Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-24 00:00:00

У вересні 2011 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, неодноразово уточнюючи позовні вимоги (а.с.220-223), просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за кредитним договором №DNL0AK11164942 від 01.06.2005 року у розмірі 106379 грн. 24 коп., судові витрати по справі просив покласти на відповідачів. В обґрунтування позову позивач вказав на те, що 01.06.2005 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNL0AK11164942 відповідно до якого, Банк надав грошові кошти у сумі 39228,00 доларів США на термін до 01.06.2010 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до графіку погашення кредиту з кінцевим строком погашення кредитом 01.06.2010 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір поруки №DNL0AK11164942, між банком, позичальником та поручителем [PERSON], відповідно до умов якого, остання взяла на себе на добровільних засадах зобов'язання відповідати перед банком по зобов'язаннях позичальника [PERSON] в повному обсязі. Позичальник з моменту отримання кредитних коштів свої обов'язки по поверненню кредиту, згідно графіку погашення кредиту, не виконує, у зв'язку з чим, станом на 02.02.2015 року утворилась заборгованість у розмірі 106379 грн. 24 коп., тому позивач вимушений звернутися до суду із зазначеною позовною заявою. У судовому засіданні представник позивача підтримала уточнені позовні вимоги, просила позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, зазначені в уточненій позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні повністю заперечувала проти задоволення позовних вимог, зазначивши, що банк вже звертався до суду з позовною заявою до них, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2011 року зміненого рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року позовну заяву банку було задоволено; у березні 2013 року банк знову звертався до суду з позовною заявою, ухвалою суду від 29.05.2014 року провадження у справі було закрито у зв'язку з наявністю рішення суду від 09.09.2011 року; зазначила про застосування строків позовної давності до вимог про стягнення неустойки (штрафу,пені); вилучений та реалізований транспортний засіб вже був проданий банком за ціною на власний розсуд, тому просила відмовити в задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши представника позивача, заперечення відповідача [PERSON], вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін, відповідно закону, договору. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов'язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит і сплатити відсотки. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1054 ЦК України. У судовому засіданні встановлено, що 01.06.2005 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір №DNL0AK11164942 відповідно до якого, Банк надав грошові кошти у сумі 39228,00 доларів США на термін до 01.06.2010 року, а відповідач прийняв на себе зобов'язання сплачувати проценти за користування кредитом відповідно до графіку погашення кредиту з кінцевим строком погашення кредитом 01.06.2010 року (арк.с.8-9). Банк перед відповідачем виконав свої зобов'язання за кредитним договором №DNL0AK11164942 від 01.06.2005 року повністю. Згідно ч.1 ст.546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором був укладений договір поруки №DNL0AK11164942, між банком, позичальником та поручителем [PERSON] відповідно до умов якого, остання взяла на себе на добровільних засадах зобов'язання відповідати перед банком по зобов'язаннях позичальника [PERSON] в повному обсязі (а.с.10). Згідно ст.553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Зі змісту наведеної норми випливає, що порука є угодою щодо прийняття перед третьою особою на себе обов'язку поручитися перед кредитором за виконання боржником свого зобов'язання та нести відповідальність за невиконання або неналежне виконання зобов'язання боржником шляхом відшкодування у грошовій формі того, що не було виконане боржником. Відповідно до вимог ст.554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, порука є способом забезпечення виконання зобов'язання; договір поруки не створює обов'язків для будь-яких інших осіб, крім сторін за договором; в договорі поруки кредитор наділений лише правами, а поручитель - обов'язками; у разі невиконання боржником основного зобов'язання, забезпеченого порукою, поручитель зобов'язується виконати борг боржника замість останнього; обов'язок поручителя полягає не лише у виконанні обов'язку замість боржника, а у відшкодуванні збитків, завданих невиконанням обов'язку боржником. Як вбачається з договору поруки, укладеного 01.06.2005 року, у вказаному договорі передбачено вид відповідальності поручителя та боржника, вони несуть солідарну відповідальність перед кредитором. За умовами кредитного договору відповідач зобов'язувався використати кредит на зазначені цілі, повернути отримані кошти і сплатити нараховані за користування кредитом відсотки. Але у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання належним чином не виконав, у зв'язку з чим за кредитним договором виникла заборгованість. Згідно ч.3 ст.61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Так, рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 09.09.2011 року (а.с.49), додатковим рішенням від 22.10.2012 року (а.с.50), зміненого рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року (а.с.52) позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON], [PERSON], філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Дніпропетровському районі м.Дніпропетровська про стягнення заборгованості за кредитним договором, задоволено: стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNL0АК11164942 від 01.06.2005 року у розмірі 270262, 05 грн., що відповідно до курсу НБУ станом на 17.08.2011 року становить 36318,74 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 2774,91 долар США в тому числі прострочене тіло 2774,91 долар США; заборгованість по відсоткам 9592,45 доларів США в тому числі прострочені відсотки 9592,45 доларів США; заборгованість з комісії 1803,56 доларів США в тому числі прострочена комісія 1803,56 доларів США; заборгованість з пені 22147,82 доларів США в тому числі пеня за прострочену комісію 962,85 доларів США; стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON], філії Товариства з обмеженою відповідальністю «Українське фінансове агентство «Верус» у Дніпропетровському районі м.Дніпропетровська на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» 2000,00 грн. заборгованість за договором поруки №154 від 12.02.2009 року; стягнуто солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь держави судовий збір у сумі 1700,00 грн. та витрати на оплату інформаціно-технічного забезпечення у розмірі 120,00 грн. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року (а.с.52) зменшена стягнута сума пені до 2000,00 грн. Отже, з ухваленням зазначених рішень, відповідачі, станом на 02.02.2015 року мають заборгованість за кредитним договором №DNL0АК11164942 від 01.06.2005 року у розмірі 6586,95 доларів США, що за курсом 16,15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.02.2015 року складає 106379 грн. 24 коп., виходячи із розрахунку: - 285,15 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом (різниця між сумою загальної заборгованості по процентам за користування кредитом станом на 02.02.2015 року 9877,60 доларів США та сумою заборгованості по процентам, яка була станом на 29.11.2010 року - 9592,45 доларів США): 9877,60 доларів США - 9592,45 доларів США = 285,15 доларів США, що за курсом 16,15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.02.2015 року складає 4605 (чотири тисячі шістсот п'ять) гривень 17 (сімнадцять) копійок; - 6301,80 доларів США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором (сума пені відповідно до розрахунку заборгованості, яка була перерахована відповідно до рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 25 березня 2013 року), що за курсом 16,15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.02.2015 року складає 101774 (сто одна тисяча сімсот сімдесят чотири) гривні 07 (сім) копійок. Проте, відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Розмір неустойки може бути зменшений за наявності двох умов: якщо розмір неустойки значно перевищує розмір збитків; за наявності інших обставин, які мають істотне значення. З розрахунку заборгованості вбачається, що заборгованість по процентам за користування кредитом складає 285,15 доларів США, що за курсом 16,15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.02.2015 року складає 4605 (чотири тисячі шістсот п'ять) гривень 17 (сімнадцять) копійок, а пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором складає 6301,80 доларів США, що за курсом 16,15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.02.2015 року складає 101774 (сто одна тисяча сімсот сімдесят чотири) гривні 07 (сім) копійок, а отже, заборгованість по процентам є меншою за сумою заборгованості по пені. Враховуючи матеріальний стан відповідачів, а також ту обставину, що більша частина боргу за кредитним договором погашена за рахунок продажу залогового майна, тому, суд вважає необхідним зменшити суму пені до 1000,00 грн. Таким чином, з відповідачів, в солідарному порядку, на користь позивача в рахунок стягнення заборгованості за кредитним договором №DNL0АК11164942 від 01.06.2005 року підлягає стягненню сума 5605 (п'ять тисяч шістсот п'ять) грн. 17 (сімнадцять) коп. Відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів, на користь позивача суд стягує судовий збір у сумі 121 (сто двадцять одна) грн. 80 (вісімдесят) коп., з кожного. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial