Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-13 00:00:00

У вересні 2018 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. Позивачка [PERSON] у позовній заяві зазначає, що 22 серпня 1998 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Кіровської районної ради міста Дніпропетровська за актовим записом №280. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2015 року по справі №203/6623/15-ц, яке набрало законної сили 29.12.2015 року, шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину, а саме: сина [PERSON], [INFO], який проживає разом позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач останнім часом не бере участі в утриманні дитини, а допомога яка надавалася ним раніше в добровільному порядку, була недостатньою для утримання та розвитку дитини, відповідно до потреб його віку. Досягнутої усної згоди щодо утримання сумісної дитини відповідач не дотримується. Дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Внаслідок чого позивачка опинилася в скрутному матеріальному становищі. Тому позивачка [PERSON] просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 20 листопада 2018 року відкрито провадження по цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву із клопотаннями розгляду справи без її участі, позовні вимоги просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно, належним чином та у встановленому законом порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про особисте отримання поштового відправлення. Жодних документів на підтвердження поважності причин неявки відповідачем суду не надано, відзив та заперечень на позов не подано. У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ст.281 ЦПК України, зі згоди позивача, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною першою статті 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною другою цієї ж статті визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Судом встановлено, що 22 серпня 1998 року сторони уклали шлюб, який було зареєстровано Відділом державної реєстрації актів громадянського стану Кіровської районної ради міста Дніпропетровська за актовим записом №280. Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 17.12.2015 року по справі №203/6623/15-ц, яке набрало законної сили 29.12.2015 року, шлюб між сторонами було розірвано. Від шлюбу сторони мають дитину, а саме, сина [PERSON], [INFO], який проживає разом позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач допомоги на утримання сина надає не у повному обсязі, необхідному для дитини, внаслідок чого позивачка опинилася в скрутному матеріальному становищі. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. З огляду на викладене, суд вважає необхідним стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини, сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення від дня подачі позову до суду і до досягнення ними повноліття. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved