Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-15 00:00:00

У березні 2020 року до Автозаводського районного суду міста Кременчука надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 22.10.2010 року по 26.01.2020 року. В подальшому 10.11.2020 року подано до суду уточнену позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про стягнення інфляційних втрат та 3% річних за період з 22.10.2010 року по 26.01.2020 року (а.с. 65-70). В обгрунтування позову зазначила, що 22.01.2010 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука по справі №2-523/2010 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] майнову шкоду в сумі 75 149 грн 32 коп. [INFO] помер [PERSON] , рішення суду за життя він не виконав. Спадкоємцями після його смерті є [PERSON] та [PERSON] . Просила стягнути інфляційні втрати в сумі 128 519 грн 82 коп. та 3% річних за період з 22.10.2010 року по 26.01.2020 року в сумі 22 944 грн 73 коп., у зв`язку з невиконанням рішення суду від 22.01.2010 року. Ухвалою судді від 22.04.2020 року відкрито спрощене провадження у справі (а.с. 18). Ухвалою суду від 27.08.2020 року постановлено справу розглядати в порядку загального провадження (а.с. 40). Ухвалою суду від 11.12.2020 року підготовче провадження по справі закрито (а.с. 102). Ухвалою від 09.08.2021 року суд відмовив у задоволенні клопотання представника позивача про витребування доказів ( а.с. 130). Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив задовольнити, з підстав викладених в позовній заяві. Зазначив, що передбачена ст. 625 ЦК України відповідальність за невиконання грошового зобов`язання поширюється і на правовідносини щодо виконання судових рішень про стягнення коштів. Спадкодавець [PERSON] не виконав за життя свої зобов`язання, тому позивач має право вимагати з його спадкоємців сплати 3% річних та інфляційних втрат, допоки не буде вичерпано всю вартість нерухомого майна, яке успадковане відповідачами. Стягнення 3 % річних та інфляційних втрат можливо до моменту фактичного виконання зобов`язання і обмежується трьома останніми роками, що передували подачі позову. Представники відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судовому засіданні заперечували щодо позовних вимог, просили відмовити з підстав, викладених у відзивах. Крім того зазначили про сплив строк позовної давності, що є підставою для відмови в позові. Зазначили, що в разі невиконання судового рішення про стягнення коштів кредитор вправі вимагати стягнення з боржника в судовому порядку інфляційних втрат та процентів річних в межах строків стягнення грошового зобов`язання, а в разі закінчення виконавчого провадження - в межах трирічного строку позовної давності. Представники зазначили також, що відповідно до ч.4 ст.613 ЦК України боржник не сплачує проценти за час прострочення кредитора, а також звертали увагу, що у справі немає доказів вартості успадкованого майна. Представник третьої особи Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори в судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений, просив справу розглянути без його участі. Суд, вислухавши думку сторін, дослідивши матеріли справи, надані докази, встановив такі фактичні обставини справи. 22.01.2010 року рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука по справі №2-523/2010 стягнуто з [PERSON] майнову шкоду в сумі 75 149 грн 32 коп. на користь позивача [PERSON] . На виконання рішення видано виконавчий лист та державним виконавчем Автозаводського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції м. Кременчука відкрито виконавче провадження № 30307554. 15.10.2010 року виконавче провадження завершене згідно п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в ред.1999 року) без сплати боргу. Виконавче провадження №18709059 (повторне пред`явлення виконавчого листа) завершено 18.11.2011 року без виконання (а.с.90). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Після смерті відкрилася спадщина на належне померлому [PERSON] спадкове майно, зокрема, на квартиру за адресою: [ADDRESS] , спадкова справа №35/2019, заведена у Другій Кременчуцькій державній нотаріальній конторі. Спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] . 26.12.2019 року [PERSON] звернулася до Автозаводського відділу державної виконавчої служби у м. Кременчуці Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) щодо зняття арешту з нерухомого майна, що належало спадкодавцю. Їй було відмовлено, оскільки виконавчі провадження знищені через сплив строку їх зберігання. Постановою від 23.07.2020 року державний нотаріус Другої Кременчуцької державної нотаріальної контори Полтавської області відмовила у видачі свідоцтва про спадщину у зв`язку виявленням заборони (арешту) на нерухоме майно. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17.12.2020 року були задоволені позовні вимоги [PERSON] до Кременчуцької міської ради про зняття арешту з нерухомого майна. Після цього спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину, а 01.03.2021 року продали квартиру [PERSON] . Ці обставини підтверджуються інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно ( а.с.122). 30.06.2021 року за апеляційною скаргою [PERSON] . Полтавський апеляційний суд скасував рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука від 17.12.2020 року у зв`язку з тим, що позов було заявлено до неналежного відповідача - Кременчуцької міської ради, в той час, коли арешти були накладені в інтересах іншої особи. У зв`язку з невиконанням [PERSON] рішення від 20.01.2010 року позивач просила стягнути із спадкоємців [PERSON] та [PERSON] інфляційні втрати та 3% річних за період з 22.10.2010 року по 26.01.2020 року. Вирішуючи спір, суд враховує, що згідно ст.1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Відповідно до ст..1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За життя [PERSON] [PERSON] не заявляла до нього вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох відсотків річних. Наразі також немає рішення суду про стягнення зі спадкоємців основної суми боргу. Позивачка пред`явила позов про стягнення фінансових санкцій тільки 09.11.2020 року, тобто через 9 років після повернення їй виконавчого листа. Як було зазначено, повторно виконавче провадження з виконання рішення Автозаводського районного суд м. Кременчука від 122.01.2010 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] було завершене без виконання 18.11.2011 року. Стягувач мала право протягом року відповідно до ст.22 ЗУ «Про виконавче провадження» (Закон № 606-XIV від 21.04.1999 року в редакції, яка діяла станом на день завершення виконавчого провадження) пред`явити виконавчий лист до виконання. Однак [PERSON] цього не зробила; до суду з заявою про поновлення пропущеного строку не зверталася. Отже, [PERSON] втратила право на пред`явлення виконавчого листа до виконання ще за життя боржника. Іншими словами, після пропуску строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання, стягнути грошові кошти з [PERSON] без поновлення цього строку судом неможливо. Ця обставина унеможливлює застосування до спірних правовідносин статті 625 ЦК України, оскільки вказана норма підлягає застосуванню лише у разі грошового зобов`язання, яке підлягає виконанню (Постанова Верховного Суду України від 05.04.2021 року, справа № 357/6166/19). За таких обставин суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed