Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся з позовом до Відкритого акціонерного товариства «Національна страхова компанія «Оранта», в якому з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог просив стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування в сумі 21111,49 грн., 453,26 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження по визначенню розміру матеріального збитку та понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивовано тим, що 17.02.2014 року [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 21102», реєстраційний номер [NUMBER], порушила правила дорожнього руху, в результаті чого сталося ДТП за участю автомобіля позивача - «Audi TT», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого автомобіль було пошкоджено, а позивачу спричиненні матеріальні збитки. Враховуючи те, що цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] була застрахована відповідачем, позивач звернувся із заявою про виплату страхового відшкодування, а відповідач визнав лише частину вимог, що змусило позивача звернутись за захистом до суду. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги з урахуванням заяви про їх зменшення підтримав в повному обсязі, просив їх задовольни з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача позовні вимоги визнав частково. Зокрема, в частині вимог про стягнення страхового відшкодування в сумі 21111,49 грн. проти задоволення позову не заперечував. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 453,26 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження не визнав у зв'язку з їх необґрунтованістю. Треті особи в судове засідання не з'явились, про дату, місце і час розгляду справи повідомлялись неодноразово, письмових заперечень проти позову до суду не надходило. Заслухавши учасників процесу, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.02.2014 року [PERSON], керуючи автомобілем «ВАЗ 21102», реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Зала Егерсег в м. Херсоні порушила правила дорожнього руху, в результаті чого сталося ДТП за участю автомобіля позивача - «Audi TT», реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок чого автомобіль було пошкоджено, а позивачу спричиненні матеріальні збитки. Постановою Голопристанського районного суду Херсонської області від 17.03.2014 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу. Під час оформлення ДТП стало відомо, що на підставі договору обов'язкового страхування у Відкритому акціонерному товаристві «Національна страхова компанія «Оранта» було застраховано цивільно-правову відповідальність власника автомобіля «ВАЗ 21102», реєстраційний номер [NUMBER], про що свідчить поліс № АС7796394 від 13.02.2014 року. Ліміт відповідальності за шкоду, завдану майну, встановлено в розмірі 50000 грн. На замовлення позивача експертом Херсонської Торгово-промислової палати [PERSON] проведено дослідження та 26.02.2014 року складено звіт № Вє-58, згідно якого розмір матеріального збитку, спричиненого власникові автомобіля «Audi TT», реєстраційний номер [NUMBER], становить 46247,25 грн. Відповідачем проведено власні розрахунки, на підставі яких визначено, що вартість відновлювального ремонту автомобілю складає 96185,68 грн., його ринкова вартість на момент ДТП - 94785,76 грн., вартість залишків автомобіля - 70000 грн. Враховуючи наведені дані страховикам було прийняте рішення про виплату страхового відшкодування в розмірі 25135,76 грн. (94 785,76 (ринкова вартість) - 70000 (залишкова вартість) + 350 (вартість послуг евакуатора) = 25135,76 грн.). Не погоджуючись із вказаною сумою, позивач на адресу страховика подав претензію щодо перегляду розміру страхового відшкодування та врахування висновку №Вє-58 від 26.02.2014 року, за яким вартість відновлювального ремонту не перевищила ринкову вартість. Згідно листа від 11.06.2014 року (вих. №09-02-09/10554) страховиком було відмовлено у перерахунку із посиланням на правильність власних розрахунків та відсутність підстав для збільшення розміру страхового відшкодування. 25.09.2014 року відповідачем виплачено страхове відшкодування в сумі 25135,76 грн. Статтею 6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. Згідно вимог ст. 22.1 цього Закону у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Згідно вимог 36.1 Закону страховик приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування або про відмову у здійсненні страхового відшкодування. Рішення про здійснення страхового відшкодування приймається у зв'язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування розглядався в судовому порядку. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що належними та допустими доказами було доведено те, що відбулася дорожньо-транспортна пригода, яку відповідач визнав страховим випадком, після чого погодив суму страхового відшкодування, прийняв відповідне рішення та здійснив його виплату позивачу у розмірі, визначеному за власними розрахунками. Оскільки на час розгляду справи страхове відшкодування позивачу повністю не сплачено, позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими. Визначаючи суму заборгованості, суд виходить з того, що згідно вимог ст. 29 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивача оцінювачем визначено в розмірі 46247,25 грн., відповідачем сплачено страхове відшкодування в розмірі 25135,76 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 21111,49 грн. (46247,25 грн. - 25135,76 грн.) недоплаченої суми страхового відшкодування. Разом тим, суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача 453,26 грн. за проведення автотоварознавчого дослідження не підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Правовідносини, на які посилається позивач у позовній заяві, виникли на підставі Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Даним Законом передбачено, що якщо представник страховика не з'явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик зобов'язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження) (ст. 34.3). Інших випадків відшкодування вартості автотоварознавчого дослідження Закон не містить. Враховуючи те, що відповідачем проводився огляд автомобілю і проведено власні розрахунки розміру страхового відшкодування, з якими позивач не погодився і на власний розсуд звернувся до експерта для визначення вартості матеріальної шкоди, позовні вимоги в цій частині є необґрунтованими та безпідставними. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати в сумі 243,6 грн.

Outcome: partial