Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-02 00:00:00

У вересні 2013 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідачки [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову вказував, що з 17 листопада 2006 року перебуває з відповідачкою [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, який зареєстровано міським відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького обласного управління юстиції, про що вчинено відповідний актовий запис за № 2191. Від вказаного шлюбу у них є донька [PERSON], [INFO]. Однак, спільне життя між ним та відповідачкою не склалось з причини різних поглядів на сімейне життя, у зв'язку з чим шлюбні відносини між ними фактично припинені через несумісність характерів та різних поглядів на ведення спільного господарства. Вважає, що подальше фактичне спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим і таким, що суперечать його особистим інтересам та інтересам відповідачки. Посилаючись на вказане, а також на те, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу з відповідачкою неможливе, суперечить його інтересам, просив шлюб між ними розірвати. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 23 грудня 2013 року провадження у справі зупинено у зв'язку із наданням сторонам строку для примирення. Ухвалою Першотравневого районного суду м. Чернівці від 24 березня 2014 року провадження у справі відновлено та призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, а також вказав на те, що наданий йому та відповідачу строк для примирення позитивного результату не дав та примирення не було досягнуто. Відповідачка в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечувала проти розірвання шлюбу та вказала на те, що наданий судом строк для примирення позивного результату не надав. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Судом встановлено, що сторони з 17 листопаду 2006 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, який між ними зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис № 2191 (а.с.4). Від вказаного шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO] (а.с.5), місце проживання якої за добровільною згодою сторін визначено із відповідачкою [PERSON] Також судом встановлено, що сторони фактично не підтримують подружніх відносин, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, що також було підтверджено в судовому засіданні особистими поясненнями сторін. Наданий сторонам строк для примирення тривалістю 3 місяці позитивного результату не дав та подружжя не примирилось. Таким чином, враховуючи вищенаведені обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сімя у сторін остаточно розпалась і зберегти її не має можливості. Так, згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Крім того, згідно із положеннями ст.109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин, ураховуючи вищевказані положення закону, а також оцінивши надані сторонами докази на підтвердження своїх вимог в їх сукупності та взаємозв'язку між собою, суд, приймаючи до уваги пояснення відповідачки, яка не заперечувала проти розірвання шлюбу, вважає, що збереження сім'ї неможливе, суперечить інтересам сторін, оскільки їхня сім'я розпалася остаточно, на даний час шлюб носить лише формальний характер, тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved