Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У березні 2015 року до Кременчуцького районного суду Полтавської області звернулося Публічне акціонерне товариство « УкрСиббанк» з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, процентів нарахованих за користування кредитом та пені. У судове засідання представник позивача Костянецький А.Г. не з'явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав; просив позов задовольнити, стягнути на користь Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» ( рахунок № 29090000000113 в АТ « УкрСиббанк», м. Харків,МФО 351005, код Банку 09807750) з [PERSON], [INFO] ( місце проживання: [ADDRESS]; ідентифікаційний номер [NUMBER]) та [PERSON], [INFO] ( місце проживання: [ADDRESS]; ідентифікаційний номер [NUMBER]) солідарно суму боргу по поверненню кредитних коштів, процентів за користування кредитом за договором про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11380483000 від 05 серпня 2008 року в розмірі - 16 530 доларів США 81 цент, з яких: - 14235,91 дол. США - кредитна заборгованість; - 2294,90 дол. США - заборгованість по процентам; та заборгованість по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит в розмірі 13764,04 гривень, з яких: - 8707,09 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; - 5056,95 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства « УкрСиббанк» (рахунок № 29090000000113 в АТ « УкрСиббанк», м. Харків, МФО 351005, код Банку 09807750) суму сплаченого судового збору, а саме - 3654, 00 гривень. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не з'явилися, письмово про причини неявки суд не повідомляли, заперечень проти позову не направили. У відповідності до положень ст. 224 Цивільно-процесуального Кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази, встановив наступне: 05 серпня 2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКРСИББАНК», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11380483000. Відповідно до п. 1.1 вказаного Договору банк зобов'язався надати Позичальнику, а Позичальник зобов'язався прийняти, належним чином використати і повернути Банку кредитні кошти ( кредит) в сумі 27527доларів США 00 центів та сплатити плату за кредит в порядку і на умовах, зазначених договором. Вказана сума кредиту дорівнює еквіваленту 133371,07 гривень за курсом Національного банку України на день укладання Договору, про цьому Сторони обумовили, що гривневий еквівалент сум кредиту має визначатися в Договорі лише в разі надання Банком кредиту в іноземній валюті Банком було виконано умови п. 1.1 Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11380483000, що підтверджується Випискою про рух коштів по рахунку № [NUMBER] від 05 серпня 2008 року. Відповідно до п. 1.3.1 Кредитного договору за користування кредитними коштами протягом перших 30 ( тридцяти календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 14,00 % річних. Після закінчення цього строку та кожного наступного місяця кредитування ставка підлягає перегляду відповідно до умов Договору. У випадку, якщо Банк не повідомив Позичальника про встановлення нового розміру процентної ставки на наступний місяць строку кредитування відповідно до умов Договору, застосовується розмір процентної ставки, діючий за цим договором в попередньому місяці. За користування кредитними коштами понад встановлений Договором термін Банк автоматично нараховує проценти на прострочену суму основного боргу за процентною ставкою в розмірі збільшеному вдвічі від ставки, вказаної п. 1.3.1. Нарахування вищевказаної процентної ставки на прострочену суму основного боргу починається з дня виникнення простроченої суми основного боргу, а саме з наступного дня після дня не сплати або не повної сплати платежу встановленого у Договорі. Проценти нараховуються на прострочену суму основного боргу за підвищеною ставкою до моменту погашення такої заборгованості. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до п. 1.2.2 Кредитного договору позичальник зобов'язаний повернути кредит в повному обсязі в термін та в розмірах, що встановлені графіком погашення кредиту згідно Додатку №1 до Договору, але в будь-якому випадку на пізніше 04 серпня 2015 року, якщо тільки не застосовується інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору та/або умов відповідної угоди Сторін. Згідно п. 1 Додаткової угоди № 3 від 30 січня 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11380483000 від 05 серпня 2008 року сторони домовились про перенесення строків виконання зобов'язань Позичальника зі сплати процентів за Договором ( при цьому на вказане перенесення не розповсюджується загальні правила черговості погашення зобов'язань, встановленні Договором): - Сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів в період з 01.11.2008 року по 30.11.2008 року, здійснюється Позичальником в період з 01.10.2014 року по 31.10.2014 року, згідно умов Договору; - Сплата процентів, нарахованих згідно умов Договору за використання кредитних коштів в період з 01.12.2008 року по 31.12.2008 року, здійснюється Позичальником в період з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року згідно умов Договору. Згідно п. 2 Додаткової угоди № 3 від 30 січня 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11380483000 від 05 серпня 2008 року позичальник зобов'язаний повернути кредит у повному обсязі в термін не пізніше 04 серпня 2017 року, якщо тільки не буде застосовано інший термін повернення кредиту відповідно до умов Договору. Відповідно до п. 2.1 Додаткової угоди № 4 від 02 лютого 2009 року до Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11380483000 від 05 серпня 2008 року позичальник з дати підписання цієї Додаткової угоди зобов'язується повертати кредит та сплачувати плату за кредит шляхом щомісячної сплати ануїтетних платежів в день сплати ануїтетного платежу. Розмір ануїтетного платежу складає 446 доларів США 87 центів. День сплати ануїтетного платежу 05 число кожного календарного місяця строку кредитування, протягом якого Позичальник зобов'язаний сплатити ануїтетний платіж. Розмір ануїтетного платежу може змінитися у випадку зміни процентної ставки відповідно до умов Договору. Згідно п. 4.1 Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11380483000 від 05 серпня 2008 року за порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобов'язань, передбачених цим Договором та/або « Кредитним договором», зокрема, термінів повернення кредиту ( всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів та/або комісії, Банк має право вимагати від Позичальника додатково сплати Банку пеню в наступному порядку, а саме: - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; - в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого ( еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; - пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В забезпечення виконання умов кредитного договору від 05 серпня 2008 року між АКІБ «УКРСИББАНК», правонаступником якого є ПАТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] був укладений Договір поруки № б/н, відповідно до якого вона узяла на себе зобов'язання відповідати перед Банком за виконання [PERSON] усіх його зобов'язань за кредитним договором, як існуючих в теперішній час, так і тих, що можуть виникнути в майбутньому. Також, з метою забезпечення зобов'язань відповідно до п.2.1. Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу № 11380483000 позичальником [PERSON] передано в заставу Банку рухоме майно - транспортний засіб, а саме автомобіль марки KIA, модель Magentis, рік випуску 2008, колір чорний, тип ТЗ легковий седан, номери агрегатів: шасі [NUMBER], двигун 2656, кузов [NUMBER], державний номер [NUMBER]. [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором; щомісячних платежів не здійснює, чим порушує права позивача. Згідно п. 1.3 Договору поруки № б/н від 05 серпня 2008 року [PERSON], як поручитель, відповідає перед Кредитором у тому ж обсязі, що і Боржник, за всіма зобов'язаннями останнього за Основним договором, включаючи повернення основної суми боргу ( в т.ч. суми кредиту, регресу), сплати процентів, комісій, відшкодування можливих збитків, сплату пені та інших штрафних санкцій, передбачених умовами Основного договору. Відповідальність поручителя і боржника є солідарною. Згідно ч. 1 ст. 543 Цивільного Кодексу України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. Солідарну відповідальність перед кредитором несуть і боржник, і поручитель, якщо інше не встановлено договором поруки відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного кодексу України. Згідно ч. 1 ст. 216 Цивільного Кодексу України, суд, ухвалюючи рішення а користь кількох позивачів або проти кількох відповідачі, повинен зазначити, в якій частині рішення стосується кожного з них або зазначити, що обов'язок чи право є солідарним. Відповідно до ч. 1 ст. 554 Цивільного Кодексу України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. У зв'язку з виникненням простроченої заборгованості за кредитним договором позивач направив відповідачам вимоги від 28 листопада 2014 року за № 19807 та 19806 про дострокове повернення кредитних коштів, сплату ними відсотків за користування кредитними коштами з нарахуванням пені, на яку вони не відреагували, свої зобов'язання за кредитним договором не виконали. Згідно наданого розрахунку станом на 03.03.2015 року заборгованість відповідача [PERSON] по поверненню кредитних коштів, сплаті процентів за користування кредитом становить 16530,81 долар США що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 410 305,58 гривень з яких: - 14235,91 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 353344,65 гривень - кредитна заборгованість; - 2294,90 дол. США, що за курсом НБУ станом на 03.03.2015 року становить 56960, 93 гривень - заборгованість по процентам. Сума заборгованості [PERSON] по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредит станом на 03.03.2015 року становить - 13764, 04 гривні, з яких: - 8707,09 грн. - пеня за прострочення сплати кредиту; - 5056,95 грн. - пеня за прострочення сплати процентів. Відповідно до ч. 2 ст. 589 Цивільного кодексу України за рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимог, якщо інше не встановлено договором. Ст. 99 Конституції України встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний закон не встановлює обмежень щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до ст. 192 Цивільного кодексу України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Тобто відповідно до законодавства гривня має статус універсального платіжного засобу, який без обмежень приймається на всій території України, однак обіг іноземної валюти обумовлений вимогами спеціального законодавства України. Основним законодавчим актом, який регулює правовідносини у сфері валютного регулювання та валютного контролю є Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» (далі - Декрет КМУ). Статтею 1054 Цивільного кодексу України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» установлено, що кошти - це гроші у національній або іноземній валюті чи їх еквівалент. Статті 47 та 49 цього Закону визначають операції банків із розміщення залучення коштів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик як кредитні операції незалежно від виду валюти, як використовується. Вказані операції здійснюються на підставі банківської ліцензії. Відповідно до ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до п.2 ст.5 цього ж Декрету. Аналізуючи наведені норми матеріального права, суд приходить до висновку, що уповноважені банки на підставі банківської ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями мають право здійснювати операції з надання кредитів в іноземній валюті. Щодо вимог п.п. «в» п.4 ст.5 Декрету Кабінету Міністрів України, який передбачає наявність індивідуальної ліцензії на надання і одержання резидентами кредитів в іноземній валюті, якщо терміни і суми таких кредитів перевищують встановлені законодавством межі, то на даний час законодавством не встановлено межі термінів і сум надання або одержання кредитів в іноземній валюті. Ця обставина не дозволяє стверджувати, що режим індивідуального ліцензування поширюється на валютні операції, пов'язані з наданням резидентами (банками та іншими фінансовими установами) кредитів в іноземній валюті іншим резидентам. Відповідно до п.1.5 Положення про порядок видачі НБУ індивідуальних ліцензій на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу, затвердженого постановою Правління НБУ від 14 жовтня 2004 року №483, використання іноземної валюти як засобу платежу на території України без індивідуальної ліцензії дозволяється, якщо ініціатором або отримувачем за валютною операцією є уповноважений банк (ця норма стосується лише операцій уповноваженого банку, на здійснення яких НБУ видав йому банківську ліцензію та письмовий дозвіл на здійснення операцій з валютними цінностями). Таким чином, за відсутності нормативних умов для застосування режиму індивідуального ліцензування щодо вказаних операцій єдиною правовою підставою для здійснення банком кредитування в іноземній валюті згідно з вимогами ст. 5 Декрету Кабінету Міністрів України є наявність у банку генеральної ліцензії на здійснення валютних операцій, отриманої в установленому порядку. У разі наявності в банку відповідної генеральної ліцензії або дозволу НБУ здійснення кредитних операцій у валюті не суперечить вимогам чинного законодавства України. ПАТ «УКРСИББАНК» отримав дозвіл НБУ на право здійснювати банківські операції визначені частиною першою та пунктами 5-11 частини другої статті 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» 28 жовтня 1991 року № 57 на здійснення певних валютних операцій, який є генеральною ліцензією. Враховуючи наведені обставини, суд вважає, що позов підлягає повному задоволенню.

Outcome: approved