overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] і прохало стягнути з неї 13028,93 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи. Відповідач [PERSON] також в судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 07.10.2010 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у розмірі 1400,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 7). Пунктом 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена відповідальність за порушення будь-якого із зобовязання, а саме: при порушенні позичальником строків платежів передбачених Договором, по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову (а. с. 29). Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 31.07.2016 року має заборгованість на загальну суму 13028,93 грн., що складається: 316,69 грн. заборгованість за кредитом; 8515,62 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 3100,00 грн. заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 596,62 грн. штраф (процентна складова). Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 13028,93 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-19 00:00:00

У вересні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося в суд з позовом до [PERSON] і прохало стягнути з нього 34245,26 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. Свої вимоги банк мотивував тим, що відповідач не виконує взяті на себе зобовязання відповідно укладеного кредитного договору. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином та направив до суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує заочному розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] укладено кредитний договір № б/н від 16.10.2016 р. Відповідно умов договору банк надав відповідачеві кредит у розмірі 8000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Щодо зміни кредитного ліміту банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку та клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (збільшити або зменшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», складає між ним та банком Договір, що підтверджується підписом у заяві (а. с. 6). Пунктом 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» передбачена відповідальність за порушення будь-якого із зобовязання, а саме: при порушенні позичальником строків платежів передбачених Договором, по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів позичальник зобовязаний сплатити банку штраф у розмірі 500 грн.+5% від суми позову (а. с. 28). Відповідач, отримавши грошові кошти, не виконує своїх зобов'язань та станом на 31.07.2016 року має заборгованість на загальну суму 34245,26 грн., що складається: 7694,94 грн. заборгованість за кредитом; 22361,99 грн. заборгованість по процентам за користуванням кредитом; 2081,41 грн. заборгованість за пенею та комісією. А також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг»: 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 1606,92 грн. штраф (процентна складова). Згідно статтей 526, 530, 551, 625,1054 ЦК України з відповідача на користь банка необхідно стягнути 34245,26 грн. заборгованості за кредитним договором і сплачений судовий збір в сумі 1378,00 грн. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-16 00:00:00

У вересні 2016 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом. В позовній заяві позивач вказує, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв'язку з чим підписала Заяву б/н від 30.06.2012 року, згідно якої отримала кредит у розмірі 6100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідачка [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відносини між банком та клієнтом, які регулюються Договором про надання банківських послуг можуть вирішуватися шляхом підписання окремих договорів або додаткових угод до цього договору, так і шляхом обміну інформацією/узгодження по питанням банківського обслуговування з клієнтом через веб - сайт банку. Відповідно до положень Умов та Правил надання банківських послуг, які розміщені на офіційному сайті позивача, що діяв на підставі Ліцензії НБУ від 29.07.2009 року, а наразі діє на підставі Ліцензії НБУ № 22 від 05.10.2011 року

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначив, що він перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 04.08.2000 року Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 229. Від даного шлюбу мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені з січня 2013 року по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги один до одного, що призвело до серйозних суперечок, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору та спору щодо місця проживання дітей вони не мають. Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає, після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище Красникова. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.08.2000 року, шлюб зареєстрований Корабельним районним відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 229. Від даного шлюбу мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам сторін, інтересам їх дітей, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, зареєстрованому 18.02.2016 року Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 49. Від даного шлюбу дітей не мають. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги один до одного, що призвело до серйозних суперечок, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Посилаючись на наведене, позивач просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, був належним чином та своєчасно повідомлений про час та місце судового засідання, заяв від нього не надходило, причина його неявки суду не відома. Відповідач [PERSON] надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнала, просила відновити її дошлюбне прізвище. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.02.2016 року, шлюб зареєстрований Корабельним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 49. Від даного шлюбу сторони дітей не мають. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам сторін, інтересам їх дітей, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 8 лютого 2003 року між сторонами у Відділі реєстрації актів громадянського стану Київського районного управління юстиції м. Донецька зареєстровано шлюб, актовий запис за № 60. Від шлюбу у сторін є неповнолітні діти [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий час сторони не ведуть спільне господарство, окремо проживають, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя і дітей. Сторони до судового засідання не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають, та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя та неповнолітніх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-03 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 08 березня 1989 року Михайлівсько-Рубежівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб, актовий запис № 7. Від спільного подружнього життя вони дітей не мають. Подружнє життя не склалося, оскільки у подружжя склалися різні погляди на життя, їхній шлюб носить формальний характер. Кожен з них має діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Ведення спільного господарства між подружжям припинено, примирення між подружжям не можливо, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу також є неможливим. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 08 березня 1989 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІІ-БК № 298372, видане 08 березня 1989 року Михайлівсько-Рубежівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 7. Подружнє життя не склалося, оскільки у подружжя склалися різні погляди на життя, їхній шлюб носить формальний характер. Кожен з них має діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Ведення спільного господарства між подружжям припинено, примирення між подружжям не можливо, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу також є неможливим. Спільного господарства подружжя не веде, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу,посилаючись на те, що 18 квітня 1998 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Відділом РАГС Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис № 394. Від шлюбу вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок поступового погіршення сімейного життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, спільне господарство подружжя не веде. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 18 квітня 1998 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НМ № 003662, видане 18 квітня 1998 року Відділом РАГСу Івано-Франківського міськвиконкому, актовий запис № 394. Від шлюбу подружжя має дитину сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними не склалося внаслідок поступового погіршення сімейного життя, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім»ю, спільне господарство подружжя не веде. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними неможливе, сім'ю зберегти вони не бажають, строк на примирення не потрібен. Сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-26 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON]звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 25 квітня 1995 року він уклав шлюб з [PERSON], який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського району, актовий запис № 93. Від шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя між ними не склалося, внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення ними не можливе. Почуттів кохання та взаємоповаги між позивачем та відповідачем не збереглося. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 25 квітня1995 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], видане 25 квітня 1995 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського району. Від шлюбу подружжя має дитину - сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між ними виявилося неможливим, внаслідок відсутності взаємних почуттів та різних поглядів на життя. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, примирення між ними не можливе. Почуттів кохання та взаємоповаги між позивачем та відповідачем не збереглося. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства з 29 квітня 2016 року Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-22 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 25 квітня 2015 року Могилів-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, між ним та [PERSON] вдруге було укладено шлюб, актовий запис № 55. Від шлюбу вони мають дитину сина [PERSON], [INFO]. Подружжя перебувало в зареєстрованому шлюбі з 2007 року, подружні відносини між ними не склалися і в 2014 році шлюб між ними було розірвано. Спільне життя між ними і на цей раз не склалося, у зв»язку з тим, що у [PERSON] та [PERSON] різні характери, погляди на життя. Вони неодноразово підходили до способів вирішення різного роду сімейних проблем. В зв»язку з даними обставинами між ними виникали сварки та непорозуміння, які призвели до того, що в їхній сім»ї склалася негативна атмосфера. Фактично шлюбні відносини між ними на даний час припинені. Ведення спільного господарства між подружжям припинено, позивач вважає, що подальше збереження шлюбу також є неможливим. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, поданий позов підтримав та просив його задовольнити. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 25 квітня 2015 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-АМ № 182602, видане 13 вересня 2016 року Могилів-Подільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області, актовий запис № 55. Від шлюбу подружжя має дитину сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначив, що спільне життя у нього з відповідачкою [PERSON] не склалося, у звязку з тим, що в них різні характери та погляди на життя. Подружжя неодноразово підходило до способів вирішення різного роду сімейних проблем. В звязку з даними обставинами між ними виникали сварки та непорозуміння, які призвели до того, що в їхній сім»ї склалася негативна атмосфера. Фактично шлюбні відносини між ними на даний час припинені. Ведення спільного господарства між подружжям припинено. Примирення не можливе. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу також є неможливим, сім»ю зберегти він не бажає та наполегливо просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved