Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, мотивує тим, що з [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2014 року, дітей у шлюбі не має. Із березня 2016 року шлюбні відносини припинені, з відповідачем не має порозуміння у стосунках, тому сім'я розпалася. У зв'язку з наведеним позивачка просить позов задовольнити, при розірванні шлюбу залишити їй прізвище [PERSON], судові витрати залишити за нею (а.с. 3-4). Позивач у судове засідання не прибула, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, просить суд позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, заперечень на позов суду не надав. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. У відповідності до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов'язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім'ї. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України встановлено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. У відповідності ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інтереси неповнолітніх дітей, створення позивачем фактичної нової сім'ї та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] і [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 жовтня 2014 року, у шлюбі дітей не мають (а.с. 6). Суд виходить із того, що шлюбні відносини між подружжям [PERSON] припинені з березня 2016 року у зв'язку з тим, що вони як подружжя не мають порозуміння у стосунках, через що між ними постійно виникали сварки, що призвело до втрати почуттів, взаєморозуміння та взаємоповаги у стосунках, тому сім'я розпалася, їхнє спільне життя суперечить інтересам позивачки, а збереження сім'ї неможливим, оскільки суд не має право зобов'язати одного з подружжя (позивачку) зберегти сім'ю, якщо вона (позивач) категорично проти. Таким чином, при вирішенні позову про розірвання шлюбу, суд повно і всебічно з'ясував фактичні взаємини подружжя [PERSON], мотиви та причини розлучення і ураховуючи особливий характер сімейних відносин та їх об'єктивну недоступність для оточуючих, при наявності категоричного заперечення позивачки на збереження сім'ї, приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї стали неможливими, збереження шлюбу суперечило б інтересам позивачки, що має істотне значення. Судові витрати, які документально підтверджуються в сумі 551 грн 20 коп., суд залишає за позивачкою згідно її вимогам (а.с. 2).

Outcome: approved