Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-26 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому з урахуванням уточнень просила усунути перешкоди у користуванні житлом та встановити порядок користування житловим будинком з надвірними спорудами, що знаходиться за адресою: Київська область, місто Бровари, вулиця Биківнянська (колишня назва вулиці Леваневського), будинок № 6, а саме виділити їй у користування частину приміщень першого поверху будинку «А-1», а саме кухню 2-1, площею 12,7 кв.м, санвузол 2-2, площею 2,7 кв.м, коридор 2-3, площею 11,1 кв.м, житлову кімнату 2-4, площею 17,0 кв.м, житлову кімнату 2-5, площею 9,2 кв.м, шафу 2-6, площею 0,6 кв.м, житлову кімнату 2-8, площею 12,1 кв.м, кухню 2-9, площею 7,4 кв.м, санвузол 2-10, площею 2,4 кв.м, веранда 2-1, площею 9,4 кв.м, загальною площею 84,6 кв.м, в тому числі житловою площею 38,3 кв.м, а також літню кухню «Ж»; приміщення коридору 2-7, площею 11,0 кв.м (сходова першого поверху будинку «А-1») залишити у спільному користуванні усіх співвласників [PERSON], [PERSON], [PERSON]; решту приміщень житлового будинку («А-1» та «А-2») та господарських (прибудинкових споруд) залишити у спільному користуванні відповідачів [PERSON], [PERSON] та [PERSON] В обґрунтування вимог зазначається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 січня 2001 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], позивачу належить 1/6 частини житлового будинку № 6 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Биківнянській (колишня назва вулиці Леваневського) у місті Бровари Київської області. Іншими співвласниками будинку є відповідачі [PERSON], [PERSON] яким на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 січня 2001 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] належить по 1/6 частини та [PERSON] якій на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01 лютого 2012 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори [PERSON], належить Ѕ частки вказаного житлового будинку з відповідними надвірними будівлями та спорудами. Згідно з технічним паспортом виготовленим комунальним підприємством Броварської міської ради «Броварське БТІ» 08 травня 2018 року житловий будинок № 6 по вулиці Биківнянській (колишня назва вулиці Леваневського) у місті Бровари Київської області складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 520,8 кв.м, житловою площею 119,7 кв.м, а також надвірні будівлі та споруди: сарай-літня кухня «Б», сарай «Г», гараж «Д», вбиральня «Е», літня кухня «З», навіс «И», літня кухня «Ж», тротуар «Т», огорожа «N», яма вигрібна «Я», яма вигрібна «Я1» та використовується як двоквартирний, а саме: належна [PERSON] Ѕ частина будинку це квартира № 1 загальною площею 83,9 кв.м, з яких 42,2 кв.м житлової[ADDRESS] загальною площею 162,8 кв.м, з яких 29,0 кв.м житлової, а інша Ѕ частина будинку - це квартира № 2 загальною площею 274,1 кв.м, з яких 48,5 кв.м житлова площа, що успадкована спільно в рівних частинах [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за померлим батьком [PERSON] Так як квартира № 2 це триповерховий будинок, то стосовно отриманого спадку в усному порядку встановлено домовленість про поділ між спадкоємцями: кожному по одному поверху, а саме: приміщення першого поверху належать [PERSON], другого [PERSON], а третього [PERSON] Беручи до уваги такий поділ [PERSON] багато років утримувала та користувалася приміщеннями першого поверху, в тому числі ремонтувала та оздоблювала їх. [PERSON] та [PERSON] належними їм поверхами приміщеннями другого та третього поверху майже не опікувалися, за увесь період володіння власністю комунальні послуги жодного разу не сплачували. Останнім часом [PERSON] позбавлена можливості нормальної реалізації своїх прав щодо спільного майна, адже [PERSON] та [PERSON] чиняться заходи, що унеможливлюють спокійне проживання, а відтак користування належною їй власністю. Таким чином між сторонами склалися конфліктні відносини, що унеможливлюють належне використання зазначеного майна [PERSON], встановлення домовленості в позасудовому порядку між співвласниками про порядок спільного користування будинком неможливе, тому вона змушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. У жовтні 2017 року відповідач [PERSON] предявила зустрічні позовні вимоги про встановлення порядку користування житловим будинком, в якому з урахуванням збільшення та уточнення позовних вимог просила виділити їй у користування приміщення житлового будинку № 6 по вулиці Биківнянській (колишня назва вулиці Леваневського) у місті Бровари Київської області на першому поверсі житлову кімнату 2-8, площею 12,1 кв.