Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-05 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів, посилаючись на те, що 08 серпня 2009 року вона з [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя між ними не склалося, внаслідок чого з січня 2014 року їхні шлюбні відносини припинилися і вони почали проживати окремо, спільного господарства не ведуть. Після фактичного припинення сімейних відносин дитина залишилась проживати з нею та знаходиться на її утриманні. [PERSON] грошових коштів на утримання сина їй не надає. На даний час їй достеменно не відомо чи працює [PERSON], оскільки він відмовляється надавати інформацію про свою роботу та про свій середній щомісячний дохід. Оскільки їй не відоме постійне місце роботи та розмір середньомісячного заробітку (доходу) відповідача, тому розмір аліментів вона визначила у твердій грошовій сумі 3000 грн. Так як [PERSON] не страждає на хронічні хвороби, є особою працездатного віку і на його утриманні, крім сина, більше ніхто не перебуває, тому, на її думку, він спроможний сплачувати на утримання дитини заявлений розмір аліментів. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 3\~000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов щодо стягнення з нього аліментів у розмірі 3000 грн. не визнав, та пояснив суду, що не заперечує щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі, який передбачений чинним законодавством. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що з 08 серпня 2009 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ОК № 085314, видане Виконавчим комітетом Вишневої міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 223. Від шлюбу вони мають дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ОК № 138350. Позивач [PERSON] у поданій до суду позовній заяві зазначала, що добровільно матеріальної допомоги на утримання їхнього сина відповідач [PERSON] не надає. У судовому засіданні відповідач [PERSON] суду пояснив, що на даний час він не працює, інших осіб, крім сина, на його утриманні не має. Відповідач стверджував, що він кожного місяця надає позивачу кошти на утримання дитини, фактично він сам його утримує сина, постійно купує йому необхідні речі, однак доказів на підтвердження своїх пояснень суду не надав. У наданих суду поясненнях відповідач не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дитини в розмірі, який передбачений чинним законодавством. Відповідно до вимог ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивач [PERSON] не надала суду належних доказів, що відповідач [PERSON] спроможний сплачувати аліменти на утримання дитини у розмірі 3 000 грн. щомісячно. За таких обставин суд вважає, що з відповідача [PERSON] слід стягнути аліменти на користь позивачки [PERSON] у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно на утримання дитини [PERSON], [INFO], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 15 вересня 2015 року. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави.

Outcome: partial