Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся в Народицький районний суд Житомирської області з позовом до відповідача, у якому просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо їх дитини [PERSON], [INFO]. Відповідач подала зустрічну позовну заяву про відібрання та визначення місця проживання малолітньої дитини. Ухвалою Народицького районного суду Житомирської області від 29.09.2014 року було відкрито провадження у справі № 284/1827/16-ц та призначено її до розгляду. Внаслідок задоволення заяв про відвід суддів Народицького районного суду Житомирської області справа була передана на розгляд Овруцького районного суду Житомирської області. Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 20.07.2015 року позовні вимоги за первісним та зустрічними позовами роз'єднані, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав виділені в окреме провадження та залишені у справі № 284/1827/14-ц, цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Народицької районної державної адміністрації Житомирської області про відібрання та визначення місця проживання малолітньої дитини передано для розгляду в загальному порядку. Ухвалою Овруцького районного суду Житомирської області від 20.07.2015 року справу № 286/2545/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа - служба у справах дітей Народицької районної державної адміністрації Житомирської області, про відібрання та визначення місця проживання малолітньої дитини передано на розгляд Березанського міського суду Київської області. Внаслідок задоволення заяви про відвід судді Овруцького районного суду Житомирської області Невмержицького С.С. справа № 284/1827/16-ц передана 19.02.2016 року на розгляд судді Вачко В.І. Ухвалою судді Овруцького районного суду Житомирської області від 22.02.2016 року справа прийнята до провадження та призначена до судового розгляду на 22.03.2016 року. Позовна заява [PERSON] про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав щодо їх дитини мотивована зокрема тим, що сторони перебували у зареєстровано шлюбі, від якого мають спільну дитину [PERSON], [INFO]; шлюб між сторонами розірвано, згідно з рішенням Апеляційного суду Київської області від 22.05.2016 року у справі № 1028/287/12 місце проживання дитини визначено з батьком, а на підставі рішення Баришівського районного суду Київської області від 05.04.2013 року у справі № 1001/1548/2012 з матері стягуються на його користь аліменти на утримання дитини [PERSON]; проте відповідач злісно ухиляється від сплати аліментів, чим скоїла кримінальне правопорушення за ознаками злочину, передбаченого ст.164 КК України, у зв'язку з чим позивач неодноразово звертався в правоохоронні органи із відповідними заявами; однак відповідач продовжує свідомо несплачувати аліменти, хоча має таку змогу; дитина сторін неодноразово лежала у лікарнях, однак відповідач її ніколи не провідувала, не допомагала у придбанні ліків, не відвідувала її також і у школі, взагалі не цікавиться життям та здоров'ям дитини, умисно не приймає участі у її вихованні та утриманні, ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав. 27.11.2014 року відповідач подала заперечення на позовну заяву, в якому просила у задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи тим, що викладені у позові доводи позивача є неповними, необ'єктивними та такими, що не відповідають дійсності, так як після розірвання шлюбу сторін дитина проживала з матір'ю - відповідачем у належним умовах в с.Стара Радча Народицього району Житомирської області, а батько - позивач з дитиною не спілкувався та участі в її вихованні не приймав, службою у справах дітей Народицької РДА було ініційовано позбавлення позивача батьківських прав; у 2011 році рішенням комісії з питань захисту дитини Народицької РДА визначено участь батька у вихованні дитини [PERSON] та спілкуванні з нею в обов'язковій присутності матері; в січні 2012 року після чергового побачення з дитиною позивач відмовився її повертати матері та фактично відібрав дитину; протягом 2012 року дитина проживала у м.Києві разом з бабусею та дідом, а батько лише періодично навідувався до доньки; доводи позивача про те, що мати дитини веде аморальний спосіб життя, не працює, зловживає спиртними напоями, грубо поводиться з дитиною, ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини, не турбується про її здоров'я не відповідають дійсності та не знайшли свого підтвердження, що відображено у рішенні Яготинського районного суду Київської області від 26.02.2013 року у справі № 1028/287/12, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та відібрання дитини; рішенням Апеляційного суду Київської області від 22.05.2013 року у цій справі місце проживання дитини визначено з батьком; 05.02.2012 року відповідач одружилась з [PERSON] і [INFO] у них народилась дитина [PERSON]; на даний час вони проживають однією сім'ю в м.Києві, відповідач працює у ТзОВ «Фоззі-Фуд», перебувала у відпустці по догляду за дитиною до трьох років; не зважаючи на перешкоди зі сторони позивача, відповідач піклується про свою доньку [PERSON] та періодично відправляє їй посилки, відкрила на ім'я доньки накопичувальний рахунок в ПАТ КБ «Хрещатик»; проте намагання повернути доньку виявились марними, незважаючи на те, що з проханнями про допомогу зверталась з листами до Верховної ради України, Генеральної прокуратури України та Президента України. У матеріалах справи знаходяться листи Овруцької міжрайонної прокуратури Житомирської області від 10.02.2015 року, від 25.03.2015 року, від 08.05.2015 року, яким прокуратура неодноразово повідомляла суд, що не вбачає підстав для участі прокурора у розгляді цієї цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Також у матеріалах справи знаходиться заява відповідача від 08.12.2015 року про розгляд справи без її присутності. Хід судового розгляду відображених в ухвалах Овруцького районного суду Житомирської області від 22.03.2016 року, від 12.04.2016 року, від 12.05.216 року. В судовому засіданні представники позивача позов підтримали, просили його задоволити, з мотивів у ньому наведених. В судовому засіданні 22.03.2016 року та 12.04.2016 року відповідач проти позову заперечила, просила у його задоволенні відмовити за безпідставністю, з мотивів наведених у запереченні на позовну заяву. В судові засідання 12.05.2016 року та 07.06.2016 року відповідач не з'явилась, про поважність причин неявки не повідомила, будь-яких заяв суду не подавала, клопотань не заявляла. У зв'язку з наведеним, суд вбачає за можливе здійснити подальший розгляд справи за відсутності належно повідомленого відповідача. В судовому засіданні представник третьої особи позовні вимоги підтримала, виходячи із повторно наданого суду третьою особою висновку органу опіки і піклування (виконкому) Березанської міської ради Київської області від 17.05.2016 року про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], просила позов задоволити, оскільки відповідач самоусунулась від виконання своїх батьківських обов'язків. Заслухавши пояснення сторін та третьої особи, дослідивши та оцінивши докази у справі, суд дійшов наступних висновків. Позивач [PERSON] є батьком, а відповідач [PERSON] - матір'ю малолітньої [PERSON], [INFO], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Рішенням Березанського міського суду Київської області від 13.10.2010 року у справі № 2-181/2010 шлюб між батьками дитини розірвано. Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 05.04.2013 року у справі № 1001/1548/2012 присуджено стягувати з матері [PERSON] на користь батька [PERSON] на утримання їх дитини [PERSON] аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів її доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 14.06.2012 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Яготинського районного суду Київської області від 26.02.2013 року у справі № 1028/287/12 відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, відібрання дитини [PERSON] та визначення її місця проживання. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 22.05.2013 року рішення Яготинського районного суду Київської області від 26.02.2013 року у справі № 1028/287/12 частково скасовано, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини задоволено, визначено місце проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO], з її батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS], в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. 05.12.2012 року відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER]. [INFO] у відповідача та [PERSON] народилась дитина [PERSON], що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER]. Як видно з копії паспорта [NUMBER], відповідач зареєстрована у [ADDRESS]. Проте фактично проживає із новою сім'єю у [ADDRESS], що стверджується актами перевірки фактичного проживання від 15.10.2014 року та від 10.09.2015 року, складеними працівниками ЖЕД № 201. Як зазначено у довідці ТзОВ «Фоззі-Фуд» від 12.08.2015 року № 10/14-4145 та вбачається із копії трудової книжки [NUMBER], відповідач з 05.06.2012 року працює в ТзОВ «Фоззі-Фуд», магазині № 4 («Сільпо»), що в м.Київ, проспект Правди, 66, на посаді кухаря цеху кулінарії, у період з 06.10.2013 року по теперішній час знаходиться у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, загальна сума доходу за період роботи у товаристві склала 31021,45 грн., протягом всього періоду роботи товариство не здійснювало виплати соціальної допомоги [PERSON] на її дітей, як особам, постраждалим внаслідок аварії на ЧАЕС. Згідно з листами Народицької РДА Житомирської області від 26.08.2015 року № 02-33/1461 та Управління праці і соціального захисту населення Народицької РДА Житомирської області від 31.03.216 року № 01-51/03/747, [PERSON] перебуває на обліку в УПСЗН Народицької РДА та отримує одноразову допомогу при народженні дитини на доньку [PERSON], [INFO], щомісячно в сумі 1012,50 грн., а на дочку [PERSON], [INFO] ніяких соціальних виплат не отримує. Як пояснила відповідача в судовому засіданні та вбачається із матеріалів справи, у 2014 році вона уклала з ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» договір банківського вкладу «Повноліття» в національній валюті № 211D-537923 від 27.05.2014 року та додаткову угоду до нього від 09.10.2014 року, згідно з умовами яких внесла на депозитний рахунок, відкритий в банку на ім'я клієнта [PERSON], вклад у розмірі 626,49 грн., на суми якого у термін з 28.05.2014 року по 23.01.2025 року, нараховуються відсотки з розрахунку: 20% річних на 300 грн. вкладу та 30 % річних на 326,49 грн. вкладу, а клієнт має право по досягненню 18-ти років в останній день розміщення вкладу отримати у банку суму вкладу та процентів; неодноразово надсилала у м.Березань Київської області посилки та здійснювала поштові грошові перекази на незначні суми на прізвище «[PERSON]», що стверджується наявними у матеріалах справи копіям поштових квитанцій та чеків. В судовому засіданні позивач підтвердив, що за останні декілька років отримав від відповідача лише двічі грошовий переказ на суму близько 200 грн. та приблизно тричі посилку з дрібними речами, конкретно вмісту якої не пам'ятає. Між сторонами у справі та їх сім'ями склались неприязні та конфліктні стосунки, що вбачається із наявних у матеріалах справи численних копій скарг та звернень від імені кожного із сторін до органів державної влади та місцевого самоврядування, в тому числі правоохоронних органів, з приводу місця проживання дитини, участі батьків у її вихованні та утриманні. Як видно із витягу з рішення виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області від 02.03.2015 року № 25 «Про питання діяльності органу опіки та піклування, пов'язаної із захистом прав дитини», виконкомом Березанської міської ради Київської області було вирішено спір щодо участі громадянки [PERSON] у вихованні малолітньої доньки та встановлено наступний порядок побачення [PERSON] з її малолітньою донькою [PERSON] - кожної першої та третьої суботи місяця з 10 по 17 години; батьку дитини [PERSON] вказано не перешкоджати матері дитини [PERSON] спілкуватися та брати участь у вихованні [PERSON] Позивач та його представники стверджують, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню та утриманню дитини [PERSON], її не відвідує, не спілкується із нею та ухиляється від сплати аліментів на утримання дитини; у той період, коли [PERSON] проживала разом із відповідачем, остання її била, змушувала працювати, зокрема вони разом збирали металобрухт та гриби. Як вбачається з матеріалів справи, постановою старшого державного виконавця ВДВС Подільського РУЮ у м.Києві від 24.04.2013 року ВП № 37674249 було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 2/355/40/13, виданим 05.04.2013 року Баришівським районним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів. Як видно з листа УДВС ГУЮ у м.Києві від 05.03.2015 року, виконавчий лист № 2/355/40/13, виданий 05.04.2013 року Баришівським районним судом Київської області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, перебував на виконанні у ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві, куди він надійшов з ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області, проте 27.02.2015 року державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно з довідкою-розрахунком ВДВС Києво-Святошинського РУЮ Київської області від 01.07.2015 року, заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів згідно з виконавчим листом № 2/355/40/13, виданим 05.04.2013 року Баришівським районним судом Київської області, за період з 14.06.2012 року по 23.12.2015 року складає 27411,82 грн., сплачено за цей період 0 грн. Згідно розрахунком заборгованості по аліментах від 14.08.2015 року № 2001/4, складеним ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на користь [PERSON] згідно з виконавчим листом № 1001/1548/2012, виданим 05.04.2013 року Баришівським районним судом Київської області, станом на 14.08.2015 року складає 53432,12 грн. Як вбачається з довідок ВДВС Печерського РУЮ у м.Києві № 2001/4 від 08.07.2015 року та від 14.08.2015 року [PERSON] не отримував аліментів з [PERSON] згідно з виконавчим листом, виданим 05.04.2013 року Баришівським районним судом Київської області. Як видно з листа СВ Печерського РУ ГУ МВС України від 10.08.2015 року № 54/с-3366, за заявою [PERSON] внесено відомості до ЄРДР за № 12015100060002884 за ч.1 ст.164 КК України Як повідомлено листом ТзОВ «Фоззі-Фуд» від 06.04.2016 року у відповідь на запит суду, [PERSON] перебуває у трудових відносинах з товариством та починаючи з 06.10.2013 року і до цього часу перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, у зв'язку з чим відрахування аліментів із заробітної плати [PERSON] на утримання [PERSON] не здійснювались. Як повторно повідомлено листом Народицької районної державної адміністрації Житомирської області № 01-51/03/964 від 26.04.2016 року у відповідь на запит суду, [PERSON] перебуває на обліку в управлінні та з 01.08.2013 року отримує одноразову допомогу при народженні дитини на дочку [PERSON] в сумі 1012,50 грн. щомісячно, а на дочку [PERSON] ніяких соціальних виплат не отримувала і не зверталась. Постановою головного державного виконавця ВДВС Печерського РУЮ в м.Києві від 08.02.2016 року ВП № 47482376 закінчено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 1001/1548/2012, виданого 05.04.2013 року Баришівським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів, на підставі п.10 ст.49 Закону України «Про виконавче провадження» з мотивів того, що виконавчий документ надійшов на виконання у відділ за місцем роботи боржника, однак згідно з повідомленнями ДФС України та ПФУ України на електронний запит боржник не працює; оскільки згідно з виконавчим документом боржник проживає за адресою: Житомирська область, Народицький район, с.Стара Радча, тому такий виконавчий документ підлягає направленню до ВДВС Народицького РУЮ у Житомирській області за належністю; заборгованість станом на 31.12.2015 року складає 61952 грн. Згідно з ст.150 СК України батьки зобов'язані піклуватись про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я або навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавленні судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров' я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до вимог п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини має місце, коли батьки не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У пункті 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно утримують та ін.) що надані батьками до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Відповідно до ч.ч.5,6 ст.19 СК України орган опіки і піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Органом опіки і піклування (виконкомом) Березанської міської ради Київської області на підставі рішення від 22.10.2015 року № 90 було надано висновок про недоцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] щодо її малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. Проте оскільки вказаний висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав був не достатньо обґрунтованим, так як при його наданні обстеження місць проживання обох батьків та дитини не проводилось, ухвалами суду від 12.04.2016 року та від 12.05.2016 року третю особу було зобов'язано подати суду повторний письмовий висновок органу опіки і піклування щодо розв'язання спору між батьками та доцільності/недоцільності позбавлення матері [PERSON] батьківських прав стосовно дитини [PERSON], [INFO]. 03.05.2016 року на адресу суду надійшли копії рішення виконавчого комітету Березанської міської ради Київської області від 17.05.2016 року № 73 «Про надання висновку» з додатком до нього - висновком про доцільність позбавлення батьківських прав громадянки [PERSON] щодо її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], а також копіями документів, на підставі яких такий висновок складений, в тому числі: акту обстеження умов проживання матері [PERSON] від 22.04.2016 року, акту обстеження умов проживання батька [PERSON] і дитини [PERSON] від 26.04.2016 року, заяви [PERSON] від 10.05.2016 року про надання згоди на позбавлення її батьківських прав, висновків Баришівського РВ ГУ МВС України в Київській області від 06.04.2015 року, від 04.05.2015 року, за результатами розгляду звернень [PERSON], листа директора Березанської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 1 Ігнатій О.