Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-03 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення коштів. Позовні вимоги мотивовані тим, що між сторонами укладено: - депозитний договір № SAMDN25000722387713 від 23 грудня 2011 р., на виконання якого на рахунок № [NUMBER] внесено 14 000 доларів США; - депозитний договір № SAMDN25000713966106 від 04 лютого 2011 р., на виконання якого на рахунок № [NUMBER] внесено 45 000 доларів США. У подальшому на рахунок № [NUMBER] були внесені ще 35 000 доларів США; - депозитний договір № SAMDN25000713966053 від 04 лютого 2011 р., на виконання якого на рахунок № [NUMBER] внесено 45 000 доларів США; - депозитний договір № SAMDN01000713428866 від 22 грудня 2010 р., на виконання якого на рахунок № [NUMBER] внесено 10 000 доларів США; - депозитний договір № SAMDN25000716329907 від 10 травня 2011 р., на виконання даного якого на рахунок № [NUMBER] внесено 10 000 доларів США. 03 січня 2017 р. Головний офіс ПАТ КБ «Приватбанк» отримав заяву позивача від 29 грудня 2016 р. про розірвання вказаних договорів, повернення вкладів та нарахованих відсотків. Проте, на даний час кошти не повернуті. У зв`язку з цим, позивач просив стягнути з відповідача: 1. за договором № SAMDN25000722387713 від 23.12.2011 р.: - 14 000 доларів США - сума вкладу; - 3 126,79 доларів США - не нараховані відсотки за період з 24.02.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 168,38 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р.; - 185 538,35 доларів США - пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 20.03.2017 р. по 20.03.2018 р.; - 505,15 доларів США - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 2. за договором № SAMDN01000713428866 від 22.12.2010 р.: - 10 000 доларів США - сума вкладу; - 2 375,34 доларів США - не нараховані відсотки за період з 23.02.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 120,27 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р.; - 135 509,97 доларів США - пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; - 360,82 дол. США - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 3. за договором № SAMDN25000713966053 від 04.02.2011 р.: - 45 000 доларів США - сума вкладу; - 11 517,53 доларів США - не нараховані відсотки за період з 05.03.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 541,23 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р.; - 618 866,95 доларів США - пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; - 1 623, 70 доларів США - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 4. за договором № SAMDN25000716329907 від 10.05.2011 р.: - 10 000 доларів США - сума вкладу; - 2 759, 38 доларів США - не нараховані відсотки за період з 10.03.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 120,27 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р.; - 139 715,21 доларів США - пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; - 360,82 доларів США - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 5. за договором №SAMDN25000713966106 від 04.02.2011 р.: - 80 000 доларів США - сума вкладу; - 22 728,77 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.03.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 962,19 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р.; - 1 124 880,03 доларів США - пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; - 2 886,58 доларів США - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. Всього позивач просив стягнути на його користь 1 231 457,57 доларів США. Ухвалою суду від 26 березня 2018 року відкрито провадження у справі призначено підготовче судове засідання на 23 травня 2018 року (т. 1 а.с. 89). 23 квітня 2018 року представником відповідача [PERSON] подано відзив на позов, відповідно до якого на даний час у зв`язку з окупацією Автономної Республіки Крим банк тимчасово не може здійснювати свою діяльність на території Автономної Республіки Крим, одним із відділень яких укладено договору банківського вкладу з позивачем. Тому, перевірити наявність чи відсутність коштів на рахунках позивача не можливо. Крім того, Федеральними Законами Російської Федерації націоналізовано все майно відповідача та покладено на Автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників» обов`язок щодо повернення вкладів, у тому числі і вкладів, розміщених у ПАТ КБ «Приватбанк. Крім того, позивачем неправильно здійснено розрахунок відсотків, 3% річних, які підлягають нарахуванню на його банківський вклад (т. 1 а.с. 91-101). Вказане, на думку представника відповідача, є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. 03 травня 2018 року представником позивача [PERSON]. подано заяву про зменшення позовних вимог (т. 1 а.с. 109-110)., відповідно до якої просив стягнути з відповідача 202 035, 65 дол. США та 58 086 798, 52 грн. на підставі його розрахунків (т. 1 а.с. 111-115), а саме: 1. за договором № SAMDN25000722387713 від 23.12.2011 р. 17 173 доларів США та 4 889 223 грн. 17 коп.: - 14 000 доларів США - сума вкладу; - 3 126,79 доларів США - не нараховані відсотки за період з 24.02.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 45,26 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 3.05.2017 р.; - 1,23 доларів США - не нараховані відсотки за період з 04.05.2017 р. по 20.03.2018 р.; - 4875 947 грн. 83 коп., що еквівалентно 185 538,35 доларів США - пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» за період з 20.03.2017 р. по 20.03.2018 р.; - 13 275 грн. 34 коп., що еквівалентно 505,15 доларів США - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 2. за договором № SAMDN01000713428866 від 22.12.2010 р. 12 408,46 доларів США та 3 570 684 грн. 35 коп.: - 10 000 доларів США - сума вкладу; - 2 375,34 доларів США - не нараховані відсотки за період з 23.02.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 32,24 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 3.05.2017 р.; - 0,88 доларів США - не нараховані відсотки за період з 4.05.2017 р. по 20.03.2018 р.; - 3 561 202 грн. 01 коп., що еквівалентно 135 509,97 доларів США - пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; - 9 482 грн. 34 коп., що еквівалентно 360,82 дол. США - 3 % річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 3. за договором № SAMDN25000713966053 від 04.02.2011 р. 56 666,97 доларів США та 16 306 494 грн. 27 коп.: - 45 000 доларів США - сума вкладу; - 11 517,53 доларів США - не нараховані відсотки за період з 05.03.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 145,48 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 3.05.2017 р.; - 3,96 доларів США - не нараховані відсотки за період з 4.05.2017 р. по 20.03.2018 р.; - 16 263 823 грн. 44 коп., що еквівалентно 618 866,95 доларів США - пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; - 42 670 грн. 83 коп., що еквівалентно 1 623, 70 доларів США - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 4. за договором № SAMDN25000716329907 від 10.05.2011 р. 12 792,5 доларів США та 3 681 198 грн. 05 коп.: - 10 000 доларів США - сума вкладу; - 2 759, 38 доларів США - не нараховані відсотки за період з 10.03.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 32,24 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 3.05.2017 р.; - 0,88 доларів США - не нараховані відсотки за період з 3.05.2017 р. по 20.03.2018 р.; - 3 671 715 грн. 71 коп., 139 715,21, що еквівалентно доларів США - пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; - 9 482 грн. 34 коп., що еквівалентно 360,82 доларів США - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 5. за договором №SAMDN25000713966106 від 04.02.2011 р. 102 994 доларів США та 29 639 198 грн. 68 коп.: - 80 000 доларів США - сума вкладу; - 22 728,77 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.03.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 258,63 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 3.05.2018 р.; - 7,04 доларів США - не нараховані відсотки за період з 4.05.2017 р. по 20.03.2018 р.; - 29 561 847 грн. 18 коп., що еквівалентно 1 124 880,03 доларів США - пеня у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; - 77 351 грн. 50 коп., що еквівалентно 2 886,58 доларів США - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. Представником позивача подано відповідь на відзив, котра аналогічна доводам, викладеним у позовній заяві (т. 1 а.с. 116-120, 198-201). 3 вересня 2019 року надійшов ще один відзив від представника відповідача (т. 1 а.с. 185-188), відповідно до якого надано новий розрахунок пені та просила провадження в частині стягнення коштів та процентів за договором SAMDN25000716329907 від 10.05.2011 закрити. Ухвалою суду від 21 листопада 2018 року провадження в частині позовних вимог про стягнення сум вкладів за договором № SAMDN25000716329907 від 10.05.2011 року на суму 10 000 доларів США та за договором № SAMDN25000713966106 від 4.02.2011 року на суму 80 000 доларів США закрито, оскільки наявна ухвала суду, яка набрала законної сили у справі № 757/24419/17-ц за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживачів, стягнення сум вкладів за наведеними договорами (т. 1 а.с. 237). Постановою Київського апеляційного суду від 30 січня 2019 року залишено без змін ухвалу суду від 21 листопада 2018 року про закриття провадження у справі (т. 2 а.с. 32-37). 16 квітня 2019 року у справі проведено підготовче судове зсідання та справу призначено до судовго розгляду на 17 липня 2019 року (т. 2 а.с. 44). У судовому засіданні представник позивача Дугінов Д.А. підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові та надав додаткові пояснення з приводу нарахування пені. Представник відповідача Кобзар Ю.В. позовні вимоги не визнала з підстав, вказаних у відзиві. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Судом встановлено, що сторонами [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк» укладено: - депозитний договір № SAMDN25000722387713 від 23 грудня 2011 р., на виконання якого на рахунок № [NUMBER] внесено 14 000 доларів США; - депозитний договір № SAMDN25000713966106 від 04 лютого 2011 р., на виконання якого на рахунок № [NUMBER] внесено 45 000 доларів США. У подальшому на рахунок № [NUMBER] були внесені ще 35 000 доларів США; - депозитний договір № SAMDN25000713966053 від 04 лютого 2011 р., на виконання якого на рахунок № [NUMBER] внесено 45 000 доларів США; - депозитний договір № SAMDN01000713428866 від 22 грудня 2010 р., на виконання якого на рахунок № [NUMBER] внесено 10 000 доларів США; - депозитний договір № SAMDN25000716329907 від 10 травня 2011 р., на виконання даного якого на рахунок № [NUMBER] внесено 10 000 доларів США (т. 2 а.с. 9-67). Вказані обставини підтверджуються оригіналами депозитних договорів, оригіналами квитанцій про внесення коштів на рахунки, оригіналами ощадних книжок, посвідченими мокрою печаткою банка та підписом співробітника банку копіями депозитних договорів, посвідченими мокрою печаткою банка та підписом співробітника банку довідки про залишки коштів на спірних рахунках (за період з 2013 року по 2018 рік, які були оглянуті у судовому засіданні 04 жовтня 2019 р. судом. Дані довідки містять інформацію про номери рахунків позивача та залишок коштів на них станом на 28 лютого 2018 року. За змістом ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Згідно з пунктом 1.4 Положення залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції № 492 банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов`язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред`явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і який видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції № 174 передбачено, що банк (філія, відділення) зобов`язаний видати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибуткового касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Зі змісту договору банківського вкладу року вбачається, що клієнт передає, а банк приймає грошові кошти (вклад) на певний строк; для внесення суми вкладу банк відкриває клієнту депозитний рахунок. Статтею 1064 ЦК України установлено, що укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред`явлення ощадної книжки у банк. Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред`явлення ощадної книжки. Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред`явлення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що мало місце укладення договорів банківського вкладу, оскільки підтверджено факт внесення грошових сум на вкладні (депозитні) рахунки позивачем, а також дотриманні вимоги, передбачені законами та іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності щодо укладення договору банківського вкладу та внесення грошових коштів. Разом з тим, судом встановлено, що відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим визначена як тимчасово окупована територія України. З метою забезпечення стабільності грошової одиниці України, захисту інтересів вкладників та інших кредиторів банку України, запобігання та уникнення ризиків у діяльності банків, враховуючи Указ Президента України від 17 березня 2014 року № 303/2014 «Про часткову мобілізацію», Закон України «Про затвердження Указу Президента України «Про часткову мобілізацію», Декларацію Верховної Ради України від 20 березня 2014 року № 1139-VII «Про боротьбу за звільнення Украйни», Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим та тимчасово окупованій території України» та з урахуванням неможливості здійснювати Національним банком України банківське регулювання та банківський нагляд, валютний контроль і державний фінансовий моніторинг за діяльністю окремих банків та відокремлених підрозділів банків, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, а також неможливість виконання такими банками та відокремленими підрозділами банків вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», «;Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинних шляхом, або фінансування тероризму», Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю», інших нормативно-правових актів Національного банку України, що свідчить про здійснення ними ризикової діяльності, яка загрожує інтересам вкладників чи кредиторів, у тому числі інших банків, Правлінням Національного банку України було прийнято Постанову від 6 травня 2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» (далі - Постанова НБУ № 260). Згідно з п. 5 вказаної Постанови банки, у тому числі ПАТ КБ «Приватбанк», зобов`язані припинити діяльність відокремлених підрозділів банків, розташованих на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Рішенням Центрального банку Російської Федерації № РН-33/І від 21.04.2014 року, також було припинено з 21 квітня 2014 року діяльність відокремлених структурних підрозділів на території Республіки Крим і на території міста федерального значення Севастополя - ПАТ КБ «Приватбанк». За законодавством України чинність на окупованій території Автономної Республіки Крим нормативних актів Російської Федерації не визнається, та вони не підлягають виконанню. Водночас, наявність вказаного рішення Банку Росії щодо припинення діяльності на території АРК ПАТ КБ «Приватбанк» унеможливлює діяльність відокремленого підрозділу банку на території АРК та міста Севастополя - Філії «Кримське РУ ПАТ КБ «Приватбанк». Тому, відокремлений підрозділ ПАТ КБ «Приватбанк» на території АРК та міста Севастополя не мав правових підстав та можливості здійснювати банківську діяльність, після окупації АРК та міста Севастополя. Разом з тим, неможливість банку здійснити повернення вкладу позивачеві у зв`язку з тим, що за законодавством Російської Федерації та відповідно до рішення Центрального Банку вказаної держави від 21 квітня 2014 року і рішень судів Російської Федерації відповідальність за повернення грошових коштів по вкладах покладено на автономну некомерційну організацію «Фонд захисту вкладників», судом не беруться до уваги, оскільки згідно зі ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Тому, невиконання відповідачем своїх зобов`язань щодо повернення сум банківських вкладів з цих підстав є безпідставним. З урахуванням наведеного, позовні вимоги про стягнення сум вкладів за договорами № SAMDN25000722387713 від 23.12.2011 р. на суму 14 000 доларів США; № SAMDN01000713428866 від 22.12.2010 р. на суму 10 000 доларів США; № SAMDN25000713966053 від 04.02.2011 р. на суму 45 000 доларів США підлягають задоволенню. Проте, позовні вимоги про стягнення сум вкладу за договорами № SAMDN25000716329907 від 10.05.2011 р. на суму 10 000 доларів США та за № SAMDN25000713966106 від 04.02.2011 р. на суму 80 000 доларів США задоволенню не підлягають, оскільки провадження у справі щодо цих вимог ухвалою суду від 21 листопада 2018 року закрито (т. 2 а.с. 32-37). Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Умовами договорів банківського вкладу передбачено їх пролонгацію на умовах договору банківського вкладу. При чому, розрахунок процентів на новий строк при продовженні дії договору банківського вкладу здійснюється за процентною ставкою, які діють в банку для продовжених депозитних вкладів, а у разі їх розірвання за процентною ставкою «На вимогу». Судом встановлено, що 03 січня 2017 р. Головний офіс ПАТ КБ «Приватбанк» отримав заяву позивача від 29 грудня 2016 р. про розірвання вказаних договорів, повернення вкладів та нарахованих відсотків. З урахуванням положень договір вкладів вони є розірваними через 2 банківські дні після отримання заяви про розірвання договорів (т. 1 а.с. 80-81). Отже, договори банківських вкладів є розірваними з 5 січня 2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 1070 ЦК України проценти за користування грошовими коштами, що знаходяться на рахунку клієнта, сплачуються банком у розмірі, встановленому договором, а якщо відповідні умови не встановлені договором, - у розмірі, що звичайно сплачується банком за вкладом на вимогу. Згідно з правовою позицією Верховного Суду України у справі № 6-2861цс15 закінчення строку дії депозитного договору в разі невиконання зобов`язань не припиняє зобов`язальних правовідносин, а трансформує їх в охоронювані, що містять обов`язок відшкодувати заподіяні збитки, встановлені договором чи законом. Тому, з урахуванням положень ч. 2 ст. 1070 ЦК України та того, що договором банківського вкладу не встановлений розмір відсоткової ставки за депозитом після закінчення строку дії договору та до моменту фактичного повернення грошових коштів (депозиту), то відповідно, відсоткова ставка за весь період користування банком коштами після розірвання цього договору (припинення дії) до моменту фактичного повернення коштів повинна застосовуватись виключно «на вимогу». Відповідно до наказу № 07 від 5.01.2004 року затвердженого головою Правління банку була встановлена відсоткова ставка по вкладам «На вимогу» у розмірі 1% річних, а з 4.05.2017 року відповідно до протоколу Комітету Управління активами і пасивами від 24.04.2017 року встановлено відсоткова ставка по вкладам «До запитання» у розмірі 0,01% (т. 1 а.с. 104-104). Тому, з урахуванням наведеного, подання позивачем заяви про розірвання договорів з відповідача на користь позивача підлягають до стягнення: 1. за договором № SAMDN25000722387713 від 23.12.2011 р.: - 3 126,79 доларів США - не нараховані відсотки за період з 24.02.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 45,26 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 3.05.2017 р.; - 1,23 доларів США - не нараховані відсотки за період з 04.05.2017 р. по 20.03.2018 р.; 2. за договором № SAMDN01000713428866 від 22.12.2010 р.: - 2 375,34 доларів США - не нараховані відсотки за період з 23.02.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 32,24 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 3.05.2017 р.; - 0,88 доларів США - не нараховані відсотки за період з 4.05.2017 р. по 20.03.2018 р.; 3. за договором № SAMDN25000713966053 від 04.02.2011 р.: - 11 517,53 доларів США - не нараховані відсотки за період з 05.03.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 145,48 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 3.05.2017 р.; - 3,96 доларів США - не нараховані відсотки за період з 4.05.2017 р. по 20.03.2018 р.; Також суд дійшов висновку і про стягнення відсотків: 4. за договором № SAMDN25000716329907 від 10.05.2011 р. - 2 759, 38 доларів США - не нараховані відсотки за період з 10.03.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 32,24 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 3.05.2017 р.; - 0,88 доларів США - не нараховані відсотки за період з 4.05.2017 р. по 20.03.2018 р.; 5. за договором №SAMDN25000713966106 від 04.02.2011 р. - 22 728,77 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.03.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 258,63 доларів США - не нараховані відсотки за період з 06.01.2017 р. по 3.05.2018 р.; - 7,04 доларів США - не нараховані відсотки за період з 4.05.2017 р. по 20.03.2018 р.; оскільки ухвалою суду провадження закрите лише щодо стягнення суми розміру вкладів. Проте, самі вклади не повернуті, відсотки позивачу за цими договорами не виплачувались і провадження у справі щодо вказаних позовних вимог не закривалось. Що стосується позовних вимог про стягнення пені відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», то вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Пунктом 17 ст. 1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага. Таким благом є видача/повернення банком вкладнику його коштів (депозиту) переданих банку раніше на зберігання та примноження. Верховний Суд України у своїх постановах від 11 травня 2016 року у справі № 6-37цс16; від 01 червня 2016 року у справі № 6-2558цс15; від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1699цс16; від 13 березня 2017 року у справі № 6-2128цс16; від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1881цс16, прийшов до висновку, що нарахування пені у розмірі 3% за кожен день прострочення на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» з дня витребування вкладу до дня ухвалення судового рішення, повинно нараховуватися не на ненараховані або невиплачені відсотки, а на сам вклад. Слід звернути увагу на те, що правова позиція Верховного Суду України, викладена у зазначених постановах підтримана та залишена без змін у постановах Верховного Суду, зокрема від 12 лютого 2018 року у справі № 753/2454/16-ц; від 14 лютого 2018 року у справі № 761/24140/15-ц; від 04 квітня 2018 року у справі № 367/7401/14-ц; від 28 березня 2018 року у справі № 754/931/15-ц; від 18 квітня 2018 року у справі № 201/17457/15-ц; від 15 травня 2018 року у справі № 761/31569/16-ц; від 18 липня 2018 року у справі № 201/12075/14-ц; від 19 вересня 2018 року у справі № 761/46145/16-ц; від 01 жовтня 2018 року у справі № 761/42169/16-ц; від 05 грудня 2018 року у справі № 369/8423/16-ц; від 06 грудня 2018 року у справі № 235/6674/16-ц. Водночас, Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 201/12075/14-ц не лише послався на правовий висновок викладений у постанові Верхового Суду України від 11 травня 2016 року, у справі № 6-37цс16, а й окремо зазначив, що: «Підстав відступити від цього правового висновку Верховний Суд не встанови.». Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Пеня є особливим видом відповідальності за неналежне виконання зобов`язання, яка має на меті окрім відшкодування збитків після вчиненого порушення щодо виконання зобов`язання, додаткову стимулюючу функцію для добросовісного виконання зобов`язання. Відмова банку виконати розпорядження клієнта з видачі належних йому за договором банківського рахунку сум свідчить про невиконання банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності, передбаченої законом у вигляді сплати пені в розмірі 3% від суми утримуваних банком коштів за кожен день з моменту звернення клієнта з вимогою про видачу коштів до дня фактичної видачі. Дана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 761/26293/16-ц (провадження № 14-64цс19) та постанові Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 757/32522/17-ц (провадження № 61-461св19). Верховний Суд у постанові від 19 червня 2019 року зазначив, що цілком законним є стягнення з Банку на користь позивача пені у розмірі трьох процентів від суми утримуваних Банком коштів, оскільки відмова Банку виконати рішення суду та своєчасно видати вкладнику належні йому кошти свідчить про невиконання Банком своїх зобов`язань та має наслідком настання відповідальності передбаченої Законом України «Про захист прав споживачів» у вигляді сплати пені у розмірі трьох процентів від суми утримуваних Банком коштів за кожен день прострочення до дня фактичної видачі. Також у даній постанові Верховний Суд прийшов висновку, що висновок апеляційного суду про те, що вартість послуги за договором банківського вкладу - це лише розмір процентів, які банк має сплатити за користування коштами вкладника, не відповідає вимогам наведених вище норм законодавства, а також пункту 17 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів», яким визначено, що послугою є діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага. Таким благом є видача (повернення) вкладнику його коштів. Тому посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 21 лютого 2018 року у справі № 759/13827/15-ц, провадження № 61-5543св18 не можуть бути прийняті судом. Суд виходить із переконання, що у разі задоволення позовних вимог за ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у запропонованому відповідачем обсязі та з використанням запропонованої методології, буде зведена на ні стимулююча функція пені, для добросовісного виконання банком зобов`язань перед його клієнтами в подальшому, тому що неправомірна поведінка боржника не повинна залишатися безкарною, бо ніхто не має права отримувати будь-які переваги зі своєї незаконної поведінки. Порушення вимог закону не може бути для боржника вигіднішим ніж його виконання. Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Враховуючи, що нарахована пеня позивачем в розрахунках до заяви про зменшення позовних вимог (т. 1 а.с. 111-115) значно перевищує суму вкладу, враховуючи позицію відповідача щодо зменшення розміру пені на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України (вказано у відзиві), а також те, що пеня за своєю природою є стимулюючим засобом забезпечення належного виконання зобов`язань та не направлена на збагачення сторін, суд дійшов висновку про зменшення розміру пені в межах розміру сум вкладів. У зв`язку з цим підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пеня за договорами: 1. № SAMDN25000722387713 від 23.12.2011 р. у розмірі 348 279 грн. 71 коп. (14 000 доларів США х 24,877122 курс Національного банку України гривні до долара США станом на 4 жовтня 2019 року); 2. № SAMDN01000713428866 від 22.12.2010 р. у розмірі 248 771 грн. 22 коп. (10 000 доларів США х 24,877122); 3. № SAMDN25000713966053 від 04.02.2011 р. у розмірі 1 119 470 грн. 49 коп. (45 000 доларів США х 24,877122); 4. № SAMDN25000716329907 від 10.05.2011 р. у розмірі 248 771 грн. 22 коп. (10 000 доларів США х 24,877122); 5. за № SAMDN25000713966106 від 04.02.2011 р. у розмірі 1 990 169 грн. 76 коп. (80 000 доларів США х 24,877122). Також суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог про стягнення 3% річних відповідно до положень ст. 625 ЦК України, оскільки банк прострочив виконання грошового зобов`язання. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-1286цс16 по валютним вкладам сума валютного вкладу та проценти стягуються у валюті, а 3% річних - у національній валюті України. Тому, 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача відповідно до розрахунків, наведених позивачем (т. 1 а.с. 111-115), з правильністю нарахування яких суд погоджується, а саме: 1. за договором № SAMDN25000722387713 від 23.12.2011 р. 13 275 грн. 34 коп., що еквівалентно 505,15 доларів США - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 2. за договором № SAMDN01000713428866 від 22.12.2010 р. 9 482 грн. 34 коп., що еквівалентно 360,82 дол. США - 3 % річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 3. за договором № SAMDN25000713966053 від 04.02.2011 р. 42 670 грн. 83 коп., що еквівалентно 1 623, 70 доларів США - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 4. за договором № SAMDN25000716329907 від 10.05.2011 р. 9 482 грн. 34 коп., що еквівалентно 360,82 доларів США - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 5. за договором №SAMDN25000713966106 від 04.02.2011 р. 77 351 грн. 50 коп., що еквівалентно 2 886,58 доларів США - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. Таким чином позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, стягненню з банку на користь позивача наступних сум за договорами банківського вкладів. 1. за договором № SAMDN25000722387713 від 23.12.2011 р.: - 14 000 доларів США - сума вкладу; - 3 173,28 доларів США (3 126,79 доларів США + 45,26 доларів США + 1,23 доларів США) - не нараховані відсотки за період з 24.02.2014 р. по 20.03.2018 р.; - 348 279 грн. 71 коп. - пеня на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; - 13 275 грн. 34 коп. - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 2. за договором № SAMDN01000713428866 від 22.12.2010 р.: - 10 000 доларів США - сума вкладу; - 2 408,46 доларів США (2 375,34 доларів США + 32,24 доларів США + 0,88 доларів США) - не нараховані відсотки за період з 23.02.2014 р. по 20.03.2018 р.; - 248 771 грн. 22 коп. - пеня на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; - 9 482 грн. 34 коп. - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 3. за договором № SAMDN25000713966053 від 04.02.2011 р.: - 45 000 доларів США - сума вкладу; - 11 666,97 доларів США (11 517,53 доларів США + 145,48 доларів США + 3,96 доларів США) - не нараховані відсотки за період з 05.03.2014 р. по 20.03.2018 р.; - 1 119 470 грн. 49 коп. - пеня на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; - 42 670 грн. 83 коп. - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 4. за договором № SAMDN25000716329907 від 10.05.2011 р.: - 2 792,5 доларів США (2 759,38 доларів США + 32,24 доларів США + 0,88 доларів США) - не нараховані відсотки за період з 10.03.2014 р. по 20.03.2018 р.; - 248 771 грн. 22 коп. - пеня на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; - 9 482 грн. 34 коп. - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. 5. за договором № SAMDN25000713966106 від 04.02.2011 р. - 22 994,44 доларів США (22 728,77 доларів США + 258,63 доларів США + 7,04 доларів США) - не нараховані відсотки за період з 06.03.2014 р. по 05.01.2017 р.; - 1 990 169 грн. 76 коп. - пеня на підставі ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»; - 77 351 грн. 50 коп. - 3% річних за період з 06.01.2017 р. по 20.03.2018 р. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, оскільки позивач при поданні позову звільнений від його сплати. При поданні позову позивач повинен був сплатити відповідно до положень ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір у розмірі 8 810 грн. З урахуванням наведеного вказаний судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь держави.

Outcome: partial