Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, посилаючись на те, що вона є власницею домоволодіння, яке розташоване по вул. Прутській, № 74 в с. Ванчиківці Новоселицького району. У вказаному господарстві зареєстрований її син [PERSON], який протягом 10 років в даному домоволодінні не проживає. Не дивлячись на той факт, що відповідач проживає окремо, з обліку реєстрації з її домоволодіння не знявся та в добровільному порядку не бажає зробити цього. Вказана обставина створює їй перешкоду у вільному розпорядженні своєю власністю, тому просила суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні представник позивачки підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявився без поважних для суду причин. Суд, зі згоди представника позивачки, ухвалив продовжити розгляд справи у відсутності відповідача та провести заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка є власницею домоволодіння, яке розташовано по вул. Волгоградській, № 74 в с. Ванчиківці Новоселицького району Чернівецької області, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 25223163 від 04 лютого 2010 року. Згідно рішення сесії Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 05-08/16 від 15 липня 2016 року «Про перейменування вулиць села Ванчиківці» вулиця «Волгоградська» перейменовано на вулицю «Прутська». Відповідач зареєстрований в даному домоволодінні, однак не мешкає у ньому протягом 10 років з неповажних причин, що підтверджується довідкою та актом Ванчиковецької сільської ради Новоселицького району від 03 серпня 2016 року. Відповідно до ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У відповідності до ст. 41 Конституції України та ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 319 ч.1 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Обєктом власності особи може бути зокрема житло - жилий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379, 382 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права (ст. 391 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадяни України, які перебувають на території України, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання, зареєструвати своє місця проживання. Оцінюючи у сукупності досліджені докази та враховуючи, що відповідач більше одного року без поважних причин не користується житлом позивачки, оскільки фактично постійно проживає у іншому місці, суд вважає, що відповідач порушує право позивачки вільно розпоряджатися своєю власністю, у звязку із чим позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а відповідач повинен бути визнаний таким, що втратив право користування житловим будинком позивачки. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути понесені останньою судові витрати по справі у виді сплаченого судового збору. На підставі ст. 41 Конституції України, ст.ст. 29, 319, 321, 328, 391, 405 ЦК України, ст.ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», суд

Outcome: partial