Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-29 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), в якому просила стягнути з відповідача на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини усіх його доходів (заробітків) щомісячно на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідно віку. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 11.06.1999 року між сторонами було укладено шлюб, від якого позивач та відповідач мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 02.09.2008 року, яке набрало законної сили, шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано. На даний час, шлюбні відносини між сторонами припинено, але відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що змушує позивача звернутись до суду з даним позовом. У відзиві на позовну заяву відповідач вказав, що [PERSON] є повнолітньою, а тому обов`язок батьків утримувати її відсутній. Крім того, після розлучення, позивач та спільні діти проживають разом із відповідачем у квартирі, яка належить останньому на праві власності. Відповідач [PERSON] сплачує комунальні платежі за квартиру, утримує дитину, купує речі та продукти. Таким чином, спільне проживання з дітьми спростовує факт ухилення батька від виконання обов`язку утримувати дитину та унеможливлює стягнення з нього аліментів, оскільки, останній бере участь в його утриманні, натомість докази здійснення позивачем витрат на дитину відсутні. Таким чином, просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 15.03.2019 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання. Протокольною ухвалою суду від 30.05.2019 року до матеріалів справи долучено відзив на позовну заяву. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвами про народження (а.с. 4, 7). На даний час шлюб між позивачем та відповідачем розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №542 від 02.09.2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 5) Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Враховуючи ту обставину, що [PERSON] , [INFO] , станом на даний час є повнолітньою, обов`язок батьків її утримувати відсутній, а питання стягнення на її утримання аліментів на підставі ст. 199 СК України позивачем не ініціюється та не надаються відповідні докази з цього приводу, в задоволенні вимог позову у цій частині слід відмовити. Розглядаючи позовні вимоги в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Так, судом було встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи. Вказана квартира належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 13.06.1996 року. Так, за період грудень 2018 року - березень 2019 року сплату комунальних послуг за утримання вказаного житла здійснював відповідач, що підтверджується відповідними квитанціями. Надані відповідачем квитанції про купівлі продуктів харчування від 12.04.2019 року на суму 588,92 грн., від 17.04.2019 року на суму 311,57 грн., від 18.04.2019 року на суму 40,00 грн., товарний чек про купівлю іграшок від 21.02.2019 року на суму 679,00 грн. та чек про оплату коштів від 07.03.2019 року в сумі 1229,33 грн. не можуть слугувати доказами того, що відповідач утримує неповнолітнього сина, адже із вказаних документів не вбачається, що саме [PERSON] сплачував кошти, вказані речі придбані для дитини, а також, враховуючи періодичність та час, протягом якого кошти витрачалися, суд не може дійти до висновку, що відповідач постійно витрачає кошти на утримання свого сина. Спільне проживання з дітьми не спростовує факт участі батька в утриманні дитини. При визначенні розміру аліментів, судом враховано вимоги ст. 182 СК України, а також приписи ст. 180 СК України. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме, необхідно стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі - ј частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 13 березня 2019 року до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд також вважає, що такий розмір аліментів є виправданий дійсними потребам дитини і не призведе до порушення прав відповідача. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про: стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі - 704 гривні 80 коп. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial