Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У вересні 2016 оку [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист права власності шляхом визнання відповідача такою особою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 4 у будинку № 59 по вул. Кузнечній (Ковальській, Челюскінців) в м. Одесі, із зняттям відповідача з реєстрації місця проживання за такою адресою. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказує, що, по-перше, набула право власності на 305/1000 ч. вищевказаної квартири на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 25.07.2016 р.; і, по-друге, місце проживання відповідача [PERSON], який є членом сімї колишніх власників 305/1000 ч. цієї квартири, до теперішнього часу зареєстровано за адресою : [INFO], хоча він не проживає за цією адресою з дати набуття нею права власності на 305/1000 ч. вказаної квартири. Позивач просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що п одала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Направлена судом судова повістка відповідачу [PERSON], за останньою відомою судові адресою його місця проживання, зареєстрованою в установленому законом порядку, була повернута судові з поміткою начальника дільниці № 7 КП «ЖКС «Фонтанський» про те, що відповідач за такою адресою більше не проживає. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Позивач є власником 305/1000 ч. квартири спільного заселення під № 4, що знаходиться у будинку № 59 по вул. Кузнечній ( вул. Ковальська, вул. Челюскінцев) в м. Одесі, на підставі укладеного між нею та [PERSON] і [PERSON] договору дарування від 25.07.2016 р., посвідченого державним нотаріусом Шостої одеської державної нотаріальної контори [PERSON] за р. № 4-1223, та право власності позивача на цей обєкт нерухомого майна у встановленому законом порядку зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 25.07.2016 р. за № 15631262. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється, у разі відчуження власником свого майна. Отже право власності на вищевказаний обєкт нерухомого майна його колишніх власників [PERSON] і [PERSON] припинено. Проте, як вбачається з довідки (виписки з будинкової книги про склад сімї і прописку) № 1346 від 23.08.2016 р., виданої керівником дільниці № 7 КП «ЖКС «Фонтанський», місце проживання відповідача [PERSON], як члена сімї [PERSON] і [PERSON], до теперішнього часу зареєстровано за адресою : [INFO] ( вул. Ковальська, вул. Челюскінцев)[ADDRESS]. За приписами ч. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за свою волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до положень ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, а також має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлений законом. Згідно з ч. 1 ст. 383 ЦК України та ч. 1 ст. 150 ЖК України власник квартири має право використовувати її для особистого проживання і проживання членів своєї сім'ї. Матеріалами справи підтверджено, що відповідач [PERSON] не проживає в [INFO] ( вул. Ковальська, вул. Челюскінцев) в м. Одесі. Більш того, судом не установлено обставин, які б свідчили про те, що між сторонами укладались будь-які договори щодо користування відповідачем належною позивачеві часткою вищевказаної квартири. Таким чином, відповідач втратив право користування згаданою квартирою. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянин України зобовязаний протягом десятим днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Однак відповідач до теперішнього часу не вчинив будь-яких дій для зняття його з реєстраційного обліку за колишнім місцем його проживання за згаданою адресою. Відповідно до ст. 7 згаданого Закону, зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, зокрема, заяви особи або її законного представника, та/або судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. З огляду на наведене, суд доходить висновку, що порушене право власності позивача підлягає судовому захисту. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею і документально підтверджені судові витрати в сумі 551,20 грн., повязані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved