Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-31 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Просить суд ухвалити рішення, яким визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 22.10.2020, зареєстрований в реєстрі за №4739, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості за кредитним договором №1141 від 21.09.2006 в розмірі 43302,69 доларів США (на день вчинення напису становить 1224167,05 грн.) та 1500,00 грн. В обгрунтування своїх вимог позивач вказує, що 22.10.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4739, яким стягнуто за користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість, що виникла за кредитним договором №1141 від 21.09.2006, який укладено між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та [PERSON] . Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» є ТОВ «Кредитні ініціативи». Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Русецьким П.С. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження АП №63989887 від 23.12.2020 з примусового виконання вказаного виконавчого напису. Постановою приватного виконавця від 23.12.2020 накладено арешт на майно боржника, а постановою від 11.02.2021 звернуто стягнення на доходи [PERSON] . Позивач стверджує, що виконавчий напис вчинено за відсутності доказів безспірності та з порушенням відповідного порядку. Так, 21.09.2006 між позивачем та банком було укладено кредитний договір №1141, відповідно до якого позивач отримав кредит у розмірі 19 188,00 доларів США зі сплатою за користування ним відсотків та з кінцевим терміном повернення 20.09.2013. Таким чином, строк платежу за кредитним договором настав 20.09.2013, а стягнення за виконавчим написом проводиться за період 01.07.2017 по 01.07.2020. Крім того, нотаріус не взяв до уваги той факт, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 23.12.2014 у справі №2-7801/14 вже стягнуто з позивача на користь відповідача заборгованість саме за кредитним договором №1141 від 21.09.2006. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, однак сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості. Окрім того, позивач зазначає, що нотаріус відповідно до вимог чинного законодавства України міг вчинити виконавчий напис про стягнення заборгованості у разі, якщо відповідачем було надано оригінал нотаріально посвідченого договору. Всі доводи позивача зводяться до того, що вказаний виконавчий напис вчинено без наявності достатніх правових підстав для його вчинення та з порушенням норм чинного законодавства, оскільки під час звернення до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису стягувачем не було надано доказів безспірності заборгованості боржника. Ухвалою суду від 15.03.2021 за вказаним позовом відкрито провадження у справі №756/3353/21, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами загального позовного провадження та постановлено витребувати у приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича належним чином завірену копію матеріалів, на підставі яких був вчинений виконавчий напис №4739 від 22.10.2020 та належним чином завірену копію виконавчого напису. Ухвалою суду від 15.03.2021 постановлено у рамках вжиття заходів забезпечення зупинити стягнення на підставі виконавчого напису №4739 від 22.10.2020, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором №1141 від 21.09.2006 в розмірі 43302,69 доларів США (на день вчинення напису становить 1224167,05 грн.) та 1500,00 грн. в межах виконавчого провадження ВП 63989887, яке перебуває в провадженні приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Русецького П.С. 13.04.2021 від представника відповідача - адвоката Стеценка М.В. на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого останній просить суд відмовити у задоволенні позову з огляду на наступне. Для вчинення спірного виконавчого напису відповідачем було надано виписку з рахунку позивача із зазначенням суми заборгованості на строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за кредитним договором, що підтверджує заборгованість позивача перед банком. На підтвердження своїх тверджень позивачем не надано жодного доказу того, що розрахунок є невірним (контр розрахунок, квитанції про сплату заборгованості за кредитним договором та інше). Отже, посилання позивача жодним чином не підвтреджуються та повністю спростовуються доводами відповідача та матеріалами справи. Відповідач свої обов`язки за кредитним договором виконав належним чином, надав грошові кошти позивачу шляхом перерахування кредитних коштів на поточний рахунок позичальника. Виписки з особових рахунків є регістрами аналітичного обліку, вміщують записи про операції, здійснені протягом операційного дня, та є підтвердженням виконаних за день операцій. З урахуванням зазначеного, представник відповідача стверджує, що банківська виписка з особових рахунків є підтвердженням виконаних операцій. Звертає увагу суду на позицію Великої Палати Верховного Суду у постанові від 02.07.2019 у справі №916/3006/17 про те, що наявність у суді іншого позову стягувача до боржника чи боржника до стягувача сама по собі не є доказом недотримання умови щодо безспірності заборгованості. Позивач, користуючись своїми правами з позицій диспозитивності, до позову не надає суду належних і допустимих доказів відсутності підстав для вчинення нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 13.05.2021 постановлено закрити підготовче провадження у справі №756/3353/21 та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 01.06.2021. У судове засідання позивач не з`явився, до суду представник позивача подав заяву з проханням проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач явку свого уповноваженого представника у судове засідання не забезпечив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надав. Треті особи у судове засідання не з`явилися, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надали. Повно та всебічно дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини. Судом встановлено, що 21.09.2006 між позивачем та ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» укладено кредитний договір, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит в сумі 19 188,00 доларів США на умовах, передбачених цим договором зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 11% річних та кінцевим терміном повернення кредиту та процентів за ним не пізніше 20.09.2013 (а.с. 16-26). 22.10.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4739, яким запропоновано стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» заборгованість, що виникла по кредитному договору №1141 від 21.09.2006, укладеному між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», та [PERSON] . Стягнення заборгованості проводиться за період з 01.07.2017 по 01.07.2020. Сума заборгованості складається з: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 13 256,26 доларів США, - прострочена заборгованість за комісією та процентами - 29 761,05 доларів США, - строкова заборгованість за відсотками та комісією - 285,38 доларів США, - сума плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису - 1 500,00 грн. Загальна сума заборгованості становить 43 302,69 доларів США (на день вчинення напису, згідно офіційного курсу гривні щодо іноземних валют 28,27 становить 1 224 167,05 грн) та 1 500,00 грн (а.с. 15). Постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Київ Русецького П.С. від 23.12.2020 відкрито виконавче провадження №63989887 з виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т.В. №4739 від 22.10.2020 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості за кредитним договором №1141 від 21.09.2006 за період з 01.07.2017 по 01.07.2020 (а.с. 27). Також приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Русецьким П.С. 11.02.2021 винесено постанову у виконавчому провадженні №63989887 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника [PERSON] . Між сторонами виник спір стосовно дотримання вимог діючого законодавства при вчиненні приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. виконавчого напису №4739 від 22.10.2020 за заявою стягувача ТОВ «Кредитні ініціативи» . Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). При вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 (№ 754/9711/14-ц). Судом досліджено кредитний договір №1141 від 21.09.2006, укладений між ЗАТ «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк» та позивачем, згідно якого кінцевий термін повернення кредиту та процентів за ним визначено 20.09.2013 (а.с. 16). Зазначений у виконавчому написі період з 01.07.2017 по 01.07.2020 не можна визнати обґрунтованим, тому що строк дії повернення кредитних коштів було встановлено до 20.09.2013, а докази про пролонгацію договору матеріали справи не містять. На підставі досліджених доказів, суд дійшов висновку, що станом на дату звернення ТОВ «Кредитні ініціативи» до нотаріуса зі заявою про вчиненні виконавчого напису 22.10.2020 закінчився трирічний строк позовної давності вимог кредитодавця. У постановах від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (провадження № 14-10цс18) та від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) Велика Палата Верховного Суду зробила висновок, згідно з яким право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другої статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси заявника забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Як вбачається зі спірного виконавчого напису, сума заборгованості за кредитним договором №1141 від 21.09.2006 складає 43 302,69 доларів США, що складається із простроченої заборгованості за сумою кредиту в розмірі 13 256,26 доларів США, простроченої заборгованості за комісією та процентами в розмірі 29 761,05 доларів США, строкової заборгованості за відсотками та комісією в розмірі 285,38 доларів США. Нарахування простроченої заборгованості за комісією та процентам за користування кредитом також свідчить про відсутність безспірності. Окрім того, встановивши, що строк дії укладеного між сторонами кредитного договору закінчився, та відсутні відомості про час виникнення заборгованості в сумі 43 302,69 доларів США, та його складові частини, суд не може встановити факт безспірності зазначеної заборгованості та погодитися із періодом її утворення з 01.07.2017 по 01.07.2020. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Так, п. 2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 у справі №826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п.2 взагалі не передбачено в діючому Переліку. Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. керувався визнаним нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який не був нотаріально посвідчений, а, отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». З огляду на зазначене, як порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, так і відсутність безспірності заборгованості позивача за кредитним договором є самостійними і достатніми підставами для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, на підставі чого, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову [PERSON] та визнання виконавчого напису приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Т.В. таким, що не підлягає виконанню. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved