Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-09 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» предявило через суд зазначений позов до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 17 січня 2008 року банк уклав з відповідачем [PERSON] кредитний договір №№2008-ПМ-5 на суму 14500,00 доларів США строком повернення до 17 січня 2013 року зі сплатою за користування коштами 16% річних, забезпечений порукою співвідповідача [PERSON] за договором № 2008-ПМ/5 від 17 січня 2008 року, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість станом на 23 липня 2015 року в розмірі 43348,41 доларів США, з яких 11498,29 доларів США заборгованість за кредитом, 15650,15 доларів заборгованість по процентам за користування, 16199,97 доларів США пеня, тому позивач, з урахуванням стягнутої за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року суми в розмірі 19060,37 доларів США, просив суд стягнути на свою користь з відповідачів солідарно заборгованість станом на 23 липня 201523 липня 2015 року в розмірі 24288,04 доларів США, що еквівалентно 534579,76 грн., а також покласти на відповідачів судові витрати в солідарному порядку. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та в подальшому, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, у поданій заяві клопотала про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених в уточненій позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] особисто заперечень проти позову не надали, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилися, причин не повідомили, про відкладення не клопотали. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, заперечуючи тим, що Індустріальним районним судом м Дніпропетровська вже ухвалено рішення про стягнення вказаного боргу і подвійне стягнення однієї й тієї самої заборгованості не допускається, а належний розрахунок іншої заборгованості за укладеним кредитним договором позивачем не наданий. В подальшому представник, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не прибула, причин неявки суду не повідомила та про відкладення розгляду не клопотала, у зв?язку з чим, суд відповідно до ст. 169 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів та представника відповідача [PERSON] На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову частково, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 17 січня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого згідно Статуту є ПАТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладений кредитний договір №2008-ПМ-5 за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику кошти через касу банку в сумі 14500,00 доларів США на придбання ОФ, строком повернення не пізніше 17 січня 2013 року зі сплатою відсотків за користування коштами в розмірі 16,00% річних, здійснюючи оплату за договором щомісяця у визначених згідно Додатку №1 «Графік погашення кредиту та процентів» розмірах (п.п.1.1., 1.2, 1.3, 1.4, п.2.2.2, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4) (а.с.17-22, 23-24). Відповідач [PERSON] за цим договором, отримавши 17 січня 2008 року через касу банку готівкою 14500,00 доларів США, еквівалентних 73225,00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки №1 від 17 січня 2008 року в копії (а.с.25), зобовязався використати кошти за цільовим призначенням, повернути кошти, сплатити відсотки за користування, виконати зобов?язання у визначені строки, сплачуючи кредит згідно графіку погашення. За змістом ст. ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Належне виконання зобовязання відповідачем [PERSON] зі сплати суми основного боргу, процентів за користування кредитом, винагороди, пені, штрафів та інших платежів за кредитом, окрім інших видів забезпечення, були забезпечені порукою співвідповідача [PERSON] за договором від 17 січня 2008 року №2008-ПМ/5 (а. с. 26), укладеного згідно ст.553 ЦК України, за умовами яких, співвідповідач зобовязалася відповідати у тому ж розмірі, що і основний боржник та у випадку невиконання ним зобовязань за договором погасити усю суму заборгованості в рамках узгодженого ліміту. Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Повідомлення про наявність боргу та вимога про його погашення за вих. 30.1.0.0/2 YPO від 17 лютого 2015 року позивачем направлена відповідачам [PERSON] та [PERSON] на їх адресу 24 лютого 2015 року рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням (а.с.11-12,13-16), проте залишена без як боржником, так і поручителем задоволення. Одночасно судом встановлено, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року, яке набрало законної сили 16 грудня 2015 року, з урахуванням додаткового рішення від 17 серпня 2015 року, позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково; стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № 2008-ПМ-5 від 17 січня 2008 року у розмірі 19060,37 доларів США, що еквівалентно 151911,20 грн., яка складається з 11473,19 доларів США заборгованість за кредитом, 5952,29 долари США заборгованість по процентам за користування кредитом, 1634,89 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором; в іншій частині позову відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат (а.