Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-19 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON], яка діє за себе та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON], треті особи: [PERSON], яка діє за себе та в інтересах неповнолітнього [PERSON], Енергодарський міський відділ УДМС України в Запорізькій області, Відділ охорони дитинства Енергодарської міської ради, Комунальне підприємство «Підприємство комунальної власності» про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, зазначила що 29.05.1997р. родина позивача, яка на той час складалася з чотирьох осіб, отримали квартиру [ADDRESS], виданого згідно рішення Виконавчого комітету Енергодарської міської ради народних депутатів Запорізької області. На даний час в спірній квартирі № 13 зареєстровані та мешкає позивач. Також в даній квартирі зареєстрований відповідачі- донька [PERSON] та онук позивача [PERSON], та донька [PERSON] та онук [PERSON] У 2010 році відповідач зібравши свої речі залишила квартиру, та виїхала на постійне місце проживання на території України в іншу місцевість. Добровільно знятись з реєстрації відповідачі не мають, а ні бажання, а ні можливості. Позивачем були укладені всі необхідні договори з підприємствами, які надають комунальні послуги, а саме з Комунальним підприємством «Підприємство комунальної власності» Енергодарської міської ради. Відповідач за первісним позовом [PERSON], яка діє за себе та в інтересах неповнолітнього [PERSON], яка діє через свого представника, [PERSON], звернулись до суду із зустрічним позовом до [PERSON], [PERSON], треті особи: Служба у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області, КП «ПКС», який пізніше було уточнено, про усунення перешкод в користуванні квартирою, вселення та визначення порядку користування квартирою (а.с. 198-201). Зустрічний позовом мотивовано тим, що вона разом зі своїм неповнолітнім сином [PERSON], [INFO] зареєстрована в квартирі за адресою: [ADDRESS] дана квартира має статус неприватизованого житлового приміщення. Також в квартирі зареєстровані інші члени сімї позивачки, а саме: мати позивачки [PERSON] [INFO] та сестра позивачки [PERSON] [INFO], разом з ними також зареєстрований неповнолітній син відповідачки, [PERSON] [INFO] З 2008 роки мати [PERSON] та сестра [PERSON] перешкоджають [PERSON] разом зі її неповнолітнім сином проживати в квартирі за місцем її реєстрації. Конфліктна ситуація в родині сторін по справі виникла ще в 2004 році коли [PERSON] одружилась, та привела до квартири сторін свого чоловіка [PERSON]. З часу коли [PERSON] народила сина [PERSON] як мати одиначка, сторони по справі мешкали в одній квартирі трьома родинами. Дане співмешкання було не до вподоби відповідачам. Тому вони робили все можливе, щоб позивачка по справі виїхала разом зі своїм сином з квартири. Після народження сина, приблизно через три місяці, вона вимушена була зібрати свої речі та речі дитини ти виїхати до орендованого помешкання. Не маючи грошей на оренду квартири на території м. Енергодар, вона зняла будинок в аварійному стані де на сьогодні і вимушена проживати разом з дитиною в с. Новодніпровка. Не дивлячись на таке ставлення матері та сестри до неї та її дитини, [PERSON] намагалась час від часу налагодити відносини з родиною. У звязку з цим вона разом з сином приїжджала до квартири за місцем своєї реєстрації на всі свята родини, а саме дні народження матері - позивачки по справі: щороку 16 серпня, на дні народження сестри 25 червня, на день народження племінника 11 жовтня. Відповідачі в свою чергу щороку приїжджали на день народження сина [PERSON] до орендованого будинку в с. Новодніпровка. [PERSON] перебувала на обліку в УПСЗН м. Енергодар, приїжджаючи оновлювати довідку вона також кожен раз провідувала свою матір намагаючись налагодити відносини. Кожного літа [PERSON] підробляла на ринку м. Енергодар намагаючись заробити кошти на утримання свого сина, у звязку з цим влітку 2014 року відповідач по справі навіть надала їй ключі від квартири, щоб позивачка могла там ночувати у вихідні дні, коли в дома відсутня її сестра з родиною. Але згодом про це дізналась [PERSON] і відбувся черговий скандал в родині, після чого у позивачки відібрали ключі та змінили замок на вхідних дверях 2014 рік. Намагаючись відновити свої порушені права та права свого неповнолітнього сина на житло, [PERSON] по справі неодноразово зверталась до міського голови та органу опіки з наміром отримати допомогу у вирішенні даного скрутного питання, але всі її дії виявились безрезультатними. В листопаді 2015 року з позивачкою трапилась ситуація, а саме на неї з дитиною було вчинено розбійний напад в будинку за місцем їх тимчасового проживання в с. Новодніпровка- з нанесенням тілесних ушкоджень, позивачці робили операцію в Запорізькій лікарні, про що свідчить виписка з історії хвороби № 3978, весь цей час її син проживав в квартирі за місцем своєї реєстрації, а саме з 23.11.15 р. по 27.11.15р. Після проведення операції в лікарні 27.11.2015 року відповідачі забрали позивачку з лікарні і вона з сином ще протягом тижня до 05.12.2015 року також жила в квартирі за місцем своєї реєстрації. Відповідно до акту обстеження житлово-побутових умов [PERSON], 19 квітня 2016 року, головними спеціалістами відділу охорони дитинства служби у справах дітей встановлено, що обстежувана квартира є трикімнатною, упорядкованою, з усіма зручностями для проживання в ній відповідачці по справі зі своїм сином. Просила суд усунути перешкоди їй та її неповнолітнім сину [PERSON] в користуванні квартирою за адресою: [ADDRESS] - шляхом вселення їх до даного житлового приміщення. Зобов'язати [PERSON], [PERSON] надати [PERSON] та її неповнолітнім сину [PERSON] один комплект ключів від вхідних дверей від квартири за адресою: [ADDRESS]. Визначити порядок користування квартирою наступним чином: визначити [PERSON] разом з її неповнолітнім сином [PERSON] в користування житлову кімнату розміром 17,8 кв.м.; визначити [PERSON] у користування житлову кімнату розміром 9,8 кв.м.; визначити у користування [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON] у користування житлову кімнату розміром 12,1 кв.м. разом із лоджією; у спільному користуванні залишити коридор, кухню, ванну кімнату, санвузол. Позивач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання зявилась, зазначила, що 07.02.2008 року вона разом з іншою донькою забрала з пологового будинку [PERSON], після чого до травня 2008 року проживали разом в спірній квартирі. Пізніше [PERSON] зазначила, що виїжджає жити в с. Дніпровка в орендоване приміщення разом з дитиною. Вони постійно бачились. Ключі від спірної квартири [PERSON] мала до серпня 2016 року, тому що потім був поміняний замок, у звязку з його поломкою. На даний час [PERSON] ключів від замку не має. Також позивач за первісним позовом [PERSON] зазначила, що на її думку [PERSON] та її неповнолітній син [PERSON] не мають права проживати в квартирі, оскільки вона виїхала з житла і там не проживає, за цей час вона разом з [PERSON] та її чоловіком [PERSON] зробили ремонт, всі комунальні платежі сплачує вона разом з [PERSON] Крім того, висловила думку, що в одній квартирі не може проживати три сімї одночасно. Не заперечувала щодо факту періодичного находження [PERSON] разом з її неповнолітнім сином [PERSON] в спірній квартирі. Крім того в судовому засіданні не заперечувала, що донька періодично приїжджала для того щоб покупатися. Просила позовні вимоги задовольнити, у задоволені зустрічного позову відмовити. Представник позивача за первісним позовом [PERSON] в судове засідання зявився, зазначив, що [PERSON] разом з неповнолітнім сином не проживає в спірній квартирі починаючи з 2008 року, її дитина ходить до школи в с. Дніпровка. Свої наміри вона виявила тим, що виїхала з місця проживання та втратила право користування житловим приміщенням. Відповідач за первісним позовом [PERSON] в судове засідання зявився, надала пояснення, що спірна квартира була отримана вітчимом [PERSON] на сімю з чотирьох чоловік, а саме: [PERSON] голова, [PERSON] - жінка, [PERSON] - донька та [PERSON] донька. Після того як у 2000 році помер вітчим, та сестра [PERSON] повернулась з навчання, почались непорозуміння. У 2007 році вона завагітніла та 07.02.2008 року народила сина [PERSON]. З пологового будинку її забрали [PERSON] та [PERSON] У звязку з тим, що між мешканцями спірної квартири були постійні сварки, приблизно в травні вона взяла дитину і поїхала в с. Дніпровка до орендованого будинку. Дитина до трьох років перебувала на обліку в дитячій лікарні м. Енергодар. Ключів від спірної квартири не мала та отримала їх тимчасово в серпні 2014 року у звязку з тим, що повинні були прийти з соціальної служби. На протязі часу коли вона з дитиною мешкала в іншому місці, мати [PERSON] дозволяла приїжджати раз на тиждень, щоб помитися, так як у будинку в с. Дніпровка умов для цього не було. В літку 2015 року, у звязку з відсутністю роботи в селі, вона працювала в м. Енергодар на місцевому ринку. В цей період мати [PERSON] та сімя сестри [PERSON] практично весь час перебували на дачі, у завязку з цим [PERSON] надала ключі та дозволила ночувати в їх відсутність. В листопаді 2015 року на неї з дитиною було вчинено розбійний напад в будинку за місцем їхнього тимчасового проживання в с. Дніпровка з нанесенням тілесних ушкоджень. Після нападу син [PERSON] не може залишатися в зазначеному будинку, дуже боїться, проте після розмови з матірю [PERSON] у 2016 році зрозуміла, що відповідачі за зустрічним позовом не бажають жити в одній квартирі, чинять перешкоди щодо вселення, та бажають в найближчий час приватизувати спірну квартиру. Іншого власного житла у неї не має. З адреси своєї реєстрації вона ставала на облік в центр зайнятості. Щодо захисту своїх порушених прав раніше не було матеріальної змоги звернутись до адвоката, який на той час був платний. Представник [PERSON] адвокат [PERSON] в судове засідання зявилась, заперечувала проти задоволення первісного позову, просила задовольнити зустрічний позов. Представник третьої служба у справах дітей Енергодарської міської ради Запорізької області [PERSON] до суду зявилась, зазначила що проти задоволення позовних вимог щодо визнання втративши право користування жилим приміщенням [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] Треті особи\~Енергодарський міський відділ УДМС України в Запорізькій області та КП «ПКС» не зявились, надали заву про розгляд справи без участі їх представника (а.с. 36, 37). Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначив, що він чоловік [PERSON]. [PERSON] проживала в спірній квартирі до народження сина, приблизно до 2007 року. Потім зазначила, що має в с. Дніпрока будинок, зібравши речі виїхала. У 2015 році декілька разів ночувала. Речей які б належали [PERSON] або її неповнолітньому сину [PERSON] в квартирі відсутні. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона є однокласницею [PERSON], та приблизно рік тому після випадкової зустрічі з подругою, почали більш тісно спілкуватися. [PERSON] живе в с. Дніпровка в орендованому будинку, якій не містить ванної кімнати. Так як вона живе в власній квартирі сама с сином, то дозволяла приїжджати та ночувати [PERSON] разом з її неповнолітнім сином, коли її матір [PERSON] не пускала в спірну квартиру. Проте це було не завжди, інколи вона все ж залишалась у своєї матері разом з сином на декілька днів. Восени 2016 року [PERSON] попросила сходити з нею до матері на квартиру. Прийшовши в [ADDRESS], дома була [PERSON] та її донька [PERSON], та на питання [PERSON] щодо залишення її в даній квартирі, вони відповіли що на даний час відбувається ремонт. Приблизно через тиждень вони знов пішли до спірної квартири, проте розмова [PERSON] з матерю [PERSON] була більш предметною, та зі сторони [PERSON] було зазначено, що вона бажає проживати разом з дитиною в спірній квартирі, на що їй було відмовлено. Після відмови, [PERSON] визвала міліцію. Розглянувши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, пояснення свідків, дослідивши докази в їх сукупності, суд вважає, що зустрічний позов підлягає задоволенню, а в первісному позові слід відмовити, виходячи з наступного: Відповідно до\~ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до\~ст.72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, внаслідок відсутності цієї особи понад встановлених строків здійснюється в судовому порядку. Судом встановлено, що згідно ордеру №85 від 29.05.1997 р., виданому Рішенням Виконкому Енергодарської міської ради народних депутатів Запорізької області, [PERSON] на сім'ю з чотирьох осіб, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] була виділена трикімнатна квартира [ADDRESS] (а.с. 8). На теперішній час в квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], діти [PERSON] та [PERSON] (а.с. 210). Позивач по первісному позову стверджує, що з травня 2008 року відповідачка разом з дитиною добровільно залишила спірне помешкання, забрала свої особисті речі, та до теперішнього часу в квартирі не мешкає, витрати на утримання квартири не несе, а тому вважає, що вона втратила право користування житловим приміщенням за спірною адресою, оскільки не проживає в ній більше шестимісячного строку. В обґрунтування позову надали доказ - акт ЖЕУ №5 від 29.02.2016 року про фактичне не проживання відповідачки. При судовому розгляді справи встановлено, що після народження дитини між сторонами склалися неприязні відносини, що призвели до систематичних сварок та непорозумінь, після чого [PERSON] разом з дитиною виїхала на інше місце проживання. Суд не приймає до уваги обґрунтування первісного позову [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням актом ЖЕУ №5 від 29.02.2016 року про те, що відповідачка [PERSON] разом з [PERSON] не проживають за спірною адресою, оскільки він складався зі слів інших наймачів квартири, причини не проживання відповідачки в квартирі при його складенні не з'ясовувались. Згідно висновків від 16.12.2016 року, 30.12.2016 року складеного інспектором ЮП сектору превенції Енергодарського ВП К-Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області, 16.12.2016 року та 30.12.2016 року до Енергодарського ВП К-Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області до чергової частини звернулась [PERSON] з заявою про те, що з літа 2016 року її родичі, а саме мати [PERSON], яка мешкає: м. Енергодар, пр.. Будівельників, 24/13 перешкоджає її мешканню де вона прописана. В ході проведення перевірки отриманої інформації було допитано [PERSON], яка повідомила, що за вищевказаною подією проводиться судовий розгляд і в подальшому буде прийнято рішення. Посадова особа органу поліції прийшла до висновку, що між громадянами наявні цивільно-правові відносини та подальшу перевірку припинив (а.с. 196, 197). Неодноразові звернення [PERSON] до правоохоронних органів та пояснення з цього приводу у висновках [PERSON] вказують на те, що [PERSON] перешкоджає проживанню у квартирі [PERSON] та малолітньому [PERSON] Під час розгляду справи судом встановлено, що [PERSON] не надає [PERSON] ключів від замку вхідних дверей квартири, який був змінений [PERSON] Отже, суд приходить до висновку, що [PERSON] разом з дитиною не проживає у квартирі № 13 по пр.. Будівельників, 24 у м. Енергодар не з власної волі, а у звязку з наявними перешкодами з боку [PERSON] До теперішнього часу вони не можуть вільно використовувати квартиру у звязку з відсутністю вільного доступу до неї. Твердження сплати [PERSON] та [PERSON] комунальних та інших послуг, повязаних з користуванням квартирою № 13, яка знаходиться за адресою: м. Енергодар, пр.. Будівельників, 24, також не свідчать про втрату права користування [PERSON] права користування спірною квартирою та не вказують на відсутність поважної причини щодо не проживання у ній. В силу положень\~ст. 29 ЦК України\~вільно обирати собі місце проживання має право лише особа, яка досягла чотирнадцяти років, а до цього віку її місце проживання визначається місцем проживання її батьків/одного з них або встановлюється за згодою між дитиною та батьками. Суд дійшов висновку, що відсутність можливості малолітнього [PERSON] користуватись спірною квартирою повязана з тим, що його мати знаходиться в неприязних стосунках з родичами, будучи малолітньою дитиною [PERSON] не може самостійно захистити свої житлові права і в повній мірі реалізувати своє право на користування вищезазначеним житловим приміщенням та самостійно визначити місце свого проживання. Натомість матеріалами справи підтверджується чинення перешкод з боку [PERSON] доньки [PERSON] у проживанні в [INFO], у звязку з чим остання наразі проживає за іншою адресою: Запорізька область, с. Дніпровка, вул.. Половкова, 96. В силу положень\~ст. 242 ЦК України\~законними представниками своїх малолітніх та неповнолітніх дітей є їх батьки. Оскільки позивач чинить перешкоди у проживанні [PERSON] у спірній квартирі, а [PERSON] в силу свого малолітнього віку не може самостійно визначити своє місце проживання, то як мати, так і дитина позбавлені можливості проживати за місцем своєї реєстрації, у звязку з чим на даний час проживають в орендованому будинку у с. Дніпровка. Зазначені обставини свідчать про те, що [PERSON] та [PERSON] не користуються житлом, в якому зареєстровані, не за власним бажанням, вселитись самостійно до житла не можуть. Стаття 18 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачає право дитини на житло. Відповідно до вимог цього\~Закону\~держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Відповідно до ч. 2\~ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства»\~діти\~члени сімї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Суд дійшов висновку, що своїми діями [PERSON] та [PERSON] порушили права [PERSON] та її неповнолітнього сина [PERSON] у праві користуванні спірного житлового приміщення, чим такими діями перешкоджають [PERSON] та її неповнолітньому сину [PERSON] користуватися вказаною квартирою. Виходячи з викладеного, суд вважає необхідним задовольнити частково зустрічні позовні вимоги щодо усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, шляхом їх вселення в квартиру. Оскільки сторони не вирішили в добровільному порядку встановити порядок користування квартирою, суд вважає, що порядок користування житлом має бути встановлений в судовому порядку за варіантом запропонованим [PERSON], а саме їм слід виділити у користування житлову кімнату розміром 12,1 кв.м.; [PERSON] разом з неповнолітнім сином [PERSON] у користування житлову кімнату розміром 17,8 кв.м.; [PERSON] у користування житлову кімнату розміром 9,8 кв.м. Підсобні приміщення: коридор, кухню, ванну кімнату, санвузол залишити у загальному користуванні між [PERSON], [PERSON], її неповнолітнім сином [PERSON], [PERSON], та її неповнолітнім сином [PERSON] Суд вважає, що саме такий порядок користування квартирою не порушить житлових умов наймачів житла. Іншого способу вирішення цього спору немає. З огляду на викладене, зустрічний позов [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітнього сина [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: partial