Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 3.79 га, що включає 2.00 га ріллі та 1.79 га кормових угідь, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області, по праву спадкування за заповітом після померлої 9 листопада 2012 року [PERSON], належної їй на підставі Державного акта на право приватної власності на землю серія 1-СМ № 017922, виданого Краснопільською районною державною адміністрацією 5 березня 2002 року на підставі розпорядження голови Краснопільської районної державної адміністрації від 19 лютого 2002 року № 47. На обґрунтування позову [PERSON] вказує, що будучи спадкоємцем за заповітом, він прийняв спадщину шляхом звернення у передбачений законом строк до Борзнянської районної державної нотаріальної контори зі заявою про прийняття спадщини у встановлений рішенням суду строк, але позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом у звязку з втратою спадкодавцем за життя оригіналу правовстановлюючого документу на означене майно, про що зроблено оголошення в засобах масової інформації, а у видачі його дублікату відмовлено компетентним органом по причині смерті власника. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, не має. Викладені обставини вважає підставними для визнання за ним права власності на спадкове майно. В судовому засіданні представник позивача - адвокат [PERSON]П /ордер серія СМ №71 датою 19.04.2017, ас 73/ підтримала позов з наведених у ньому підстав . Відповідачі та третя особа явку представників у судове засідання не забезпечили, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Направили на адресу суду заяви про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечують проти задоволення заявлених вимог / ас.64-65,72/. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169,197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що 09 листопада 2012 року в с. Плиски Борзнянського району Чернігівської області померла [PERSON], місце державної реєстрації смерті [PERSON] сільська рада Борзнянського району Чернігівської області, актовий запис за №23 від 12.11.2012 /копія Свідоцтва про смерть серія І-ЕЛ №200507 від 12.11.2012, ас 9/, померла на день смерті була зареєстрована та проживала за адресою: [INFO] (колишня назва-вулиця Леніна), будинок номер 21 Борзнянського району Чернігівської області, разом з [PERSON], племінницею [PERSON], племінником [PERSON], [PERSON] /ас11/. Установленим судом обставинам відповідають цивільні правовідносини, пов'язані із набуттям права на спадкове майно. До правовідносин, що виникли необхідно застосувати норми ЦК України у редакції 2004 року, так як спадщина після померлої [PERSON] відкрилась після 01.01.2004. На підставі статей 1216, 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті 1222, частина перша статті 1220, частина перша статті 1270 ЦК України). Після смерті [PERSON] згідно статті 1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно. Відповідно до частини першої статті 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, посвідченим 17 жовтня 2011 року секретарем Пликівської сільської ради Борзнянського району Чернігівської області, реєстр за № 53, відповідно до статті 1269 ЦК України у редакції 2004 року /далі ЦК України/, який діяв на час відкриття спадщини, спадщину прийняв шляхом звернення у визначений рішенням Борзнянського районного суду Чернігівської області від 02 грудня 2016 року строк із заявою про прийняття спадщини за місцем відкриття спадщини до Борзнянської районної державної нотаріальної контори Чернігівської області, в результаті чого заведена спадкова справа № 697/2016 від 14.12.2016 до майна померлої / копія спадкової справи ас 52-61/. У відповідності до частини першої статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Також, власник майна, згідно статті 392 ЦК України, може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За правилами статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфікцій), право користування чужим майном (сервітут). Крім того, п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно даних Державного акту на право власності на землю серія І- СМ № 017922 [PERSON] належить земельна ділянка загальною площею 3,79 га, з якої 2.00 га рілля, 1.79 га кормові угіддя, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташованої на території Сіннівської сільської ради Краснопільського району Сумської області /копія ас 18-19/, оригінал якого втрачений, про що розміщено оголошення в районній газеті «Перемога» № 14 ( 10558) за 03 березня 2017 року /ас42 /. В свою чергу, за інформацією відділу Держгеокадастру у Краснопільському районі Сумської області позивачу відмовлено у видачі дубліката в замін втраченого Державного акту на право приватної власності на землю серія І-СМ №017922 на імя [PERSON] у звязку зі смертю власника та внесенням з 01 січня 2013 року змін до норм земельного законодавства /ас 17/. У теперішній час право позивача на спадщину за заповітом ніким не оспорене і спадщина не визнана відумерлою, належним відповідачем по даній справі є Миропільська сільська рада Краснопільського району Сумської області, на території якої знаходиться вказане спадкове майно. Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину у встановленому порядку, не має. За даними Звіту про експертну грошову оцінку ТОВ «Консалт С» від 24.02.2017 загальна оціночна вартість земельної ділянки становить 50891 гривень /ас 20-41/. Отже, враховуючи сукупність доказів, досліджених у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що на день смерті [PERSON] земельна ділянка загальною площею 3,79 га ( з яких згідно кількісної характеристики земель, переданих у приватну власність 2.00 га ріллі та 1.79 га кормових угідь) призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташована на території Сіннівської сільської Ради Краснопільського району Сумської області, увійшла до складу спадщини. Право, яке належало [PERSON] на момент відкриття спадщини не припинилося внаслідок її смерті. Дане право не відноситься до прав, які не входять до складу спадщини. Це право після її смерті перейшло в порядку спадкування за заповітом до позивача [PERSON], який прийняв спадщину у належний спосіб, але отримати свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування на вказану земельну ділянку не може, у зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документу, тому його право підлягає захисту, іншим шляхом вирішити спір не можливо. Відповідно до статті 1 Першого протоколу Європейської Конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. У відповідності до статті 212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Встановлені факти суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачами предявленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачами позову суд не вбачає. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача [PERSON] неможливо, суд вважає за можливе визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянка площею 3,79 га ( з яких згідно кількісної характеристики земель, переданих у приватну власність 2.00 га ріллі та 1.79 га кормових угідь) призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та розташовану на території Сіннівської сільської Ради Краснопільського району Сумської області в порядку спадкування за заповітом після померлої 09 листопада 2012 року [PERSON]. Таким чином, позов є обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved