Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-05 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третіх осіб Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області, [PERSON], [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свій позов мотивує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 29 січня 1997 року власниками квартири, яка знаходиться [ADDRESS] є [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка. Позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, в квітні 2009 року відповідач вселився в помешкання позивача та зареєструвався. Подружнє життя між ними не склалося у зв'язку з чим, вони припинили шлюбні стосунки, стали проживати окремо. 05 липня 2014 року шлюб між ними було розірвано. Позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] Позивач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає. Представник третьої особи Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, при вирішення спору покладається на розсуд суду. Треті особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з'явились, про причини своє неявки суд не повідомили. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до норм ст. 9 ЖК України ніхто не може бути обмежений у праві користування житловим приміщенням інакше, ніж з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст.150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. За приписами п.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] належить на праві приватної власності по 1/3 частці кожному квартира [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 29 січня 1997 року (а.с. 5). На час вирішення спору у квартирі [ADDRESS] має зареєстроване місце проживання, але з січня 2013 року фактично не проживає [PERSON], що підтверджується актом обстеження побутових умов проживання від 08 серпня 2014 року, відомостями, що містяться у домовій книзі для прописки громадян, що проживають у даному будинку, довідкою Менського районного сектору Управління державної міграційної служби України в Чернігівській області № 74.22-1103 від 04 вересня 2014 року (а.с. 9-15, 17, 23). За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню, шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право на користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], так як понад один рік не проживав в ній без поважних причин і будь-які домовленості між ним і власниками житла -щодо користування цим житлом відсутні та законом не встановлені. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 243,60 грн. - у відшкодування судових витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved