overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-14 00:00:00

У березні 2016 р. позивачка звернулась до суду із позовом, яким просила визнати відповідача, таким, що втратив право користування будинком № 20 по пров. 1-му Бульварному у м. Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач, її колишній чоловік, не проживає у будинку з 2010 року. В подальшому позивачка уточнила підстави для визнання відповідача втратившим право користування у відповідності до ст.. 405 ЦПК України. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Третя особа, [PERSON], в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, підтвердила факт не проживання відповідача в будинку. Представник КЖЕП «Південь» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Встановлено, що шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірваний, про що зроблений відповідний актовий запис № 353 від 24 липня 2007 року (а.с. 8). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 01 листопада 2011 р. проведено реальний розподіл жилого будинку № 20 по пров. Першому Бульварному, у м.Миколаєві між [PERSON] і [PERSON]. Додатковим рішення доповнено, окрім іншого, інформацією щодо частин житлового будинку, що передаються у власність сторонам, а саме: [PERSON] 44/100 частини, а [PERSON] 28/100 частин (а.с.28-29). За ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 16 березня 2015 р. визнано мирову угоду у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, зокрема, [PERSON] в рахунок погашення свого боргу із сплатою аліментів на утримання дітей, неустойки з сплати аліментів. Передає у власність [PERSON] належні йому на праві спільної часткової власності 28/100 частини житлового будинку № 20 по пров. Першому Бульварному (а.с. 31,44-47). Згідно довідки КЖЕП «Південь» № 911 від 14 березня 2016р., у будинку № 20 по пров.1 Бульварному у м. Миколаєві зареєстровані [PERSON], її діти: [PERSON], [PERSON], колишній чоловік - [PERSON] (а.с. 6). Між тим, згідно акту про не проживання, складеного у присутності сусідів, посвідченого начальником ЖЕК № 14, [PERSON], [INFO], у зазначеному будинку не проживає з 11 жовтня 2010 року (а.с. 43). Згідно частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Надані докази, в сукупності, дають підстави для визнання факту не проживання відповідача у будинку понад один рік без поважних причин, а тому, у відповідності до статті 405 ЦК України, є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-12 00:00:00

У березні 2016 р. позивачка звернулась до суду із позовом, яким просила визнати відповідачів, такими, що втратили право користування квартирою № 54 в будинку № 52 по вул. Квітнева, у м. Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з відповідачкою [PERSON] позивач проживав однією сімєю без реєстрації шлюбу, а [PERSON] є донькою [PERSON] На даний час шлюбні відносини між [PERSON] і [PERSON] припинені і відповідачі з 19 січня 2015 р. в квартирі не проживають. В судовому засіданні позивач з представником позовні вимоги підтримали. Третя особа, [PERSON], допитана в судовому засіданні в якості свідка, під присягою, пояснила, є матірю позивача, зазначила, що відповідачка [PERSON] проживала в квартирі з донькою [PERSON], однак після того, як вони виїхали, звязку з ними більше не підтримує. Третя особа [PERSON], допитаний в судовому засіданні в якості свідка, під присягою, пояснив, що є батьком позивача, зазначив, що син почав проживати з відповідачкою бачу А.С.16 років тому, коли її доньці, [PERSON], було 3,5 роки. На даний час вони, тобто відповідачі, вже в квартирі не проживають, комунальні послуги не сплачують. Третя особа, [PERSON], допитаний в судовому засіданні в якості свідка, під присягою, пояснив, що є братом позивача, зазначив, що не був присутній при тому, як відповідачка [PERSON] з донькою виїхали з квартири, зі слів брата, останньому не відомо, де вони знаходиться на даний час. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], на підставі свідоцтва про право власності на житло від 16 грудня 1997 року (а.с. 14). Згідно довідки КЖЕП «Південь» № 1028 від 17 березня 2016р., у квартирі [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] (а.с. 16). Між тим, згідно акту про не проживання, від 18 березня 2016р., складеного у присутності сусідів, посвідченого директором ЖЕК № 14, [PERSON], [INFO], у зазначеному будинку не проживає січня 2015р. (а.с. 15). Згідно частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Надані докази, в сукупності, дають підстави для визнання факту не проживання відповідачів у квартирі понад один рік без поважних причин, а тому, у відповідності до статті 405 ЦК України, є підстави для визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У березні 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вона не перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, мешкають окремо, але мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Добровільно коштів на утримання її та дитини відповідач не надає. Просила суд, стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивачка у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій позовні вимоги не визнав, просив розглянути справу в його відсутності. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], яка мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні (а.с.3). Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надати матеріальну допомогу. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Судом встановлено, що позивачка має малолітню дитину, яка знаходиться на її утриманні. Відповідач є батьком дитини, але матеріальної допомоги не надає. Суд, враховуючи дані обставини, матеріальне становище відповідача, вважає, що [PERSON] спроможній сплачувати позивачці аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У березні 2016 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою, якою просила розірвати шлюб між нею та відповідачем. Позивачка в судовому засідання позов підтримала, бажання відновити дошлюбне прізвище не виявила. Відповідач в судове засідання не зявився. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 16 січня 2010 р. Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 2, дітей не мають. Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

У березні 2016 р. представник позивача звернувся до суду із позовом, в якому просить суд стягнути з відповідача заборгованість в сумі 15881,30 грн. за кредитним договором та судовий збір в розмірі 1378,00 грн., оскільки відповідачем не виконуються умови договору та не сплачуються суми, зазначені в укладеному між сторонами договорі. Представник позивача подав письмову заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував Відповідач в судове засідання повторно не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку - шляхом направлення смс-повідомлення, яке згідно довідки доставлено останній, заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, враховуючи, що позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № б/н від 04.06.2010 року [PERSON]. отримала кредит у розмірі 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Заявою відповідача [PERSON] підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в ПриватБанку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. (а.с. 9) Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», затверджених наказом № СП-2010-256 від 06.03.2010 року та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті: www.privatbank.ua складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві.(а.с.9) Відповідно до положень «Умов та Правил надання банківських послуг», які розміщені на офіційному сайті позивача www.privatbank.ua , ПАТ КБ «ПриватБанк», що діяв на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-25 00:00:00

У березні 2016р р. позивачі звернувся до суду із позовом, яким просив визнати відповідача, свого сина таким, що втратив право користування належною їм квартирою № 43 в будинку № 47 по вул. Авангардній у місті Миколаєві.. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в даній квартирі відповідач зареєстрований, однак вже сім років не проживає. В судовому засіданні позивачі [PERSON] і [PERSON] позовні вимоги підтримали. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що їй відомо про те, що відповідач поїхав на заробітки з 2009 р. Суд, заслухавши пояснення осіб, що приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Квартира [ADDRESS] належить на прав власності [PERSON] і [PERSON], на підставі договору купівлі-продажу від 08 травня 1998 року . Відповідно до довідки форми № 3, виданої ОСББ «Маяк», у зазначеній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON] і [PERSON] У відповідності до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається майном на власний розсуд. Згідно частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно акту про не проживання, складеного 25 березня 2016 р., [PERSON] не проживає у [INFO] з 2009 р. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт не проживання відповідача у квартирі понад один рік без поважних причин, а тому, у відповідності до статті 405 ЦК України, є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

У березні 2017 [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Заявлені вимоги позивачка мотивує тим, що з 29 січня 2011 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Вони є батьками малолітньої дочки - [PERSON], [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, між ними постійно відбувалися сварки. З серпня 2015 року шлюбні відносини між ними припинені, примирення неможливе. У судове засідання позивачка не зявилася, до суду спрямувала заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання. Зі згоди позивачки судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 29 січня 2011 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Сторони є батьками [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Відповідно до частини першої статті \~24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( \~частина друга статті \~112 СК України). Враховуючи, що позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач будь-яких заперечень з приводу цього до суду не направив, хоча не був позбавлений такої можливості, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-28 00:00:00

У березні 2017р. [PERSON] звернувсь до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, а саме, що [PERSON], який помер [INFO] року був його батьком. В обґрунтування заяви посилавсь на те, що [INFO] року помер його батько [PERSON] Після його смерті залишилась спадщина і він (заявник) є спадкоємцем за законом, однак не може нотаріально оформити свої спадкові права, оскільки, в свідоцтві про народження заявника в графі новонародженого моє прізвище вказано «Степанишин» не може довести родинні відносини з спадкодавцем. Заявник [PERSON] звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, заяву підтримує в повному обсязі та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи - Великомочульська сільська рада Теплицький район Вінницька область, звернувсь до суду з заявою про розгляд справи у його відсутності, не заперечував проти задоволення заяви. Дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.234 Цивільного процесуального кодексу України, суд в порядку окремого провадження розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно до п.1 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Судом встановлено, що [PERSON], який помер [INFO] року був батьком [PERSON], [INFO] Дані обставини підтверджуються: даними довідки виконкому Пеньківської сільської ради Старокостянтинівського району №126 від 16.02.2016р.; даними свідоцтва про народження [PERSON]; даними свідоцтва про смерть [PERSON] серія [NUMBER] від 04.04.2016р.; даними паспорта [PERSON] серія [NUMBER] Тому на підставі вищевикладеного та відповідно до положень ст.ст.256 - 259 ЦПК України, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-28 00:00:00

У березні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 21.08.1993 р. У шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] Позивач зазначив, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, та як мешкає у Королівстві Бельгія. Зазначив також, що стосунки з відповідачкою не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач в судовому засіданні позов підтримав та надав документи відповідача щодо визнання позову. Відповідач в судове засідання не з'явилась, так як мешкає у королівстві Бельгія, але через позивача надіслала на адресу суду свою заяву щодо підтримки позову та інші документи, що підтверджують її перебування в цій країні. Суд вважає за можливе розглядати справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив, що 21.08.1993 р. відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінського району м. Луганськ, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 318 (а.с.3). З матеріалів справи вбачається, що у шлюбі у сторін народився син [PERSON] [INFO] Як з'ясував суд, сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство та не приймають участі у житті один одного, так як позивач із співмешканцем покинула територію України та перебуває у королівстві Бельгія. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-24 00:00:00

У березні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 07.06.1996 р. У шлюбі у сторін народилися діти: Микола, який є повнолітнім та [PERSON] [INFO] Позивач зазначив, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначив, що стосунки з відповідачкою не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. Після розірвання шлюбу син [PERSON] буде проживати разом із відповідачем, а позивач буде надавати матеріальну допомогу на утримання сина. Спору щодо поділу майна між сторонами немає. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надали суду свої заяви, в якій просили розглянути справу без їх участі, зазначивши, що підтримують заявлені позовні вимоги в повному обсязі. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 07.06.1996 року у відділі реєстрації актів громадянського стану Шевченківського району м. Києва, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] а/з № 331 (а.с. 3). 27.09.2002 р. народився [PERSON], і батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач не має наміру зберігати сім'ю. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

У березні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 12.10.1991 року. У шлюбі у сторін народилося троє дітей: син [PERSON], [INFO], син [PERSON], [INFO], син [PERSON] [INFO] Позивач зазначив, що з відповідачем разом не проживають з лютого 2016 р., не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Зазначає, що стосунки з відповідачкою не склалися через різні характери та протилежні погляди на життя. На підставі цього між сторонами виникали постійні сварки, які призвели до того, що вони стали зовсім чужими людьми. Враховуючи вищевикладене, позивач просив суд розірвати шлюб. Позивач в судове засідання не з'явився, до початку розгляду справи надав суду клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі. Відповідач в судове засідання не з'явилася,про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До початку розгляду справи надала суду заяву, в якій просить розглянути справу без її участі та проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як з`ясував суд, 12.10.1991 року Симонівською сільською радою Ємільчинського району Житомирської області, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис №9, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу. (а.с.4). 08 квітня 2016 року [PERSON] змінила прізвище на «[PERSON]», що підтверджується копією свідоцтва про зміну імені. (а.с. 5). [INFO] народився [PERSON], батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). [INFO] народився [PERSON], батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). [INFO] народився [PERSON], батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 8). Сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивачка не має наміру зберігати сім'ю. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, а тому, суд приходить до висновку про задоволення позову, як законного та обґрунтованого. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-30 00:00:00

У березні 2017 р. [PERSON] звернувся до суду із даним позовом. 29.08.2017 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про витребування доказів та просив суд витребувати із Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори інформаційну довідку зі Спадкового реєстру про заведення спадкової справи щодо майна померлої [INFO]. [PERSON], яка була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] та видачі свідоцтва про право на спадщину. Суд, вивчивши матеріали позову, прийшов до висновку, що заява про витребування доказів підлягає задоволенню. Згідно ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved