Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з даним позовом. На обґрунтування позову послався на те, що з 29.08.2013 року перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою. Рішенням Рівенського міського суду від 27.05.2015 року шлюб між ними розірвано. 10.12.2013 року відповідачка народила сина [PERSON], у актовому записі про народження якого, він зазначений батьком. Нещодавно відповідачка повідомила, що він не є батьком дитини. Позивач в судове засідання не зявився, подав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити. Відповідач та її представник у судовому засіданні позов визнали. Представники третіх осіб у судове засідання не зявилися. Представник Рівенського міського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану ГТУЮ у Рівенській області подав клопотання про розгляд справи у відсутності представника, зазначив, що не заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі і зявилися у судове засідання, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на таке. Судом установлено, що 29.08.2013 року сторони зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ГЮ № 090301. Як видно з копії свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], серії І-ГЮ № 202014, матірю дитини записана відповідач, а батьком [PERSON]. Рішенням Рівенського міського суду Рівенської області від 27.05.2015 року шлюб між сторонами розірвано. Згідно наданої позивачем копії висновку про біологічне батьківство № MGT 1561 від 26.10.2017 року, ймовірність біологічного батьківства [PERSON] по відношенні до дитини [PERSON] дорівнює 0%. Дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров'я про народження дружиною дитини (ч.1 ст.122 СК України). Особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред'явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується (ч.ч. 1, 6 ст. 136 СК України). Відповідно до абз. 2 п. 9, абз. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ст. 212 ЦПК (1618-15), згідно з якою жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Предметом доказування в таких справах є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд постановляє рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно з ч. 5 ст. 136 СК України не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є батьком. Ураховуючи відсутність у матеріалах справи доказів того, що на момент реєстрації позивача батьком дитини [PERSON] він знав, що не є батьком цієї дитини, а також беручи до уваги визнання позову відповідачем та висновок про біологічне батьківство, суд дійшов висновку про задоволення позову шляхом виключення відомостей про батьківство позивача з актового запису № 3237 від 10.12.2013 року про народження дитини.

Outcome: approved