Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-17 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувала тим, що вона із вересня 2007 року перебуває у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] За час подружнього життя нею із відповідачем було набуто у спільну сумісну власність автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», реєстраційний номер [NUMBER]. Вартість транспортного засобу - 50 000 грн. 00 коп. Речові права на автомобіль зареєстровані за [PERSON] У зв'язку із наявністю спору щодо цього транспортного засобу між співвласниками, [PERSON] була вимушена звернутися для його розв'язання до суду. Просить суд: - в порядку поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності, виділити їй та визнати за нею право власності на автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», реєстраційний номер [NUMBER], вартістю - 50 000 грн. 00 коп.; - стягнути із неї на користь відповідача [PERSON] грошову компенсацію за належну їй ? частину цього транспортного засобу в сумі - 25 000 грн. 00 коп. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] заявлені позовні вимоги підтримала й просила їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] позовні вимоги [PERSON] не визнали й просили у їх задоволенні відмовити. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та з'явилися у судове засідання, дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що із 08 вересня 2007 року по грудень 2014 року [PERSON], [INFO], перебував у зареєстрованому шлюбі із [PERSON], [INFO]. Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO» (тип: легковий сєдан - В, номер шасі (кузова, рами): [NUMBER], сірого кольору, 2011 року випуску) реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрований за [PERSON]. Право керування цим транспортним засобом належить [PERSON] (а.с.52). Із копії висновку ДІМ Броварського МВ, затвердженого т.в.о. начальника Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області від 12 вересня 2014 року, видно, що 03 вересня 2014 року до Броварського МВ ГУ МВС України в Київській області надійшла заява [PERSON] про те, що ним було надано у тимчасове користування [PERSON] автомобіль марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», реєстраційний номер [NUMBER], однак остання відмовляється йому повертати цей транспортний засіб. Рекомендовано спір вирішити у судовому порядку (а.с.30). Судом в порядку статей 10, 11 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) особам, які беруть участь у справі, роз'яснено їхні права й обов'язки, наслідки вчинення й не вчинення процесуальний дій, й зокрема щодо проведення по справі судової автотоварознавчої експертизи для з'ясування вартості спірного транспортного засобу. Під час завершення розгляду цієї цивільної справи, перед судовими дебатами, представником позивача [PERSON] - [PERSON] було заявлено клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 25 листопада 2014 року в цій цивільній справі призначена судова автотоварознавча експертиза. Проведення експертизи доручено державному підприємству «Судовий будівельно-експертний центр». Оплату за проведення судової автотоварознавчої експертизи покладено на позивача [PERSON] 09 січня 2015 року державне підприємство «Судовий будівельно-експертний центр» повернуло матеріали цивільної справи у зв'язку із не оплатою судової автотоварознавчої експертизи. У судовому засіданні представником позивача [PERSON] - [PERSON] було заявлене усне клопотання про призначення судової автотоварознавчої експертизи й про проведення цієї експертизи приватною експертною установою, у задоволенні якого у судому засіданні було відмовлено через відсутність письмового обґрунтованого клопотання із чітким переліком запитань та даних про те, що приватна експертна установа має відповідні ліцензії та дозволи на проведення судових автотоварознавчих експертиз. При цьому роз'яснено положення цивільного процесуального законодавства щодо обов'язку осіб, які беруть участь у справі, добросовісно здійснювати свої процесуальні права та виконувати процесуальні обов'язки, а також щодо процесуальних строків розгляду цивільних справ (частина третя статті 27, частина перша статті 157 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не брав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно із частиною першою статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. За змістом статті 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, встановлений Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя грошової суми на депозитний рахунок суду. За змістом пункту 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна» від 21 грудня 2007 року № 11 - при поділі майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільних речей, повинні застосовуватися положення частин 4, 5 статті 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (стаття 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] стверджувала про те, що вартість спірного автомобіля складає саме - 50 000 грн. 00 коп. Відповідач [PERSON] категорично не погодився із вартістю транспортного засобу. Дійсна (ринкова) вартість спірного транспортного засобу із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу не встановлена. Під час розгляду цієї цивільної справи позивачем [PERSON] не було внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти в якості компенсації за частку в спільному сумісному майні. З огляду на викладене, суд вважає за неможливе проведення поділу спірного рухомого майна в натурі. Разом із тим, суд вважає за необхідне провести поділ спільного сумісного рухомого майна, яке набуте під час шлюбу [PERSON] та [PERSON], а саме автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», реєстраційний номер [NUMBER], на ? частину [PERSON] та на ? частину [PERSON], без виділення цих часток в натурі. Таким чином, позов підлягає задоволенню частково. У задоволенні решти позовних вимог слід відмовити через недоведеність їх у судовому засіданні. Позивачем [PERSON] до закінчення розгляду справи не було внесено на депозитний рахунок суду грошові кошти в якості компенсації вартості частки [PERSON] у спірному транспортному засобі, а також не доведено вартість автомобіля марки «VOLKSWAGEN», модель «POLO», реєстраційний номер [NUMBER], із урахуванням коефіцієнту фізичного зносу.

Outcome: partial