Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-26 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 21 грудня 2007 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м.\~Києві, актовий запис №\~1859. В обґрунтування позову зазначала, що вона з 21 грудня 2007 року перебуває у шлюбі із [PERSON] Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя у неї з відповідачем не склалося через різні характери та суперечливі погляди на життя, нерозуміння один одного. Більше року подружніх відносин вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Подальше сумісне життя подружжя є неможливим. Після розірвання шлюбу їхній син буде проживати із нею. Позивач [PERSON] у суді позов підтримала, дала аналогічні пояснення, просила суд позов задовольнити та розірвати шлюб між нею і [PERSON] Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечувала. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Згідно із ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 21 грудня 2007 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №\~1859. Після реєстрації шлюбу прізвище чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Від цього шлюбу вони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що більше року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо. За змістом ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що тривалий час сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. У ч. 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. У звязку із задоволенням судом позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 487 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved