Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в обґрунтування якого зазначив, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору без номеру від 23.06.2009р. [PERSON] отримала кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. У зв'язку з порушенням відповідачкою зобов'язання щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, станом на 22.02.2015р. обсяг невиконаних зобов'язань відповідача складає 13236,15 грн., в тому числі борг за кредитом - 3904,68 грн., борг за нарахованими процентами - 6400,01 грн., борг по комісії - 1824,98 грн., а також штрафи відповідно до умов договору: 500,00 грн. - фіксована частина, 606,48 грн. - процентна складова, які позивач просить стягнути з відповідача, а також судові витрати, які поніс позивач при зверненні до суду. У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка повторно у судове засідання не з'явилась, про час та місце судового розгляду повідомлена у встановленому законом порядку. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «Приватбанк» і [PERSON] укладений кредитний договір без номера від 23.06.2009р. Відповідно до умов договору [PERSON] отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки (кредитка «Універсальна»). В момент підписання договору кредитний ліміт був встановлений у розмірі 3000,00 грн., щодо змін в подальшому кредитного ліміту Банк керувався умовами договору, зокрема, п.3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, відповідно до яких клієнт надає Банку свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку і клієнт надає право Банку в будь-який момент змінити кредитний ліміт. Підписана заява позичальника разом з Умовами надання банківських послуг, Правил користування платіжною карткою, Пам'яткою клієнта, Тарифами складає між позичальником та банком договір, який відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України є договором приєднання. З аналізу всіх складових договору встановлено, що в заяві позичальника визначено: тип кредитки, пільговий період, ліміт кредитування, розмір відсотків за користування кредитними коштами та порушення і розмір штрафу за нього; в Умовах та правилах надання банківських послуг зазначені основні терміни і поняття, умови обслуговування, обов'язки та права Банку і клієнта, правила користування платіжною карткою; в Тарифах визначено плату за користування кредитними коштами, умови її зміни, розмір комісії. Станом на 22.02.2015р. за кредитним договором утворилася заборгованість у сумі 13236,15 грн., з яких борг за кредитом у сумі 3904,68 грн., борг за нарахованими процентами у сумі 6400,01 грн., борг за комісією у сумі 1824,98 грн., а також штрафи відповідно до умов Договору: 500,00 грн. - фіксована частина, 606,48 грн. - процентна складова. Вказані суми підтверджуються розрахунком заборгованості, який відповідачем не спростований. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов'язання є прострочення - невиконання зобов'язання в обумовлений сторонами строк. З урахуванням викладеного суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають відшкодуванню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору, у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved