Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON], треті особи: виконавчий комітет Жовтневої районної у місті [PERSON] ради, орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у місті [PERSON] ради про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку місця проживання. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому на праві приватної власності належить квартира №114 у будинку № 69 у мікрорайоні 5-й Зарічний в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. Шлюб між ним та відповідачкою розірвано 06.12.2013 року. У березні 2014 року відповідачка разом із спільним неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] виїхала з місця реєстрації та з того часу в спірній квартирі не проживають. Позивач просить суд усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом позбавлення [PERSON] та неповнолітнього [PERSON] права користування житловим приміщенням та зняття їх з реєстрації. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги в повному обсязі, просив задовольнити позов, пояснив, що [PERSON] та їх з відповідачкою син [PERSON] у спірній квартирі не проживають, місце їх проживання не відоме. Проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів, також на підставі ст.ст. 224, 225, 226 ЦПК України, суд за згодою позивача вправі постановити заочне рішення. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначила, що [PERSON] є неповнолітнім, а позбавлення останнього права користуванням житлом призведе до порушення прав неповнолітньої особи. Вказала, що [PERSON] є співвласником квартири та не може бути позбавлена права користування. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою позивача, відповідачку [PERSON] та [PERSON] вона не бачила за місцем реєстрації на протязі трьох років. Пояснила, що перешкод у користуванні квартирою позивач відповідачці не чинить. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника третьої особи, свідка, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні\~ фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що з 30.06.2001 року позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. 22 жовтня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу квартири №114 буд. № 69 у мікрорайоні 5-й Зарічний м.Кривого Рогу Дніпропетровської області. Вказаний договір посвідчено 22.10.2002 року приватним нотаріусом Криворізького міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 4872. (а.с.6). Згідно довідки Криворізької обєднаної міської довідково-інформаційної служби за №53 від 29.09.2015 року в квартирі № 114 буд. № 69, м-ну 5-й Зарічний м.Кривого Рогу Дніпропетровської області зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с.7). Згідно рішення Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 грудня 2013 року, яке набрало законної сили 16 грудня 2013 року, шлюб між позивачем та відповідачкою розірвано. (а.с.90). Згідно свідоцтва про шлюб серії І-КИ № 306580 [PERSON] 23 квітня 2015 року зареєстрував шлюб із [PERSON] (а.с.85). Згідно свідоцтва про народження серії І-КИ № 603758 16 серпня 2016 року народився [PERSON]. Батьками в свідоцтві про народження записані [PERSON] та [PERSON]. (а.с.86). Відповідно до актів обстеження складених мешканцями будинку №69 мікрорайону 5-й Зарічний м.Кривого Рогу Дніпропетровської області від 19.05.2015, 22.07.2015, 30.09.2015 та 24.07.2016 року [PERSON] за адресою: м-н. 5-й Зарічний буд. № 69 кв.№ 114 м.Кривого Рогу Дніпропетровської області не проживає.(.а.с.9,10,11,12,99). Статтею 60 Сімейного кодексу України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього\~ господарства,\~ догляд\~ за\~ дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Стаття 57 Сімейного кодексу України визначає перелік майна, що є особистою приватною власністю дружини, чоловіка. Зокрема, це майно, набуте нею (ним) за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто. Спірна квартира придбана позивачем [PERSON] під час перебування у шлюбі з відповідачем [PERSON]. Зазначена квартира не визнана особистим майном позивача. Законодавцем презюмується виникнення права спільної сумісної власності щодо майна, набутого подружжям у шлюбі. Позов було заявлено на підставі ст. 405 Цивільного кодексу України, що регулює право членів сім'ї власника житла на користування цим житлом. Натомість встановлені правовідносини між сторонами не регулюються вказаними нормами матеріального права, а є відносинами щодо майна, набутого подружжям у шлюбі. Згідно вимог ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Також, згідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Як було встановлено у судовому засіданні та не заперечувалось позивачем, квартира за адресою: м-н. 5-й Зарічний буд. № 69 кв.№ 114 м.Кривого Рогу Дніпропетровської області є спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON] Заявляючи позовні вимоги про позбавлення права користування житловим приміщенням [PERSON] за адресою: м-н. 5-й Зарічний буд. № 69 кв.№ 114 м. Кривого Рогу Дніпропетровської області позивач фактично ставить питання про обмеження права власності [PERSON] на вказану квартиру, в порушення положень ст. 317 ЦК України. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог позивача, а тому у задоволенні позовних вимог [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку місця проживання слід відмовити.

Outcome: dismissed