Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з даним позовом, яким просила встановити факт родинних відносин, що померла [INFO] року [PERSON] є її матір'ю та визнати за нею право власності на земельні ділянки загальною площею 2.25 га ( з яких згідно кількісної характеристики земель, переданих у приватну власність, 1.5388 га ріллі, 0.7093 га кормових угідь), призначених для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON], які належали їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER]. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що являється спадкоємицею за законом першої черги відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у редакції 2004 року /далі ЦК України/, який діяв на час відкриття спадщини, спадщину прийняла шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, і приватним нотаріусом була заведена спадкова справа,але вона позбавлена можливості отримати свідоцтва про право на спадщину за законом на означені земельні ділянки у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на майно, про що зроблено оголошення в засобах масової інформації,і постановою нотаріуса їй було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії. Також наявні розбіжності в написанні прізвища спадкодавця та спадкоємиці російською та українською мовами «[PERSON]» та « [PERSON]». Факт родинних відносин матері та доньки підтверджується довідкою сільської ради. Вважала, що встановити цей факт в інший спосіб, ніж за рішенням суду, є не можливим, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, немає. Викладені обставини вважає підставними для задоволення заявлених вимог. Сторони та третя особа у судове засідання не з'явилися та явку уповноважених представників не забезпечили, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач заявлені вимоги підтримала у повному обсязі, відповідач та третя особа не заперечують проти задоволення заявлених вимог / ас 64-66 /. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Обставини спору сторонами визнаються, а тому доказуванню у відповідності до положень статті 61 ЦПК України не підлягають. Згідно до статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Аналогічні положення містяться у 15 та 16 статтях ЦК України, за якими кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання та має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Крім того, Верховний Суд України в своєму Листі від 01.04.2014 року «Аналіз практики застосування судами статті 16 Цивільного кодексу України» значив, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб'єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з'ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб Згідно до пункту першого статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. За матеріалами справи Судом встановлено, що між сторонами склалися правовідносини з питання спадкування. Зі змісту викладених у позові та визнаних сторонами обставин спору вбачається, що [INFO] року у с. Могриця Сумського району Сумської області померла [PERSON], на день смерті проживала за реєстрацією: [ADDRESS] разом з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] /копія ас 7, ас 8/. За повідомленням приватного нотаріуса Сумського районного нотаріального округу Сумської області Степаненко Т.І. № 76 від 01-16 від 3.04.2017 після смерті [PERSON] заведена спадкова справа № 7/2017 за заявою [PERSON] /копія спадкової справи ас 48-58/. 31.01.2017 приватний нотаріусСумського районного нотаріального округу Сумської області Степаненко Т.І. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, згідно якої спадкоємцю [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та невідповідністю відомостей у поданих документах: у свідоцтві про народження спадкоємиці її прізвище та прізвище матері зазначено російською мовою «[PERSON]», а прізвище спадкодавця у свідоцтві про смерть українською мовою «[PERSON]» / ас 11/. Згідно статті 256 ЦПК України справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, розглядаються судовим порядком, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення, а також при неможливості одержання заінтересованими особами відповідних документів, чи при неможливості відновлення загублених або знищених документів, що посвідчують ці факти. Згідно до п.7 ППВСУ «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Згідно до статті 259 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Позивач [PERSON] народилася [INFO], матір'ю записана далі мовою оригіналу на російській мові «[PERSON] остання проживала до дня смерті з позивачем однією сім'єю / ас 8, копія ас 9/. Аналізуючи встановлені по справі обставини в їх сукупності, суд вважає встановленим та доведеним факт, що померла [INFO] [PERSON], місце смерті с. Могриця Сумського району Сумської області, є матір'ю [PERSON], [INFO], уродженки села Грунівка Краснопільського району Сумської області. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК України у редакції 2004 року, так як спадщина після померлої [PERSON] відкрилась після 01.01.2004. Після смерті [PERSON] згідно статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входять земельні ділянки загальною площею 2.25 га, ( з яких згідно кількісної характеристики земель, переданих у приватну власність , ріллі 1.5388 га та кормових угідь 0.7093 га), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області. Згідно до частини третьої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Як було встановлено судом, позивач [PERSON], будучи спадкоємцем першої черги за законом після померлої [INFO] року [PERSON]спадщину прийняла постійним проживанням разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, в результаті чого заведена спадкова справа № 7/2016 / копії ас 48-58/, водночас, оформити спадщину на земельні ділянки загальною площею 2.25 га, ( з яких згідно кількісної характеристики земель, переданих у приватну власність, ріллі 1.5388 га та кормових угідь 0.7093 га), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, не може через відсутність у неї правовстановлюючого документа. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК України, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфікцій), право користування чужим майном (сервітут). Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно даних Державного акту на право власності на землю серія [NUMBER] [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 2.25 га, з якої 1.5388 га - рілля, 0.7093 га - кормові угіддя, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовані на території Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області /копія ас13-14/, оригінал якого втрачений, про що розміщено оголошення в районній газеті «Перемога» № 14 ( 10558) за 03 березня 2017 року /ас37 /. В свою чергу, за інформацією відділу Держгеокадастру у Краснопільському районі Сумської області позивачу відмовлено у видачі дубліката в замін втраченого Державного акту на право приватної власності на землю серія [NUMBER] на ім'я [PERSON] у зв'язку зі смертю власника /ас12/. У теперішній час право позивача на спадщину за законом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Миропільська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має. За даними Звіту про експертну грошову оцінку ТОВ «Консалт - С» від 23.02.2017 загальна оціночна вартість земельних ділянок становить 30185 гривень /ас16-34/. Отже, враховуючи сукупність доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що [PERSON] прийняла спадщину у належний спосіб, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказані земельні ділянки в нотаріальній конторі не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу та невідповідністю документів заявленим вимогам, тому її право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Згідно статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності до статті 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. За викладеного, зважаючи на визнання відповідачем позову, яке приймається Судом, оскільки не суперечить вимогам закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд дійшов висновку, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, тому вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на земельні ділянки загальною площею 2.25 га ( з яких згідно кількісної характеристики земель, переданих у приватну власність, ріллі 1.5388 га, кормових угідь 0.7093 га), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованих на території Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування за законом після померлої [INFO] року [PERSON], які належали їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія [NUMBER], виданого Краснопільською районною державною адміністрацією 05 березня 2002 року на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації від 19 лютого 2002 року № 47.

Outcome: approved