с. 103-104). Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, вказаним рішенням суду встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся з позовом до [PERSON], [PERSON] у вересні 2011 року та у звязку з неналежним виконанням [PERSON] умов договору № 2008-ПМ-5 від 17 січня 2008 року заборгованість за цим договором станом на 29 липня 2011 року склала 19085,47 доларів США, що складається з 11498,29 доларів США заборгованість за кредитом, 5952,29 доларів США заборгованість по процентам, 1634,89 доларів США пеня за несвоєчасність виконання зобов?язань за договором. Таким чином, у звязку з тим, що у даній справі беруть участь особи, які брали участь у розгляді Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська судом справи №202/20499/13-ц, і стосовно яких судами встановлені обставини з порушення [PERSON] зобовязань за кредитним договором №2008-ПМ-5 від 17 січня 2008 року, розміру заборгованості, а так само обставин дійсності поруки [PERSON] за зобовязаннями [PERSON] по вказаному кредитному договору і невиконання зобовязань поручителем [PERSON], зазначене рішення суду мають преюдиційне значення для розгляду даної справи. З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.80-82). Звідси, оскільки відповідач [PERSON] належним чином у визначеному розмірі та строки платежі не здійснював, в останнє здійснивши платіж 29 вересня 2009 року, то в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 10561 ЦК України відступив від умов про частину виконуваного обовязку і строків виконання за графіком, у звязку з чим на час звернення до суду він прострочив виконання згідно ст. 612 ЦК України. При цьому, суд приймає до уваги, що в п.6.7 кредитного договору сторони узгодили строк позовної давності за вимогами про стягнення кредиту, процентів за користування кредитом, винагороди, неустойки пені, штрафів у п?ять років. Так, само згідно з пунктом 12 договору поруки строк, в межах якого сторони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором, встановлюється у 5 років. Таким чином, залишок суми кредиту і процентів за користування ним станом на 23 липня 2015 року, за вирахуванням стягнутих за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року сум, а також наведеного позивачем детального розрахунку боргу, складає за період з 30 липня 2011 року по 23 липня 2015 року за основним боргом по кредиту кредитом 25,10 доларів США, за процентами 9697,86 долари США, а у співвідповідача [PERSON] згідно ст.ст. 554, 555 ЦК України виник солідарний обовязок з боржником сплатити позивачу вказану суму, тому на користь позивача підлягає стягненню солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість в розмірі 9722,87 долари США, з яких 25,01 долари США борг по кредиту, 9697,86 доларів США проценти за користування кредитом. Відповідно до вимог ч.1 ст. 533 ЦК України згідно встановленого Національним банком України курсу валют на 23 липня 2015 року 1,00 доларів США дорівнює 22,01 грн., а відтак, заборгованість за процентами по кредиту в розмірі 9722,87 доларів США еквівалентна на 23 липня 2015 року 214000,37 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до п.6.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого із зобов?язань по сплаті відсотків за користування кредитом, передбачених Графіком погашення (додаток №1 до договору), а також п.п. 2.2.2, 2.3.1, 2.3.2, 2.3.3, 2.4.1, 4.1, 4.2, 4.3, 4.4 вказаного договору, строків повернення кредиту, передбачених Графіком погашення, а також п.1.2., 2.2.3, 2.3.3 вказаного договору, позичальник сплачує банку за кожен випадок порушення пеню в розмірі 0,2% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, яка діяла в період, за який сплачується пеня. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит виданий в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті за курсом НБУ на дату щоденного нарахування. За перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.6.1 кредитного договору розмір пені, нарахований в межах строку позовної давності обумвленого п. 6.7 кредитного договору та п.12 договору поруки, складає з з 30 липня 2011 року по 23 липня 2015 року за вирахуванням суми пені, стягнутої за рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 05 травня 2015 року, - 14565,08 долари США, що еквівалентно станом на 23 липня 2015 року 320577,41 грн. та відповідно підлягає стягненню з відповідачів солідарно на користь позивача в такому розмірі в національій валюті - гривні, за відсутності клопотання з боку останніх згідно ст. 551 ЦК України про зменшення розміру такої пені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідачів пропорційно задоволеним вимогам в рівних частинах з кожного відповідача, тобто по 1827,00 грн., а тому в задоволенні вимог позивача про солідарне стягнення з відповідачів судових витрат належить відмовити, оскільки судові витрати не є солідарними зобов?язаннями.

Outcome: partial