Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У вересні 2015 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11237433000 від 29.10.2007 р. у загальному розмірі 18071,50 дол. США та 160633,19 грн. (з яких : заборгованість за кредитом 8903,01 дол. США; заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами 9168,49 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 84293,43 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами 76339,76 грн.), посилаючись на невиконання відповідачем своїх зобовязань за цим договором щодо повернення кредитних коштів та внесення плати за користування кредитними коштами у розмірі, строки і на умовах визначених цим договором. Представник позивача [PERSON] просив розглянути справу без участі представника позивача та задовольнити позов у повному обсязі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за останньою відомою судові адресою її місця проживання, в черговий раз була повернута судові з поміткою пошти про те, що відповідач не зявляється на пошту для отримання судової повістки. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Стаття 526 ЦК України визначає, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно з положеннями статей 530,612,625 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Судом установлено, що згідно з договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11237433000 від 29.10.2007 р. акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк», назва якого згодом була змінена на публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 13135,00 дол.США, що в еквіваленті по курсу НБУ на дату укладання цього договору дорівнює 66331,75 грн., на строк користування з 29.10.2007 р. по 29.10.2014 р., із сплатою процентів за користування кредитними коштами протягом перших 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, за процентною ставкою у розмірі 13,00 % річних, з переглядом процентної ставки кожного наступного місяця кредитування відповідно до умов цього договору, з погашенням кредиту та сплатою процентів за користування кредитом шляхом внесення щомісячних платежів в терміни, розмірі та на умовах, що встановлені цим договором, з датою кінцевого повернення кредиту та усіх нарахувань за ним 29.10.2014 року. Однак встановлені цим договором терміни повернення наданого кредиту та терміни сплати відсотків за кредит [PERSON] не дотримала. Відповідно до п. 4.1. згаданого кредитного договору, за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим договором, зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. При цьому пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Через невиконання відповідачем своїх зобовязань перед позивачем за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11237433000 від 29.10.2007 р., її заборгованість за цим договором станом на 27.08.2015 року склала у загальному розмірі 18071,50 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ (21,425702000 грн. за 1 дол. США) на вказану дату становить 387194,57 грн., та 160633,19 грн. (з яких : заборгованість за кредитом 8903,01 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 190753,24 грн.; заборгованість за відсотками за користування кредитними коштами 9168,49 дол. США, що в еквіваленті по курсу НБУ становить 196441,33 грн.; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом 84293,43 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ становить 3934,22 дол. США; пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за відсотками за користування кредитними коштами 76339,76 грн., що в еквіваленті по курсу НБУ становить 3563,00 дол. США). Вирішуючи дану справу, суд бере до уваги висловлену Верховним Судом України у справі за № 6-145цс14 правову позицію стосовно того, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контрою» вирішуючи спрів про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини, - стягнути грошову суму в іноземній валюті. ПАТ «УкрСиббанк» (попередня назва : АКІБ «УкрСиббанк») 24 грудня 2001 року отримав від Національного банку України банківську ліцензію за № 75, дозвіл № 75-2 від 09 листопада 2002 року та додаток до дозволу № 75-2 від 19 листопада 2002 року на здійснення операцій з валютними цінностями. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 3654,00 грн., повязані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved