Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-23 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому, просила змінити розмір аліментів на дитину, визначений рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року, та стягувати на її користь з [PERSON] аліменти на їхнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1626 грн. В обґрунтування позову зазначала, що з 24 квітня 2015 року вона перебувала у шлюбі із [PERSON] , від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2016 року з відповідача на її користь стягнуто аліменти на сина в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 17 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішенням суду від 20 жовтня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Після розірвання шлюбу дитина постійно проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Розмір аліментів, встановлений вказаним рішенням суду, на сьогоднішній день є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Аліменти, які вона отримує на день подачі позову, покривають не більше 20\~% витрат на утримання сина від загальних матеріальних потреб. Витрати на забезпечення сина, зокрема, на харчування, навчання, лікування, одяг, постійно зростають. Матеріальний стан відповідача [PERSON] змінився, він має стабільний дохід, що перевищує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, більш ніж у 10 разів. Станом на день подачі позову прожитковий мінімуму для дитини віком до 6 років становить 1626 грн. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала заяву до суду, у якій просила суд розглянути справу у її відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав заяву до суду, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності, позов він визнає повністю, проти задоволення його вимог не заперечує. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що з 24 квітня 2015 року позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у шлюбі, від цього шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 20 жовтня 2016 року за позовом [PERSON] шлюб між сторонами розірвано. Згідно із рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 березня 2016 року із відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] стягуються аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу), але не менше 30\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи із 17 лютого 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Факт проживання малолітнього сина сторін [PERSON] разом із матір`ю підтверджується довідкою №\~168 про склад сім`ї від 30 січня 2018 року, виданою виконавчим комітетом Калитянської селищної ради Броварського району Київської області. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №\~789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 2 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 180 СК України закріплено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок по утриманню батьками дитини до досягнення нею повноліття законом покладається на обох батьків у рівній мірі. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо утримання дитини (ст. 141 СК України). Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у п. п. 17, 23 постанови №\~3 від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів роз`яснив, що, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням суду законної сили. Верховний Суд України у постанові від 05 лютого 2014 року у справі №\~6-143цс13 висловив правову позицію та вказав на те, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). У ст. 7 Закону України Про Державний бюджет України на 2019 рік від 23 листопада 2018 року № 2629-VIII визначено, що у 2019 році прожитковий мінімум на одну дитину віком до 6 років становить: з 1 січня 1626 грн., з 1 липня 1699 грн., з 1 грудня 1779 грн. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, тому з дня набрання цим рішенням суду законної сили з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1626 грн. Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір у справах про стягнення аліментів позивачі від сплати судового збору звільняються. Виходячи з наведеного, із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved