Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-16 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з даною позовною заявою, в якій, з урахуванням наданих уточнень, просив стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] і Моторного (транспортного) страхового бюро України на його користь матеріальну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в розмірі 80104 грн. 00 коп., а також судові витрати по справі. В обґрунтування своїх позовних вимог вказав на те, що 16 березня 2017 року сталася дорожньо-транспортна пригода, в якій належний йому автомобіль отримав механічні пошкодження. Дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON] . Внаслідок зазначеної дорожньо-транспортної події автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, в результаті яких йому була заподіяна матеріальна шкода в розмірі 80104 грн. 00 коп. Транспортний засіб на якому рухався [PERSON] належить на праві власності [PERSON] . Враховуючи зазначені вище обставини, відповідальність за спричинення позивачу шкоду [PERSON] і [PERSON] мають нести солідарно, як власник об`єкта підвищеної безпеки, та особа, що спричинила шкоду. При цьому, на адресу МТСБУ представником позивача був направлений адвокатський запит, у відповідь на який МТСБУ повідомило, що воно здійснило запит до єдиної централізованої бази даних (ЦБД) МТСБУ, яка формується на підставі відомостей, отриманих від страховиків-членів МТСБУ, за результатами запиту до ЦБД МТСБУ отримано інформацію про договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу АМ/0582530, укладений щодо забезпечення транспортного засобу «OPEL MOVANO», державний номерний знак [NUMBER] . Договір страхування АМ/0582530 був укладений страховиком ПрАТ «Європейський Страховий Союз». За даними ЦБД МТСБУ строк дії договору страхування з 15.06.2017 року по 14.06.2018 року. Проте, страховик ПрАТ «Європейський Страховий Союз» позбавлений членства в МТСБУ з 03.10.2017 року. Тобто, на момент ДТП 16.09.2017 року стосовно транспортного засобу «OPEL MOVANO», державний номерний знак [NUMBER] , був укладений обов`язковий договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспортного засобу. Вказана обставина надає позивачу можливість отримати грошові кошти в порядку, передбаченому для страхових випадків, згідно договору страхування. Ухвалою суду до участі у дану справу було залучене Моторне (транспортне) страхове бюро України в якості співвідповідача. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримала позовні вимоги останнього і просила задовольнити їх в повному обсязі. При цьому, посилалася на обставини, які викладені в позовній заяві. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог позивача і просив відмовити в їх задоволенні в повному обсязі, оскільки ним не представлено належних доказів на підтвердження розміру спричиненої йому шкоди, а надані ним документи не підтверджують суму збитків в розмірі 80104,00 грн. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Раніше надав до суду письмовий відзив на позовну заяву позивача, в якому просив відмовити позивачу в задоволенні його позовних вимог до [PERSON] , оскільки шкода позивачу була спричинена [PERSON] , який й має її відшкодовувати. Представник Моторного (транспортного) страхового бюро України Борульник О.В. в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини своєї неявки до суду не повідомив. Раніше надав до суду письмовий відзив на позовну заяву позивача, в якій просив відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі, оскільки його вимоги має задовольняти Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз», яким була застрахована цивільно-правова відповідальність винуватця ДТП. При цьому, вказаний страховик не визнаний банкрутом і не припинив свою діяльність, а відтак він і повинен відшкодовувати збитки позивача. Крім того, зазначив, що позивач не звертався ані до страховика, ані до Моторного (транспортного) страхового бюро України, а відтак вказаними юридичними особами його права не порушені. До того ж, позивачем не представлено належних доказів на підтвердження розміру спричиненої йому шкоди. Вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають в повному обсязі по наступним обставинам. У судовому засіданні було встановлено, що 16 березня 2017 року о 07 год. 50 хв. у м. Дніпрі на вул. Набережна Заводська відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів: «OPEL MOVANO», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] , і «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак [NUMBER] , яким керував [PERSON] . Постановою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 жовтня 2017 року у справі про адміністративне правопорушення № 203/3554/17, з урахуванням постанови від 04 листопада 2019 року про виправлення описки, [PERSON] був визнаний винним в скоєному ДТП і на нього накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Дана постанова скасована не була і набрала законної сили 07 листопада 2017 року. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, зокрема щодо винуватості [PERSON] не потребують доказування, оскільки вони встановлені постановою суду у вищевказаній справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили. У зазначеній дорожньо-транспортній пригоді автомобілю «TOYOTA LAND CRUISER», державний номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , були спричинені механічні пошкодження. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України, шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на вищевказані положення чинного законодавства, позовні вимоги позивача до [PERSON] , як власника автомобіля, яким керував винуватець дорожньо-транспортної пригоди, є безпідставними і такими, що суперечать чинному законодавству. Відтак, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] задоволенню не підлягають. Позивач стверджував, що вартість матеріального збитку, завданого йому внаслідок пошкодження його автомобіля, складає 80104 грн. 00 коп., що, на його думку, підтверджується розрахунковим рахунком № 298 від 22.12.2017 року, нарядом-замовленням № 458 від 16.01.2018 і актом виконаних робіт № 33 від 16.01.2018 року. Тобто, з вищевказаного випливає, що автомобіль позивача вже відремонтований. Відповідно же до ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). В свою чергу, положеннями ч. 2 ст. 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Проте, позивачем не представлено суду належних доказів, в порядку § 1 Глави 5 Розділу 1 чинного ЦПК України, того, що ним понесені реальні збитки на відновлення стану автомобіля в розмірі 80104 грн. 00 коп., зокрема чеків, квитанцій, меморіальних ордерів тощо. Згідно же з ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. При цьому, цивільно-правова відповідальність [PERSON] була застрахована Приватним акціонерним товариством «Європейський Страховий Союз», на підтвердження чого йому був виданий Поліс АМ № 0582530 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, що підтверджується листом Моторного (транспортного) страхового бюро України від 01.04.2019 року № 9-09/10133 (т.1 а.с.228). Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи виграти на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Судом встановлено, що 03 жовтня 2017 року Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз» втратило статус асоційованого члена Моторного (транспортного) страхового бюро України у зв`язку з заборгованістю щодо сплати внесків і здійснення відрахувань до фондів МТСБУ, створених відповідно до Закону, та згідно з Законом припинило членство в МТСБУ. Відповідно же до п. 39.1. ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Моторне (транспортне) страхове бюро України є непідприємницькою (неприбутковою) організацією і здійснює свою діяльність відповідно до цього Закону, законодавства України і свого Статуту. Згідно пп. 39.2.1 п. 39.2 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», основними завданнями Моторного (Транспортного) страхового бюро України є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Відповідно до п. ґ) ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння у разі недостатності коштів та майна страховика - учасника МТСБУ, що визнаний банкрутом та/або ліквідований, для виконання його зобов`язань за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Тому, що стосується позовних вимог позивача до [PERSON] і Моторного (транспортного) страхового бюро України, то дійсно усталеною практикою Верховного Суду України, про яку заявлено позивачем в його позові, було визнання права потерпілого як абсолютного щодо пред`явлення вимог про відшкодування спричиненого матеріального збитку у ДТП саме до винуватця такого ДТП. Але ж, 04 липня 2018 року Великою Палатою Верховного Суду було прийнято постанову у цивільній справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18) - http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/75296543, в якій Велика Палата склала наступний правовий висновок: -«57.Велика Палата Верховного Суду вважає, що покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інститутустрахування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). -69. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. -72. Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування.». Відповідно до ч. 2 ст. 416 ЦПК України, у постанові палати, об`єднаної палати, Великої Палати Верховного Суду має міститися висновок про те, як саме повинна застосовуватися норма права, із застосуванням якої не погодилася колегія суддів, палата, об`єднана палата, що передала справу на розгляд палати, об`єднаної палати, Великої Палати. В свою чергу, згідно з ч. 4 ст. 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Так само, й згідно з ч. ч. 5-6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Таким чином, суд зобов`язаний враховувати правовий висновок, викладений Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 04 липня 2018 року у цивільній справі № 755/18006/15-ц (провадження № 14-176 цс 18), оскільки право на відступлення від її правового висновку має лише суд касаційної інстанції, шляхом передачі такої справи на розгляд палати, об`єднаної палати або Великої Палати Верховного Суду. З урахуванням всього вищевказаного, суд прийшов до висновку, що матеріальні збитки позивача повинен відшкодувати саме Страховик, яким є Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз». Вказане також узгоджується й з положеннями п. 52.5 ст. 52 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», згідно якого, Страховик, членство (у тому числі повне) якого припинено, зобов`язаний виконати свої зобов`язання згідно з укладеними ним договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. При цьому, з актуальної інформації, наявної в у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, судом встановлено, що станом на дату ухвалення рішення суду у даній справі Приватне акціонерне товариство «Європейський Страховий Союз» (код ЄДРПО 33552636) не припинило свою діяльність, банкрутом не визнано тощо, а відповідно продовжує свою господарську діяльність. В той же час, позивачем не були пред`явлені у даній справі позовні вимоги до Приватного акціонерного товариства «Європейський Страховий Союз» щодо відшкодування, спричиненого йому матеріального збитку внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, винуватцем якої є [PERSON] . Положеннями ч. ч. 1-3 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Таким чином, враховуючи чинну на момент розгляду справи норму закону щодо диспозитивності цивільного судочинства, судом було вжито всіх допустимих способів захисту прав позивача, а позивач, в свою чергу, розпорядився своїми правами на власний розсуд. За таких обставин, з урахуванням всього вищевказаного в сукупності, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає необхідним відмовити позивачеві в задоволенні його позовних вимог в повному обсязі. Оскільки позивачу відмовлено в задоволенні його позовних вимог в частині відшкодування шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, то судові витрати також не підлягають стягненню з відповідачів на його користь. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed