Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-09 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що після смерті [INFO] року її мати [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, в тому числі і на житловий будинок [ADDRESS]. За життя померла мати склала заповіт, яким 1/3 частину даного житлового будинку заповідала їй. У встановлений законом термін вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок нотаріус їй відмовив через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок та в заповіті відсутній номер будинку, частину якого вона отримала у спадок. Оскільки спадкодавець набув право власності на житловий будинок у встановленому законом порядку, а вона спадщину прийняла, проте не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважає свої права порушеними. Просила суд визнати за нею право власності на спадкове майно, а саме на 1/3 частину житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 78,8 кв.м., житловою площею 48,00кв.м., з господарськими будівлями та спорудами. У судове засідання позивач не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідачі не з'явилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. У судове засідання представник Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з`явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та третіх осіб та відповідно до положень ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON]. Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась. Заповіти на випадок своєї смерті [PERSON] не залишив. На час відкриття спадщини [PERSON] належала 1/3 частина житлового будинку [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом виданим 05 квітня 1996 року Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою. Спадкоємицями за законом, які прийняли спадщину після смерті [PERSON], є (в рівних частках кожна) його мати - [PERSON], яка прийняла та померла [INFO] року, і його дочка - [PERSON].? [INFO] року померла [PERSON]. На випадок своєї смерті спадкодавиця залишила заповіт, посвідчений 06 червня 2009 року секретарем Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, за умовами якого належну їй 1/3 частку житлового будинку, розташованого по Кошового в селі Хотів Києво-Святошинського району Київської області, вона заповідала [PERSON]. 03 жовтня 2014 року Києво-Святошинською районною державною нотаріальною корті Київської області на підставі заяви № 1356 про прийняття спадщини, яка надійшла від [PERSON] (дочки спадкодавиці), була заведена спадкова справа № 491/2014 до майна померлої [INFO] року [PERSON]. 06 лютого 2015 року за № 143 до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області від імені дочки спадкодавиці - [PERSON] надійшла заява про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON]. 06 лютого 2015 року за № 144 до Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори Київської області від імені сина спадкодавиці - [PERSON] надійшла заява про прийняття спадщини після померлої [INFO] року [PERSON]. Крім [PERSON], [PERSON] та [PERSON], спадкоємицею за законом після померлої 13 серпня 2.014 року [PERSON] по праву представлення свого батька - [PERSON], помер [INFO] року, на 1/4 частку спадщини, що становить 1/24 частку житлового будинку [ADDRESS] є її онука [PERSON], яка спадщину, що залишилася після смерті баби прийняла (була зареєстрована з нею за однією адресою на час відкриття спадщини). У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] було відмовлено у зв'язку із відсутністю оригіналів правовстановлюючих документів на житловий будинок та відсутністю номеру житлового будинку в заповіті. Право власності на 1/3 частину жилого будинку у померлої [PERSON] виникло на підставі свідоцтва про право на спадщину, за законом виданим 05 квітня 1996 року Першою Київською обласною державною нотаріальною конторою. Дана обставина підтверджена також листом КП БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області №263 від 02 квітня 2015 року. Частиною статті 1233 ЦК України передбачено, що у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга отримує право спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають право діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Ст 1268 ЦК України надано право спадкоємцю за заповітом чи за законом прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст.. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Особа, яка досягла чотирнадцяти років, має право подати заяву про прийняття спадщини без згоди своїх батьків або піклувальника. Заяву про прийняття спадщини від імені малолітньої, недієздатної особи подають її батьки (усиновлювачі), опікун. Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини. За ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Якщо строк, що залишився, менший як три місяці, він продовжується до трьох місяців. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди на час закінчення будівництва спадкового житлового будинку регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року. Відповідно до пункту 4 вказаної Інструкції реєстрації підлягали будинки і домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, що належали місцевим Радам депутатів трудящих, державним, кооперативним і громадським установам, підприємствам і організаціям, а також ті будинки і домоволодіння, які належать громадянам на праві особистої власності, яка передбачала обов'язкову реєстрацію права власності на будинки лише в містах і селищах. Обов'язку реєстрації будинків в сільській місцевості встановлено не було. При цьому, пунктом 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженої наказом Міністра юстиції УРСР № 45/5 від 31 жовтня 1975 року, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Відповідно до статті 58 Конституції України нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, а тому при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно суду необхідно керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Крім цього, пунктом 3.1 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків І та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України 19.03.2013 № 95, встановлено, що єдиним документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Статею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу свої вимог та заперечень. Відповідно до статті 2 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі статтею 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його спорудження, а не виникає у зв'язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, яка є лише офіційним визнанням державою такого прав, а не підставою його виникнення. На підставі наданих документів, суд вважає доведеним, що право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами під [ADDRESS] виникло у померлої [INFO] року [PERSON] Позивачка спадкове майно прийняла так як, протягом шестимісячного строку подав в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на житловий будинок позивачка не може через відсутність реєстрації права власності на будинок та відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за [PERSON] необхідно визнати право власності на 1/3 частину житлового будинку та земельних ділянок.

Outcome: approved