Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог (а.с. 39-41) просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на ? частину квартири [ADDRESS], мотивуючи свої вимоги тим, що у 1980 році її батько [PERSON] уклав шлюб із [PERSON], яка змінила своє прізвище на [PERSON]. Під час спільного проживання подружжя оселилося у спірній квартирі, яка була виділена [PERSON] у ЖБК № 332 згідно з ордером № 1217 від 18.03.1983. У вказаній квартирі були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та донька [PERSON] позивачка [PERSON] Після повної сплати пайового внеску у 1992 році [PERSON] отримала свідоцтво на право власності на житло та зареєструвала це право. У 2001 році остання померла, заповіту після смерті не залишила. Після звернення до нотаріальної контори позивачці відмовлено у оформленні спадщини, у зв'язку з тим, що вона не перебувала у родинних зв'язках із померлою. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги повністю, посилаючись на доводи, що зазначені у позові. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, свого представника для участі у судовому засіданні не направив, надав суду заяву, в якій проти задоволення позову не заперечує та просить розглядати справу за відсутності представника (а.с. 32). Третя особа направила суду лист про розгляд справи без участі її представника (а.с. 31). Суд, заслухавши пояснення представника позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження від 08.05.1974 серії [NUMBER] зареєстровано народження [PERSON], яка народилася [INFO], та батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 20). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 04.03.1980 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], після укладення шлюбу спільне прізвище подружжя - [PERSON] (а.с. 20). Згідно з довідкою від 05.06.2013, виданою ЖБК № 332, у квартирі [ADDRESS], було зареєстровано наступний склад сім'ї [PERSON] (батько), [PERSON] (донька), [PERSON] (мачуха). Квартира оформлена на ім'я [PERSON] з 18.02.1992 року (а.с. 23). Відповідно до реєстраційного посвідчення, виданого Дніпропетровським БТІ, кооперативна квартира [ADDRESS] зареєстрована за [PERSON] (а.с. 9). Як вбачається з матеріалів справи та підтверджено відповідними доказами, [PERSON] померла [INFO], а її чоловік [PERSON] помер [INFO] (а.с. 8). Згідно з даними домової книги указаного вище будинку у квартирі після смерті зазначених осіб залишилася проживати, сплачувала комунальні платежі та зареєстрована [PERSON], яка після укладення шлюбу змінила прізвище на [PERSON] При цьому судом при розгляді справи встановлено, що після померлої [INFO] [PERSON] спадкова справа відсутня, що підтверджується листом Першої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 15.03.2014 року (а.с. 37). Зважаючи на те, що [PERSON] померла [INFO] до спірних правовідносин щодо спадкування підлягають застосуванню положення Цивільного кодексу України (1963 року). Статтею 524 ЦК України (в редакції 1963 року) унормовано, що спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Згідно із ст.ст. 529-531 Кодексу при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є діти, дружина і батьки (усиновителі) померлого. При відсутності спадкоємців першої черги успадковують брати і сестри померлого, а також дід та бабка померлого. До числа спадкоємців за законом належать непрацездатні особи, що перебували на утриманні померлого не менше одного року до його смерті. При наявності інших спадкоємців вони успадковують нарівні з спадкоємцями тієї черги, яка заклякається до спадкоємства. Враховуючи, що після смерті [PERSON] спадщину не прийнято, а позивачка є донькою чоловіка померлої та проживала у спірній квартирі у складі сім'ї з померлою [PERSON] та батьком [PERSON] і продовжує проживати у ній на теперішній час, суд вважає позовні вимоги доведеними та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України понесені позивачем і документально підтверджені судові витрати по справі підлягають стягненню з відповідача на її користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved