Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Державного підприємства «Вугільна компанія Краснолиманська» (далі ДП «ВК «Краснолиманська») про стягнення заборгованості по одноразовій допомозі при звільненні. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що з 14 вересня 1983 року по 5 червня 2017 року перебував у трудових відносинах з ДП «ВК «Краснолиманська», працюючи в якості учня гірника, гірника з ремонту гірничих виробок, звільнений з роботи за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію. Його безперервний стаж його роботи на даному підприємстві складає більше ніж 30 років. Згідно п.8.10 Колективного договору підприємства він має право на одноразову допомогу в розмірі його 5-місячного середнього заробітку. Його середньомісячний заробіток, розрахований на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995р. № 100, дорівнює 8548,41 грн. Отже, розмір одноразової допомоги при звільненні становить 42742,05 грн. (8548,41 грн. х 5 місяців). З урахуванням сплаченої йому одноразової допомоги при звільненні в розмірі 25645,23 грн., просив стягнути з відповідача заборгованість по одноразовій допомозі при звільненні в розмірі 17096,82 грн. (44742,05 грн. 25645,23 грн.). В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] позов не визнала, пояснивши, що 14 вересня 1983 року [PERSON] був прийнятий на роботу на посаду учня гірника 1 розряду поверхні. 5 червня 2017 року [PERSON] на підставі його заяви було звільнено з посади гірничого з ремонту гірничих виробіток 4 розряду за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за ч.1 ст.38 КЗпП України згідно наказу № 3900/к від 06.06.2017р. Таким чином, стаж роботи позивача на підприємстві склав 33 роки 8 місяців 22 дні. 5 червня 2017 року позивач звернувся до ДП «ВК «Краснолиманська» із заявою про виплату вихідної допомоги у звязку з виходом на пенсію згідно п.8.10 Колективного договору. В заяві позивача від 05.06.2017р. бухгалтером було зазначено, що одноразова вихідна допомога буде сплачена згідно п.12.15 Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній власності, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості, де зазначено, що працівнику, що має право на пенсію за віком чи по інвалідності (незалежно від віку), при першому звільненні з підприємства (структурного підрозділу, відособленого підрозділу, філіалу, товариства та ін.) (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни та правил техніки безпеки) сплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі (у тому числі на підприємствах колишнього СРСР) і середнього заробітку, але не менше: при стажі роботи в галузі понад 20 років для чоловіків трьох середньомісячних заробітків. Умови п.8.10 Колективного договору відповідачем виконані не були, оскільки одноразова допомога у звязку зі звільненням на пенсію проводиться з рахунок прибутку підприємства. В звіті про фінансові результати за 1 півріччя 2017 року зазначено, що прибутку за цей період не було. Виходячи з викладеного, позовні вимоги про стягнення одноразової допомоги у звязку з виходом на пенсію, за думкою відповідача, є безпідставними та необґрунтованими. Підприємством проведено повний розрахунок з позивачем згідно чинного законодавства. На підставі наведеного просила відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд вважає, що в задоволенні позову необхідно відмовити з огляду на наступне. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. [PERSON] працював на ДП «ВК «Краснолиманська» в якості учня гірничого робочого 1 розряду поверхні, учня гірничого робочого по ремонту гірничих виробіток 3 розряду підземного добичної дільниці з повним підземним робочим днем в шахті, гірничого робочого по ремонту гірничих виробіток підземного 2 та 4 розряду з повним підземним робочим днем в шахті, звільнений за власним бажанням за ст.38 КЗпП України у звязку з виходом на пенсію, що підтверджується копіями трудової книжки БТ-1 № 9428330, наказу про звільнення від 06.06.2017р. № 3900/к (а.с.4-6, 40). 5 червня 2017 року [PERSON] звернувся до генерального директора ДП «ВК «Краснолиманська» із заявою про виплату йому допомоги згідно п.8.10 Колективного договору (а.с.33). Згідно довідки ДП «ВК «Краснолиманська» від 19.09.2017р. № 1247 середньомісячний заробіток [PERSON] становить 8548,41 грн., а середньоденний заробіток 438,38 грн. (а.с.32). Обставиною, визнаною сторонами, а тому такою, що згідно положень ч.1 ст.61 ЦПК України, не підлягає доказуванню, є виплата ДП «ВК «Краснолиманська» [PERSON] одноразової допомоги при звільненні в розмірі трьох середньомісячних заробітків, тобто в сумі 25645,23 грн. на підставі Галузевої угоди між Міністерством вугільної промисловості України, іншими державними органами, власниками (обєднаннями власників), що діють у вугільній галузі, і всеукраїнськими профспілками вугільної промисловості від 03.07.2001р., зареєстрованої Міністерством праці та соціальної політики України 07.08.2001р. № 71. Статтею 1 Закону України «Про колективні договори і угоди» від 01.07.1993р. № 3356-ХП з наступними змінами та доповненнями та ст.10 КЗпП України передбачено, що колективний договір, угода укладаються на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов'язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів працівників та роботодавців. Відповідно до ч.1 ст.9 цього ж Закону та ст.18 КЗпП України положення колективного договору поширюються на всіх працівників підприємств незалежно від того, чи є вони членами профспілки, і є обов'язковими як для роботодавця, так і для працівників підприємства. Положення генеральної, галузевої (міжгалузевої), територіальної угод діють безпосередньо і є обов'язковими для всіх суб'єктів, що перебувають у сфері дії сторін, які підписали угоду. Згідно п.8.10 Колективного договору ДП «ВК «Краснолиманська» 2006 року, зареєстрованого виконавчим комітетом Родинської міської ради за реєстраційним номером 1 24 квітня 2017 року № 02-47-246 від 05.05.2017р., працівнику, який має право на пенсію за віком, при першому його звільненні з підприємства (незалежно від причин звільнення, крім звільнення за порушення законодавства, трудової дисципліни і правил техніки безпеки), виплачується одноразова допомога, розмір якої залежить від стажу роботи в галузі і середнього заробітку, але не менше: для чоловіків 30 років і більш пятимісячний середній заробіток. Виплату здійснювати за рахунок коштів прибутку підприємства (а.с.35-38). З наданого відповідачем звіту про фінансові результати (звіт про сукупний дохід) ДП «ВК «Краснолиманська» за 1 півріччя 2017 року графа «Чистий фінансовий результат: прибуток» містить прочерк, а графа «збиток» - цифру «94224» (а.с.39). Зазначений доказ суд вважає належним та допустимим виходячи із змісту статей 58, 59 ЦПК України, оскільки він містить інформацію щодо предмета доказування, одержані відповідно до порядку, встановленого законом. Це означає, що в звітний період, в якому позивач звільнився, підприємство не отримувало прибутку, у звязку з чим не мало фінансової можливість виплати позивачу одноразову допомогу при звільненні з роботи згідно колективного договору. Враховуючи, що виплата такої одноразової допомоги при звільненні з підприємства здійснюється за рахунок коштів прибутку підприємства, який у 1 півріччі 2017 року у відповідача був відсутній, суд приходить до висновку, що права позивача в такому випадку не були порушені відповідачем. На підставі наведеного, в задоволенні позову необхідно відмовити. Відповідно до ст.ст. 1, 9 Закону України «Про колективні договори і угоди», ст.ст.10, 18 КЗпП України,

Outcome: dismissed