Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-22 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся в суд із позовом до філії «Львівська регіональна дирекція відкритого акціонерного товариства «Страхове товариство «Гарантія», третьої особи без самостійних вимог - Львівського регіонального управління публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Надра», в якому просив постановити рішення, яким зобов'язати ВАТ «Страхове товариство «Гарантія» виконати умови Договору добровільного страхування наземного транспорту №5-1589/08.010 від 13 серпня 2008 року та виконати всі необхідні і належні дії при настанні страхового випадку - угону транспортного засобу, провести виплату страхового відшкодування у розмірі 216 920 грн. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зіслався на те, що 13 серпня 2008 року на виконання кредитного договору №204/МБ-45 від 13 серпня 2008 року та договору застави від 13 серпня 2008 року ним, як страхувальником, та відповідачем ВАТ «Страхове товариство «Гарантія» в особі директора філії «Львівська регіональна дирекція» як страховиком було укладено договір страхування транспортного засобу №5-1589/08.10. Вказаний договір повинен був діяти з 14 серпня 2008 року по 13 серпня 2009 року. 30 липня 2009 року трапилася подія, яка у відповідності з укладеним договором трактується як страховий випадок, а саме: близько 14.30 - 15.30 год. 30 липня 2009 року застрахований договором автомобіль марки BMW Х5, д.н.з. [NUMBER] був викрадений невстановленою особою на вул. Мазепи,13а у м. Львові. За вказаним фактом 22 серпня 2009 року була винесена постанова про порушення кримінальної справи слідчим СВ Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області. Після викрадення автомобіля він, [PERSON], звернувся у ВАТ «Страхове товариство «Гарантія» і ним були проведені всі дії у відповідності до договору страхування транспортного засобу та у відповідності з нормами чинного законодавства. Однак, відповідач відмовив йому у виплаті страхового відшкодування, про що повідомив його листом від 28 травня 2010 року №679. Вказану відмову мотивував відсутністю повного переліку документів, які передбачені договором і які повинні надатись страховику страхувальником, зокрема, вказувалось на відсутність комплекту ключів (для замку запалювання, багажника, дверей, ключів від механічних пристроїв, пультів управління тривожною сигналізацією). Слідчим Шевченківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області було видано довідку №16/13-4159 від 07 травня 2010 року, в якій зазначено, що ориганіл свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, комплект оригінальних ключів до автомобіля долучені до матеріалів кримінальної справи. Дана довідка була отримана страховиком 07 травня 2010 року, оскільки надавалася на його запит №562 від 27 квітня 2010 року. На думку відповідача, договір страхування, який був укладений між позивачем та відповідачем, в частині настання страхового випадку «незаконне заволодіння» набував чинності тільки при обладнанні автомобіля системою охоронної сигналізації та надання його для огляду страховику, про що повинен бути складений акт (п.20.3.5 Договору страхування). Відповідач вважає, що вказана умова виконана не була, а тому і підстави виплати страхового відшкодування за такий випадок відсутні. Пунктом 20.3.9 договору страхування зазначено, що необхідність встановлення охоронної сигналізації є необхідним при її відсутності в автомобілі. Відповідач не з'ясувував цієї обставини, які і того факту, що автомобіль був оглянутий представником відповідача і необхідний та передбачений договором страхування акт був підписаний сторонами. Про те, що вказаний автомобіль був обладнаний охоронною системою сигналізації, рівень якої є достатнім для забезпечення охорони автомобіля в рамках вимог укладеного договору, підтверджується, зокрема, як витягом з даних про системи, якими був обладнаний автомобіль при виході із заводу - виробника так і матеріалами проведеної експертизи. Главою 19 договору страхування встановлено визначення страхового випадку як «незаконне заволодіння транспортним засобом». Згідно з п.20.1.3 договору страхування страховик повинен вжити всіх заходів для оформлення належних документів для проведення виплати за страховим випадком протягом двох робочих днів з часу, коли стало про нього відомо. Відповідно до п.1.1 ст. 1 договору страхування страхувальник у разі настання страхового випадку зобов'язується провести страхову виплату на умовах і в обсязі, передбачених цим договором та Правилами добровільного страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів, Правилами страхування від нещасних випадків. Вважає, що відмова у виплаті страхового відшкодування є неправомірною та безпідставною, виходячи з наступного. Посилання відповідача у листі - відмові на невиконання застережень договору страхування є такими, що суперечать дійсним обставинам, а саме: - необхідні системи безпеки були встановлені в автомобілі заводом - виробником і відповідно не були необхідними для встановлення, згідно умов укладеного договору; - автомобіль оглядався представником відповідача та було підписано акт, який затверджує те, що договір встапив в силу, зокрема, щодо страхування від такого ризику як «незаконне заволодіння транспортним засобом». У процесі розгляду справи позивачем [PERSON] неодноразово подавалися заяви про уточнення позовних вимог. 10 березня 2016 року позивачем було подано заяву про уточнення позовних вимог, в якій він просив постановити рішення, яким стягнути з відповідача ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» виплату страхового відшкодування у розмірі 216 920 грн. у відповідності до умов Договору добровільного страхування наземного транспорту №5-1589/08.010 від 13 серпня 2008 року. В судових засіданнях 30 травня 2016 року та 22 серпня 2016 року представники позивача [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги підтримали, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Представник ПрАТ «Страхове товариство «Гарантія» [PERSON] в судовому засіданні 22 серпня 2016 року проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні на позов. Представник ПАТ КБ «Надра» Морганюк Ю.Є. в судове засідання не з'явилася та подала до суду клопотання, в якому при винесенні рішення покладається на розсуд суду, просить суд розглядати справу у її відсутності. Заслухавши пояснення представників сторін, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних мотивів. 13 серпня 2008 року між ВАТ «Страхове Товариство «Гарантія», правонаступником якого є ПрАТ«Страхове Товариство «Гарантія», та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 5-1589/08.010, предметом якого є страхування майнових інтересів [PERSON] що не суперечать закону, пов'язаних з володінням, користуванням і розпорядженням автомобілем BMW Х5, д.н.з. [NUMBER], 2003 року випуску, на строк з 14 серпня 2008 року по 13 серпня 2009 року (а.с. 5-9). Відповідно до умов договору страхувальник зобов'язався сплатити страховику страховий платіж в загальному розмірі 15312 грн. одноразово у повному обсязі до 14 серпня 2008 року, а страховик взяв на себе зобов'язання у разі настання страхового випадку з автомобілем BMW Х5, державний номер [NUMBER], здійснити на умовах договору страхову виплату страхувальнику або вигодонабувачу, яким [PERSON] зазначив ЛРУ ВАТ «КБ «Надра Банк». Сторони договору погодили перелік страхових випадків, за умови настання яких у страховика виникає обов'язок здійснити страхову виплату, до яких зокрема віднесли викрадення транспортного засобу, визначили суму страхового відшкодування без урахування зносу та безумовну франшизу по ризику «викрадення» в розмірі 15% від страхової суми. Таким чином на підставі письмового договору між сторонами виникли відносини страхування, які врегульовані нормами глави 78 ЦК України та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про страхування». 30 липня 2009 року [PERSON] звернувся до Шевченківського РВ ГУ МВС України в Львівській області із заявою про те, що його автомобіль BMW Х5, державний номер [NUMBER], який навпроти будинку №13а по вул. Мазепи у м. Львові було викрадено. 22 серпня 2009 року слідчим СВ Шевченківського РВ ГУ МВС України в Львівській області Петриняк Б.Б. було винесено постанову про порушення кримінальної справи за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 289 КК України, а автомобіль оголошено в розшук. На час розгляду справи особа, яка незаконно заволоділа транспортним засобом, не встановлена, розслідування по даній справі зупинено на підставі ч.3 ст. 206 КПК України. (а.с. 12,18). 01 січня 2009 року [PERSON] звернувся до ВАТ «Страхове товариство «Гарантія» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Прийнявши заяву, ВАТ «Страхове товариство «Гарантія» запропонувала [PERSON] надати додаткові документи, необхідні для прийняття рішення про виплату страхового відшкодування, зокрема повний комплект ключів (для замку запалювання, дверей та багажника, усіх ключів від механічних пристроїв, проти викрадення та пултів управління тривожною сигналізацією, інші) від застрахованого транспортного засобу ( а.с.11). У довідці №16/13 -4159 від 07 травня 2010 року, яка видана слідчим СВ Шевченківського РВ ГУ МВС України в Львівській області Петриняк Б.Б.зазначено, що оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, комплект оригінальних ключів до автомобіля в кількості двох штук є долученими до матеріалів кримінальної справи. Вказану довідку позивач надав відповідачу. З пояснень представника відповідача у судовому засіданні вбачається, що у виплаті страхового відшкодування позивачу було відмовлено у зв'язку з тим, що автомобіль BMW Х5, державний номер [NUMBER] не був обладнаний системою охоронної сигналізації, а тому відповідно до п.20.3.5 договору страхування договір в частині ризику «незаконне заволодіння» не набрав чинності. Згідно з довідкою, яка видана ПФ «Христина», автомобіль BMW Х5 номер шасі VIN [NUMBER] оснащений заводською сигналізацією опція S302A (а.с.15). У додатку до договору №5-1589/08.010 від 13 серпня 2008 року (заява на страхування транспортного засобу) зазначено, що автомобіль марки BMW Х5, державний номер [NUMBER] обладнаний мобілайзером, заводською сигналізацією проти викрадення (а.с.11). Згідно з ст. 6 Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму, а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною 4 статті 18 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування набирає чинності з моменту внесення першого страхового платежу, якщо інше не передбачено договором страхування. Відповідно до положень п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Відповідно до положень ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При укладенні договору добровільного страхування наземного транспорту сторонами були визначені конкретні умови договору. Укладений між сторонами договір страхування є чинним, вимоги про визнання його недійсним в частині або ж про його тлумачення заявлені не були. Статтею 26 Закону України «Про страхування» передбачено підстави для відмови у страхових виплатах чи страховому відшкодуванню, серед яких :навмисні дії страхувальника, спрямовані на настання страхового випадку; вчинення страхувальником умисного злочину, що призвів до страхового випадку; подання страхувальником свідомо неправдивих відомостей про предмет договору страхування або про факт настання страхового випадку; отримання страхувальником повного відшкодування збитків за майновим страхуванням від особи, винної у їх заподіянні; несвоєчасне повідомлення страхувальником про настання страхового випадку без поважних на це причин або створення страховикові перешкод у визначенні обставин, характеру та розміру збитків; інші випадки, передбачені законом. Частиною 2 даної статті передбачено, що умовами договору страхування можуть бути передбачені інші підстави для відмови у здійсненні страхових виплат, якщо це не суперечить закону. Відповідно до п. 11 Правил добровільно страхування наземних транспортних засобів (крім залізничного), при викраденні транспортного засобу, для доказу наявності страхового випадку мають бути надані: довідка з органів внутрішніх справ щодо відкриття кримінальної справи по факту викрадення, із зазначенням повного імені (назви) власника (користувача) ТЗ; реєстраційного та ідентифікаційного номеру ТЗ; місця та часу викрадення ТЗ, постанову про порушення (відмову у порушенні, зупинення) кримінальної справи по факту викрадення ТЗ. Враховуючи викладене, суд вважає, що [PERSON] виконав умови договору страхування, повідомив страховика про настання страхового випадку, надав відповідні документи, в зв'язку з чим відмова страховика у визнанній події, що сталася страховим випадком є необґрунтованою. У зв'язку з вищенавденим, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved