Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-23 00:00:00

У березні 2017 року заявниця звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даною заявою. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що [INFO] року померла бабуся заявника [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки площею 3,1729 га, кадастровий № [NUMBER] на території Панасівської сільської ради Любарського району Житомирської області. За життя, [PERSON] не залишила заповіту щодо розпорядження своїм майном на випадок смерті. [PERSON], який є батьком заявника, заявою № 6 від 25.03.2016 року відмовився від прийняття спадщини на користь заявника. 25.03.2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якушевої Євгенії Анатоліївни про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,1729 га, кадастровий № [NUMBER] на території Панасівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якушевої Євгенії Анатоліївни від 16.06.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з мотивів відсутності документів, що б засвідчували факт постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини. Тому, заявник просив суд встановити факт того, що [PERSON] постійно проживала з [PERSON], яка померла [INFO] року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві від 08.06.2006 року, актовий запис № 10671, на час її відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS], а саме: [INFO] року. В судовому засіданні 12.06.2018 року свідок [PERSON] зазначив, що знав [PERSON], вона його двоюрідна сестра, вона проживала разом з [PERSON], спочатку жили по [ADDRESS], а потім переселилися на [ADDRESS]. В судовому засіданні 12.06.2018 року свідок [PERSON] зазначив, що [PERSON] його мати, проживали разом з нею та з [PERSON] спочатку по [ADDRESS], а потім переселилися на [ADDRESS], на Чорновола не зареєструвалася, оскільки вона хворіла і була в лікарні, а потім проживала приблизно місяць на [ADDRESS] і померла. В судовому засіданні 12.06.2018 року свідок [PERSON] зазначила, що була знайома з [PERSON] та з [PERSON], яких знає все життя, на момент смерті [PERSON] і заявник проживали на [ADDRESS], а перед цим проживали разом по [ADDRESS]. В судовому засіданні заявник позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд їх задовольнити. Заінтересована особа в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, звернувшись до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, проти задоволення заяви не заперечує. Суд, заслухавши пояснення заявника, повно та всебічно дослідивши та оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно п.1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт (ч.1 ст. 319 ЦПК України). [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 5). Як вбачається з пояснень заявника, викладених у поданій заяві, 25.03.2016 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якушевої Євгенії Анатоліївни про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 3,1729 га, кадастровий № [NUMBER] на території Панасівської сільської ради Любарського району Житомирської області. Постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Якушевої Євгенії Анатоліївни від 16.06.2017 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом з мотивів відсутності документів, що б засвідчували факт постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини. Відповідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.06.2017 року виданої приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Якушевою Євгенією Анатоліївною заявниці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], яка померла [INFO] року, у зв'язку із відсутністю документу, що посвідчує факт постійного проживання із померлим спадкодавцем [PERSON] (а.с. 6). Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] року, що підтверджується копією свідоцтва про народження, батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Відповідно копії паспорта [PERSON] була з народження зареєстрована за адресою: [ADDRESS], а з 08.06.2006 року - за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). Відповідно копії ордеру [NUMBER], ордер видано 07.03.1980 року [PERSON], сім'я якого складається з трьох чоловік - [PERSON], [PERSON], [PERSON], на право заняття двох кімнат в квартирі за адресою: [ADDRESS] (а.с. 48). Як вбачається з копії адресного листка вибуття [PERSON] із с. Панасівка Житомирської області прописалася в [ADDRESS]. Як зазначив заявник, встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини йому необхідно для того, щоб реалізувати своє право на отримання спадщини після померлої [PERSON]. Стаття 1222 Цивільного кодексу України передбачає, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 цього Кодексу спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 Цивільного кодексу України. Згідно із статтею 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Стаття 1270 ЦК України, передбачає, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до абзацу другого пункту 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання однією сімєю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилася до 01 січня 2004 року тощо. Відповідно до п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до положень частини третьої ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявляв про відмову від неї. Тобто, якщо протягом шести місяців з дня смерті спадкодавця /ст.1220ЦК України/спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, не заявив про відмову від спадщини, після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини він може одержати свідоцтво про право на спадщину в нотаріальній конторі, подавши відповідну заяву. Відповідно ч. 2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Факт сумісного проживання однією сім'єю підтверджується матеріалами справи, показаннями свідків. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається заявник, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а саме, те, що заявник є онукою [PERSON], яка померла [INFO] року, постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що також було підтверджено свідками в судовому засіданні, тому суд прийшов до висновку, що вимоги заяви підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved