Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся в Дарницький районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований тим, що вона з [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з 18.08.2006 року, від вказаного шлюбу у них народились діти - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO]. Разом з тим, спільне життя у сторін не склалося, сварки відбуваються на очах у дітей, що має неабиякий вплив на їх психологічний стан, агресія з боку відповідача призводить до несумісності спільного проживання сторін. Таким чином шлюб між сторонами фактично розпався та на сьогоднішній день існує лише формального, тому позивач вважає, що подальше збереження шлюбу буде суперечити як її інтересам, так і інтересам спільних дітей з відповідачем. Так як сім`я розпалася остаточно, позивач вважає, що терміну для примирення призначати не потрібною. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 25.03.2019 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначене підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 23.05.2019 підготовче провадження закрито та справу призначено до розгляду по суті. Позивач у призначене судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила шлюб розірвати. Відповідач у призначене судове засідання не прибув, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, зазначив, що позовні вимоги про розірвання шлюбу визнає та не заперечує щодо задоволення позову. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутністю сторін за наявними у суду матеріалів, відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, оскільки від обох учасників справи надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З позовної заяви та заяви відповідача про визнання позову вбачається, що внаслідок відсутності порозуміння та розбіжностей у поглядах на життєві і сімейні цінності сторони втратили почуття взаємної любові та поваги і, як наслідок, не ведуть спільне господарство та не проживають однією сім`єю. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже враховуючи, що відповідач безумовно визнав позов і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved