Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду з вказаним позовом, у якому просила визнати дії відповідача щодо її виселення з житлового приміщення - квартири [ADDRESS] протиправними та незаконними та заборонити відповідачу вчиняти будь-які дії щодо виселення позивача з вказаної квартири до закінчення договору найму (оренди), укладеного 10.04.2015 /а. с. 5-6/. Обґрунтовуючи свій позов, [PERSON] вказала, що відповідач намагається незаконно виселити її з орендованого житла, звертається до управління поліції, прокуратури, КП «Керуююча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», позбавляючи позивача можливості спокійно мешкати у найманій нею квартирі. 09.11.2016 відповідач подала до суду зустрічний позов, у якому просила розірвати договір найму (оренди) квартири [ADDRESS], виселити позивача [PERSON], вселити відповідача [PERSON] та стягнути з позивача заборгованість по орендній платі у розмірі 11000,00 грн. та суму пені за прострочення орендної плати у розмірі 1884,30 грн. /а. с. 25-28/. Відповідач, обґрунтовуючи зустрічний позов, вказала, що позивач не виконує укладений договір оренди (найму) від 10.04.2015, зокрема здала в піднайом орендовану нею кімнату, не сплачує оренду плату, змінила без дозволу власника замки, самовільно встановила електролічильники та уклала договір з охоронною фірмою, не звільняє за вимогою приміщення та не допускає відповідача до належної їй на праві власності кімнати. У судове засідання позивач не з'явилася, повідомлялася судом про розгляд справи належним чином за вказаною для листування адресою, проте судова кореспонденція поверталася до суду із поштового відділення без вручення адресату за закінченням встановленого строку зберігання. 12.12.2016 до суду надійшла заява від позивача про розгляд справи без її участі, позовні вимоги нею підтримуються, просить суду її позов задовольнити, у задоволенні зустрічного - відмовити /а. с. 54/. Присутній у судовому засіданні представник відповідача підтримав зустрічний позов та просив суд задовольнити його у повному обсязі, з підтирав наведених у ньому, проти первісного позову заперечив та просив відмовити. Суд, заслухавши обґрунтування представника відповідача за первісним позовом (позивача за зустрічним), дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. 10.04.2015 сторонами у справі укладено договір найму жилого приміщення, предметом якого є передача від власника наймачу для проживання у тимчасове платне користування жилого приміщення - однієї кімнати у комунальній квартирі [ADDRESS] корисною площею 11 кв. м. /а. с. 7, 29/. Спірний об'єкт нерухомого майна - вказана кімната у комунальній квартирі [ADDRESS] - належить відповідачу [PERSON] на праві власності, відповідно до договору дарування 17/100 частин квартири від 27.08.2003 /а. с. 30/. Відповідно до погоджених умов договору найму жилого приміщення від 10.04.2015, а саме п. 2.2, наймач (позивач) зобов'язаний вчасно вносити плату за користування жилим приміщенням. Невідокремлювані покращення, здійснені в квартирі наймачем (позивачем), переходять до власника (відповідача) без відшкодування здійснених витрат (п. 2.9 договору). Згідно з умовами п. 2.14 укладеного договору, за несвоєчасне внесення орендної плати або інших платежів,передбачених даним договором, наймач (позивач) сплачує на користь власника (відповідача) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, що розраховується діленням місячної орендної плати на тридцять календарних днів. Власник (відповідач) та наймач (позивач) у договорі від 10.04.2015 погодили, що щомісячна оплата, розмір якої дійсний протягом всього строку та не підлягає зміні, за користування жилим приміщенням складає 1000,00 грн., та має бути сплачена наймачем щомісяця, не пізніше 17-го числа. За умовами розділу 5 договору найму жилого приміщення від 10.04.2015, у випадку прострочення оплати за користування жилим приміщенням або оплати за комунальні послуги, наймач (позивач) сплачує власнику (відповідачу) пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ за кожен день прострочення (п. 5.1). Згідно з п. 5.4 договору у разі порушення інших умов цього договору та законодавства сторони несуть відповідальність згідно з чинним законодавством України. Власник (відповідач) має право достроково розірвати договір найму жилого приміщення у разі невчасного внесення наймачем (позивачем) плати за найом або невчасної оплати комунальних послуг, що визначено п. 6.5 договору. А також власник (відповідач) має право розірвати договір у разі порушення наймачем (позивачем) інших умов договору (п. 6.6). 31.12.2015 відповідач направила позивачу рекомендованим листом повідомлення про одностороннє розірвання договору оренди жилого приміщення, у зв'язку із невиконанням останньою умов вказаного договору, та як наслідок, просила позивача (наймача) звільнити кімнату, повернути майно та ключі від замків. Рекомендований лист відповідача повернувся відправнику без вручення адресату за закінчення встановленого строку зберігання листів на поштовому відділенні /а. с. 32/. З метою захисту своїх майнових прав та з приводу дій позивача, відповідач зверталася до Печерського управління поліції ГУ НП у м. Києві, КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» та Київської місцевої прокуратури № 6 /а. с. 33-35/. Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст. ст. 11, 15 ЦК України цивільні права і обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов'язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 60 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставини які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 11, 27, 60 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. За правовою нормою ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 810 ЦК України, за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Частиною 3 ст. 815 ЦК України передбачено, що наймач зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Положеннями ст. 820 ЦК України встановлено, що розмір плати за користування житлом встановлюється у договорі найму житла. Якщо законом встановлений максимальний розмір плати за користування житлом, плата, встановлена у договорі, не може перевищувати цього розміру. Одностороння зміна розміру плати за користування житлом не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Згідно з наявними у матеріалах справи даних, відповідач 31.12.2015 направила відповідачу вимогу про розірвання вказаного договору оренди, повернення її майна та всіх ключів, а також звільнення орендованого житлового приміщення. Разом із тим, означена вимога залишилась невиконаною. Як стверджувала відповідач у зустрічному позові, позивач порушила умови укладеного 10.04.2015 договору, а саме з грудня 2015 року не сплачує за користування орендованим приміщенням, вимогу власника про звільнення приміщення, повернення майна та ключів, у зв'язку із розірванням договору, не виконала, самовільно встановила електролічильники та уклала договір з охоронною фірмою, які перешкоджають відповідачу як власнику зайти до кімнати. Вказані доводи відповідача позивачем не спростовані: зокрема даних та доказів, які б спростовували наявну заборгованість позивача за договором оренди суду не надано і такі дані матеріали справи не містять. Окрім того, у своїй заяві від 05.12.2016, у якій позивач просила суд розглядати справу без її участі, вона фактично визнала наявність своєї заборгованості перед відповідачем, що виникла у зв'язку із несплатою орендних платежів. Таким чином, позивачем як наймачем орендованого жилого приміщення взяті на себе зобов'язання за договором оренди, зокрема, з внесення орендних платежів не були виконані, у зв'язку з чим за період з грудня 2015 по жовтень 2016 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 11000 грн. (за одинадцять місяців по 1000 грн. за кожний) та розмір пені, передбаченої ч. 3 ст. 549 ЦК України та п. 2.14 договору від 10.04.2015, становить 1184,30 грн. Ст. 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Пенею є неустойка (грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання), що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, що визначено ч.ч. 1, 4 ст. 549 ЦК України. Договір найму житла може бути розірваний за рішенням суду на вимогу наймодавця у разі: 1) невнесення наймачем плати за житло за шість місяців, якщо договором не встановлений більш тривалий строк, а при короткостроковому наймі - понад два рази; 2) руйнування або псування житла наймачем або іншими особами, за дії яких він відповідає, відповідно до ч. 2 ст. 825 ЦК України. У разі розірвання договору найму житла наймач та інші особи, які проживали у помешканні, підлягають виселенню з житла на підставі рішення суду, без надання їм іншого житла, як встановлено ч. 1 ст. 826 ЦК України. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК України. Таким чином, посилання позивача про те, що сплата за оренду квартири не була нею здійснена у зв'язку із скрутним матеріальним становищем, що є підставою для стягнення з неї заборгованості, а не для виселення її з орендованої квартири, судом відхиляється, оскільки право вибору способу захисту, передбаченого законом, належить особі, яка звернулася за захистом свого права та саме позивачеві (як за первісним, так із за зустрічним позовом), належить право визначення предмета і підстав позову (ст. ст. 3, 4, 11, 31 ЦПК України). Враховуючи викладені обставини, що встановлені судом під час розгляду справи, суд у задоволенні первісного позову відмовляє, оскільки позивачем залишилося недоведеним суду порушення її прав відповідачем та наявність підстав, за яких вона подала позов до суду, натомість зустрічний позов відповідача - підлягає задоволенню у повному обсязі. У зв'язку з задоволенням зустрічних позовних вимог, на підставі ст. 88 ЦПК України, з позивача на користь відповідача підлягає стягненню сума сплаченого та документально підтвердженого судового збору у розмірі 2204,80 грн.

Outcome: approved