overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування пред'явленого позову позивачка вказала, що 23 березня 2012 року вона з відповідачем уклала шлюб, зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 71. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO], який мешкає разом з нею. Батьком дитини є відповідач. Сімейних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Основною причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства, витрачання коштів, втрата взаєморозуміння та поваги один до одного. По багатьом питанням стосовно сім'ї, спільної мови або компромісів, щодо їх вирішення вони не знаходили. Бажання надалі жити однією родиною, вони не мають. На даний період часу спору про розподіл майна подружжя між ними не має. Питання про надання матеріальної допомоги на утримання дитини буде вирішуватися в окремому порядку. Після розірвання шлюбу дитина залишається мешкати разом з нею. Вважає, що сім'я розпалася остаточно і носить формальний характер. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилася. До розгляду справи подала суду заяву, в якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився. До розгляду справи подав суду заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Основною причиною розпаду сім'ї стали різні погляди на подружнє життя та ведення домашнього господарства, витрачання коштів, втрата взаєморозуміння та поваги один до одного. По багатьом питанням стосовно сім'ї, спільної мови або компромісів, щодо їх вирішення вони не знаходили. Бажання надалі жити однією родиною, вони не мають. На даний період часу спору про розподіл майна подружжя не має. Питання про надання матеріальної допомоги на утримання дитини буде вирішуватися в окремому порядку. Після розірвання шлюбу дитина залишається мешкати разом з позивачкою. Задовольняючи позов, суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 07.10.2003 р. на підставі договору дарування набула право власності на 11/50 частин жилого будинку з господарчими спорудами, що розташований в [ADDRESS]. В цьому будинку зареєстрований її син [PERSON], який у 2007 році вибув на постійне проживання до США і проживає там до цього часу. Реєстрація відповідача тягне для неї додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, перешкоджає в розпорядженні їй цим майном. З наведених підстав позивачка просила позбавити [PERSON] права користування жилим приміщенням в належному їй будинку та зобов'язати Овідіопольський РС ГУДМС України в Одеській області зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в житловому будинку. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач позов визнав і просив розглянути справу без його участі в судовому засіданні. (а.с. 8-9) Овідіопольський РС ГУДМС України просив справу розглянути без участі його представника. (а.с. 13) Заслухавши пояснення позивача, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового права та інтересу. З наведених вище норм цивільного законодавства слідує, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні право користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення, позбавлення права на користування житловою площею та зняття з реєстрації місця проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України від 11.12.2003 р. «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання і Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Право власності [PERSON] на 11/50 частин житлового будинку [ADDRESS] підтверджується договором дарування. (а.с.5) Згідно довідки Овідіопольської селищної ради та копії паспорта в зазначеному будинку зареєстрований [PERSON] (а.с. 4-5) Реєстрація [PERSON] в житловому будинку тягне для позивача додаткові витрати з оплати житлово-комунальних послуг, перешкоджає їй в розпорядженні цим майном. З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в сумі 3 902,72 грн. В позові зазначила, що в середині 2012 року року між нею та [PERSON] і [PERSON] було укладено договір позики, відповідно до якого позивач передала відповідачам 400 доларів США., на підтвердження чого останні написали розписку, відповідно до якої зобов'язались повернути вказану суму боргу шляхом часткових виплат на протязі 2013 року. Свої зобов'язання [PERSON] і [PERSON] не виконали, у погоджений строк відповідачі борг не повернули, зустрічей уникають, на телефонні дзвінки не відповідають. В зв'язку з викладеним позивач просить суд стягнути з відповідачів в солідарному порядку суму боргу, яка станом на 18.03.2014 року складає 3902,72 грн. В судове засіданні позивач не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просить позов розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, своїх заперечень не надіслав. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення відповідно до ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Також в судовому засіданні було встановлено, що дійсно на підтвердження суми боргу відповідачами надана власноруч написана розписка, в якій вони зобов'язались повернути суму боргу у розмірі 400 доларів США на протязі 2013 року.. Відповідно до ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. Ст. 1049 ЦК України, передбачає своєчасне повернення боргу. У зв'язку з викладеним суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, згідно ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивача витрати по оплаті адвоката в розмірі 350 грн., а також необхідно стягнути з відповідачів на користь держави витрати по сплаті судового збору в сумі 229,40 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з 26 жовтня 2012 року вона з відповідачем знаходиться у шлюбі. Майновий спір у сторін відсутній. Дітей від шлюбу немає. Спільне життя з відповідачем не склалось через кардинально протилежні погляди на життя та побудову подружніх відносин, що призводить до сварок між подружжям, які негативно відображаються на психологічному кліматі всередині сім'ї, що кожен раз спричиняє позивачці душевні страждання. [PERSON] вказує, що подальше спільне життя і збереження сімейних стосунків є неможливим, суперечить її інтересам. Також просила після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дошлюбне «[PERSON]». У судове засідання сторони не з'явилися. [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Також зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. [PERSON] надав суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі. Зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. За змістом ч. 3 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 26 жовтня 2012 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м.Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис № 1560 (свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 26.10.2012 року). Причиною розірвання шлюбу стало взаємонепорозуміння сторін. Відповідно до ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач позов визнав, обидві сторони бажають розірвати шлюб та подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам обох сторін, суд приходить до висновку про задоволення позову. Враховуючи вимоги ст. 113 СК України, яка передбачає право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, суд вважає за можливе змінити позивачці прізвище на «[PERSON]». Відповідно до ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що перебуває у шлюбі з відповідачем з 18.12.1999року, зареєстрованим 18.12.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького району м. Запоріжжя, актовий запис № 795. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Одруження з відповідачем виявилося невдалим. Шлюбні відносини з відповідачем фактично припинені з листопада 2013 року, у шлюбних стосунках не перебувають, мешкають окремо. Причиною розпаду стали відсутність взаєморозуміння та згоди, що призвело до остаточного розпаду шлюбу. Примирення з позивачем неможливе .Спору про майно немає. В судове засідання позивач не з'явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. У судове засідання відповідач не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив, заяв з проханням розглянути справу за його відсутністю або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від відповідача до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 18.12.1999 року, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію шлюбу [NUMBER], виданим 18.12.1999 року відділом реєстрації актів громадянського стану Хортицького району м. Запоріжжя , актовий запис № 795. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину [PERSON] [INFO], яка після розірвання шлюбу залишиться проживати з позивачем. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що сторони припинили подружні відносини та сімя сторін розпалась остаточно і збережена бути не може, а її збереження суперечило б інтересам позивача та їх дитини, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. У відповідності до вимог ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з подружжя та інтересам їх дитини, що має істотне значення. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 19 серпня 2008 року вони уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський, Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 151. Сімейне життя у позивача та відповідача не склалося, вони мають різні погляди на життя та сім'ю, в результаті чого між ними часто виникають сварки та непорозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть та проживають окремо. Подальше життя подружжям не має майбутнього, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилась, подала до суду заяву в якій просить слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує повністю. В судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить слухати справу у його відсутність, позовні вимоги визнає повністю. Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що 19 серпня 2008 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 151, серії [NUMBER] (а.с.5). Судом встановлено, що сторони не підтримують шлюбних відносин, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі -СК України), шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно із ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя між сторонами є неможливим та шлюб носить формальний характер.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 17 листопада 2012 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від подружнього життя дітей не мають. Позивач зазначає, що їхнє подружнє життя не склалося з тих підстав, що вони мають різні погляди на життя, втратили взаєморозуміння та повагу одне до одного різні уподобання. На даний час шлюбні відносини між ними припиненні, вони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Позивач в судове засідання не зявилась, про день слухання справи повідомлялась належним чином, в позовній заяві просить слухати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 листопада 2012 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Переяслав-Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис за № 284. Від вказаного шлюбу сторони дітей не мають. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сімї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 25.10.2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб. Від подружнього життя у них [INFO] народився син - [PERSON]. Позивач зазначає, що їхнє подружнє життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Відповідач постійно нехтує сімейними цінностями, з його ініціативи між ними постійно виникали сварки, свідком яких нерідко ставала їхня дитина. Відповідач веде аморальний спосіб життя, постійно принижує людську гідність позивача, робить її життя не стерпним. На даний час шлюбні відносини між ними припиненні, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують. Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених в ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, направив до суду заяву в якій просить слухати справу за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що Бабанською селищною радою Уманського району Черкаської області, зроблено відповідний актовий запис за № 13. Від вказаного шлюбу сторони мають спільного сина - [PERSON], [INFO]. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з пояснень позивача, матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних відносин, примирення не бажають, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх спільної дитини, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, в судовому засіданні, просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved