Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-15 00:00:00

У вересні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Свій позов мотивує тим, що йому на праві особистої власності належить автомобіль [NUMBER]. Даний автомобіль передав у користування своєму товаришу [PERSON], який на його автомобілі поїхав проводити роботи по встановленню бетонних блоків. Проте, відповідач жодним чином не пояснюючи свій вчинок, взяв і жбурнув в лобове стекло автомобіля камінь, внаслідок чого лобове скло розбилося, а також кулаком руки взяв і пошкодив дзеркало з правої сторони автомобіля. Цього ж дня [PERSON] звернувся з відповідною письмовою заявою до відділку поліції, проте отримав відповідь, де зазначено, що підстав для внесення відомостей до ЄРДР немає, а для відшкодування понесених збитків йому слід звернутися до суду. Так, звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що відповідно до Висновку № 114 експертного автотоварознавчого дослідження від 31 липня 2018 року вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля [NUMBER] складає 10960,33 грн.. Відтак, за захистом свого порушеного права позивач змушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просити суд стягнути з відповідача на його користь понесену матеріальну шкоду в розмірі 10960,33 грн., сплачений судовий збір у сумі 704,80 грн., вартість проведення експертизи - 800,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 4000,00 грн.. Пред'явлена позовна заява ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2018 року була залишена без руху, оскільки вона не відповідала вимогам ст. 175, 177 ЦПК України, та позивачу було надано строк на усунення зазначених в ухвалі суду недоліків терміном 10 днів, з дня отримання останнім копії ухвали. 20 вересня 2018 року, позивачем через канцелярію суду було подано нову редакцію позовної заяви разом з Листом-претензією. З метою перевірки місця реєстрації відповідача, судом було зроблено запити в порядку ч. 6 ст. 187 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 19 листопада 2018 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, без виклику сторін. 07 грудня 2018 року до Фастівського міськрайонного суду від відповідача надійшов Відзив на позовну заяву, в якому останні просив суд відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, оскільки в поданій позовній заяві та додатках до неї не міститься жодних доказів того, що ним було нанесено будь-яку шкоду позивачу. Крім того, відповідач зазначив, що до матеріалів авто товарознавчого дослідження не було додано додатків, які б вказували на те, що дійсно було проведено будь-яке дослідження транспортного засобу та було щось оцінено і визначено в передбачений законом спосіб шкоду, а також в дослідженні відсутні посилання на те, які саме частини автомобіля були пошкоджені. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду від 26 грудня 2018 року було залишено без задоволення Заяву-клопотання [PERSON] про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. 27 грудня 2018 року позивачем до суду було подано Відповідь на відзив. Так, з поданої відповіді вбачається, що позивач не погоджується з позицією відповідача і вважає, що надав в своїй позовній заяві достатньо доказів, необхідних для задоволення його позовної заяви. Позивач стверджує, що факти неправомірної поведінки відповідача підтверджуються тим, що 01 червня 2018 року [PERSON], якому він надав в користування належний йому на праві власності автомобіль звернувся до Фастівського ВП із повідомленням проте, що [PERSON] пошкодив автомобіль [NUMBER]. По даній заяві була проведена перевірка та наданий висновок, де встановлено, що саме [PERSON] своїми неправомірними діями пошкодив його автомобіль. В матеріалах перевірки також є пояснення свідків, які підтвердили той факт, що саме [PERSON] пошкодив автомобіль. Окрім того, позивач зазначив, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля [NUMBER] , у розмірі 10960,33 грн. підтверджується Актом виконання робіт та квитанцією. Тому, просив суд постановити рішення, яким задовольнити його позовні вимоги в повному обсязі. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивачу по справі на праві власності належить малотоннажний вантажний фургон марки Opel Vivaro, 2002 року випуску, д.н.з. [NUMBER], що підтверджено наявною в матеріалах справи копією Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу Серія [NUMBER] (а.с. 10-11). Відповідно до Висновку № 114 судового експерта «Петрушанко Вадима Федоровича» складеного 31 липня 2018 року, 27 липня 2018 року гр. [PERSON] звернувся до судового експерта з метою визначення вартості матеріального збитку нанесеного власнику автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER]. У зв'язку з чим, судовим експертом В.Ф. Петрушанко, проведено експертизу на надано вищевказаний Висновок, в якому зазначено, що вартість матеріального збитку, нанесеного власнику автомобіля Opel Vivaro, реєстраційний номер [NUMBER], складає 10960,53 грн.. Звертаючись до суду з даним позовом позивач посилається на те, що гр. [PERSON] своїми неправомірними діями пошкодив його автомобіль у зв'язку з чим спричинив йому матеріальні збитки у розмірі 10960,33 грн., у зв'язку з чим він змушений звернутися до суду з даним позовом. Сторона позивача, як на підставу для задоволення позову посилається на Висновок ст. ДОП Фастівського ВП Васильківського відділу ГУНП в Київській області майора поліції Петручик Я.М. від 10 червня 2018 року, в якому встановлено зі слів [PERSON], що внаслідок суперечки, яка виникла через демонтаж дитячого майданчика, [PERSON] жбурнув камінь у лобове скло автомобіля [NUMBER], внаслідок чого скло розбилося та кулаком пошкодив дзеркало з правої сторони вищезазначеного автомобіля. Разом з тим, стороною позивача як доказ по справі було додано пояснення громадян [PERSON] та [PERSON]. Виходячи зі змісту ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків. Згідно з ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. п. 8, 9 ч .2 ст. 16 ЦК України, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди та відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Право на відшкодування шкоди, завданої майну фізичної та юридичної особи, згідно з вимогами ч. 3 ст. 386 ЦК має власник майна. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Під час ухвалення рішення суд, у відповідності до приписів ст. 264 ЦПК України, встановлює наявність або відсутність фактів, якими обґрунтовувалися вимоги чи заперечення, вирішує, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, визнаючи одні та відхиляючи інші докази. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК). Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (ст..76 ЦПК). При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за вказаними нормами права доказуванню підлягають: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача і його вина, причинний зв'язок між протиправною дією і негативними наслідками. Між тим, судом не було встановлено належними та допустими доказами повного складу правопорушення за ст. 1166 ЦК України, оскільки клопотання про допит в якості свідків заявлено не було, доказів пошкодження автомобіля саме відповідачем не надано, між тим не доведено винуватості у вчиненні неправомірних дій відповідачем щодо майна позивача, і взагалі не доведено факт передачі позивачем у користування [PERSON] автомобіля [NUMBER]. З огляду на викладене підстав для задоволення позову суд не вбачає. Розподіляючи судові витрати, суд керується ст. 141 ЦПК України. У відповідності до п.п. 15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а саме Фастівський міськрайонний суд Київської області.

Outcome: dismissed