Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У вересні 2013р. позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням наступних уточнень, просить стягнути з відповідача на свою користь 25522,97грн, посилаючись в обґрунтування вимог на те, що у листопаді 2007р. за договором №NKXRRX10710247 від 27.11.2007р. банк надав 5760грн кредиту через платіжну картку терміном до 27.11.2009р. під 12% річних; умови повернення кредиту порушені та існуюча заборгованість відповідачем не погашена. У судовому засіданні представник позивача вимоги підтримав, просив їх задовольнити, посилаючись на зазначені обставини; відповідач - проти позову заперечив, стверджуючи, що даний кредит передбачав сплату страхових виплат по страхуванню повернення кредиту на випадок втрати позичальником працездатності; через отриману травму у 2008р. він втратив працездатність та кредит мав бути погашеним страховиком. З'ясувавши обставини справи, дослідивши їх доказами, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог статей 525,526,625,1054 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк, одностороння відмова від виконання зобовязань не допускається, а також боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. За кредитним договором позичальник зобовязується повернути банку кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором, при цьому неможливість виконання грошових зобовязань не звільняє боржника від відповідальності. З матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що відповідно до кредитного договору № NKXRRX10710247 від 27.11.2007р. позивач надав відповідачу [PERSON] у кредит грошові кошти у розмірі 5760грн. через платіжну картку, зі сплатою за користування 12% річних, з кінцевим строком повернення кредиту 27.11.2009р., що підтверджується копією заяви, що є у справі. За твердженнями банку умови повернення кредиту позичальником порушені, існує заборгованість, яка згідно розрахунку, доданого позивачем 14.07.2015р. до уточнень позову, становила станом на 16.09.2013р.: за відсотками 254,32грн, за комісією 1105,92грн. Крім того, за умовами договору за прострочення зобовязань відповідачу нараховані: штраф (фіксована частина) 250грн, штраф (процентна складова) 68,01грн, а також заборгованість з піні - 23844,72грн. Доказів, які б спростовували викладені факти, відповідачем не надано, а тому його заперечення є необґрунтованими. Отже, встановлені фактичні обставини свідчать про порушення договірних прав позивача, а тому на їх захист з відповідача підлягають стягненню неповернені суми відсотків, комісії, суми штрафу. Що стосується визначеної банком суми пені, то вимога про її стягнення не може бути задоволена у повному обсязі, оскільки пеня нарахована на суму заборгованості за весь період прострочення. А відповідно до положень ст.258 ЦК України щодо вимог про стягнення пені встановлена спеціальна скорочена позовна давність в один рік. Оскільки позов заявлено у вересні 2013р., то в межах позовної давності може бути стягнута пеня за період прострочення з вересня 2012р., що, беручи дані у розрахунку позивача, буде складати 14219,62грн. Разом з тим, суд вважає, що і ця сума пені є надто завищеною, оскільки вона перевищує прямі збитки. Виходячи з положень ст.551ч.3 ЦК України, розмір пені слід зменшити до 5000грн. На підставі ст.88 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалюється рішення, суд присуджує з відповідача понесені і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: partial