overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним кредитним договором №2025Кб-08-13 від 19 серпня 2013 року [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 18700,00 гривень зі сплатою 27% відсотків річних та кінцевою датою повернення 19 серпня 2016 року. Відповідач умови кредитного договору належно не виконав і станом на 21 серпня 2015 року має заборгованість в сумі 13452,54 гривень. Просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 13452,54 гривень. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 19 серпня 2013 року [PERSON] отримав кредит на споживчі цілі у розмірі 18700,00 гривень, що підтверджується копіями кредитного договору від 19 серпня 2013 року (а.с.4-7) та меморіального ордеру (а.с.8). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.16-22) станом на 21 серпня 2015 року сума заборгованості по кредитному договору відповідача становить 13452,54 грн. з яких: 7724,93 поточна заборгованість за кредитом, 3355,74 грн. прострочена заборгованість за кредитом, 163,93 грн. поточна заборгованість по відсотках за користування кредитом, 1485,80 грн. прострочена заборгованість по відсотках за користування кредитом, 722,14 грн. пеня, нарахована за неналежне виконання зобов'язань по кредитному договору за період з 11 лютого 2015 року по 20 серпня 2015 року. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідача зазначену суму заборгованості. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача також необхідно\~ стягнути понесені судові витрати в сумі 1218,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним кредитним договором №ВLаЖГА00054396 від 21 липня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень на поточні потреби зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 28 серпня 2015 року має заборгованість в сумі 20797,65 гривень. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 21 липня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 5000,00 гривень що підтверджується копією договору № ВLаЖГА00054396 від 21 липня 2011 року (а.с.7-14), копією рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб (а.с.23) Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-6) станом на 28 серпня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 20797,65 гривень, з яких 5000,00 гривень прострочена до повернення сума кредиту, 1296,50 гривень прострочені відсотки за користування кредитом, 1575,00 гривень комісія за РО, 12926,15 гривень плата за пропуск платежів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 20797 гривень 65 копійок. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід бюджету необхідно\~стягнути судовий збір в сумі 243,6 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що за укладеним кредитним договором №ВLаЖГА00071851 від 08 вересня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00 гривень на строк до 08 вересня 2014 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,0% річних. Відповідачка умови кредитного договору належно не виконала і станом на 21 серпня 2015 року має заборгованість в сумі 7406,01 грн.. Просив стягнути з відповідачки вказану заборгованість. Представник позивача в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 08 вересня 2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000,00, що підтверджується копією договору № ВLаЖГА00071851 від 08 вересня 2011 року та додатками до нього (а.с.7-20), копією заяви-анкети (а.с.27-32), копією рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20 березня 2015 року (а.с.35). Відповідно до розрахунку заборгованості (а.с.5-6) станом на 21 серпня 2015 року загальна сума заборгованості по кредитному договору відповідачки становить 7406,01 грн. з яких 1450,76 грн. - прострочена до повернення сума кредиту, 316,86 грн. прострочені відсотки за користування кредитом, 420,00 грн. прострочена комісія за управління кредитом, 5218,39 грн. пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне позов задовольнити та стягнути з відповідачки заборгованість в сумі 7406,01 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки в дохід бюджету необхідно\~стягнути судовий збір в сумі 1218 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що після смерті [INFO] року його матері, [PERSON], відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 0,226 га в с.Язвинка. У зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру на зазначену земельну ділянку, йому відмовлено в оформленні права власності. Тому просив визнати за ним в порядку спадкування після смерті [INFO] року [PERSON], право власності на земельну ділянку, що розташована в с.Язвинка по [ADDRESS] Бородянського району Київської області, площею 0,226 га. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідачі - Майданівська сільська рада, управління Держземагентства у Бородянському районі Київської області представників не направили, просили слухати справу без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про її смерть (а.с.4). Після її смерті спадщину у вигляді домоволодіння в с.Язвинка Бородянського району Київської області по [ADDRESS] прийняв [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину (а.с.8). Відповідно до копії державного акту про право приватної власності на землю виданого [PERSON], їй передана у приватну власність земельна ділянка для обслуговування житлового будинку і ведення ОПГ, площею 0,226 га на території с.Язвинка Майданівської сільської ради (а.с.10). З листа Управління Держземагентства у Бородянському районі Київської області (а.с.7) вбачається, що дані про вказану земельну ділянку не внесені до Державного земельного кадастру. Згідно зі ст. 1218, 1225 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем право власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-17 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що являється власником житлового будинку №111-в по вулиці Шевченка в с.Шибене Бородянського району Київської області, в якому зареєстрований його колишній власник [PERSON], який з серпня 2011 року за вказаною адресою не проживає і відмовляється знятися з реєстрації в добровільному порядку. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням, а саме будинком №111-в по вулиці Шевченка в с. Шибене Бородянського району Київської області. В судовому засіданні представник позивачка [PERSON] позов підтримала, викладене підтвердила. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За згодою представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] являється власником житлового будинку по вулиці Шевченка,111-в в с.Шибене Бородянського району Київської області, що підтверджується копією договору дарування житлового будинку (а.с.9), копією витягу про державну реєстрацію прав (а.с.10). З копії будинкової книги вбачається, що \~ в житловому будинку № 111-в по вулиці Шевченка в с.Шибене Бородянського району Київської області зареєстрований [PERSON] (а.с.14-17), але з серпня 2011 року у вказаному будинку не проживає, що підтверджується актами депутата Шибенської сільської ради (а.с. 11-13). Враховуючи, що відповідач не являється власником спірного житлового будинку, не проживає в ньому більше одного року, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що являється спадкоємцем після померлої 17 листопада 2013 року [PERSON], після якої залишилась спадщина у вигляді садового будинку №46 по вулиці 5-Приозерна в садовому товаристві «Маяк-Ізотоп» садового масиву «Жайворонок» в с.Галинка Качалівської сільської ради Бородянського району Київської області. Оскільки за життя його мати [PERSON] належним чином право власності на садовий будинок не зареєструвала, він не може отримати його у спадок. Тому просив визнати за ним право власності на зазначене майно. В судове засідання представник позивача [PERSON] не з'явилась, просила слухати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач [PERSON] сільська рада та третя особа дванадцята Київська державна нотаріальна контора в судове засідання представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 17 листопада 2013 року померла мати [PERSON], [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтв про смерть, про народження (а.с.6, 7), яка являлась членом садового товариства «Маяк-Ізотоп» і їй рішенням №2 від 20 травня 1990 року надана земельна ділянка для ведення садівництва у розмірі 0,0517 за адресою 5-Приозерна, 46 в с.Галинка Бородянського району Київської області; на якій в 1991 році побудований садовий будинок, що підтверджується копіями довідки №41 (а.с.8) та технічного паспорта (а.с.10-15). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державний нотаріус [PERSON]О відмовив позивачу в державній реєстрації права власності на садовий будинок, який знаходиться за адресою: Київська область, Бородянський район, с.Галинка, садове товариство «Маяк-Ізотоп» садового масиву «Жайворонок» по вулиці 5-Приозерна, буд.46, в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на садовий (дачний) будинок та його державної реєстрації (а.с.9). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачем в порядку спадкування за законом право власності на садовий (дачний) будинок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що йому на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В будинку на теперішній час зареєстрований відповідач, однак в ньому не проживає з 2006 року, його особисті речі в будинку відсутні. Просив визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS]. Позивач [PERSON] до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про день та час слухання справи бв повідомлений належним чином, про причини неявки не повідомив, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 10.06.1969 року та реєстраційним написом. Згідно акту Сартанської селищної ради від 02.08.2015 року [PERSON] зареєстрований в будинку [ADDRESS], однак з 2006 року по теперішній час в ньому не проживає. Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом 7 днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду зі вказаним позов до відповідача, в якому просить визнати недійсним договір фінансового лізингу № 000297 від 01.09.2015 р. , який укладений між ним та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» і стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» 48000 грн., сплачених на виконання умов договору фінансового лізингу № 000297 від 01.09.2015 р. Позов ґрунтується на тому, що за своєю юридичною природою договір що укладений між сторонами у справі мав бути нотаріально посвідчений, а відтак в силу не дотримання форми угоди є нікчемним. В судовому позивач та його представник позов підтримали та просять його задовольнити. Представник відповідача заперечує проти задоволення вимог позову посилаючись на дотримання вимог чинного законодавства підчас укладення спірного договору. Суд вислухавши пояснення учасників судового процесу, оголосивши та дослідивши матеріали справи прийшов до наступного. Судом встановлено, що 01.09.2015 р. між ним та ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО» був укладений договір № 000297 фінансового лізингу. Предметом договору фінансового лізингу був трактор МТЗ 82.1 модель акційна 2013 року випуску, синього кольору, вартістю 480 000 грн. Вказаний трактор позивач повинен був викупляти платежами згідно додатку № 1 до Договору. Також 01.09.2015 р. позивач сплатив адміністративний платіж у сумі 48 000 грн., згідно рахунку, наданого представником ТОВ «Лізингова компанія «ВАШ АВТО». Згідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати у власність другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату. Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей та законом. Загальні положення про найм (оренд) не встановлюють вимог про обов'язкове нотаріальне посвідчення договору оренди або лізингу. Отже відсутні правові підстави вважати спірний договір нікчемний із підстав недотримання в момент його укладення форми нотаріального посвідчення. Суд відхиляє доводи позивача про необхідність застосування до спірних правовідносин положень ст799 ЦК України, оскільки така норма є спеціальною, в той час як закон покладає обов'язок підчас укладення спірного договору дотримання виключно загальних положень про найм (оренду). За таких обставин вимоги про визнання договору фінансового лізингу є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Також не підлягають задоволенню вимоги щодо стягнення сум, як похідних від першої вимоги. На підставі ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що 23 березня 2013 року Орджонікідзевським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 89, зареєстрував шлюб з [PERSON] Дітей від шлюбу не мають. Посилався, що шлюбно сімейні відносини не підтримують з вересня 2014 року, мешкають за різними адресами, спільного господарства не ведуть та спільного бюджету не мають. Зазначив, що мають різні погляди на життя та сімейні стосунки. Часто виникало непорозуміння, що і призвело до розпаду сімї. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в своїх письмових поясненнях просив задовольнити позов. Відповідач в судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, повідомлялася належним чином. Зі згоди позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.03.2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Дітей від шлюбу сторони не мають. Шлюбно сімейні відносини не підтримують з вересня 2014 року, спільне господарство у сторін не ведеться, спільного бюджету не мають, проживають окремо один від одного. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначає, що він знаходиться з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі з 04 липня 1997 року. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачкою по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачкою є неможливим. Майнового спору вони не мають, а діти залишаться проживати з відповідачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON], просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04 липня 1997 року, шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Врадіївського району Миколаївської області, актовий запис № 39. Від даного шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати разом із відповідачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved