Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідачів в якому просила зобов'язати їх усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою за адресою: [ADDRESS] та, яка належить їй на праві власності, шляхом демонтажу елементів даху та кондиціонерів, які знаходяться на будинку [ADDRESS], що належить відповідачам та виступають за межу її земельної ділянки на загальну довжину 8,81 м. В обґрунтування позову зазначала, що на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку їй належить земельна ділянка площею 0,0251 га за адресою: [ADDRESS], на якій знаходиться домоволодіння, яке складається з будинків літ. «А» та «К-2». Зазначене домоволодіння зліва межує з домоволодінням [ADDRESS]. Під час здійснення самовільної реконструкції зазначеного будинку, правий тильний кут його даху виступив на 66 см земельної ділянки позивача. Крім того, лінійні розміри її земельної ділянки порушуються також зовнішніми агрегатими кондиціонерів, які знаходяться на суміжній стіні будинку відповідачів. Факт порушення межі земельної ділянки підтверджується матеріалами геодезичної зйомки та висновком будівельно-технічного дослідження. Посилаючись на вищезазначене та правові норми ст. 103, 152 ЗК України, ст. 376 ЦК України, просила задовольнити позовні вимоги. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з вищенаведених підстав. Відповідачі та представники третіх осіб до судового засідання не з'явилися, про дату та час розгляду справи були повідомлені належним чином, заперечень проти позову не надали. Ухвалою суду справу розглянуто за відсутності учасників процесу в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо доказів про права та взаємини сторін. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини. Позивач [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] та земельної ділянки за вказаною адресою площею 0,0251 га на підставі договору купівлі-продажу домоволодіння та договору купівлі-продажу земельної ділянки від 15.06.2012 року, що були посвідчені приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу [PERSON], реєстрові №865,867. Попереднім власником зазначеного будинку та земельної ділянки був [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 17.12.2011 р., виданого Виконкомом Миколаївської міської ради та на державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №839992 від 28.03.2012 р. Відповідно до технічного паспорту КП «ММБТІ» станом на 21.10.2011 р. зазначене домоволодіння складається з будівель літ. «А» - одноповерховий житловий будинок 1945 р. будівництва, літ. «К-2» - двоповерховий житловий будинок 2009 р. будівництва. З лівої сторони зазначений будинок межує з домоволодінням [ADDRESS], щодо власників, якого судом встановлене наступне. Відповідачу [PERSON] належали на праві власності квартири [NUMBER] та [NUMBER] будинку [ADDRESS] на підставі договорів купівлі-продажу від 23 червня 2005 року та від 13 жовтня 2006 року. Відповідачу [PERSON] належали на праві власності квартири [NUMBER] та [NUMBER] на підставі договорів купівлі-продажу від 25 вересня 2000 року та 19 грудня 2003 року відповідно. Рішеннями виконкому Миколаївської міської ради № 951 від 19 травня 2004 року та № 374 від 24 лютого 2006 року [PERSON] дозволене виконання проектних і ремонтно-будівельних робіт з реконструкції належних їй квартир з надбудовою другого поверху та мансарди, а рішенням № 2161 від 27 жовтня 2006 року затверджено акт державної приймальної комісії від 11 жовтня 2006 року про прийняття в експлуатацію закінчених реконструкцією житлових приміщень. Зазначені обставини випливають зі змісту рішення Центрального районного м. Миколаєва від 11.10.2011 р. у справі №2-1179/11 за позовом [PERSON], [PERSON] до [PERSON] про встановлення права земельного сервітуту, яке набрало законної сили та відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України не потребують додаткового доказування. При розгляді зазначеної справи судом також було встановлено, що будівництво (літ. П-2 та літ. Р-3) є самочинним, а право власності на фактично новостворене кожним з відповідачів нерухоме майно, належним чином не оформлено та не зареєстровано. Зазначене також підтверджується змістом відповідей КП «ММБТІ» №1902 від 31.03.2011 р., Управління держкомзему у м. Миколаєві №1552/751-8/2000 від 05.05.2011 р. Відповідно до висновку №56/13 експертного будівельно-технічного дослідження, здійсненого 12.04.2013 р. експертом [PERSON], встановлено факт порушення лівої бокової межі суміжного землекористування земельної ділянки при домоволодінні [ADDRESS], а саме зміщення зазначеної межі в сторону земельної ділянки [ADDRESS]. Зазначене порушення полягає в самовільному захопленні власником домоволодіння [ADDRESS] частиною двоповерхового будинку літ. «П-2» (частиною правої зовнішньої стіни) земельної ділянки, яка належить позивачу площею 2,1 кв.м. Також встановлено порушення ділянки надземної лівої бокової межі довжиною 8,81 м. частиною конструктивного елементу покрівлі, який виступає за межу зовнішньої стіни будівлі літ. «П-2» на 66 см. Зазначене відображено в графічному додатку №2 до висновку №56/13, а також підтверджується матеріалами експлікації земельних угідь Ф. 6-зем. та фототаблицею. (додатки №3,4) Згідно відповіді Управління земельних ресурсів Миколаївської міської ради №01-1965 від 15.10.2010 р. документів, що підтверджують право власності на земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] не зареєстровано, зазначена земельна ділянка не приватизована. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Право на захист особа здійснює на свій розсуд (ст. 20 ЦК України). Згідно зі ст. 317 ЦК України власник на свій розсуд володіє, користується і розпоряджається належним йому майном. Відповідно до ст. 152 ЗК України, держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю. Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; застосування інших, передбачених законом, способів. Судом встановлено, що будівництво будинку літ. «П-2» є самочинним, так як відповідно до змісту ст. 376 ЦК України таким вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані (будуються) на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно до ч. 4 ст. 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок. Постанова пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» містить роз'яснення, що відповідно до вимог статті 376 ЦК право на звернення до суду з позовом про знесення або перебудову самочинно збудованого об'єкта нерухомості мають як органи державної влади, так і органи місцевого самоврядування. У випадках порушення прав інших осіб право на звернення до суду належить і таким особам за умови, що вони доведуть наявність порушеного права (стаття 391 ЦК), а також власнику (користувачу) земельної ділянки, якщо він заперечує проти визнання за особою, яка здійснила самочинне будівництво на його земельній ділянці, права власності на самочинно збудоване нерухоме майно (частина четверта статті 376 та стаття 391 ЦК). Позов про знесення самочинно збудованого нерухомого майна може бути пред'явлено власником чи користувачем земельної ділянки або іншою особою, права якої порушено, зокрема, власником (користувачем) суміжної земельної ділянки з підстав, передбачених статтями 391, 396 ЦК, статтею 103 ЗК. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі ст. 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема, звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Таким чином, вимоги [PERSON] про зобов'язання [PERSON], [PERSON] демонтувати елементи даху та кондиціонери, які знаходяться на будинку [ADDRESS], та виступають за межі земельної ділянки позивача на загальну довжину 8,81 м., є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, у зв'язку з задоволенням позовних вимог, необхідно стягнути з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] по 172 грн. 05 коп. судового збору. Щодо витрат [PERSON] в розмірі 1 850 грн. відповідно до товарного чеку від 09.04.2013 р. на оплату експертного будівельно-технічного дослідження, здійсненого 12.04.2013 р. експертом [PERSON], то здійснення зазначеного дослідження було пов'язано із встановленням фактичних обставин у справі, а тому такі витрати є необхідними і підлягають стягненню з відповідачів в рівних частках.

Outcome: approved