Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-16 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначила, що 07 вересня 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 555 Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем неможливе через відсутність взаємопорозуміння між позивачем та відповідачем, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. З 11 грудня 2012 року по теперішній час сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Збереження сім'ї неможливе . Позивач бажає створити нову сім'ю. Позивач просить розірвати шлюб з [PERSON]. У судове засідання позивач не з'явилася, надала на адресу суду заяву, в якій вказала, що позов підтримує в повному обсязі, справу просить розглянути за її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву в якій вказав, що проти позовних вимог не заперечує, просить розгляд справи проводити за його відсутності. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, суд знаходить вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 07 вересня 2007 року між сторонами був зареєстрований шлюб, про що зроблено актовий запис № 555 Довгинцівським відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER]. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] [INFO], який проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Спільне життя з відповідачем неможливе через відсутність взаємопорозуміння між позивачем та відповідачем, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов'язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. З 11 грудня 2012 року по теперішній час сторони проживають окремо та не ведуть спільного господарства. Збереження сім'ї неможливе. Частиною 2 ст. 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Згідно зі ст. 24 ч. 1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до вимог ст. 55 ч. 1 СК України дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Відповідно до ст. ст. 111, 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність неповнолітньої дитини та інші обставини життя подружжя, та вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони не підтримують подружніх відносин, не проживають разом, на примирення не згодні, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, у зв'язку з чим суд не застосовує положення ст. 111 СК України. Викладене приводить суд до переконання, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Після розірвання шлюбу прізвище [PERSON] залишити «[PERSON]».

Outcome: approved