Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У вересні 2015 року позивач, [PERSON], звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 6 листопада 2012 року вона та товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» уклали кредитний договір № 50006368 на придбання автомобіля марки VW, модель TOUAREG NF, кузов №WVGZZZ7HZDD19836, обєм двигуна 2967 куб. см., 2012 року випуску, відповідно до умов якого їй було надано кредит в розмірі 301 443 грн 50 коп., та додатковий кредит в розмірі 139\~685 грн 60 коп., вона зобовязалася повернути кредит протягом 60 місяців. Графік погашення кредиту було затверджено Додатком до кредитного договору, за яким вона повинна сплачувати з 15.12.2012 до 15.11.2017 8737,26 грн щомісячно, що еквівалент чого було встановлено у розмірі 1064,87 грн до кінця строку договору. Вважає, що вона отримала гривневий кредит, гроші вона отримала в гривні і сплачувати повинна ту суму, що стоїть у Графіку погашення кредиту. Проте починаючи з 2014 року відповідач всупереч Графіку погашення кредиту почав виставляти рахунки та проводити нарахування по курсу долара США, що суперечить вимогам ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яка забороняє валютні операції. Вважаючи, що пункти 1.3; 1.3.1.; 1.3.2.; 1.3.3. п.1; та пункти 2.4 п.2 кредитного договору є несправедливими й не відповідають вимогам статей 5, 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки курс долара коливається, тому плата за обслуговування кредиту та плата за його дострокове погашення є змінною величиною, а також кредитний договір укладений нею під впливом обману з боку відповідача, [PERSON] просила визнати недійсним кредитний договір № 50006368 від 06.12.2012 в частині визначення грошового еквіваленту суми кредиту та суми додаткового кредиту в іноземній валюті, визначення платежів за кредитним договором за відповідним обмінним курсом, що застосуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному в договорі, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування. Просила визнати недійсними п.п. 1.3; 1.3.1.; 1.3.2.; 1.3.3. п.1; та п.п. 2.4 п.2 «Загальних умов кредитування» Додатку до кредитного договору від 13.08.2013 № 50006368 від 06.11.2012. Просила визнати недійсними графік погашення кредиту, як додаток до кредитного договору № 50006368 від 06.12.2012, укладеного між сторонами. (а.с. 2-13) Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] підтримали заявлені позовні вимоги в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні як у судовому засіданні, так і у наданих поясненнях до позову (а.с. 135-140). Відповідач товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі ТОВ «Порше Мобіліті) позовні вимоги не визнав, представник відповідача [PERSON] надав суду заперечення на позов, просить суд у задоволенні позову [PERSON] відмовити в повному обсязі (а.с. 95-104, 161-164). В обґрунтуванні заперечень на позов представники відповідача ТОВ «Порше Мобіліті» [PERSON] і [PERSON] зазначали, що згідно ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. При цьому посилалися до правові позиції, викладених в постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 та рішеннях апеляційної і касаційної інстанціях. Тому визначення в договорі еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті відповідає вимогам ст. 533 ЦК України. При цьому сплата за таким зобов'язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати. Виходячи із загальних умов укладеного між сторонами спору кредитного договору, ними досягнуто домовленості щодо істотних умов договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначених у Графіку погашення кредиту. Таким чином відсутні правові підстави для визнання недійсними оспорюваного договору, оскільки під час його укладання сторонами було додержано усіх вимог, передбачених ст. 203 ЦК України. При цьому, підписавши оспорювані договори, сторони визначили взаємні права та обовязки, погодили термін виконання зобовязань, тобто досягли усіх істотних умов договору. Вислухавши пояснення сторін, перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Згідно статей 10, 31, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно вимогам ч.1, п.1 ч.2 ст. 11 ЦК України передбачено, що цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобовязання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст. 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 6 листопада 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50006368, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 301\~443,50 грн, що еквівалентно 36\~739,00 доларів США, та додатковий кредит у розмірі 139\~685,60 грн, що еквівалентно 17\~024,45 доларів США, з відсотковою ставкою 9,90%, строком на 60 місяців, на придбання автомобіля марки VW, модель TOUAREG NF, кузов №WVGZZZ7HZDD19836, обєм двигуна 2967 куб. см., 2012 року випуску. Сторонами не оспорюється, що кредит виданий та витрачений за цільовим призначенням на придбання авто. Згідно Графіку погашення кредиту усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в дол. США, визначеному вище, відповідно до статті 1.3. Загальних умов кредитування (Додаток до кредитного договору). Пунктом 1.3.1 Загальних умов кредитування передбачено, що розмір платежів, які підлягають сплаті Позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, у Графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною Кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених компанією рахунків у гривні, при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування обмінного курсу за безготівковими операціями банку, назву якого зазначено у кредитному договорі, до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у Графіку погашення кредиту, при цьому для розрахунку використовується обмінний курс, чинний станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунка з урахуванням передбачених вище особливостей. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти за безготівковими операціями, чинного станом на робочий день, що передує дню виставлення рахунку, та обмінного курсу за безготівковими операціями, станом на робочий день, що передував дню укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. При цьому сума основної заборгованості за кредитним договором відображається в рахунках, наданих компанією в українських гривнях відповідно до встановленого сторонами еквіваленту в іноземній валюті за обмінним курсом іноземної валюти за безготівковими операціями станом на робочий день, що передує дню укладення кредитного договору. Сторони погоджуються, що розрахункова сума процентів за відповідний період, після врахування позитивного або від'ємного значення курсової різниці, як зазначено вище, а також сума процентів, що підлягає сплаті за такий період, не можуть мати від'ємне значення. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником. Пунктом 2.4 Загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту. Відповідно до п. 2.5. Загальних умов кредитування, термін сплати процентів: одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіка погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки сплати процентів (стаття 3). Виходячи з наведених розрахунків, які зазначені у Графіку погашення кредиту, усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, відповідно до ст. 1.3. Загальних умов кредитування, із зазначенням у графіку еквіваленту щомісячного платежу в доларах США. (а.с. 16-29, 165) Як на підстави задоволення позову [PERSON] зазначила, що всі платежі сплачуються у гривнях і підлягають сплаті за розрахунком відповідно до обмінного курсу гривні до долара США. Загальними умовами кредитного договору передбачено застосування еквіваленту іноземної валюти у розрахунках між сторонами зазначеного договору та встановлюється порядок такого розрахунку. У звязку із стрімким зростанням курсу дол. США по відношенню до гривні, щомісячні платежі почали збільшуватися. Вважає несправедливим нарахування платежів за кредитом у доларах США щодо збільшення щомісячного платежу, а умови кредитного договору щодо розрахунку погашення кредиту на основі обмінного курсу валюти такими, що суперечать вимогам чинного законодавства. Визначення валюти договору та платежу за зобовязаннями у привязці до іноземної валюти, а саме до долара США, є порушенням прав споживача, передбачених ст.ст. 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів» на отримання кредиту в національній валюті (а.с. 30-50). Проте, погодитися з вимогами [PERSON] не можна за таких підстав. Частиною 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 215 ЦК України визначено, що підставою недійсності правочину є є недодержання в момент вчинення правочину стороною (стронами) вимог, які встановлені частинами першою, третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваних правочин). Відповідно до ст. 524 ЦК України, зобовязання має бути виражене у грошовій одиниці України гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобовязання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон України «Про захист прав споживачів»), умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обовязків на шкоду споживача. Згідно з розясненнями, викладеними в п. 14 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року №5 «Про застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК (статті 215, 1048 1052, 1054, 1055), статті 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів». Отже за п. 1.3.1. Загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягає сплаті позичальником визначаються у еквіваленті іноземної валюті\~\~ станом на робочий день, що передує виставленню рахунка. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. За правилами ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадку, порядку та на умовах, встановлених законом (чч. 1, 3 ст. 533 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалентів іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом, чи іншим нормативно-правовим актом. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України у справі № 6-79цс14 від 2 липня 2014 року, згідно з ч. 1 ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом із тим ч. 2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов'язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов'язанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України. Отже визначення в договорі еквіваленту зобов'язання в іноземній валюті відповідає вимогам ст. 533 ЦК України. При цьому сплата за таким зобов'язанням має здійснюватися в гривні за офіційним курсом Національного банку України на дату оплати. Тому, виходячи із загальних умов укладеного між сторонами спору кредитного договору № 50006368 від 06.11.2012, сторонами досягнуто домовленості щодо істотних умов договору даного виду, серед іншого, договір містить положення про сплату усіх платежів за кредитним договором у гривнях з перерахунком за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначених у Графіку погашення кредиту. Крім того, відповідно до п. 9.5 Загальних умов кредитування, що є невід'ємною частиною кредитного договору, позивач своїм підписом підтвердила, що відповідач належним чином ознайомив її, зокрема, з інформацією, передбаченою ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів», з правилами надання фінансових послуг (кредитів), затверджених компанією, а згідно з п. 9.6 цих умов, позивач підтвердила, що їй надано вичерпну інформації про умовами надання послуги фінансового кредиту із зазначенням вартості цієї послуги для позичальника. Таким чином, суд дійшов висновку щодо відсутності правових підстав для задоволення позову, оскільки при укладенні кредитного договору сторонами було додержано усіх вимог, необхідних для чинності цього правочину і передбачених ЦК України та Законом України «Про захист прав споживачів», істотна зміна становища щодо виконання боргових зобов'язань за кредитним договором внаслідок підвищення курсу іноземної валюти та зростання суми боргу, яку необхідно сплачувати, не є підставою для скасування оспорюваних умов кредитного договору. Крім того, положення чинного законодавства, хоч і визначають національну валюту України як єдиний законний платіжний засіб на території України, не містять заборони на вираження у договорі грошових зобов'язань в іноземній валюті, визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, а також на здійснення розрахунків за зобов'язанням, визначеним грошовим еквівалентом в іноземній валюті і саме з такими умовами кредитування погодилася позивач, а тому її доводи щодо порушення її прав є безпідставними. Понесені позивачкою судові витрати на судовий збір в сумі 487 грн 20 коп. і 243 грн 60 коп., який підтверджується документально (а.с. 58, 65), не відшкодовуються їй у зв'язку з відмовою у задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed