Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, якою просила розірвати шлюб, який був укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 27.09.1997 року відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м.Дніпропетровська, актовий запис №798, та вирішити питання про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 4869,00 грн. та стягнути судовий збір. В обґрунтування позову позивач вказала на те, що з 1997 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем, від шлюбу вони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] . Причиною розпаду сім`ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім`я розпалася остаточно і відновлена бути не може. Шлюбні відносини, позивач вважає, були давно припинені, у зв`язку з чим, вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. Крім того, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн., та витрати на юридичну допомогу у розмірі 4869,00 грн. У судове засідання позивач не з`явилась, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач не з`явився в судове засідання, надавши на адресу суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, не заперечував проти задоволення позовної заяви про розірвання шлюбу. Згідно ч.2\~ст.247\~ЦПК України,\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв`язку з наступним. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої неповнолітньої дитини, що має істотне значення. Встановлено, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб 27 вересня 1997 року (прізвище після реєстрації шлюбу « [PERSON] ») (арк.с.18), від якого у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (арк.с.19,20). Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.1 ст.55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч.ч.3, 4 ст.56\~СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін, у зв`язку з чим шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги стосовно розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо розподілу понесених витрат на правову допомогу, заявлених позивачем в сумі 4869 грн., суд виходить з наступного. Відповідно до договору №К-28911 від 22.02.2021, укладеному між Дніпропетровським центром правової допомоги населенню в особі касира адміністратора [PERSON] та [PERSON] , останній було надано юридичні послуги (проект двох заяв до суду, проект відзиву до суду, консультація). Згідно акту про надання юридичних послуг від 13.03.2021, позивачу були надані послуги на загальну суму 9380,00 грн., які включали: правовий аналіз, заснований на матеріалах справи (у кількості 1 шт.; кількість витраченого часу 3 години; вартість 2814,00 грн.); складання проекту позовної заяви про розірвання шлюбу (у кількості 1 шт.; кількість витраченого часу 3 години; вартість 1505,00 грн.); складання проекту клопотання про ненадання строку для примирення (у кількості 1 шт.; кількість витраченого часу 1 година; вартість 550,00 грн.); складання проекту позовної заяви про усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження майном (у кількості 1 шт.; кількість витраченого часу 3 години; вартість 2011,00 грн.); складання проекту позовної заяви про поділ спільного майна подружжя (у кількості 1 шт.; кількість витраченого часу 4 години; вартість 2500,00 грн.). Також, в матеріалах справи містяться дві копії квитанції про оплату 22.02.2021 року суми 4690,00 грн. та квитанції про оплату 05.03.2021 року суми 4690,00 грн. Статтею 59 Конституції України передбачено, що кожен має право на правову допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Для забезпечення права на захист від обвинувачення та надання правової допомоги при вирішенні справ у судах та інших державних органах\~в Україні діє адвокатура. Згідно ч.1 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Відповідно до п.2 ч.2 ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Згідно з ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Верховний Суд у своїй Постанові від 03 травня 2018 року в справі № 372/1010/16-ц дійшов висновку, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Склад і розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначена позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16. Суд зазначає, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст.77-78 ЦПК України, понесення витрат на правову допомогу саме адвоката, оскільки договір укладений не з адвокатом, а з касиром адміністратором [PERSON] , крім того, до зазначеного договору не надано свідоцтва на право зайняття адвокатською діяльністю зазначеної особи; надання юридичних послуг згідно договору №К-28911 від 22.02.2021 у вигляді проекту двох заяв до суду, проекту відзиву до суду, не відповідає акту виконаних робіт від 13.03.2021, де зазначені послуги не співпадають з виконаними; квитанції, надані до матеріалів справи не містять призначення платежу та прізвища особи, яка сплатила за зазначені послуги, у зв`язку з чим наявні підстави для відмови в задоволенні зазначених позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 908 (дев`ятсот вісім) грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial