Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив ухвалити рішення, яким зобовязати [PERSON] звільнити земельну ділянку, що належить йому на праві особистої власності згідно Державного акту на право приватної власності на землю Серії ЯИ №911755 від літнього душу та колодязя, що входять до домоволодіння відповідача. Позовні вимоги мотивує тим, що 30 червня 1999 року [PERSON] придбав у [PERSON] земельну ділянку площею 0,06 га, що розташована на території села Вишняки, Червономотовилівської сільської ради, Фастівського району, Київської області, садове товариство «Урожай», ділянка №39. 29 грудня 2000 року позивачем було отримано Державний акт на право приватної власності на землю Серії ЯИ №911755, а 10 липня 2015 року Фастівським міжміським бюро технічної інвентаризації було виготовлено Технічний паспорт на даний будинок позивача, згідно креслення технічного паспорту, колодязь та літній душ відповідача розташовані на території земельної ділянки позивача. З приводу меж земельних ділянок між сторонами постійно виникають суперечки, відповідач не тільки порушує межі земельної ділянки, а й відмовляється усувати дане порушення. [PERSON] самовільно користується частиною земельної ділянки під колодязем та літнім душем, що належить [PERSON], а на його спроби вирішити конфлікт відповідач свої дії не припинив. Також, відповідач не дозволяє позивачу користуватися цим колодязем, поставивши на нього замок. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні просив в позові відмовити. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Відповідно до частини першої статті 78 Земельного кодексу України право власності на землю це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. [PERSON] з частиною першою статті 126 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті. Судом встановлено, що згідно Договору купівлі-продажу земельної ділянки серії АВА №713166 від 30 червня 1999 року, посвідченого державним нотаріусом [PERSON], [PERSON] купив у [PERSON] земельну ділянку площею 0,06 гектарів в зовнішніх межах згідно планом, наданої для ведення садівництва, що розташована на території села Вишняки, Червономотовилівської сільської Ради Народних депутатів, Фастівського району, Київської області, Садове товариство «Урожай». Даний Договір зареєстровано Червономотовилівською сільською радою за №244 від 15 жовтня 2008 року (а.с.21). На підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки №950 АВА №713166 від 30 червня 1999 року [PERSON] 29 грудня 2000 року отримав Державний акт на право власності на земельну ділянку Серії ЯИ №911755 на земельну ділянку 0,0607 га, кадастровий номер 3224987200:02:008:0365 (а.с.20). [PERSON] про встановлення в натурі (на місцевості) та погодження зовнішньої межі земельної ділянки, та передачу на зберігання встановлених межових знаків від 02 липня 2012 року ФОП [PERSON] було встановлено в натурі (на місцевості) та погоджено зовнішню межу земельної ділянки, що знаходиться за адресою: Червономотовилівська сільська рада, діл.39. Зазначені межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) проходять з зовнішньої межі огорожі, паркану тощо та по прямих лініях, які зєднують центри межових знаків, встановлених в точках повороту меж, де нема огорожі, паркану тощо. Ніяких претензій щодо меж з боку суміжників при встановленні в натурі (на місцевості) зовнішньої межі земельної ділянки не заявлено, межі погоджені і не викликають спірних питань (а.с.41-44). Відповідно до відповіді КП Київської обласної ради Фастівського МБТІ №80 від 20 травня 2013 року у акті державної прийомки в експлуатацію індивідуального домоволодіння №177 по вул..Стельмащука в с.Червона Мотовилівка, затвердженого рішенням виконкому Червономотовилівської сільської ради №20 від 24.10.2001 року, який був виданий на імя [PERSON], зазначено колодязь, який є предметом спору позивача(а.с.31-34). Відповідно до частини третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. [PERSON] ст. 12 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В судовому засіданні не знайшло свого підтвердження те, що відповідач своєю поведінкою чинить позивачу перешкоди у користуванні його земельною ділянкою. Даний факт також, спростовується матеріалами справи, оскільки позивачем в судовому засіданні не було надано жодного доказу на підтвердження даних фактів. Враховуючи викладене, позовні вимоги [PERSON] задоволенню не підлягають. Відповідно до статей 125, 126 Земельного кодексу України, статтею 1166 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed