overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У березні 2014 року заявники звернулись в суд з заявою про розірвання шлюбу. Посилаються на те, що спільне життя у них не склалось, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та ведення господарства. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважають неможливим. Заявники в судове засідання не з'явились, про дату та час розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви в яких свої вимоги підтримали у повному обсязі та просили справу розглядати без їх участі. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання або за розпорядженням головуючого інший працівник апарату суду. У разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Врахувавши заяви [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 07.08.2009 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськорайонного управління юстиції Київської області. Від шлюбу мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськорайонного управління юстиції Київської області. 30.07.2013 року сторони уклали нотаріальний договір про утримання та виховання дитини, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 300. У вищезазначеному договорі сторони визначили, що малолітній син [PERSON], [INFO], зареєстрований та буде проживати разом з матір'ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Також встановили порядок здійснення батьком - [PERSON] право на виховання дитини, умови та розмір аліментів, додаткових витрат, які буде сплачувати на утримання сина. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. При укладенні шлюбу [PERSON] своє прізвище не змінювала. За таких обставин вирішувати питання про зміну прізвища заявника на дошлюбне не вбачається за необхідне. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У березні 2014 року заявники звернулися до суду із заявою про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вони уклали шлюб 19 серпня 1989 року. Від шлюбу мають двох дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. У заявників шлюбні відносини фактично припинилися, проживають окремо, окремий побут і створилися інші сім»ї. На підставі викладеного заявники просять розірвати між ними шлюб, укладений 19 серпня 1989 року органом РАГС Червоноармійського району міста Волгоград, актовий запис № 1010. У судовому засіданні заявники заяву підтримали та просять про її задоволення. Суд, вислухавши пояснення заявників, дослідивши письмові матеріали справи приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню. Порядок припинення шлюбу врегульовано главою 11 СК України. Відповідно до пункту 2 статті 104 СК України розірвання шлюбу є однією із законодавчо визначених підстав його припинення. Право на розірвання шлюбу ґрунтується нормами статей 105-114 СК України. Відповідно до статті 112 СК України, суд постановляє рішення, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При прийнятті рішення, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Так, в судовому засіданні встановлено, що заявники перебувають у шлюбі з 19 серпня 1989 року, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] видане виконкомом Червоноармійської районної ради, актовий запис № 1010. Від сімейного проживання заявники мають дітей: дочку - [PERSON], [INFO] та малолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя заявників не склалося по тій причині, що у сторін втрачена основа подружніх відносин і почуття любові один до одного. Оцінивши в сукупності зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження сім'ї [PERSON] та [PERSON] стало неможливими, тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У березні 2014 року заявники звернулися до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. У заяві вони посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі вони перебувають з 08 вересня 2007 року. Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Просять розірвати шлюб, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважають, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажають. Заявники у судовому засіданні заяву підтримали. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 109 СК України подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. Судом встановлено, що між заявниками 22 лютого 2014 року було укладено договір про сплату аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої [PERSON], [INFO], засвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] (а.с. 5) Згідно з ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У березні 2014 року заявниця [PERSON] звернулась до суду з заявою про визнання недієздатною [PERSON], [INFO], яка доводиться їй двоюрідною сестрою, посилаючись на те, що остання є інвалідом 2 групи з дитинства, страждає психічним захворюванням, перебуває на обліку в психоневрологічному диспансері №4, неодноразово лікувалась в стаціонарних відділеннях психіатричної лікарні №1 м. Києва, за станом свого здоров'я [PERSON] не може розуміти значення своїх дій та розумно керувати ними і потребує опіки та постійного догляду. Просила задовольнити заяву на підставі ст. 39 ЦК України. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала, посилаючись на обставини, викладені в заяві. Представник заінтересованої особи Органу опіки і піклування Святошинської районної у м.Києві державної адміністрації не заперечувала проти задоволення заяви, просила визнати [PERSON] недієздатною. Заслухавши пояснення заявниці, представника заінтересованої особи, вислухавши думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним заяву задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] в м. Києві. (а.с. 6). Відповідно до матеріалів справи, заявниця [PERSON] є двоюрідною сестрою [PERSON], вказані обставини вбачаються з свідоцтва про укладення шлюбу заявниці (а.с. 4), свідоцтва про одруження матері заявниці - [PERSON] (а.с. 3), та свідоцтва про народження [PERSON] (а.с. 6). Згідно з свідоцтв про смерть, мати [PERSON] - [PERSON] померла [INFO], а батько - [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8, 9). Відповідно до довідки № 087178 від 03.12.1991р. [PERSON] є інвалідом ІІ групи (а.с. 2). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS], а заявниця [PERSON] квартирі [ADDRESS] (а.с. 5, 11). Відповідно до Акту судово-психіатричного експерта № 459 від 27 травня 2014 р., [PERSON] страждає хронічним психічним розладом у вигляді Помірної розумової відсталості (F 71), за своїм психічним станом у даний час не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а також потребує встановлення над нею опіки (а.с. 26-27). Приймаючи до уваги наведене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-05 00:00:00

У березні 2014 року заявниця [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просить визнати факт, що вона [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON], яка померла [INFO] року. В судовому засіданні заявниця заявлені вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник зацікавленої особи: Третьої Полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не з»явився, про причину своєї неявки суду не повідомив, хоча завчасно та належним чином був повідомлений про день та час розгляду справи. Ухвалою суду від 06.06.2014 року [PERSON] було виключено з кола зацікавлених осіб та допитано в якості свідка. Суд, вислухавши пояснення заявниці, свідка, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] року померла мати заявниці - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на майно, частину квартири за адресою: [ADDRESS]. Як зазначила у своїй заяві та в судовому засіданні заявниця, маючи документи: паспорт, свідоцтво про народження й свідоцтво про смерть матері, вона звернулася до нотаріальної контори, проте у прийнятті заяви про прийняття спадщини відмовили з підстави, що прізвище заявниці відрізняється від прізвища матері, тобто відсутні юридичні докази родинних відносин. Саме тому вимушена звернутися до суду з даною заявою. Так, згідно свідоцтва про народження серія [NUMBER] виданого Центральним відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції 07.12.2006 року заявниця [PERSON] народилася [INFO] року і має прізвище [PERSON]. Таке ж прізвищ, згідно цього свідоцтва має і мати заявниці - [PERSON]. 17 лютого 1993 року заявниця одружилася з [PERSON] й тому змінила прізвище на [PERSON]. Внаслідок цього отримала паспорт: [NUMBER], виданий Ленінським РВ ПМУ 12.02.1997 року. Поряд із цим у свідоцтві про смерть: серія [NUMBER], виданого [INFO] року Ленінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції записано прізвище мами - [PERSON]. Таке ж прізвище -[PERSON] - має і брат заявниці, який мешкає за адресою: [ADDRESS]. Факт того, що [PERSON] являється донькою [PERSON], яка померла [INFO] року підтверджується також показами даними в судовому засіданні свідком [PERSON] Зазначені вище докази та обставини справи, дають підстави суду вважати, що [PERSON], [INFO] є донькою [PERSON], яка померла [INFO] року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-23 00:00:00

У березні 2014 року заявниця звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною заявою, в якій просила встановити проживання її одною сім'єю з [PERSON], [INFO]. В обґрунтування заявлених вимог у заяві та усних поясненнях зазначила, що з січня 2001 року сестра чоловіка - [PERSON], яка була інвалідом з дитинства та страждала на синдром Дауна, мешкала разом із заявницею та її чоловіком. Останні турбувались про хвору жінку, вели господарство та допомагали їй. [INFO] помер чоловік заявниці, брат та опікун [PERSON] - [PERSON], та заявниця одна продовжувала опікуватись [PERSON], оскільки з 2005 року стан здоров'я останньої почав погіршуватись. [INFO] [PERSON] померла, та після її смерті відкрилась спадщина. Оскільки інших спадкоємців немає, [PERSON] звернулась до суду з даною заявою. У судовому засіданні заявниця та її представник вимоги, викладені у заяві, підтримали, на їх задоволенні наполягали. Розглянувши заяву, вислухавши пояснення заявниці та свідків, суд доходить висновку про обґрунтованість заяви і вважає за необхідне її задовольнити, виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, перелік яких викладений у зазначеній нормі, зокрема фактів належності правовстановлюючих документів, а також інших фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначений інший порядок їх встановлення. Оскільки з матеріалів справи та пояснень свідків [PERSON], [PERSON] вбачається, що заявниця та [PERSON], яка померла [INFO] (а. с. 63), з січня 2001 року проживали разом по [ADDRESS], заявниця опікувалась нею, оскільки [PERSON] страждала на тяжке захворювання внаслідок чого була визнана недієздатною (а. с. 55), у звзяку з чим її опікуном був визнаний за рішенням суду її брат та чоловік заявниці - [PERSON] (а. с. 60-61), померлий [INFO] (а. с. 56), суд оцінює факт, на встановлення якого претендує заявниця, як такий, що під час розгляду справи знайшов об'єктивне підтвердження, і вважає за необхідне заяву задовольнити. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У березні 2014 року заявниця звернулася до суду, мотивуючи це тим, що [INFO] помер її син - [PERSON]. Смерть [PERSON] була зафіксована лікарем станції медичної допомоги. Лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] не було видане, оскільки на час смерті він на стаціонарному лікуванні не перебував, а місцева амбулаторія відмовилась видати таке лікарське свідоцтво, так як він не перебував у них на обліку. Із-за відсутності лікарського свідоцтва про смерть [PERSON], виконавчий комітет Горенської сільської ради відмовив в реєстрації смерті. Просила встановити факт смерті [PERSON], що настала [INFO]. В судовому засіданні заявниця позов підтримала, просила задовольнити. Представник Горенської сільської ради в судове засідання не з'явився, про день слухання справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Києво-Світошинського районного управління юстиції Київської області, [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, до суду надали заяви, де просили справу слухати у їх відсутність, проти позову не заперечують. Узгоджено з думкою сторін суд ухвалив про заочний розгляд справи, у відсутність відповідачів на підставі наявних в справі доказів, в порядку ст.169 ЦПК України. Вислухавши заявницю, дослідивши докази, зібрані в справі, в їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову виходячи з наступного. Встановлено, що [INFO] помер [PERSON], це підтверджується висновком швидкої медичної допомоги про фіксацію смерті від 11.12.13 року. 13.11.2013 року [PERSON] був виписаний зі стаціонарного відділення Київської міської туберкульозної лікарні №2 з ускладненням основного захворювання - тубінтоксикація. Це підтверджується випискою з історії хвороби стаціонарного хворого [PERSON] Лікарське свідоцтво про смерть [PERSON] не було видане, оскільки на час смерті він на стаціонарному лікуванні не перебував, а місцева амбулаторія відмовилась видати таке лікарське свідоцтво, так як він не перебував у них на обліку. 07.12.2013 року дільничного інспектора Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, [PERSON] було складено висновок щодо ненасильницької смерті [PERSON] за місцем його проживання в [ADDRESS]. Виконавчий комітет Горенської сільської ради відмовив в реєстрації смерті [PERSON] та рекомендував звернутись до суду. Це підтверджується довідкою Горенської сільської ради №36/7 від 16.01.2014 року. Таким чином, суд має задовольнити позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-17 00:00:00

У березні 2014 року звернулася до Кременчуцького районного суду Полтавської області [PERSON] з заявою про надання права на шлюб в якій зазначила, що вона з червня 2012 року почала зустрічатися з [PERSON], [INFO], від якого завагітніла і має намір народити дитину. Заявниця разом з [PERSON] вирішили одружитися, і проти цього не заперечують її мати та батько, але вона не досягла віку, з якого можна реєструвати шлюб. Просила суд надати їй право на шлюб з [PERSON]. В судовому засіданні заявниця [PERSON] заяву підтримала і просила її задовольнити, про підстави та обставини якої пояснила так, як викладено в заяві. Заінтересовані особи [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення заяви не заперечували та вважали її такою, що підлягає задоволенню. Заінтересована особа [PERSON] в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав клопотання про слухання справи за його відсутності, проти задоволення заявлених вимог не заперечував. Представник заінтересованої особи - Відділу державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Козельщанського районного управління юстиції Полтавської області в судове засідання не з'явився, на адресу суду надіслав клопотання про слухання справи за його відсутності. Суд заслухавши пояснення заявниці та заінтересованих осіб, дослідивши матеріали справи, і, оцінюючи все в сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 22 СК України шлюбний вік для жінок встановлюється у вісімнадцять років. Згідно з ч.2. ст.23 СК України, за заявою особи, яка досягла шістнадцяти років, за рішенням суду їй може бути надано право на шлюб, якщо буде встановлено, що це відповідає її інтересам. [PERSON] народилася [INFO] в с. Заруддя Кремнчуцького району Полтавської області, є неповнолітньою, тобто такою,що не досягла шлюбного віку. Перебуває на обліку по вагітності в жіночій консультації Кременчуцької центральної районної лікарні, строк вагітності складає три тижні, що підтверджується довідкою Кременчуцької центральної районної лікарні № 4775 від 21.03.2014 року. Мати та батько заявниці не заперечують проти надання дочці дозволу на шлюб з [PERSON], що підтверджується заявами. За таких обставин судом встановлено, що надання права [PERSON] на шлюб - в повній мірі відповідає її інтересам, і тому задовольняє її заяву.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

У березні 2014 року Обласне комунальне підприємство «Компанія «Луганськвода» в особі відокремленого підрозділу Луганського управління обласного комунального підприємства «Компанія «Луганськвода» від імені якого діє представник за довіреністю, пред'явило дійсний позов. Просило стягнути з [PERSON], заборгованість за послуги водопостачання та водовідведення, що утворилась за період з 01.09.2013 року по 01.02.2014 рік в сумі у сумі 3209,31 гривень, мотивуючи тим, що відповідач належним чином не виконує зобов'язання щодо оплати отриманих послуг. В судове засідання представник позивача не з'явилась, подала заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, на задоволені позовних вимог наполягала. Відповідач [PERSON], в судове засідання не з'явився з невідомої суду причини, про день слухання справи повідомлявся належним чином, заперечень проти позову не представив. Судом вирішено справу розглядати заочно. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS]. Заборгованість відповідача перед підприємством позивача за послуги водопостачання та водовідведення за період з 01.09.2013 року по 01.02.2014 рік становить в сумі 3209,31 гривень, що підтверджується даними зворотної відомості. Дані правовідносини регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630. Згідно ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені законом. Відповідно до ст.32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/ тарифів та показань засобів обліку або нормами, затвердженими в установлено порядку. Ст. 67 ЖК України передбачає, що плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З урахування наведеного, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст. ст. 360, 526, 527, 625 ЦК України, Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005р. №630,

Outcome: approved