Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-21 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві про звільнення майна з-під арешту та виключення з акту опису й арешту майна. В обґрунтування вимог позивач зазначав наступне: 20.07.2009 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві складено акт опису й арешту майна №198/14, яким у присутності понятих, описано квартиру [ADDRESS], передано її на відповідальне зберігання боржнику [PERSON], раніше 23.07.2008 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві винесено постанову про накладення арешту майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Станом на вересень 2014 року згаданий арешт на частину квартири є чинним, хоча позивач наполягає на пошенні боргу у сумі 10000 грн. перед стягувачем [PERSON] Частина зазначеної квартири, на яку накладено державним виконавцем арешт, належить на праві приватної власності позивачу: [PERSON], індивідуальний ідентифікаційний код [NUMBER], на підставі договору дарування від 02.07.1996 року. Відповідно до листа ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 06.08.2014 року у провадженні ВДВС відсутні будь-які виконавчі провадження за участю [PERSON]. На підставі викладеного, позивач просить суд звільнити вказане нерухоме майно з-під арешту та виключити його з акту опису й арешту. У судове засідання 22.09.2014 року позивач не з'явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач у судове засідання 22.09.2014 року представника не направив, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників процесу на підставі наявних у справі даних та доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 114 ЦПК України позови про зняття арешту з майна пред'являються за місцезнаходженням цього майна або основної його частини. Судом встановлено, що 20.07.2009 року державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві Загинайченко І.М. (при примусовому виконанні виконавчого листа №8-24, що видано 06.06.2007 року Печерським райсудом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 10000 грн.) складено акт опису й арешту майна №198/14, яким у присутності понятих, описано квартиру [ADDRESS] та передано її на відповідальне зберігання боржнику [PERSON] 23.07.2008 року тим же державним виконавцем ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві винесено постанову №504/14 серії АА №895523 про накладення арешту на майно боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме: на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. Як вбачається з витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів від 19.09.2014 року зазначена частина квартири дійсно перебуває під арештом на піставі постанови держвиконавця №504/14 серії АА №895523 від 23.07.2008 року. Позивачу [PERSON] (зареєстрований за адресою: [ADDRESS]; індивідуальний ідентифікаційний номер [NUMBER]) 1/2 частина квартири [ADDRESS] належить на праві приватної власності на підставі договору дарування від 02.07.1996 року, інша 1/2 частина квартири належить сину позивача [PERSON] за тим же договором дарування. У той же час як вбачається з листа ВДВС Дарницького РУЮ у м. Києві від 06.08.2014 року №12198/03-35 у провадженні ВДВС відсутні будь-які виконавчі провадження за участю [PERSON], у тому числі вказане вище виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №8-24, що видано 06.06.2007 року Печерським райсудом м. Києва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 10000 грн. Відповідно до ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Згідно до ст. 41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Згідно ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 60 частинами 1 - 2 Зукону України «Про виконавче провадження» передбачено що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. Частиною 5 згагадної статті Закону передбачено, що у всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, і таким чином, суду не доведено наявність законних підстав дя перебування нерухомого майна [PERSON] під арештом у ході примусового виконання якогось рішення суду, не здобуто таких доказів і ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved