Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

У березні 2016р. позивач ПАТ «Акцент-Банк» звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із зазначеним позовом до відповідачки [PERSON], в якому просив суд: стягнути з відповідачки на свою користь суму заборгованості по кредитному договору без номера від 15 липня 2011р. в розмірі 22299,35 грн., яка складається: 7994,56 грн. - заборгованість за кредитом; 12766,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; штрафи: 500,0 грн. (фіксована частина); 1038,06 грн. - процентна складова, а також судові витрати, які складаються з судового збору. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 15 липня 2011р. між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, згідно якого відповідачка отримала кредиту вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 8000,0 грн. на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,0% на суму залишку заборгованості за кредитом, однак остання належним чином умови кредитного договору не виконувала, внаслідок чого виникла кредитна заборгованість. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав, просив суд його задовольнити в подальшому в судове засідання не з'явився, сторона позивача клопотала про розгляд справи у відсутність свого представника. Відповідачка в судове засідання 24 квітня 2017р. не з'явилась, подала на адресу суду заяву, в якій проти позовних вимог заперечувала, просила застосувати строк позовної давності. Разом із тим, в засіданнях, що відбувались раніше, відповідачка [PERSON] пояснила, що насправді вона не отримувала і не користувалась кредитною карткою банку, оскільки ще в 2011р. була введена в оману шахраями, які пообіцявши працевлаштувати її на роботу, запропонували оформити платіжну картку для отримання майбутньої заробітної картки, та з'явитися на роботу після її повідомлення телефоном. Підписуючи вказаний договір, вона була впевнена, що оформлюється банківська картка на видачу заробітної плати, однак, оскільки ніхто в подальшому їй не дзвонив і не працевлаштував, вона не знала, що на її ім'я оформлена кредитна картка, кредитні кошти використані, а за нею рахується перед банком кредитна заборгованість. При цьому, відповідачка звернулась до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення щодо неї, наразі провадження відкрито по якому тривають слідчі дії. Також звертала увагу суду, що з часу укладення кредитного договору, вона не вчиняла жодних дій по отриманню та поверненню кредиту. а також зазначала, що в позасудовому порядку банк до неї не звертався. До того ж, наголошувала, що внаслідок зазначених шахрайських дій постраждала не тільки вона і ще декілька чоловік, які так само прийшли на співбесіду з майбутнім роботодавцем. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Однією з засад судочинства, регламентованих п. 3) ч. 1 ст. 129 Конституції України, є змагальність сторін та свобода в наданні ними до суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. У відповідності з ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст. 59 ЦПК України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Положеннями ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснення наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі», встановлено, що суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Як вбачається з матеріалів справи, і це встановлено судом що 15 липня 2011р. [PERSON] звернулась до ПАТ «Акцент-Банк» з заявою - анкетою про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг. В заяві зазначила, що виявляє бажання оформити на своє ім'я платіжну картку. Також вказала, що бажаний кредитний ліміт за платіжною карткою Кредитка «Універсальна» становить 8000,0 грн. (а.с.9-10). Разом з тим, в матеріалах справи відсутні відомості, що відповідачкою було отримано банківську карту, який строк її дії та номер. Не міг пояснити в судовому засіданні представник позивача, коли та ким зазначена банківська картка була активована, та коли було змінено кредитний ліміт на суму 8000,0 грн., адже зі змісту в позові вбачається, що ліміт кредиту становить 300,0 грн., а виписка по рахунку містить зняття готівки в розмірі який перевищує зазначений ліміт - 300,0 грн. На запити суду, які неодноразово надсилались на адресу позивача з проханням надати зазначені відомості, позивачем були проігноровані та було надано лише виписку по рахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі (частина перша статті 1055 ЦК України). При цьому, відповідно до п. 9.12 Умов і правил надання банківських послуг Договір діє протягом дванадцяти місяців. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про зупинення дії Договору він автоматично пролонгується на такий же термін. Також, згідно п. 6.5 Умов і правил надання банківських послуг відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредиту, процентах за його використання, по перевитратам платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах передбачених даним Договором (а.с.18). Натомість зазначені Умови не містять підпису відповідачки. При цьому, стороною позивача не було надано суду належних і допустимих доказів, які б підтверджували, що саме ці Умови є складовою частиною укладеного між сторонами кредитного договору і що саме ці Умови мала на увазі відповідачка, підписуючи заяву позичальника, та відповідно, чи брала на себе зобов'язання відповідачка зі сплати винагороди та неустойки в разі порушення зобов'язання з повернення кредиту. При цьому, суд звертає увагу, що відповідачкою було надано суду довідку Печерського управління поліції ГУ НП в м. Києві за №52-49 від 26 травня 2016р. про наявність кримінального провадження за заявою [PERSON] щодо факту заволодіння грошовими коштами шахрайським шляхом по якому триває досудове розслідування. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи правовий висновок висловлений Верховним Судом України у справі № 6-2320цс16, суд приходить до висновку, що стороною позивача не доведено отримання відповідачкою кредитних коштів за кредитним договором, а тому суд не вбачає підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed