overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до Апеляційного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Апеляційного суду м. Києва від 6 березня 2015 року, підсудність вказаного позову у порядку ст. 12 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено Печерському районному суду м. Києва. У своєму позові позивачка просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 24 вересня 2005р. відділом реєстрації актів про шлюб Симферопільського міського управління юстиції АРК ,актовий запис № 1162 Посилаючись на те, що між нею та відповідачем погіршились відносини, вони не підтримують шлюбних стосунків, вважає, що подальше перебування у шлюбі та збереження його неможливе. У судове засідання позивачка, представник позивача позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з»явився , про день та час розгляду справи повідомлений. Суд визнав можливим проводити судове засідання за відсутності відповідача у заочному порядку, за згодою позивача. Суд,заслухавши пояснення позивачки, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24 вересня 2005р. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з вищезазначеною заявою, в якій просила визнати її племінника [PERSON] недієздатним внаслідок психічного захворювання та встановити над останнім опіку, призначивши її опікуном. Представник заявника в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності заявлені вимоги підтримала, на їх задоволенні наполягала (а.с. 44). Представник органу опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради в судове засідання не зявилась, надала суду заяву в якій просила справу розглянути за їх відсутності, заяву підтримала проти її задоволення не заперечувала (а.с. 45), надала суду подання в порядку ст. 60 ЦК України про призначення заявника опікуном над [PERSON] (а.с.47-48). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог заяви, виходячи з наступного. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про визнання фізичної особи недієздатною. [PERSON] є тіткою [PERSON], а отже відповідно до ст. 237 ЦПК України може бути заявником у цивільній справі даної категорії. Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Оскільки з висновку судово-психіатричної експертизи від 15.09.2015 № 192 (а.с. 38-40) вбачається, що [PERSON] страждає на хронічний стійкий психічний розлад у формі помірної розумової відсталості, внаслідок чого за своїм психічним станом не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, існує передбачена законом підстава для визнання його недієздатним. За таких обставин вимоги заяви у відповідній частині є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про призначення опіки над [PERSON], суд виходить з наступного. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Представником органу опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради надане подання про призначення заявника опікуном над [PERSON] з наведенням відповідного мотивування (а.с. 47-48). Оскільки судом не було встановлено будь-яких обставин, що спростовували б висновки органу опіки та піклування, суд вважає за необхідне вимоги заявника та подання задовольнити. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до Новокаховського міського суду Херсонської області з вищевказаним позовом, мотивуючи його тим, що з 12 березня 1992 року по 04 лютого 2015 року проживала однією сім»єю з відповідачем без реєстрації шлюбу, має з ним спільну доньку, [INFO]. Також, вони мали спільне господарство та спільний бюджет, придбали два домоволодіння та дві земельні ділянки в смт. Дніпряни Новокаховської міської ради, проте, права власності на це майно зареєстровано на ім.»я відповідача. Оскільки на даний час сімейні стосунки між ними припинено, з метою уникнення суперечок та реалізації своїх законних прав на розпорядження своєю часткою майна, вона змушена звернутися до суду. Просила встановити факт її проживання однією сім»єю з відповідачем без реєстрації шлюбу з 22 березня 1992 року по 04.02.2015 року, визнати житловий будинок садибного типу з вбудованим магазином номер [ADDRESS] , земельну ділянку за цією ж адресою, а також домоволодіння номер [ADDRESS] із земельною ділянкою їх спільною сумісною власністю та визнати за нею право власності на їх ? частку. В судовому засіданні позивачка та її представник позов підтримали з підстав, у ньому зазначених, просили його вимоги повністю задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечували. Відповідач в судові засідання не з»явився, хоча про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи в його відсутність не надавав. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу без участі відповідача та ухвалити заочне рішення,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до районного суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 1983 року. Сумісне життя з [PERSON] не склалося, подружжя перестало розуміти один одного, мають різні погляди на життя що призвело до постійних сварок, не проживають разом тривалий час. Оскільки подальше збереження шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам, просила суд розірвати шлюб, зареєстрований 18 березня 1983 року у Львівському палаці урочистих подій, актовий запис № 697. У судове засідання позивачка не зявилася. Направила до суду клопотання про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги визнав, просив шлюб розірвати. При розгляді справи судом встановлено, що 18 березня 1983 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований у Львівському палаці урочистих подій, актовий запис № 697. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила прізвище на «Консевич». Сторони по справі спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин вони не підтримують, не проживають разом тривалий час. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. При розгляді справ суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Оскільки судом встановлено, що сторони тривалий час не проживають разом, шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, примирення між ними неможливе, тому шлюб між ними може бути розірваним.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON] Як підставу позову зазначила, що 23 липня 2005 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину, [PERSON], [INFO]. Вказує, що спільне життя не склалося через зловживання відповідачем спиртними напоями та небажанням вести спільне господарство. Останнім часом сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально. На примирення з відповідачем не згодна. Просить розірвати шлюб та визначити місце проживання дитини за місцем проживання матері. У судове засідання сторони не зявилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів, позивач підтримав позов та наполягав на його задоволенні, відповідач визнав позов у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, зясувавши позиції сторін, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 23 липня 2005 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, актовий запис № 37 (а.с. 3). Від шлюбу мають спільну дитину [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Останнім часом сімейне життя сторін поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально. Причиною розірвання шлюбу є зловживання відповідачем спиртними напоями та небажанням вести спільне господарство. На примирення сторони не згодні. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін малолітньої дитини, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. З урахуванням положень ст.ст. 160, 161 Сімейного кодексу України, суд визначає місце проживання малолітньої дитини [PERSON], 29.06.2009 року, за місцем проживання матері. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON]. Як підставу позову зазначила, що з 12 серпня 1988 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], 1988 року народження та [PERSON], 1990 року народження. Вказує, що шлюб виявився невдалим, сімейне життя не склалося через подружню зраду відповідача. Протягом двох останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На даний час шлюбні відносини фактично припинені, шлюб існує формально. На примирення з відповідачем вона не згодна та просить розірвати шлюб. У судове засідання сторони не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів, позивач підтримала позов та наполягала на його задоволенні, відповідач визнав позов у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 12 серпня 1988 року сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований Волоськобалаклійською сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 8 (а.с. 6). Від шлюбу мають двох повнолітніх дітей: [PERSON], 1988 року народження та [PERSON], 1990 року народження. Протягом двох останніх років, внаслідок подружньої зради чоловіка, сімейне життя сторін погіршувалося, що призвело до фактичного припинення шлюбних відносин, шлюб існує формально. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги відсутність у сторін неповнолітніх дітей, суд дійшов до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-27 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Як підставу позову зазначила, що з 15 вересня 2007 року перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Вказує, що відповідач працює оператором у ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський», отримує заробітну плату, однак матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Просить стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття. У судовому засіданні позивач уточнила позовні вимоги та просила стягнути з відповідача на свою коисть на утримання дітей аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 500 грн. на кожну щомісячно. Відповідач уточнений позов визнав у повному обсязі і не заперечував проти його задоволення. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що з 15 вересня 2007 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 2). Відповідач є рідним батьком [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 3, 4). Встановлено, що [PERSON] має постійне місце роботи, працює оператором у ПАТ «Агрокомбінат «Слобожанський», отримує заробітну плату. Сторони з дітьми проживають за адресою: пров. Вокзальний-4, кв.-14, с.м.т. Шевченкове, Шевченківський район, Харківська область. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дітей, які потребують матеріальної допомоги, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, стягнень за виконавчими документами на користь третіх осіб, наявність можливості у відповідача надавати матеріальну допомогу. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися (аліменти на дитину), визначається судом. З огляду на викладене, судом вбачаються правові підстави для задоволення позову. Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON], звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що з 2011 року проживала з [PERSON], разом без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання [INFO] у них народився син [PERSON]. Відповідач інших утриманців не має, працездатний та має власний бізнес в м. Херсоні. З січня 2015 року добровільно не надає допомогу на утримання сина, який проживає разом з нею. Просить постановити рішення про стягнення аліментів на її користь на утримання сина у розмірі 1/4 частини, щомісячно і до повноліття дитини. Представник відповідача до суду не з'явився, надіслав письмову заяву, просить справу розглядати у його відсутність. Позовні вимоги позивача визнає повністю. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, прийшов до висновку про те, що є підстави для задоволення позову. Судом установлено, що з 2011 року [PERSON], проживала разом з [PERSON], без реєстрації шлюбу. [INFO] у них народився син [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] видане виконавчим комітетом Горохівської сільської ради Снігурівського району Миколаївської області 19 грудня 2014 року повторно. З січня 2015 року відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання сина, який проживає з позивачем. Відповідач інших утриманців не має, працює, має власний бізнес в м. Херсоні та бажає надавати матеріальну допомогу на утримання сина в розмірі 1/4 частини. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на одну дитину, визначається судом. У зв'язку з наведеним вище, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 243,60 гривень за розгляд справи в суді.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що з 02 жовтня 2010 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO]. Подружні відносини не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного життя. Шлюб носить формальний характер і сім'я розпалася. Спору про поділ спільного майна, та про місце проживання дитини немає. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням слухати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 2 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за спільною заявою подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 109 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно ст. 113 цього Кодексу особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом встановлено, та підтверджено наявними матеріалами справи, що сторони по справі дійсно перебувають в зареєстрованому шлюбі з 02 жовтня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4). Від шлюбу мають неповнолітню дитину: доньку [PERSON], [INFO], в свідоцтві про народження якої відповідач вказаний батьком (а.с.5). Сторони припинили шлюбні відносини, спільне господарство не ведуть, тому подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам. Під час судового засідання суд з'ясував фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу. Враховуючи вищенаведені обставини суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, в силу вимог ст. 113 Сімейного Кодексу України, суд вважає за необхідне залишити позивачці після розірвання шлюбу прізвище - «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-13 00:00:00

\~\~\~\~ У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з зазначеним позовом. \~\~\~\~ В позовній заяві позивач вказує, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано 27.06.2014 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні. \~\~\~\~ Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. \~\~\~\~ [PERSON] матеріально забезпечений, стан його здоров'я задовільний, інших дітей, непрацездатних батьків не має. \~\~\~\~ З урахуванням наведеного, просила стягнути з відповідача на утримання дітей щомісячно аліменти в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача до досягнення дітьми повноліття, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач у судове засідання не з'явилася, звернулася до суду з письмовою заявою про розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання не з'явився, звернувся до суду з письмовою заявою про розгляд справи в його відсутності, позов визнає та заперечень не має. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано згідно рішення Сквирського районного суду Київської області від 27.06.2014 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та дочку - [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем і знаходиться на її утриманні та вихованні. \~\~\~\~ Матеріальну допомогу на утримання дітей відповідач не надає. \~\~\~\~ [PERSON] матеріально забезпечений, стан його здоров'я задовільний, інших дітей, непрацездатних батьків не має. \~\~\~\~ Згідно\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За змістом ч.3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На підставі\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.\~\~\~\~ Суд, враховуючи стан здоров'я та матеріальний стан дітей, платника аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних батьків, вважає визначити аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. \~\~\~\~ Відповідно до\~ст. 367 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. Згідно\~ст. 88 ЦПК України\~суд стягує з відповідача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved