Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-20 00:00:00

У вересні 2015 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшов цивільний позов ТОВ «Росвен Інвест Україна» про стягнення заборгованості за кредитним договором, зазначивши, що відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ «Альфа Банк» із відповідною заявою на отримання кредиту, а також надав для отримання кредиту всі необхідні документи, внаслідок чого між ПАТ «Альфа Банк» та відповідачем було укладено договір кредиту № 600127311 від 26.09.2011 року. Вказував, що згідно умов договору кредиту № 600127311 від 26.09.2011 року ПАТ «Альфа Банк» надав відповідачу кредит на принципах повторності, платності, строковості у вигляді відновлювальної кредитної лінії з кінцевим строком погашення до 26.09.2012 року. Зазначав, що 23.12.2013 року між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» було укладено договір факторингу № 2013-1, відповідно до умов якого позивач набув право вимоги заборгованості, в тому числі за договором кредиту № 600127311 від 26.09.2011 року, укладеним з відповідачем. Посилаючись на порушення відповідачем взятих на себе зобовязань за вказаним кредитним договором, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість, яка станом на 23.12.2013 року становить 16 761,10 грн. заборгованості, яка складається з: 10 315,68 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту, 5 305,90 грн. прострочених відсотків за користування кредитом, 1 139,52 грн. пені, а також стягнути з відповідача судові витрати в сумі 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити, а також надав заяву про застосування строків позовної давності. В подальшому відповідач в судове засідання не зявився, представник відповідача звернувся до суду із заявою про розгляд справи без його участі в якій просив відмовити в позовній заяві в повному обсязі з посиланням на пропуск строків позовної давності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Як вбачається з наданого позивачем розрахунку, станом на 23.12.2013 року перед відповідачем рахується заборгованість в розмірі 16 761,10 грн., яка складається з: 10 315,68 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту, 5 305,90 грн. прострочених відсотків за користування кредитом, 1 139,52 грн. пені. Крім того, в позовній заяві вказано, що [PERSON] звернувся із заявою на отримання кредиту в результаті розгляду якої «між ПАТ «Альфа Банк» та Відповідачем було укладено Договір кредиту № 600127311 від 26.09.2011 року». На неодноразові вимоги суду щодо надання інформації за вказаним кредитним договором, а також надання самого договору кредиту № 600127311 від 26.09.2011 року, позивачем також неодноразово надавались до суду заяви із зазначенням в додатках про долучення останнім копії кредитного договору № 600127311 від 26.09.2011. Проте, крім «Анкета-заява про акцепт Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на укладання Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб з видачею та обслуговуванням кредитної картки» від 20.09.2011 року, а також «Додаток до Публічної пропозиції ПАТ «Альфа-Банк» на оформлення договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб» від 26.09.2011 року без номеру, позивачем не долучено як до позовної заяви, так і не було надано на вимогу суду укладеного між ПАТ «Альфа Банк» та [PERSON] договору кредиту № 600127311 від 26.09.2011 року на якій позивач посилається як на підставу своїх вимог. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Приписами ст. 549 ЦК України встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позову, оскільки за відсутності самого договору про надання кредиту, судом не встановлено, а позивачем не доведено порушення відповідачем взятих на себе зобовязань за цим договором, питання щодо застосування судом строків позовної давності може бути вирішено лише в разі встановлення порушення (невиконання) договірних зобов'язань. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed