Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-17 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказуючи на те, що 30 серпня 1997 року між ним та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки подружнє життя у них не склалося, вони мають різні погляди на життя. Відповідач проживає своїм життям, протягом п'яти років шлюбних відносин не підтримують, позивач вважає, що їх шлюб існує лише формально і тому має бути розірваний. Позивач в судове засідання не з`явився, але 17 грудня 2014 року надіслав заяву, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу без його участі. Проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував (а.с.14). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася. Про причини неявки не повідомила, заяв про розгляд справи у його відсутності не надала (а.с. 9, 16). Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 30 серпня 1997 року між сторонами було укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER], актовий запис № 42, видане виконкомом Гребінківської селищної ради Васильківського району Київської області (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER], актовий запис про народження № 24, видане виконкомом Гребінківської селищної ради Васильківського району Київській області (а.с. 6). Між сторонами досягнуто згоди про те, що дитина буде проживати разом з матір'ю. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть. Примирення сторін є неможливим. Майнового спору сторони не мають. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі - СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд, встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач просив судові витрати на відповідача не покладати.

Outcome: approved