Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із зазначеним позовом. В обґрунтування позову посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина на житловий будинок, розташований в [ADDRESS] Вказаний будинок був побудований батьками позивача [PERSON] і [PERSON] у 1959-1963 роках, та розташований на земельній ділянці, яка була надана батьку позивача [PERSON] на підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно. Батько позивача [PERSON] помер [INFO]. 18 грудня 2014 року позивач подав до Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. 18 квітня 2015 року державним нотаріусом Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори винесено постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове майно. Батьки позивача за життя не встигли зареєструвати зазначене домоволодіння на своє ім'я. З огляду на викладене, позивач просив суд встановити факт належності домоволодіння [ADDRESS] попередньому власнику [PERSON], дата смерті [INFO] та наступному власнику (спадкоємцю) [PERSON] Визнати за позивачем право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з: А-1 - житловий будинок, Б-1 - сарай, В-1 - сарай, Г-1 - сарай, Д - вбиральня, Е - гараж, № 1, 2, І - споруди. В подальшому ухвалою суду від 05.07.2016 року відповідач Дніпропетровська міська рада був замінений на належного відповідача - [PERSON]. 10 серпня 2016 року позивач надав уточнену позовну заяву до відповідача [PERSON], та просив суд встановити факт належності домоволодіння [ADDRESS] попередньому власнику [PERSON], дата смерті [INFO] та наступному власнику (спадкоємцю) [PERSON] Визнати за позивачем право власності на домоволодіння [ADDRESS], яке складається з: А-1 - житловий будинок, Б-1 - сарай, В-1 - сарай, Г-1 - сарай, Д - вбиральня, Е - гараж, № 1, 2, І - споруди. В судове засідання позивач та його представник не з'явились, представник позивача надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, та задовольнити заявлені вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглянути справу у його відсутність, позовні вимоги визнав у повному обсязі. Треті особи в судове засідання не з'явились, про дату та час судового засідання сповіщені належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 23 листопада 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і запереченні сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено наступне. На підставі договору про надання в безстрокове користування земельної ділянки для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності з кількістю кімнат від однієї до п'яти включно від 26.06.1959 року та згідно рішення виконкому Жовтневої районної ради депутатів трудящих № 327/4 від 05.08.1958 року, [PERSON] була надана у безстрокове користування земельна ділянка за адресою [ADDRESS], площею 402 кв.м. В матеріалах справи наявна копія інвентаризаційної справи на [ADDRESS] та копія належним чином затвердженого проекту будівництва зазначеного будинку. Згідно акту від 30.05.2015 року, складеного інженером з інвентаризації нерухомого майна [PERSON], прибудови та гараж у зазначеному домоволодінні не належать до самочинного будівництва. Згідно запису акта про смерть № 393, [PERSON] помер [INFO] [PERSON] померла [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про смерть. [PERSON] та [PERSON] є батьками позивача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження. Постановою завідуючої Сьомої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черновської Л.Г. від 18.04.2014 року відмовлено позивачу у посвідченні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] у зв'язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове майно - житловий будинок [ADDRESS] З матеріалів справи також вбачається, що на момент смерті [PERSON] в домоволодінні за адресою [ADDRESS] був зареєстрований її син [PERSON]. [PERSON] помер [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про смерть. 15 січня 2015 року племінник [PERSON] - [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON]. Згідно зі ст.1220 ЦК України, спадщина відкривається після смерті особи. Відповідно до вимог ч.1 ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно з ч.ч.1,3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, позивач [PERSON] набув право на спадкування домоволодіння [ADDRESS] після смерті матері [PERSON]. Частинами 1, 3 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Відповідно до ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. За нормами ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності на інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації, та відповідно до ч.4 ст. 334 ЦК України: права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Згідно зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов'язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам. Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав проводиться лише на підставі: договорів, укладених у порядку, встановленому законом; свідоцтв про право власності на нерухоме майно, виданих відповідно до вимог цього Закону; свідоцтв про право власності, виданих органами приватизації наймачам житлових приміщень у державному та комунальному житловому фонді; державних актів на право власності або постійного користування на земельну ділянку у випадках, встановлених законом; рішень судів, що набрали законної сили; інших документів, що підтверджують виникнення, перехід, припинення прав на нерухоме майно, поданих органу державної реєстрації разом із заявою. Відповідно до п. 1.2. Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595, при зверненні спадкоємця у зв'язку з відкриттям спадщини нотаріус з'ясовує відомості стосовно факту смерті спадкодавця, часу і місця відкриття спадщини, кола спадкоємців, наявності заповіту, наявності спадкового майна, його складу та місцезнаходження, необхідність вжиття заходів щодо охорони спадкового майна. Відповідно до п.п.14.15, 4.18 глави 10 розділу 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п.23 Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК України, кожна особа (фізична, юридична) має конституційне право на судовий засіб захисту. Таким чином, в зв'язку з тим, що оформити свої спадкові права у нотаріальному порядку позивач не має можливості, його права підлягають судовому захисту. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Відповідно до частини 2 вказаної статті, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. З урахуванням зазначеного, суд вважає необхідним встановити факт належності домоволодіння [ADDRESS] попередньому власнику [PERSON], дата смерті [INFO] та наступному власнику (спадкоємцю) [PERSON] З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем обрано вірний спосіб захисту права, а позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню в судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved