Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-10 00:00:00

У вересні 2018 року до суду звернулася [PERSON] з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказувала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.10.2013 року. Від шлюбу дітей не мають. Шлюбні відносини між ними припинені з травня 2018 року по причині різних характерів, поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, у зв'язку з чим в сім'ї виникали сварки, суперечки, внаслідок чого були втрачені почуття любові та поваги один до одного. Сторони проживають окремо. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, наполягала на розірванні шлюбу. Зазначала, що примирення не досягли, збереження шлюбу є неможливим. Відповідач позов не визнав. Пояснив, що шлюб хоче зберегти, проте примиритися з дружиною не виходить. Ухвалою судді від 31.10.2018 року відкрито провадження у справі. Ухвалами Автозаводського районного суду м. Кременчука від 03.12.2018 року та 04.03.2019 року сторонам надавався строк на примирення. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Сторони по справі зареєстрували шлюб 18.10.2013 року у Крюківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Кременчуцького міського управління юстиції в Полтавській області, актовий запис № 532. Від шлюбу дітей не мають. Сімейно-шлюбні відносини сторони припинили з травня 2018 року по причині втрати почуття поваги та любові один до одного, внаслідок наявності різних характерів, неприязних стосунків, які виникли в результаті різних поглядів на життя, на вирішення сімейно-побутових проблем, що призводило до сварок. Примирення між сторонами неможливе. У наданий судом строк не примирились. Питання щодо поділу майна на даний час відсутнє. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. На підставі встановлених фактів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя сторін по справі і збереження їх шлюбу суперечило б інтересам позивача. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Прізвище [PERSON] необхідно залишити «[PERSON]». Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд -

Outcome: approved