Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-05 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом у якому зазначив, що за рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 10.07.2014 з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] в розмірі 650 грн. щомісяці з 10.06.2014 до досягнення сином повноліття. Рішення суду він не отримував та вважав, що відповідач відмовилася від стягнення аліментів. В подальшому рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 09.02.2016 у справі за позовом [PERSON] до нього було встановлено, що заборгованість по аліментах утворилася не з його вини, а через неналежне виконання органами ДВС виконавчого листа про стягнення з нього аліментів. Також вважає, що провина у виникненні заборгованості є і з боку відповідача, яка своєю бездіяльністю сприяла виникненню заборгованості. Крім того, за рішенням Апеляційного суду Чернігівської області від 22.07.2015 року він повинен сплатити відповідачу 37009,50 грн. компенсацію за переотриману частку в майні. Ці обставини вважає такими, що є підставами для звільнення його від сплати заборгованості по аліментах в розмірі 10400 грн. за період з 10.06.2014 до 01.11.2015. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та додав, що [PERSON] жодним чином не сприяла стягненню аліментів, не скаржилася на державних виконавців, які не проводили виконання. Також у сторін є ще один повнолітній син, який потребує лікування, і його утримання лежить на позивачу. Відповідач в судовому засіданні заперечила проти позову та зазначила, що позивач не надавав матеріальної допомоги сину [PERSON], про стягнення з нього аліментів позивач знав, вона вчинила всі належні дії для стягнення аліментів, заборгованість по сплаті аліментів виникла з причин бездіяльності позивача, жодні причини з яких він може бути звільненим від сплати заборгованості по аліментах ним не наведено, звільнення [PERSON] від заборгованості по сплаті аліментів, порушить права її та їх сина. Заслухавши представника позивача, відповідача, свідка, дослідивши докази у справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог. Як вбачається з рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 09.02.2016 з [PERSON] на користь [PERSON], рішенням суду від 10.07.2014, були стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 650 грн. щомісячно починаючи з 10.06.2014 та до досягнення дитиною повноліття. Згідно з довідки ВДВС Печерського районного управління юстиції заборгованість позивача по аліментам починаючи з 18.11.2014 по 11.09.2015 становить 10400 грн.. За довідкою ПАТ «АК «Київводоканал» позивач добровільно написав заяву до бухгалтерії товариства для утримання аліментів у розмірі 650 грн. на користь [PERSON]. За нормами ст.197 Сімейного кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Суд може звільнити платника аліментів від сплати заборгованості, якщо буде встановлено, що вона виникла внаслідок непред'явлення без поважної причини виконавчого листа до виконання особою, на користь якої присуджено аліменти. Як встановлено рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 09.02.2016 заборгованість по аліментам виникла у зв'язку з неналежним виконанням відділами державної виконавчої служби виконавчого листа про стягнення аліментів. Тобто, заборгованість виникла не з вини стягувача. Посилання представника позивача на бездіяльність [PERSON] є безпідставними, оскільки вона пред'явила виконавчий лист до виконання і не може нести відповідальності за дії державних виконавців. Оскарження дій державного виконавця є правом стягувача та від його реалізації обов'язок боржника виконувати зобов'язання не залежить. Не може бути визнана обставиною, що має істотне значення у цих правовідносинах, і стягнення з позивача коштів за переотриману частку майна при поділі майна подружжям, оскільки за цим рішенням сторони отримали рівні частки у спільному майні і компенсація, яку повинен сплатити позивач відповідає різниці між вартістю отриманого майна сторонами. Доказів щодо несення позивачем додаткових витрат на лікування старшого сина позивачем також не надано. Виходячи з наведеного,

Outcome: dismissed