Jurisdiction: civil
Date: 2021-10-07 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» 22.04.2021 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що 15 жовтня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 1384214. За умовами договору про відступлення права вимоги від 18.042020 року ТОВ «Авентус Україна» передало, а позивач прийняв право грошової вимоги за вказаним кредитним договором. Разом з тим, відповідач свої зобов`язання щодо повернення кредиту та сплати процентів не виконала, що призвело до виникнення заборгованості, розмір якої складає 35960,00 грн., з яких: 10000,00 грн. сума заборгованості за основною сумою боргу; 5400,00 грн. сума заборгованості за відсотками; 20560,00 грн. сума заборгованості за пенею. Позивач у своєму позові просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № 1384214 від 15 жовтня 2019 у сумі 35960,00 грн. та судові витрати. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 14.05.2021 року відкрито провадження у справі у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін та встановлено для відповідача п`ятнадцятиденний строк з дня вручення цієї ухвали для подачі відзиву на позовну заяву. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, натоміть в матеріалах справи міститься заява, в якій представник не заперечує проти розгляду справи за його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Відзиву, заяв про розгляд справи за його відсутністю або інформації про поважність причин неподання відзиву від відповідача також не надходило. На підставі ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 15 жовтня 2019 року між ТОВ «Авентус Україна» та відповідачем [PERSON] було укладено кредитний договір № 1384214 на споживчі потреби, згідно умов якого банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 10000,00 грн. зі сплатою 1,8% строком на 30 днів, а відповідач зобов`язався кошти прийняти, належним чином їх використовувати та повернути у строк та на умовах, передбачених договором та графіком платежів (а.с. 4-7). За умовами договору факторингу № 08042020 від 08 квітня 2020 року ТОВ «Авентус Україна» передало, а ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»» прийняло право грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором (а.с. 8-10). 22 квітня 2020 року позивач та ТОВ «Авентус Україна направили відповідачу повідомлення про відступлення прав вимоги (а.с. 15, 16). У повідомлені зазначено також суму заборгованості, а також реквізити нового кредитора, однак зазначена вимога залишена відповідачем без задоволення. Таким чином, до позивача перейшли всі права ТОВ «Авентус Україна» щодо права вимоги до відповідача за кредитним договором № 1384214 від 15 жовтня 2019 року. Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до договору факторингу № 08042020\~від 08\~квітня 2020\~року заборгованість [PERSON] складає 35960,00\~грн.,\~з яких:\~10000,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~основною сумою\~боргу;\~5400,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~відсотками;\~20560,00\~грн.\~ сума\~заборгованості за\~пенею (а.с. 14). Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). На підставі ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Положеннями ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Положеннями ст.\~549\~ЦК України передбачено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно із ч.ч. 1, 2 ст.\~551\~ЦК України предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Як вбачається із п. 2.4 Договору, клієнт зобов`язаний у встановлений договором строк, повернути позику та сплатити проценти за користування, штрафи та пеню (у разі наявності) (а.с. 5 оберт). Разом з тим, пунктом 4.5 Договору визначено, що штрафи за Договором нараховуються у момент сплати, але в будь якому випадку граничний розмір сукупної суми неустойки (штрафів та пені), нарахованої за порушення Клієнтом зобов`язань за цим Договором, не може перевищувати 50% суми, одержаної Клієнтом за цим договором, і становить: 5\~000,00 грн. (а.с. 5). Таким чином, враховуючи зазначені у договорі умови нарахування штрафів та пені, суд вважає за необхідне позовні вимоги в частині стягнення пені задовольнити частково, та стягнути лише суму пені у розмірі 5\~000,00 грн., яка передбачена п. 4.5 Договору. За таких обставин, оскільки відповідач належним чином умови договору не виконав та в добровільному порядку заборгованість за кредитним договором не сплатив, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основною сумою боргу в розмірі 10000,00 грн., заборгованості за відсотками у розмірі 5400,00 грн., а також заборгованості за пенею у розмірі 5000,00 грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд приймає до уваги, що позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в розмірі 1287,76 грн. (20400,00 грн. х 2270,00 грн. / 35960,00 грн. = 1287,76 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial