overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

у вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Березоволуцької сільської ради Гадяцького району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, вказуючи, що у березні 2004 року помер її чоловік [PERSON], після смерті чоловіка залишилася спадщина у вигляді земельної ділянки. Позивач не оформив спадщину в нотаріальній конторі в шестимісячний термін, в звязку з тим, що захворіла та тривалий час перебувала на лікуванні, тому звернулася до суду. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Сторони також направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа приватний нотаріус [PERSON] звернулася до суду з заявою про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечує. Представник третьої особи відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчить розписка в матеріалах справи. Судом встановлено, що [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 25 серпня 1987 року. Згідно копії Державного акту на право власності на землю [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,840 га. 25 березня 2004 року в с. Шарівка Богодухівського району Харківської області [PERSON] помер. Згідно довідки Березоволуцької сільської ради Гадяцького району на дату смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав один по вул. 70р. Жовтня, 11 в с. Березова Лука Гадяцького району. Згідно повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] після померлого [PERSON] із заявою для заведення спадкової справи звернулася [PERSON], про що їй було надано відмову у звязку із пропущенням строку встановленого для прийняття спадщини, інші особи із заявами про прийняття чи відмову від спадщини не зверталися. Згідно довідки Богодухівської ЦРЛ [PERSON] перебувала на лікуванні з 20 вересня 2004 року по 27 вересня 2004 року з діагнозом: гостре защемлення сідничного нерва. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини захворювання [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-11 00:00:00

у вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Біленченківської сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що у [INFO] помер [PERSON], який на випадок своєї смерті на ім'я позивача залишив заповіт, яким позивачу заповів все належне йому майно. Після смерті [PERSON] залишилася спадщина у вигляді домоволодіння по [ADDRESS] Інвентаризація домоволодіння не проводилася, правоустановчі документи відсутні, в зв'язку з чим позивач не має можливості оформити право власності на спадщину, тому звернулася до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання сторони не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що рішеннями Біленченківської сільської ради від 6 лютого 1992 року [PERSON] виділено земельну ділянку площею 0,41 га для будівництва будинку та надано дозвіл на будівництво будинку по [ADDRESS] 7 грудня 2006 року в м. Гадяч [PERSON] на випадок своєї смерті залишив заповіт, яким все його майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому належить та на що він за законом матиме право на день смерті заповів [PERSON] Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння по пров. [ADDRESS] становить 11128 грн. Земельна ділянка площею 0,45 га по пров. [ADDRESS] не приватизована. [INFO] в м. Гадяч [PERSON] помер. Згідно довідки Гадяцької міської ради на дату смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав [ADDRESS] разом з дружиною [PERSON], невісткою та онуком. Відповідно до повідомлень Гадяцької державної нотаріальної контори після померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON], із заявою про відмову від спадщини звернулась [PERSON] Державним нотаріусом позивачу відмовлено в оформленні спадщини на домоволодіння після смерті [PERSON] в зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. На підставі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі відсутності правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на майно померлого [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-20 00:00:00

у вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Сарівської сільської ради про визнання права на спадкове майно, вказуючи, що у серпні 1996 року помер її батько [PERSON], після смерті батька відкрилася спадщина на земельну ділянку площею 1,82 га в умовних кадастрових одиницях. На даний час позивач не має можливості скористатися правом на спадщину в звязку з відсутністю правоустановчих документів, що спонукало звернутися до суду з позовними вимогами про визнання права на земельну частку (пай). В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Третя особа звернулася до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, проти задоволення позову не заперечує. Судом встановлено, що [PERSON] народилася 20 квітня 1959 року в с.Харківці Гадяцького району, її батьком є [PERSON] Згідно довідки відділу Держгеокадастру у Гадяцькому районі [PERSON] належить право на земельну частку (пай) із земель, які перебували у колективній власності КСП «Колос», розміром 1,82 га в умовних кадастрових одиницях без визначення частки в натурі (на місцевості). Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0231614 на імя [PERSON] не реєструвався та не видавався. 29 серпня 1996 року в с. Сари Гадяцького району [PERSON] помер. Згідно довідки Сарівської сільської ради на дату смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав у [INFO] разом з співмешканкою [PERSON] 29 жовтня 2015 року в с. Сари Гадяцького району [PERSON] померла. З довідки Сарівської сільської ради вбачається, що [PERSON] вступила в управління майном після смерті [PERSON], проводила ремонт будинку, обробляла присадибну ділянку. Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини ніхто не звертався, спадкова справа не заводилась. Нотаріальною конторою відмовлено [PERSON] у оформленні спадкової справи на земельну ділянку в звязку з неподанням нотаріусу правоустановчих документів щодо належності майна спадкодавцеві. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Суд вважає, що оскільки за життя [PERSON] не набув права власності на земельну частку (пай) спадкоємець, виходячи зі змісту ст. 1218 ЦК України, може успадкувати лише право на цю земельну ділянку з подальшим оформленням спадкових прав, у порядку визначеному чинним законодавством. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позовна заява [PERSON]. підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем прав на земельну ділянку після смерті батька.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання додаткового строку для прийняття спадщини. В обґрунтування позовних вимог позивач послалася на наступне. [INFO] померла її бабуся [PERSON]. За життя [PERSON] склала на її ім'я заповіт, яким заповіла земельну ділянку площею 8,72га., для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] що розташована на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, однак через пропущений шестимісячний строк для подачі заяви про прийняття спадщини, отримала від нотаріуса постанову у вчиненні нотаріальної дії. Вона вважає, що встановлений законодавством шестимісячний строк подачі заяви про прийняття спадщини нею пропущено з поважних причин, оскільки через юридичну недосвідченість вважала, що користування земельною ділянкою та наявність саме заповіту і є документальним підтвердженням її права власності на спадкове майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача до суду не з'явився, причини неявки суду не повідомив, про час та дату розгляду справи сповіщено належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ст. 1233 ЦК України - заповіт це особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст. 1270 п. 1 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. На підставі п. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 16.03.2005 року [PERSON] заповіла належну її земельну ділянку на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER] від 02.11.2004 року, площею 8,72 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер [NUMBER] що розташована на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, [PERSON], що підтверджується заповітом, посвідченим Шостак Н.І., секретарем ісполкому Красносільської ради народних депутатів 16.03.2005 року, зареєстрованого у реєстрі за №35. [INFO] померла [PERSON], про що 11.04.2005 року Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси зроблено відповідний актовий запис №3504, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.04.2005 року. Суд визнає причину пропуску строку для прийняття спадщини поважною, а також те, що відмова у встановленні додаткового строку для прийняття спадщини суттєво порушить законні права та інтереси позивача. При таких обставинах, суд дійшов висновку, що позивач пропустив строк, встановлений ст. 1270 ЦК України, для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин і позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ст.ст. 1270 п. 1, 1272 п.3 ЦК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 17.02.2012 року зареєструвала з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції шлюб, актовий запис №122. Під час перебування у шлюбі народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Позов мотивувала тим, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сімю, шлюб між ними фактично розпався, шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть. На підставі вищезазначеного позивач просила розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не зявилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, суд вважає, що рішення по справі можливо постановити за відсутності сторін. Судом встановлено, що 17.02.2012 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який було зареєстровано у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис №122. Між сторонами склалися сімейні правовідносини щодо припинення шлюбу, які врегульовуються ст.ст. 104 ч.2, 105 ч.3, 110 ч.1, 112 Сімейного кодексу України. Зі змісту позову вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подальше існування їхньої сім'ї неможливе, шлюбні стосунки між сторонами припинені, спільне господарство не ведеться. Вказані обставини відповідачем у заяві про визнання позову не заперечувались. Враховуючи, що визнання відповідачем позову, не порушує прав та інтересів інших осіб, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, суд приймає таке визнання як підставу для задоволення позову, а тому укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Згідно ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON], зареєстрований 05 серпня 1995 року Пухівською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис №\~10. В обґрунтування позову зазначала, що з 05 серпня 1995 року вона перебуває у шлюбі із [PERSON], від шлюбу вони мають двох дітей: сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, через відсутність між ними розуміння та взаємоповаги. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб і сімю. Відповідач не здатний підтримувати нормальну атмосферу в сімї, піклуватися про побудову сімейних відносин на почуттях взаємної любові, дружби та взаємодопомоги. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з нею. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримує. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов він визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, просив розглянути справу у його відсутність. Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 05 серпня 1995 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Пухівською сільською радою Броварського району Київської області, актовий запис №\~10. Від шлюбу мають двох синів: повнолітнього [PERSON], [INFO], та неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 18.02.2012 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 123) між нею та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов'язки, у зв'язку з чим в сім'ї відбулися сварки, що привели до втрати поваги та любові один до одного. Мешкають в одній квартирі та не ведуть спільного господарства починаючи з вересня 2016 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO]. Позивач своєю заявою просить справу розглядати у її відсутність за причини постійного догляду за дитиною інвалідом. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримує та просить його задовольнити . Пояснила , що відповідач віддалився повністю від позивачки у зв'язку з значними вадами розвитку сина [PERSON], перестав приділяти увагу сім'ї .Збереження сім'ї неможливе, подальше проживання з відповідачем неможливе і небезпечне як для позивача так і для дітей, негативно відображається на їх стані здоров'я і вихованні. [PERSON] у судове засідання не з'явився , повідомлений належним чином , надав свою заяву до суду, позов визнає та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та розглядати справу за його відсутності . Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.02.2012 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 123 та видано відповідне свідоцтво (а.с.4). Від шлюбу сторони мають дітей - [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблені актові записи № 2019,№2814 (відповідно) та видані відповідні свідоцтва (а.с.5,6). Із пояснень сторін вбачається, що вони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Заяв щодо зміни прізвища позивача до суду не надходило. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-15 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 21.08.2010 року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сімї (актовий запис № 1563) між нею та [PERSON] посилаючись на припинення шлюбних відносин з серпня 2016 року проживання у різних помешканнях та формальність шлюбу. Від шлюбу мають спільних дітей -[PERSON] , [INFO] та [PERSON], [INFO].. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримує та просить його задовольнити. Пояснила, що з липня 2016 року вони не ведуть спільного господарства і не підтримують сімейно-шлюбні відносини. [PERSON] у судовому засіданні позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.08.2010 року, про що Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис № 1563 та видано відповідне свідоцтво (а.с.5). Від шлюбу мають малолітніх дітей -[PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с.5,6). Із пояснень сторін вбачається, що вони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає змінити прізвище набуте в шлюбі на «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved