Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-07 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування за заповітом в якому вказувала, що [INFO] року помер її батько - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів, що перебуває в колективній власності КСП «Дружба». За життя, а саме 23 березня 1996 року [PERSON] склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за №2-2079, згідно якого заповів дружині - [PERSON] та дітям - [PERSON], [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося. Позивач, як і інші спадкоємці за заповітом, прийняла спадщину після смерті [PERSON], оформила її частину та звернулася до нотаріальної контори за місцем її відкриття з метою оформлення спадкових прав щодо спірного паю. Проте нотаріус відмовив їй у вчиненні відповідної нотаріальної дії у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на це майно виданий після смерті спадкодавця, а тому є недійсним. Виходячи з цих обставин, [PERSON] просила в судовому порядку визнати за нею право власності на 1/3 частку земельної частки (паю) розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів, що перебуває в колективній власності КСП «Дружба» в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] [PERSON] в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивач в своїй заяві не заперечувала проти такого порядку вирішення справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема, судом встановлено, що [INFO] року помер батько позивача - [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшло право на земельну частку (пай) розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів, що перебуває в колективній власності КСП «Дружба». За життя, а саме 23 березня 1996 року [PERSON] склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за №2-2079, згідно якого заповів дружині - [PERSON] та дітям - [PERSON], [PERSON] все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося. Позивач, як і інші спадкоємці за заповітом, прийняла спадщину після смерті [PERSON], оформила її частину та звернулася до нотаріальної контори за місцем її відкриття з метою оформлення спадкових прав щодо спірного паю. Проте нотаріус відмовив їй у вчиненні відповідної нотаріальної дії у зв'язку з тим, що правовстановлюючий документ на це майно виданий після смерті спадкодавця, а тому є недійсним. Відповідно до п.п. 2, 5 Указу Президента України №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом. Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. При цьому, відповідно до п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року №7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). З матеріалів справи (а.с. 18-20) вбачається, що 25 грудня 1995 року КСП «Дружба» отримало Державний акт на право колективної власності на землю. Спадкодавець був включений до списку пайовиків. Таким чином, незважаючи на те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті [PERSON], проте це майно вважається таким, що ввійшло до складу спадщини після його смерті. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України 1963 року (чинного на час відкриття та прийняття спадщини), спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З положень ст. 548 ЦК України 1963 року вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він подав відповідну заяву про прийняття спадщини або вчинив дії, що свідчать про вступ у володіння або управління спадковим майном. Як раніше встановлено судом, [PERSON], як і інші спадкоємці за заповітом, прийняла спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку, проте не має іншої можливості оформити свої права на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved