overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем - [PERSON] та зареєстрований 28 березня 2009 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено відповідний актовий запис №179. Від спільного життя мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинено, оскільки спільне життя з відповідачем не склалося з причин різних поглядів на життя, постійних сварок. Це призвело до того, що подружжя перестало бути однією родиною, мешкає окремо один від одного, спільного господарства не веде. Позивачка надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивачки підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 березня 2009 року, шлюб зареєстровано Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області, зроблено відповідний актовий запис №179. Шлюб у сторін перший. Від шлюбу мають двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які мешкають разом з позивачкою. Подружні стосунки припинено, подружжя разом не проживає. На момент розгляду справи між подружжям майнового спору не існує. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що сім'я розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, відновити їх бажання не мають, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-18 00:00:00

у березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Василівської сільської ради Лебединського району про продовження строку звернення до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, вказуючи, що у квітні 2008 року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті на ім'я позивача залишила заповіт. У встановлений законом шестимісячний строк позивач з заявою про прийняття спадщини не зверталася, оскільки захворіла та тривалий час лікувалася, тому звернулася до суду. В судове засідання сторони не з'явилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа направила до суду заяви про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Суд встановив, що 9 квітня 1997 року в с. Василівка Лебединського району [PERSON] на випадок своєї смерті залишила заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалось, і все те, що буде належати їй на день смерті, заповіла [PERSON] 18 липня 2009 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON], в зв'язку з чим [PERSON] змінила прізвище на [PERSON]. Згідно Державного акту на право приватної власності на землю [PERSON] передана у приватну власність земельна ділянка площею 4,14 га. [INFO] в с. Соснівка Гадяцького району [PERSON] померла. Згідно довідки Соснівської сільської ради Гадяцького району на дату смерті, [PERSON] була зареєстрована та проживала по [ADDRESS]. Згідно Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру після смерті [PERSON] спадкова справа не відкривалась. Згідно висновку ортопеда [PERSON] перебувала на лікуванні з 17.10.08р. по 22.10.08р. з приводу розтягнення зв'язок лівого кульшового суглобу. Відповідно ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд визнає поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини -перебування на лікуванні [PERSON] Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, так як строк пропущений з поважних причин і вказана обставина не дає змоги скористатися правом на спадщину.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

у березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до територіальної громади Мартинівської сільської ради про визнання права на спадщину та права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом, вказуючи, що у липні 2014 року померла її мати [PERSON] Після смерті матері залишилася спадщина у вигляді права власності на земельну частку (пай). На даний час позивач не має можливості скористатися правом на спадщину в звязку з відсутністю правоустановчих документів, що спонукало звернутися до суду з позовними вимогами про визнання права власності на земельну ділянку. В судове засідання сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Також сторони направили до суду заяви про розгляд справи без їх участі, тому відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що Данько (дошлюбне прізвище [PERSON]) О.М. народилася 12 травня 1946 року в с. Високе Зіньківського району, її матірю є [PERSON] Згідно довідки відділу Держземагентства у Гадяцькому районі [PERSON] був отриманий сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0310506 на площу 1,99 в умовних кадастрових одиницях, який видавався згідно розпорядження голови Гадяцької районної державної адміністрації № 401 від 14 листопада 1997 року. Вартість земельної частки (паю) становить 51128,70 грн. З викопіювання плану землекористування Мартинівської сільської ради з визначенням місця розташування земельної ділянки (паю), яка належить [PERSON], вбачається, що земельна ділянка значиться під № 745. 28 липня 2014 року в м. Гадяч [PERSON] померла. Згідно довідки Гадяцької міської ради [PERSON] на дату смерті була зареєстрована та проживала [INFO] разом з дочкою [PERSON] Згідно повідомлення приватного нотаріуса [PERSON] після смерті [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернулася [PERSON] Приватним нотаріусом відмовлено [PERSON] у оформленні спадщини після смерті [PERSON] у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на земельну частку (пай). Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті. Відповідно ст. 1268 ч. 1 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на право на земельну частку (пай) розташованої на території Мартинівської сільської ради і є всі підстави для визнання за нею права власності на земельну частку (пай) після смерті матері.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-20 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем [PERSON]. Свої вимоги мотивувала тим, що шлюбні стосунки припинені, у зв'язку з тим, що кожен має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім'ю, втрачено почуття любові та поваги один до одного. Більше року відповідач проживає окремо, та не веде спільного господарства, жодних стосунків із сім'єю не підтримує, але доньку забезпечує матеріально. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO]. Примирення між подружжям неможливе. Дитина буде проживати з матір'ю. В судове засідання сторони не з'явились, надали до суду заяви, щоб розгляд справи проводити у їх відсутність та проти позовних вимог не заперечували (а.с. 18-19). Суд, дослідивши матеріали справи вважає встановленими наступні обставини. Сторони перебувають в шлюбі з 22 листопада 2008 року, який зареєстрований Лівобережним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 2323 (а.с. 8). З пояснень позивача вбачається, що їх сім'я фактично розпалась, в наслідок різних життєвих інтересів. Фактичні шлюбні відносини припиненні з липня 2014 року. Сторони спільного господарства не ведуть. Від шлюбу мають доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 9). Дітина буде проживати з матір'ю. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-30 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення аліментів з [PERSON] про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що 16.06.2007 року народилася донька [PERSON], батьком якої є відповідач. Позивач вказує, що відповідач не надає матеріальної допомоги, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1 / 3 частину всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для неповнолітньої дитини, щомісячно та до досягнення донькою повноліття, тобто до 16.06.2025 року. Позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задоволити. Відповідач позовні вимоги не визнав. Заслухавши сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач зобовязаний утримувати свою доньку. Згідно свідоцтва про народження серії 1-ОЛ №042614 виданого 02 липня 2007 року, [PERSON] народилася 16.06.2007 року, батько [PERSON], мати [PERSON]. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що у відповідача інших дітей немає та донька залишається проживати з позивачем. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Суд дійшов висновку, що аліменти необхідно стягувати у частці від заробітку (доходу) у розмірі 1 / 4 частки всіх видів заробітку (доходів). Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, позовна вимога підлягає задоволенню частково. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача необхідно стягнути судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 01.08.2009 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (актовий запис №1684) між нею та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на життя, різне відношення до сім'ї та подружніх обов'язків. На час звернення до суду сторони проживають разом, спільне господарство не ведуть, мають окремий бюджет. Від шлюбу дітей не мають. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позов та просила його задовольнити. Пояснила, що їхня з відповідачем сім'я не існує близько року. Також зазначила, що відповідач здійснює на неї фізичний та моральний тиск. [PERSON] проти позову заперечував. Зазначив, що збереження шлюбу є можливим. Ухвалою суду від 22.06.2015 року зупинено провадження у справі з метою надання сторонам строку на примирення, після його закінчення позиція позивача не змінилася, відповідач проти позову заперечував посилаючись на позитивні результати в процесі примирення та недостатність часу наданого судом на примирення. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01.08.2009 року, про що Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис №1684 та видано відповідне свідоцтво (а.с.8). Із пояснень позивача вбачається, що вони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Суд не приймає до уваги доводи відповідача про недостатність наданого судом часу на примирення, а саме чотири місяці, з огляду на те, що процес примирення між сторонами розпочався до подачі позову про розірвання шлюбу шляхом відвідування сторонами сеансів психолога з сімейних питань. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає змінити прізвище на дошлюбне «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-04 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 05.07.2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис №769) між нею та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на шлюб та сім'ю, зловживання останнім алкоголем, небажання працювати. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. [PERSON] до суду не з'явився, надіслав заяву про визнання позову. Справу просив слухати у його відсутність. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.07.2003 року, про що Відділом реєстрації актів громадянського стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис №769 та видано відповідне свідоцтво (а.с.10). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва зроблено актовий запис № 1565 та видане відповідне свідоцтво (а.с.11). Із пояснень позивача вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-29 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 05.08.2011 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї (актовий запис № 1890) між нею та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Сторони на час звернення до суду разом не проживають, не ведуть спільного господарства та мають окремий бюджет. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила його задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні позов визнав. Зазначив, що з [PERSON] не проживають однією сім'єю близько пів року. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, [PERSON], дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 05.08.2011 року, про що Центральним відділом державної реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї зроблено актовий запис № 1890 та видано відповідне свідоцтво (а.с.29). Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 4192 та видане відповідне свідоцтво (а.с.10). Також із пояснень представника позивача та відповідача вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства, мають окремий бюджет, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що на підставі договору довічного утримання від 13 серпня 1999 року вона набула у власність житловий будинок [ADDRESS]. Водночас придбаний будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0438 га., призначеній для його обслуговування. Право власності щодо ділянки зареєстроване за попереднім власником будинку - [PERSON] Зважаючи на те, що до особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду, переходить право власності на земельну ділянку, на якій вони розташовані та яка належить відчужувачу майна, а тому [PERSON] просила визнати її власником земельної ділянки, площею 0,0438 га., розташованої по [ADDRESS], призначеної для обслуговування житлового будинку. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з'явилися, проте від останнього надійшла заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача - Вознесенської міської ради в судове засідання не з'явився, проте надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі позивачки та представників сторін, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про їх права та взаємовідносини. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, суд прийшов висновку про необхідність задоволення позову з підстав, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову представником відповідача не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що на підставі нотаріально посвідченого договору довічного утримання від 13 серпня 1999 року, реєстр. №899 [PERSON] набула у власність житловий будинок [ADDRESS]. Водночас придбаний будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 0,0438 га., призначеній для його обслуговування. Право власності щодо ділянки зареєстроване за попереднім власником будинку - [PERSON] Відповідно до ст. 30 ЗК України 1990 року (чинного на час виникнення спірних правовідносин) при переході права власності на будівлю і споруду разом з цими об'єктами переходить у розмірах, передбачених статтею 67 цього Кодексу, і право власності або право користування земельною ділянкою без зміни її цільового призначення і, якщо інше не передбачено у договорі відчуження - будівлі та споруди. Разом з тим, згідно п.п. ґ п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» при переході права власності на будівлі та споруди за цивільно-правовими угодами, укладеними до 1 січня 2002 р., згідно з положеннями чинної до цієї дати ст. 30 ЗК до набувача від відчужувача переходить належне йому право власності або право користування земельною ділянкою, на якій розташовані будівлі та споруди, якщо інше не передбачалось у договорі відчуження. За таких обставин суд вважає вимоги обґрунтованими, а тому вони підлягають задоволенню.

Outcome: approved