Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-25 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку площею 1,39 га., що розташована на території Тупалецької старостинського сільського округу № 6 Брониківської обєднаної територіальної громади, успадковану після смерті [PERSON], померлої 13 липня 2009 року. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 13 липня 2009року померла його тітка, після смерті якого відкрилась спадщина. Він є спадкоємцем за заповітом після смерті тітки та прийняв спадщину. При звернені до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, у видачі такого свідоцтва позивачу відмовлено, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на земельну ділянку площею 1,3909. Ураховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за ним право власності на зазначену земельну ділянку. У судове засідання позивач не прибув, подав письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 13.07.2009 року померла [PERSON] що підтверджується свідоцтвом про смерть 1-ТП № 126155 від 15.07.2009 року (а.с.7). Позивач є племінником померлої та спадкоємцем всього майна за заповітом, який прийняв спадщину, до складу якої входить земельна часта (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства «1 Травня» с. Тупальці Тупальського сільської ради позивач отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с. 3,4,6). Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку ЖТ № 098467 [PERSON] на праві власності належить земельна ділянка 1,3909 га, яка розташована на території Тупальської сільської ради (а.с.5). Відповідно до оголошення у ЗМІ в колонці «загублено» державний акт на право власності на земельну ділянку ЖТ № 098467 вважати недійсним (а.с.10). Постановою приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу від 5.12.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку площею 1,3909 га, яка розташована на території Тупальської сільської ради Новоград-Волинського району, після смерті [PERSON] померлої 13.07.2009 року, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну ділянку (а.с.8). Відповідно до відповіді приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу [PERSON] від 2.04.2018 року, нотаріусом заведено спадкову справу до майна [PERSON], померлої 11.07.2009 року. Із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], який являється єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON] (а.с. 20). Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами (а.с.3-12). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за заповітом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивач у зазначеній справі є спадкоємцем за заповітом після смерті своєї тітки та прийняв спадщину, до складу якої входить земельна ділянка, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved