Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-13 00:00:00

У березні 2016 року представник Публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» (далі ПАТ «ОТП Банк») звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі [PERSON]В.), [PERSON] (далі [PERSON]А.) про стягнення заборгованості за кредитним договором В обґрунтування своїх позовних вимог представник ПАТ «ОТП Банк» посилається на те, що 25 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML310/160/2008, за умовами якого банк надав, а [PERSON] отримав грошові кошти на купівлю нерухомого майна у розмірі 99\~900,00 доларів США у строк до 25 квітня 2028 року та сплатою відсотків за користування кредитом у розмірах, визначених договором. У забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника 25 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-310/160/2008, за умовами якого остання зобовязалася відповідати перед банком у повному обсязі солідарно із [PERSON] за своєчасне виконання ним усіх зобовязань за кредитним договором. Попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у звязку із чим станом на 09 листопада 2015 року заборгованість за кредитним договором № ML310/160/2008 від 25 квітня 2008 року становить 67\~053,33 доларів США, що еквівалентно за курсом Національного банку України станом на указану дату 1\~816\~474,71 грн. У звязку із зазначеним позивач просив стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № ML310/160/2008 від 25 квітня 2008 року у розмірі 1\~816\~474,71 грн. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями указану справу для розгляду автоматизованою системою розподілено судді Черновському Г.В., але у звязку із звільненням указаного судді з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно із протоколом від 03 жовтня 2016 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П. Ухвалою від 04 жовтня 2016 року суддею Ходаківським М.П. прийнято справу до свого провадження.\~ До спільного розгляду із даним позовом судом було прийнято зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», третя особа [PERSON] про визнання кредитного договору недійсним, а також зустрічну позовну заяву [PERSON] до ПАТ «ОТП Банк», третя особа [PERSON] про визнання припиненим договору поруки, які на підставі п. 3 ч. 1 ст. 207 ЦПК України були залишені без розгляду. Від представника ПАТ «ОТП Банк» [PERSON] надійшло клопотання про розгляд даної цивільної справи без участі представника банку, заявлені останнім позовні вимоги просила задовольнити. Представником ПАТ «ОТП Банк» [PERSON] суду були надані письмові заперечення проти зустрічних позовних вимог [PERSON], з посиланнями на надання нею згоди на підвищення процентної за кредитним договором № ML310/160/2008 від 25 квітня 2008 року. Представник [PERSON] через канцелярію суду подав заяву про розгляд даної цивільної справи без його участі, позовні вимоги банку не визнав, просив відмовити у їх задоволенні. Між тим, у судовому засіданні 06 вересня 2017 року явка усіх сторін у справі у судове засідання була визнана обовязковою. Проте [PERSON] у судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином за адресою його місця реєстрації, також зазначену ним у документах, адресованих суду. [PERSON] у судове засідання не зявилася, про час, дату та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Приписами ст. 157 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) визначено, що суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.).У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Ураховуючи, що розгляд справи триває значний час, а також зважаючи на те, що розгляд даної цивільної справи неодноразово відкладався саме у звязку з неявкою відповідачів, судом визнано за можливе розглянути справу за відсутності сторін та їхніх представників. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як встановлено судом і це підтверджується матеріалами справи, 25 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк», найменування якого було змінено на ПАТ «ОТП Банк», та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML310/160/2008, за умовами якого банк надав, а [PERSON] отримав грошові кошти на купівлю нерухомого майна у розмірі 99\~900,00 доларів США на строк до 25 квітня 2028 року та сплатою відсотків за користування кредитом: плаваючої процентної ставки фіксований відсоток (5,49 %) + FIDR (том 1 а.с. 6-10, 11-15). Відповідно до п. 1.4.1.1.3 вказаного кредитного договору плаваюча процентна ставка по кредиту підлягає коригуванню протягом дії цього договору щоразу після перебігу кожного 12 (дванадцятого) календарного місяця, починаючи з дати укладення цього договору, якщо інше не передбачено цим договором. Пунктом 1.9 кредитного договору сторони погодили право банку на вимогу дострокового погашення кредиту у випадку неналежного виконання зобовязань за вказаним договором. Пунктом 4 кредитного договору передбачені умови, за яких нараховується пеня за неналежне виконання позичальником зобовязань за цим договором. У забезпечення виконання кредитних зобовязань позичальника 25 квітня 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SR-310/160/2008, за умовами якого остання зобовязалася відповідати перед банком у повному обсязі солідарно із [PERSON] за своєчасне виконання ним усіх зобовязань за кредитним договором. Додатковим договором № 1 від 19 лютого 2013 року до кредитного договору № ML310/160/2008 від 25 квітня 2008 року сторони цього правочину погодили розмір фіксованої процентної ставки на період з 25 лютого 2013 року по 24 квітня 2013 року 6,81%, на період з 25 квітня 2013 року сторони погодили плаваючу проценту ставку у розмірі фіксованого проценту 5,71 % + FIDR (том 1 а.с. 165-167). Відповідні зміни були внесені до договору поруки № SR-310/160/2008 від 25 квітня 2008 року додатковим договором № 1 від 19 лютого 2013 року до цього договору поруки, укладеним між позивачем та [PERSON] (том 1 а.с. 199-201). Попри взяті на себе зобовязання ані позичальником, ані поручителем не виконуються умови кредитного договору № ML310/160/2008 від 25 квітня 2008 року стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у звязку із чим станом на 09 листопада 2015 року заборгованість за цим кредитним становить 67\~053,33 доларів США, що еквівалентно за курсом Національного банку України станом на указану дату 1\~816\~474,71 грн, з яких: -заборгованість за кредитом 52\~608,41 доларів США; -заборгованість за відсотками 14\~444,41 доларів США (том 1 а.с. 17, 78-79, 236-20, том 2 а.с. 1-98). Як вбачається із матеріалів справи, відповідно до статуту ПАТ «ОТП Банк», зареєстрованим 30 червня 2009 року, банк став правонаступником усіх прав та обовязків ЗАТ «ОТП Банк», яке було правонаступником усіх прав та обовязків АКБ «Райффайзенбанк Україна» (том 1 а.с. 20-22). Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Статтею 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Умовами договору передбачено можливість кредитора для дострокової вимоги повернення кредиту та інших платежів за кредитом у разі неналежного виконання позичальником умов договору. Пунктом 4.1.1 укладеного між позивачем та [PERSON] кредитного договору визначено, що за порушення прийнятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати відсотків за користування кредитними коштами у визначені цим договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню в розмірі 1% від суми несвоєчасного виконаного зобовязання за кожний день прострочки. Згідно зі статтею 524 ЦК України зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні, проте в договорі сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Разом з тим незалежно від фіксації еквівалента зобовязання в іноземній валюті, згідно з частинами першою та другою статті 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Зважаючи на зазначене, суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті у правовідносинах, які виникли при здійсненні валютних операцій, у випадках і в порядку, встановлених законом. В порушення зазначених норм закону та умов укладених кредитного договору № ML310/160/2008 від 25 квітня 2008 року та договору поруки № SR-310/160/2008 від 25 квітня 2008 року позичальник та поручитель свої зобов'язання за цими договорами належним чином не виконали, у звязку з чим утворилася заборгованість. Згідно із ч. 2 ст. 1054 ЦК України і ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення суми кредиту. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися. Ураховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити даний позов ПАТ «ОТП Банк» та стягнути солідарно з відповідачів на користь банку заборгованість за кредитним договором № ML310/160/2008 від 25 квітня 2008 року в сумі 67 053,33 доларів США, що еквівалентно 1\~816,474,71 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved