Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-07 00:00:00

У березні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд позбавити батьківських прав відповідача по відношенню до його неповнолітньої доньки та внести до актового запису про народження [PERSON], [INFO], №922 від 09.04.2013 складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві відповідні зміни, посилаючись на ті підстави, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі у даному шлюбі у них народилася дочка яка проживає разом із позивачем, однак 21.01.2017 відповідач написав заяву нотаріально завірену в якій відмовився від батьківських обов'язків стосовно своєї дитини. Представник позивача у судовому засіданні позову заяву підтримала у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 24, 31). Третя особа у судове засідання не з'явилася повторно, просила слухати справу у відсутності її представника, позов підтримує у повному обсязі (а.с. 25, 26). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від 28.09.2012, який рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 26.12.2013 розірвано (а.с. 10, 11). У даному шлюбі у сторін є дочка [PERSON], [INFO], актовий запис №922 (а.с. 12). Згідно заяви від 21.01.2017 [PERSON] завіреної ПНКМНО Досійчук Ф.І. вбачається, що відповідач відмовляється від батьківських обов'язків стосовно дочки [PERSON], [INFO], а також цією заявою дає згоду на зміну прізвища доньки з «[PERSON]» на «[PERSON]» (а.с. 13). Згідно висновку від 16.02.2017 №1299/41/3/103 ООП Дніпровської РДА у м. Києві про позбавлення батьківських прав (протокол засідання Комісії №2 від 08.02.2017) встановлено про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON], відносно доньки [PERSON], [INFO] у зв'язку із тим, що він ухиляється від виховання та утримання (а.с. 15). Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України батько може бути позбавлений судом батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до Пленуму Верховного Суду України, Постанови від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав, що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, тому питання для його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В пункті 16 цієї постанови йде мова про те, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз»ясніє особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Отже, з аналізу правових норм, які регулюють вказані правовідносини, вбачається, що для позбавлення батьківсьх прав необхідним фактом є те, що особа має реальну можливість виконати свої батьківські обов'язки, але не вчиняє для цього відповідних дій, не проявляє щонайменшої батьківської турботи, хоча має можливість. Отже, підсумовуючи наведене, оцінюючи з'ясовані обставини справи, що перевірені представленими доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення вказаного позову, оскільки відповідач сам визнав що не виконує покладені на нього батьківські обовязків щодо свого неповнолітньоїдитини, а також не заперечує стосовно позбавленян його батьківських прав. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640 грн 00 коп. Враховуючи викладене та

Outcome: approved