Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-15 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом. В обґрунтування позову вказував, що [PERSON], яка на даний час змінила прізвище на «[PERSON]» отримала від позивача у борг за розпискою від 28.10.2010 року 500 000 грн. та 300 000 грн. за розпискою від 29.11.2010 року. У відповідності до вказаних розписок [PERSON] зобов»язувалася повернути грошові кошти до 28.02.2011 року. По закінченню зазначеного строку відповідач не повернула вказані кошти. Оскільки на письмову вимогу [PERSON] кошти не повертає, позивач просив стягнути існуючий борг з урахуванням 3% відсотків річних від суми позики та понесені судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав з підстав викладених в позовній заяві та просив про задоволення позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач належним чином повідомлений про день та час розгляду справи суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, давши оцінку доказам в їх сукупності, встановив наступне. Згідно розписок від 28.10.2010 року та 29.11.2010 року за особистим підписом [PERSON], остання отримала від [PERSON] у борг 800 000 грн., які зобов»язувалася повернути до 28.02.2011 року. У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов'язання. З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем). Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона по справі зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Факт існуючого боргу [PERSON] перед [PERSON] у розмірі 800 000 грн. жодними доказами спростований не був. Таким чином, враховуючи наявні докази у справі, суд вважає позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення із [PERSON] 800 000 грн. боргу законними та обґрунтованими. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, 3% річних від простроченої суми, що підлягають сплаті відповідачем на користь позивача нараховуються відповідно до ст. 625 ЦК України з наступного дня після терміну, до якого [PERSON] повинна була виконати зобов'язання і є відповідальністю за несвоєчасне повернення позики. Станом на час звернення до суду із позовом період прострочення складає 1095 днів, отже, 3% річних від 800 000 грн. складають 72 000 грн. і підлягають стягненню із відповідача на користь [PERSON] Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним також стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати у розмірі 3 654 грн., що підтверджується відповідною квитанцією. На підставі викладеного та

Outcome: approved