Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що 03 червня 2000 року між матір'ю позивачки ([PERSON]П.), [PERSON] та [PERSON], [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, відповідно до якого [PERSON] придбали в [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частці кожен) квартиру [ADDRESS]. В цей же день договір було зареєстровано на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі за № 339. Нотаріально договір сторони не посвідчували. Проте всі істотні умови договору купівлі-продажу були виконані, а саме продавці передали покупцям майно, а покупці прийняли його та сплатили за нього певну грошову суму, обумовлену сторонами договору. 28 лютого 2015 року [PERSON] померла. Під час оформлення спадщини після смерті матері позивачка дізналася, що біржовий договір не був нотаріально посвідченим, а тому є недійсним. Оскільки нотаріальне посвідчення договору купівлі-продажу на час розгляду справи з обєктивних причин неможливе, відсутність такого посвідчення перешкоджає позивачці належним чином оформити спадщину після смерті матері, а тому остання просила суд визнати його дійсним. Ухвалою суду від 03 квітня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено [PERSON] Ухвалою суду від 12 квітня 2017 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено [PERSON] В судовому засіданні, яке проводилося без особистої участі позивачки, її представник [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте надали суду заяви про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають повністю. Треті особи без самостійних вимог [PERSON], [PERSON] в судове засідання не зявилися, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим розглянути справу без особистої участі вищевказаних осіб, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 174 ЦПК України наслідків визнання відповідачами позову, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що 03 червня 2000 року [PERSON], [PERSON] придбали в [PERSON], [PERSON] в рівних частках (по 1/2 частці кожен) квартиру [ADDRESS], зареєструвавши в цей же день письмовий договір купівлі-продажу на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі про що в журнал реєстрації біржових угод з нерухомістю внесено запис №339. Покупці зареєстрували право власності в КП «Вознесенське міжміське бюро технічної інвентаризації». Нотаріально договір сторони не посвідчували, проте повністю виконали взяті на себе зобов'язання. 28 лютого 2015 року [PERSON] померла. Під час оформлення спадщини після смерті матері позивачка дізналася, що біржовий договір не був нотаріально посвідченим, а тому є недійсним, що створює [PERSON] перешкоди в оформленні спадщини. Сторони в свій час ухилилися від належного (нотаріального) посвідчення договору купівлі-продажу. Разом з тим нотаріальне посвідчення договору на час розгляду справи неможливе в зв'язку з тим, що один з покупців помер, разом з тим право власності на квартиру вже зареєстроване за набувачами. Ст. 9 Житлового Кодексу України вказує, що громадяни України мають право на придбання будинків і квартир на біржових торгах. При укладенні договору сторони узгодили всі його істотні умови і виконали свої зобовязання, але не здійснили нотаріального посвідчення цього договору, як того вимагала ст. 227 ЦК України 1963 року (чинна на час придбання майна). З положень ч. 1 ст. 47 ЦК України 1963 року вбачається те, що угода, укладена з порушенням вимог про її обовязкове нотаріальне посвідчення, вважається недійсною. Проте, згідно ч. 2 ст. 47 ЦК України 1963 року, якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Згідно п. 4 постанови від 28 квітня 1978 року №3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами) Пленум Верховного Суду України зазначив, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема, договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (в тому числі при придбанні на біржових торгах) міни або дарування жилого будинку (квартири) чи його (її) частини; дарування іншого майна на суму понад 500 крб. і валютних цінностей на суму понад 50 крб. Якщо така угода виконана повністю або частково однією з сторін, а друга сторона ухиляється від її нотаріального оформлення, суд на підставі ч.2 ст.47 ЦК за вимогою сторони, яка виконала угоду, її правонаступників або прокурора вправі визнати угоду дійсною. Враховуючи встановлені обставини, суд вважає, що цивільне право позивачки підлягає захисту, а позов задоволенню.

Outcome: approved