Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-26 00:00:00

У вересні 2013 року Кредитна спілка Хортиця звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-09 від 03 квітня 2009 року. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 03 квітня 2009 року між КС Хортиця та [PERSON] було укладено договір кредиту № 18-09, згідно якого [PERSON] отримала від КС «Хортиця» кредит у сумі 5 000, 00 грн. А 23 вересня 2011 року між КС Хортиця та [PERSON] до зазначеного договору кредиту була укладена додаткова угода № 1. Відповідно до п. 1 зазначеної Додаткової угоди строк користування кредитом був продовжений до 23.09.2012 р. В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту, між КС „Хортиця та [PERSON] було укладено договір поруки від 03.04.2009 р. У зв'язку з укладенням між КС Хортиця та [PERSON] Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011 р. до кредитного договору, між КС „Хортиця та [PERSON] був укладений додаток до договору поруки від 23.09.2011 р., згідно з яким [PERSON] брав на себе зобовязання нести солідарну відповідальність з [PERSON] за зобов'язаннями перед кредитною спілкою. Відповідно до п. 1.1 зазначеного додатку до договору поруки [PERSON] зобовязувався відповідати за зобовязанням [PERSON] перед кредитною спілкою Хортиця в повному обсязі солідарно з боржником. На протязі строку дії договору кредиту [PERSON] постійно порушувала умови договору, кредит не повертала, проценти за користування кредитом не сплачувала. Станом на 18 вересня 2013 року відповідачі фактично не виконали свої зобовязання, у звязку з чим у них утворилась заборгованість на загальну суму 7\~638 гривень 07 копійок (з них: 2\~962 гривні 00 копійок сума кредиту, 2\~541 гривня 64 копійки проценти за користування кредитом; 2\~134 гривні 43 копійки проценти згідно з п. 6 Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011 р.). На підставі викладеного, просить суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на користь Кредитної спілки «Хортиця» заборгованість за кредитним договором № 18-09 від 03 квітня 2009 року у розмірі 7\~638 гривень 07 копійок (з них: 2\~962 гривні 00 копійок сума кредиту, 2\~541 гривня 64 копійки проценти за користування кредитом; 2\~134 гривні 43 копійки проценти згідно з п. 6 Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011 р.), а також судовий збір в розмірі 229 гривень 40 копійок. Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 30 жовтня 2013 року позовні вимоги Кредитної спілки «Хортиця» задоволені. Стягнуто в солідарному порядку з [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [INFO] (ІПН: [NUMBER], паспорт серії СА 226937, виданий Шевченківським РВ УМВС України в Запорізькій області 13.06.1996р.), [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [INFO] (ІПН: [NUMBER], паспорт серії СВ 618488, виданий Жовтневим РВ УМВС України в Запорізькій області 20.08.2002р.) на користь Кредитної спілки «Хортиця» (69002, м. Запоріжжя, вул. Пролетарська, б. № 55, кв.. 1, р/р № 265013011417 у філії ЗОУ АТ «Ощадбанк» м. Запоріжжя, МФО 313957, код ЄДРПОУ 25891901) заборгованість з кредитним договором № 18-09 від 03 квітня 2009 року у розмірі 7638 (сім тисяч шістсот тридцять вісім) гривень 07 копійок (з них: 2962 (дві тисячі девятсот шістдесят дві) гривень 00 копійок сума кредиту, 2541 (дві тисячі пятсот сорок одна) гривень 64 копійок проценти за користування кредитом; 2134 (дві тисячі сто тридцять чотири) гривень 43 копійок проценти, згідно з п. 6 Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011р.), а також судовий збір в розмірі 229 (двісті двадцять девять) гривень 40 копійок, а всього - 7867 (сім тисяч вісімсот шістдесят сім) гривень 47 копійок. (а.с. 79-81) Не погодившись в зазначеним рішенням суду, та у відповідності до ст. 228 ЦПК України, відповідач [PERSON] у листопаді 2015 року звернулася до суду із заявою про перегляд заочного рішення суду від 30 жовтня 2013 року. (а.с. 99-100) Ухвалою суду від 01 грудня 2015 року заява [PERSON] задоволена, заочне рішення Жовтневого районного суду міста Запоріжжя від 30 жовтня 2013 року по справі за позовом КС «Хортиця» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-09 від 03 квітня 2009 року, скасоване та справа призначена до розгляду в загальному порядку. (а.с. 133-134) В процесі розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та остаточно просив суд стягнути в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 18-09 від 03 квітня 2009 року у розмірі 26457 гривень 05 копійок (з них: 2962 гривень 00 копійок сума кредиту, 9973 гривень 58 копійок проценти за користування кредитом; 7044 гривень 43 копійок проценти, згідно з п. 6 Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011р.), 6477 гривень 01 копійок інфляційні витрати, а також судовий збір відповідно до наявних в матеріалах справи квитанцій. (а.с. 144-146) Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав суду заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та зазначив, що на позовних вимогах КС Хортиця наполягає та просить їх задовольнити, а саме: стягнути 2962 гривень 00 копійок сума кредиту, 9973 гривень 58 копійок проценти за користування кредитом; 7044 гривень 43 копійок проценти, згідно з п. 6 Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011р.), 4918 гривень 75 копійок інфляційні витрати, оскільки після уточнення позовних вимог на рахунок позивача від виконавчої служби надійшли кошти в розмірі 1558,26 грн., які зараховані на погашення інфляційних витрат. Відповідачі [PERSON], [PERSON], кожен в окремості, у судове засіданні не зявилися, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини своєї неявки суду не повідомили. Заяв або клопотань, які б перешкоджали розгляду справи від них до суду не надходило. Проте, від [PERSON] 15 грудня 2015 року до суду надійшли письмові заперечення, з яких вбачається, що [PERSON] проти позову КС «Хортиця» заперечує, виходячи з того, що в період з жовтня 2011 року по вересень 2012 року нею було сплачено позивачеві грошова сума в розмірі 10370,00 грн., яка фактично перевищує суму залишку боргу за кредитним договором № 18-09 від 03 квітня 2009 року та Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011р. Вважає, що зобовязання за кредитним договором та додаткової угоди до нього нею виконані в повному обсязі, а тому у відповідності до ст. 599 ЦК України зазначене зобовязання є припиненим. Крім того, просить суд застосувати наслідки позовної давності, посилаючись на те, що строк дії додаткової договори сплив 23.09.2012р., а строк позовної давності сплив 23.09.2015р. На підставі викладеного, просила суд у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. (а.с. 152-156, 164-166) Вивчивши матеріали цивільної справи, взявши до уваги пояснення представника позивача, взявши до уваги письмові заперечення відповідача [PERSON], суд приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 03 квітня 2009 року між КС Хортиця та [PERSON] було укладено договір кредиту № 18-09, відповідно до п. 1.1. якого Спілка надає Позичальнику кредит в розмірі 5\~000, 00 грн. на умовах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а Позичальник зобов'язується повернути його Спілці відповідно до умов, передбачених цим Договором. (а.с. 11-12) Отримання [PERSON] кредитних коштів, згідно умов Договору кредиту № 18-09 від 03.04.2009 р., підтверджується видатковим касовим ордером № 152 від 03.04.2009 р. на суму 5 000, 00 грн. (а.с. 14). 23 вересня 2011 року між КС Хортиця та [PERSON] до зазначеного Договору кредиту була укладена Додаткова угода № 1 (а.с. 15). Відповідно до п. 1 зазначеної Додаткової угоди строк користування кредитом був продовжений до 23.09.2012 р. Проценти за користування кредитом у розмірі 72% річних нараховуються щомісячно в останній день місяця на залишок заборгованості по кредиту та несплаченим у строк процентам до повної сплати суми кредиту А згідно з п. 2 Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011 р. Позичальник робить виплати по 1\~145, 00 грн. щомісяця не пізніше 30 числа кожного місяця, починаючи з жовтня 2011 р. до повної сплати суми кредиту Відповідно до п. 4 Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011 р. у випадку несвоєчасного повернення кредиту при настанні строку повернення кредиту та/або процентів Спілка має право змінити розмір процентної ставки за користування кредитом і встановити процентну ставку за кредитом в розмірі 120% річних з наступного за днем сплати по кредиту дня до повного погашення Позичальником простроченої заборгованості по кредиту. Відповідно до п. 6 Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011 р. за прострочення виконання Позичальником умов Договору, а також в разі звернення Спілки до суду, спілка має право, отримати від Позичальника додаткові проценти у розмірі 0,2 проценти від загальної суми заборгованості по кредиту та не сплаченим в строк процентам за кожний день прострочення. В забезпечення виконання зобовязань за договором кредиту, між КС „Хортиця та [PERSON] було укладено договір поруки від 03.04.2009 р. У зв'язку з укладенням між КС Хортиця та [PERSON] Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011 р. до кредитного договору між КС „Хортиця та [PERSON] був укладений Додаток до договору поруки від 23.09.2011 р., згідно з яким [PERSON] брав на себе зобовязання нести солідарну відповідальність з [PERSON] за зобов'язаннями перед кредитною спілкою. (а.с. 13) Відповідно до п. 1.1 зазначеного Додатку до договору поруки [PERSON] зобовязувався відповідати за зобовязанням [PERSON] перед кредитною спілкою Хортиця в повному обсязі солідарно з боржником (а.с. 15). На протязі строку дії договору кредиту [PERSON] постійно порушувала умови договору, кредит не повертала, проценти за користування кредитом не сплачувала. Станом на 17 грудня 2015 року відповідачі фактично не виконали свої зобовязання, у звязку з чим у них утворилась заборгованість на загальну суму 22909 гривень 16 копійок (з них: 2\~962 гривні 00 копійок сума кредиту, 9973 гривень 58 копійок проценти за користування кредитом; 7044 гривень 46 копійок проценти згідно з п. 6 Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011 р.). (а.с. 147-149) Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Згідно ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченного порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Підстави припинення зобовязання передбачені статтями 599-601, 604-609 ЦК України, зокрема за статтею 559 ЦК України, зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Належним виконанням зобовязання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обовязки сторін зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі иа на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пунктом 18 постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року розяснено, що за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Згідно наданого суду позивачем розрахунку індексу інфляції за весь час прострочення [PERSON], [PERSON] повинні сплатити позивачу індекс інфляції за кредитом за період з 01 грудня 2012 року по 30 листопада 2015 року в розмірі 2339,97 грн., індекс інфляції за процентами за період з 01 січня 2013 року по 30 листопада 2015 року в розмірі 6477,01 грн. (а.с. 150) Як вбачається із заяви представника позивача від 27.01.2016р. на рахунок КС «Хортиця» після уточнення позовних вимог від державної виконавчої служби надійшли грошові кошти в розмірі 1558,26 грн., які спрямовані на погашення інфляційних витрат, а тому несплачена сума яких на момент розгляду справи становить 4918,75 грн. Зазначений розрахунок, складений позивачем у відповідності ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому суд із зазначеним розрахунком погоджується та приходить до висновку, що в солідарному порядку з [PERSON], [PERSON] слід стягнути на користь позивача індекс інфляції за кредитом за період з 01 грудня 2012 року по 30 листопада 2015 року в розмірі 2339,97 грн., індекс інфляції за процентами за період з 01 січня 2013 року по 30 листопада 2015 року в розмірі 4918,75 грн., тобто з урахуванням сплачених після уточнення позовних вимог 1558,26 грн. Аналізуючи наведені норми матеріального права, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Кредитної спілки «Хортиця» до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 18-09 від 03 квітня 2009 року є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, слід зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При цьому слід зазначити, що доказування не може ґрунтуватися лише на припущеннях. Так, в даному випадку відповідач [PERSON] обґрунтовує свої заперечення тим, що в період з жовтня 2011 року по вересень 2012 року нею було сплачено позивачеві грошова сума в розмірі 10370,00 грн., яка фактично перевищує суму залишку боргу за кредитним договором № 18-09 від 03 квітня 2009 року та Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011р. Вважає, що зобовязання за кредитним договором та додаткової угоди до нього нею виконані в повному обсязі, а тому у відповідності до ст. 599 ЦК України зазначене зобовязання є припиненим. Додатково зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності, який сплину 23.09.2015р. Аналізуючи зазначені позивачем підстави та надані суду докази, суд приходить до наступного. Так, відповідно до ч. 1, 2 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. А згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. З зазначеними нормами Закону кореспондуються положення ст. 536 ЦК України згідно з якими за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Виключення із даного правила, тобто звільнення боржника від сплати процентів за користування чужими грошовими коштами, може бути встановлено тільки договором між фізичними особами. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011 р. проценти за користування кредитом у розмірі 72% річних нараховуються щомісячно в останній день місяця на залишок заборгованості по кредиту та несплаченим у строк процентам до повної сплати суми кредиту. Таким чином, нормами закону та умовами договору передбачено, що [PERSON], [PERSON], крім суми боргу у розмірі 9 600, 00 грн., зобов'язані сплачувати проценти за користування кредитом у розмірі 72% річних, які нараховуються на залишок заборгованості по кредиту. Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, то КС «Хортиця» цілком правомірно, у відповідності з вимогами законодавства та умовами договору, нараховувала проценти за користування кредитом. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Тобто, якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін). Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк. Відповідач [PERSON] в продовж дії договору постійно порушувала його умови, що підтверджується квитанціями до прибуткових касових ордерів, які були надані нею та розрахунком суми боргу, наданим позивачем. Так, [PERSON] замість щомісячного платежу у розмірі 1 145, 00 грн., сплачувала його у меншому розмірі та не кожного місяця, що призвело до виникнення заборгованості. Відповідно до п. 4 Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011 р. у випадку несвоєчасного повернення кредиту при настанні строку повернення кредиту та/або процентів Спілка має право змінити розмір процентної ставки за користування кредитом і встановити процентну ставку за кредитом в розмірі 120% річних з наступного за днем сплати по кредиту дня до повного погашення Позичальником простроченої заборгованості по кредиту. Як вбачається з розрахунку суми боргу за кредитом та боргу по процентах за користування кредитом за період з 24.09.2011 р. по 31.12.2012 р. [PERSON] нараховувалися проценти за користування кредитом у розмірі 72% річних, а починаючи з 01.01.2013 р., у зв'язку з порушенням нею умов договору, у розмірі 120% річних. При цьому, в розрахунку суми боргу враховані всі квитанції, які були надані відповідачем до матеріалів справи. Таким чином, наведені посилання відповідача не заслуговують на увагу та судом до уваги не приймаються, оскільки надані як позивачем, так і відповідачем письмові докази по справі, підтверджують наявність у відповідачів заборгованості у розмірі, встановленим письмовим розрахунком позивача, який відповідає вимогам Кредитного договору, Додаткової угоди № 1 та нормам Цивільного кодексу України. Що стосується посилання [PERSON] на пропуск позивачем строку позовної давності, то такі посилання також не ґрунтуються на вимогах закону. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України до моменту повернення всієї суми кредиту проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності (постанова Верховного Суду України від 02.12.2015 р. по справі № 6-249цс15). За нормами ч. 2 ст. 264 ЦК України позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Відповідно до п. 1 Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011 р. сторони встановили строк повернення кредиту до 23.09.2012 р. З позовом про стягнення суму кредиту, процентів за користування кредитом станом на 18.09.2013, процентів, згідно з п. 6 Додаткової угоди № 1 від 23.09.2011 р. КС «Хортиця» звернулося до суду 18.09.2013 р., тобто у межах строку позовної давності. (а.с. 2) Таким чином, заява відповідача [PERSON], яка міститься у письмових запереченнях на позовну заяву, є неспроможною та судом до уваги не приймається, оскільки не ґрунтується на нормах Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат повязаних з розглядом справи. При подачі позовної заяви до суду позивач по справі сплатив судовий збір у розмірі 229 грн. 40 коп.(а.с. 1), та 988,60 грн. (а.с. 151) Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином, з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача також підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1218,00 грн.

Outcome: approved