполягав на задоволенні позовних вимог. Вважає, що відзив відповідача є таким, що не підлягає задоволенню, оскільки викладені в ньому обставини справи фактично є суб`єктивним висновком особи про подію та ситуацію, який є необґрунтованими, надуманими та спрямованими на введення суду в оману та на ухилення від виконання свого обов`язку перед позивачем. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч. 1 ст. 13 ЦПК України). Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (ст. 5 ЦПК України). Судом встановлено, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1323218 від 27.09.2019. В подальшому, між ТОВ «Авентус Україна» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу № 23042020, відповідно до умов якого до позивача перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 1323218 від 27.09.2019. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно п. 1.1. Договору факторингу, Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна - Продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові Право грошової Вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав або зникне в майбутньому до третіх осіб - Боржників, включаючи суму основного зобов`язання (кредиту), плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов`язань та інші платежі, право на одержання яких належить Клієнту. Згідно п. 1.2 Договору факторингу, Сторони Погодили, що Перехід від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості до Боржників відбувається в момент підписання Сторонами Акту прийому-передачі Реєстру Боржників згідно Додатку №2, після чого Фактор стає кредитором по відношенню до Боржників стосовно Заборгованостей та набуває відповідні Права Вимоги. Підписаний Сторонами та скріплений їх печатками Акт прийому-передачі Реєстру Боржників - підтверджує факт переходу від Клієнта до Фактора Прав Вимоги Заборгованості та є невід`ємною частиною цього Договору (АКТ прийому-передачі Реєстру Боржників за Договором Факторингу додається). Відповідно до Реєстру боржників від 23.04.2020 до Договору факторингу № 23042020 від 23.04.2020 (витяг з Реєстру боржників додається), ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до Відповідача в сумі 35 960 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 400 грн. - сума заборгованості за відсотками; 20 560 грн. - сума заборгованості за пенею. Згідно п.1.3 Договору факторингу, згідно вимог стст. 512 - 514, 516 ЦК України, Фактор протягом 20 (двадцяти) робочих днів з дня підписання Акту прийому-передачі Реєстру Боржників зобов`язується направити, простою кореспонденцією через відділення Укрпошти або за допомогою інших компаній, які займаються адресною доставкою кореспонденції, підготовленою за формою згідно Додатку № 3 до цього Договору, письмове повідомлення Боржникам про відступлення клієнтам прав вимоги заборгованості факторингу. На вимогу п. 6 ч. 3 ст. 175 ЦПК України, та з метою досудового врегулювання спору, у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору, позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Звертаючись до суду з позовом, позивач вказує, що згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується повернути Кредит, сплатити проценти за користування Кредитом та виконати інші зобов`язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених Договорами. Незважаючи на це, Відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати надані йому Кредити в строки, передбачені кредитним договором. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Зважаючи на встановлені судом обставини, відповідач має непогашену заборгованість перед позивачем за кредитним договором № 1323218 від 27.09.2019 в сумі 15 400 грн., з яких: 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 400 грн. - сума заборгованості за відсотками, які підлягають стягненню у примусовому порядку. Водночас, відповідно до ст. 551 ЦК України розмір неустойки (штраф, пеня) може бути зменшений за рішення суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, що мають значення для справи. Відтак, зважаючи на положення ст. 551 ЦК України, та враховуючи що позивачем заявлено до стягнення суму пені у розмірі 20 560 грн., а також посилання відповідача на дану правову норму у відзиві, суд приходить до висновку про зменшення розміру стягуваної сумі пені до 15 400 грн., що становить сукупну суму заборгованості за несплату кредитних коштів разом з відсотками. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . За змістом стст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» слід стягнути грошові кошти за кредитним договором 10 000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 400 грн. - сума заборгованості за відсотками; 15 400 грн. - сума заборгованості за пенею. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: partial