І. від 21.04.2016 року № 421, постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження, квитанцій і фіскальних чеків. Висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав від 17.05.2016 року мотивований зокрема тим, що малолітня дитина сторін [PERSON], [INFO] згідно із рішенням суду проживає в [ADDRESS] разом із батьком [PERSON]; мати дитини - [PERSON] проживає у місті Київ, має іншу сім'ю, але у неї є бажання спілкуватись з донькою та брати участь у її вихованні, а тому у зв'язку із неодноразовими зверненнями [PERSON] про перешкоджання їй з боку [PERSON] бачитись із дитиною, рішенням органу опіки і піклування (виконкому) Березанської міської ради Київської області від 02.03.2015 року № 25 спір між батьками про участь у вихованні дитини вирішений наступним чином: встановлений порядок побачення матері з донькою кожної першої та третьої суботи місяця з 10 до 17 години. На виконання вимог ухвали Овруцького районного суду Житомирської області від 12.04.2016 року у справі № 284/1827/14-ц питання надання висновку про доцільність/недоцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої доньки [PERSON] було повторно розглянуте на засіданні комісії з питань захисту прав дитини 26.04.2016 року, у якому взяли участь батько дитини [PERSON], його представники, мати дитини [PERSON], малолітня дитина [PERSON] та директор Березанської ЗОШ № 1 Ігнатій О.І. Зокрема батько дитини повідомив, що мати не бере участі у вихованні дитини, не відвідує її, так в 2016 році вона жодного разу не приїздила до доньки, в 2015 році двічі приїздила в м.Березань, але не бачилася із [PERSON], бо її в той час не було вдома, вважає, що мати неналежним чином виконувала свої батьківські обов'язки, а зараз взагалі усунулась від їх виконання. Мати дитини заявила, що хоче брати участь у вихованні дитини, але її колишній чоловік та його родичі створюють їй у цьому перешкоди і не дають бачитись із дитиною. Дитина [PERSON] повідомила, що з мамою спілкуватись не хоче, бо та не приходить до неї, не привітала її з днем народження, а коли [PERSON] жила з мамою, то мама її била. Директор школи, де навчається [PERSON], повідомила, що [PERSON] приходила до школи десь в листопаді-грудні 2015 року, але з донькою не бачилась, бо дівчинки не було в школі, передала доньці пакет солодощів, але дитина відмовилась його брати. У зв'язку із наведеним комісія рекомендувала [PERSON] вжити вичерпних заходів щодо погашення заборгованості зі сплати аліментів, підтримувати постійний контакт з дочкою, цікавитись її станом життя та здоров'я. Однак 13.05.2016 року на адресу Барезанської міської ради надійшла письмова заява [PERSON] від 10.05.2016 року про те, що вона не заперечує проти позбавлення її батьківських прав у зв'язку із складними сімейними обставинами, яка цього ж дня була розглянута на засіданні комісії з питань захисту прав дитини. При цьому у висновку зазначено, що [PERSON] в телефонній розмові 10.05.2016 року повідомила службу у справах дітей та сім'ї виконавчого комітету Березанської міської ради про те, що вона вирішила в подальшому не брати участі у судовому процесі щодо позбавлення її батьківських прав. На підставі наведеного, відповідно до ст.164 СК України, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача батьківських прав щодо її малолітньої дитини [PERSON] Суд вважає вказаний висновок органу опіки і піклування від 17.05.2016 року достатньо обгрунтованим і таким, що відповідає інтересам дитини. Суд не вбачає за доцільне додатково заслуховувати думку дитини [PERSON] при вирішенні питання, що стосується її життя, оскільки її думка була заслухана посадовими особами органу опіки та піклування на засіданні з приводу вирішення спору про позбавлення її матері батьківських прав, що відображено у висновку органу опіки і піклування про доцільність такого позбавлення прав від 17.05.2016 року. З'ясовані судом та досліджені в судовому засіданні обставини справи і їх докази, а також факт повторного без поважних причин неприбуття належно повідомленого відповідача в судове засідання щодо вирішення спору про позбавлення її батьківських прав, в сукупності вказують на свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов'язками та байдуже ставлення до їх виконання. Відтак, позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її малолітньої дитини [PERSON] відповідатиме інтересам останньої. З наведеного суд доходить висновку про задоволення позову. Позбавлення батьківських прав не позбавляє відповідача права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав відповідно до ст.169 СК України в разі зміни своєї поведінки та усунення обставин, що були підставою позбавлення батьківських прав. Позивачем сплачено судовий збір в сумі 243,60 грн. Тому

Outcome: approved