Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

У березні 2016 позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 04.07.2006 між сторонами було укладено кредитний договір №К3R0RX23370148 згідно якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 2484 грн. 90 коп. зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 12 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцем терміном повернення, що відповідає строку картки, однак відповідач належним чином не виконував умови кредитного договору, у зв'язку із чим складалася заборгованість 57092 грн. 35 коп., від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 36393 грн. 50 коп., яка була задоволена рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2014 з відповідача на користь позивача різниця становить 20698 грн. 85 коп. Представник позивача у судове засідання у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надавши заяву в якій просив слухати справу у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а.с. 32). Відповідач у судові засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду повідомлявся належним чином, шляхом поштових повідомлень (а.с. 28-31), причини неявки суд неповідомив. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як встановлено в судовому засіданні, відповідно до укладеного договору № K3R0RX23370148 від 04.07.2006 [PERSON] 04.07.2006 отримав кредит у розмірі 2484,90 гри. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 5-11). Згідно розрахунку відповідач станом на 18.02.2016 року має заборгованість - 57092 грн. 35 коп., яка складається з наступного: 1483 грн. 00 коп. заборгованість за кредитом; 15970 грн. 77 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 198 грн. 80 коп. заборгованість по комісії за користуванням кредитом; 39439 грн. 78 коп. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Від цієї суми заборгованості віднімається сума, у розмірі 36393 грн. 50 коп. яка була задоволена рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 18.03.2014 р. з відповідача на користь позивача різниця становить 20698 грн. 85 коп. (а.с. 3, 4). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 3 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), ч. 1 ст. 16 ЦК Кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із ст. 32 ЦПК України позов може бути пред'явлений спільно кількома позивачами або до кількох відповідачів. Участь у справі кількох позивачів і (або) відповідачів (процесуальна співучасть) допускається, в тому числі, якщо: права і обов'язки кількох позивачів чи відповідачів виник. їм з однієї підстави; предметом спору є однорідні права і обов'язки. Строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу визначено ст. 256 ЦК України як позовна давність. Згідно ст. 258 ЦПК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв'язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, внаслідок чого виникла заборгованість, а також факт пропуску строку позивачем стосовно пені, позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо суд апеляційної або касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1000 (три тисячі чотириста сорок одна) гривна 00 копійок. На підставі викладеного,

Outcome: partial