Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-27 00:00:00

У березні 2018 року фізична особа-підприємець [PERSON] (далі - ФОП [PERSON].) звернувся до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість за договором купівлі-продажу у розмірі - 36 817 грн. 00 коп. та судовий збір у розмірі - 704 грн. 80 коп. В обґрунтування позову зазначається, що 15 січня 2015 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір купівлі-продажу партії товарів № 101-ФЛП, за яким продавець зобов'язався передати у власність покупця партію товару, а продавець зобов'язався прийняти товар та оплатити його вартість. На виконання умов вказаного договору позивач передав відповідачу товар відповідно до видаткової накладної від 15 січня 2015 року № ФЛП-000856 на загальну суму 43 317 грн. 00 коп. Відповідно до пункту 3.1 договору покупець зобов'язується оплатити 50 % (21 658 грн. 50 коп.) від загальної суми вказаної у пункті 2.2 договору не пізніше 30 січня 2016 року, решту 50 % (21 658 грн. 50 коп.) від загальної суми цього договору покупець зобов'язується сплатити не пізніше 30 березня 2016 року. Разом з тим, зобов'язання [PERSON] виконано частково, 23 грудня 2015 року сплачено суму у розмірі - 6 500 грн. 00 коп. Заборгованість за договором купівлі-продажу становить 36 817 грн. 22 листопада 2016 року підприємницька діяльність [PERSON] припинена. Разом з тим, останній як фізична особа не втратив обов'язку відповідати за своїми зобов'язаннями, тому спори за участю таких осіб підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства. У судовому засіданні представник позивача ФОП [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги не визнав, пояснив, що у 2015 році відповідач здійснював підприємницьку діяльність. 15 січня 2015 року отримав товар від позивача, при цьому 20 % його вартості сплатив відразу, решту передав готівкою протягом календарного місяця. Розписку про передачу коштів не отримував. Додав, що відповідно до умов договору покупець повинен був сплатити вартість товару до 30 березня 2015 року. Просить прийняти заяву про застосування строків позовної давності до даного спору та відмовити у задоволенні позовних вимог. Вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 15 січня 2015 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір купівлі-продажу партії товарів № 101-ФЛП. Відповідно до пункту 1.2 договору продавець зобов'язується передати у власність покупця належну йому партію товару, а покупець зобов'язується прийняти цей товар та оплатити його вартість на умовах визначених вказаним договором. Пунктами 2.1 та 2.2 договору визначено асортимент, кількість та ціну партії товару, що являється предметом цього договору, а також суму, що складає 43 317 грн. 00 коп. Згідно із пунктом 3.1 цього договору покупець зобов'язується оплатити 50 % (21 658 грн. 50 коп.) від загальної суми, вказаної у пункті 2.2 даного договору не пізніше 30 січня 2016 року. Решту 50 % від загальної суми (21 658 грн. 50 коп.) покупець зобов'язується сплатити не пізніше 30 березня 2016 року. Відповідно до видаткової накладної № ФЛП-000856 від 15 січня 2015 року ФОП [PERSON] отримав партію товару на загальну суму 43 317 грн. 00 коп. Як вбачається із товарного чеку № 1830 від 23 грудня 2015 року ФОП [PERSON] у рахунок часткової оплати за договором № 101-ФЛП отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі - 6 500 грн. 00 коп. Таким чином, різниця між вартістю наданого товару та частковою оплатою складає 36 817 грн. 00 коп. (43 317 грн. 00 коп. - 6 500 грн. 00 коп.) Не визнаючи позовних вимог, сторона відповідача зазначає про проведення повного розрахунку із позивачем за договором від 15 січня 2015 року. Разом з тим, доказів, які б підтверджували ці обставини до суду надано не було. Виходячи із умов договору купівлі-продажу покупець - відповідач у справі, зобов'язався у строк до 30 січня 2016 року оплатити 50 % вартості товару. Як встановлено у судовому засіданні, часткову оплату за договором [PERSON] здійснив 23 грудня 2015 року. Доказів, які б підтверджували наявність між сторонами домовленостей щодо повного виконання договору до 30 березня 2015 року, відповідачем до суду надано не було. Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку позовної давності не можуть бути прийняті судом до уваги. Так, відповідно до умов договору, повний розрахунок за отриманий товар повинен був відбутися до 30 березня 2016 року. Із даними позовними вимогами [PERSON] звернувся до суду у березні 2018 року, тобто у межах трирічного строку. Відповідно до витягу із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань [PERSON] 22 листопада 2016 року припинив підприємницьку діяльність. Відповідно до приписів статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають з дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені актами цивільного законодавства, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки, а як визначено приписами статті 509 цього ж Кодексу, зобов'язання виникають із підстав, встановлених вищевказаною правовою нормою. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. За правилами, передбаченими статтями 525, 526, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або зміна його умов не допускається, якщо це не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо строк (термін) виконання боржником обов'язку не встановлений або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 626 ЦК України передбачено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно зі статтею 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Стаття 629 ЦК України наголошує, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Частинами першою та другою статті 692 ЦК України передбачено, що покупець зобов'язаний оплатити товар після його прийняття або прийняття товаророзпорядчих документів на нього, якщо договором або актами цивільного законодавства не встановлений інший строк оплати товару. Покупець зобов'язаний сплатити продавцеві повну ціну переданого товару. Договором купівлі-продажу може бути передбачено розстрочення платежу Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і відповідно до умов договору, а згідно вимог статті 610 цього ж Кодексу, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Таким чином, враховуючи той факт, що у ході судового розгляду встановлено належне виконання позивачем договірних зобов'язань щодо передачі товару відповідачу, а також встановлено, що відповідач має невиконане зобов'язання щодо повної оплати вартості такого товару, вказані обставини підтверджені наявними у матеріалах справи доказами, вимога позивача про стягнення з відповідача основаного боргу за договором купівлі-продажу у розмірі 36 817 грн. 00 коп. є правомірною та підлягає задоволенню. Відповідно до статті 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 704 грн. 80 коп.

Outcome: approved