м, кухню 2-9, площею 7,4 кв.м, санітарний вузол 2-10, площею 2,4 кв.м; на другому поверсі допоміжне приміщення 2-12, площею 22,6 кв.м, веранду 2ІІІ, площею 9,3 кв.м; на третьому поверсі (мансарда) приміщення 2Y, площею 24,0 кв.м, а також виділити їй у користування наступні будівлі та споруди сарай-літню кухню під літерою «Б», 1/6 частину тротуару «Т» та 1/6 частину огорожі «N»; коридор 2-7, площею 11 кв.м та шафу 2-6, площею 0,6 кв.м залишити у спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] У жовтні 2017 року відповідач [PERSON] предявила зустрічні позовні вимоги про визначення порядку користування житловим будинком, надвірними будівлями та спорудами з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила виділити їй у користування приміщення житлового будинку № 6 по вулиці Биківнянській (колишня назва вулиці Леваневського) у місті Бровари Київської області, позначені у технічному паспорті від 08 травня 2018 року, виготовленому КП Броварської міської ради «Броварське БТІ», як квартира № 1 загальною площею 83, 9 кв.м, житловою площею 42,2 кв.м з приміщеннями: на першому поверсі: коридор 1-1, площею 9,6 кв.м, санвузол 1-2, площею 3,5 кв.м, допоміжне приміщення 1-3, площею 8,1 кв.м, житлова 1-4, площею 17,7 кв.м, житлова 1-5, площею 15,1 кв.м, житлова 1-6, площею 9,4 кв.м, кухня 1-7, площею 6,9 кв.м, їдальня 1-8, площею 7,5 кв.м та веранда 1-І, площею 6,1 кв.м; квартира № 3 загальною площею 162,8 кв.м, житловою площею 29,0 кв.м з приміщеннями: на першому поверсі: веранда 3-1, площею 4,1 кв.м, сходова 3-2, площею 4,9 кв.м, санвузол 3-3, площею 3,2 кв.м, на другому поверсі: сходова 3-4, площею 4,3 кв.м, кухня 3-5, площею 11,3 кв.м, житлова 3-6, площею 29,0 кв.м, котельня 3-7, площею 5,3 кв.м, веранда 3-1, площею 10,6 кв.м, приміщення 3-ІІ, площею 46,1 кв.м, мансарда: приміщення 3-ІІІ, площею 44,0 кв.м, а також з надвірних будівель Ѕ частину гаража «Д» (південну частину), сарай «Г», вбиральню «Е», вигрібну яму «Я1» та відповідну частину тротуару «Т» і огорожі «N»; - порядок користування іншими приміщеннями будинку, позначеному в технічному паспорті як квартира № 2 та надвірними будівлями: сарай-літня кухня «Б», Ѕ частина гаража «Д», літня кухня «Ж», літня кухня «З», сарай «б», сарай «ж», навіс «И», вигрібна яма «Я», відповідна частина тротуару «Т» і огорожі «N» встановити на розсуд суду з урахуванням доказів у справі. У листопаді 2017 року відповідач [PERSON] предявив зустрічні позовні вимоги про встановлення порядку користування житловим будинком, в якому з урахуванням збільшення та уточнення позовних вимог просив виділити йому у користування приміщення житлового будинку № 6 по вулиці Биківнянській (колишня назва вулиці Леваневського) у місті Бровари Київської області, а саме: на першому поверсі житлову кімнату 2-5, площею 9,2 кв.м; на другому поверсі житлове приміщення 2-11, площею 10,2 кв.м, приміщення 2-ІІ, площею 49,6 кв.м; на третьому поверсі (мансарда) відсутні приміщення для виділення у його користування; коридор 2-7, площею 11 кв.м та шафу 2-6, площею 0,6 кв.м залишити у спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Також виділити йому у користування наступні будівлі та споруди: Ѕ частину гаражу «Д» (північна частина), літню кухню «З», 1/6 частину тротуару «Т» та 1/6 частину огорожі «N». У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник за первісним позовом [PERSON] та відповідач за зустрічними позовами позовні вимоги підтримали, зустрічний позов [PERSON] визнали повністю щодо зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON], то визнали частково. Представник позивача [PERSON] пояснили суду, що позивач багато років утримувала та користувалася приміщеннями першого поверху, в тому числі ремонтувала, оздоблювала їх. У 2005 року в усному порядку було встановлено домовленість щодо користування житловим будинком, а саме: приміщення першого поверху [PERSON], приміщення другого поверху [PERSON] який опікувався та облаштовував його на свій розсуд, а приміщення третього поверху [PERSON], яка взагалі жодних ремонтних чи оздоблювальних робіт не здійснювала. Саме такий порядок дотримувався до літа 2017 року. Також зазначила, що на утриманні [PERSON] знаходиться шестеро дітей, які проживають з нею, адже вона є матір'ю своїх трьох дітей і опікуном трьох дітей своєї сестри [PERSON] Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] за первісним позовом [PERSON], зустрічними позовами [PERSON] та [PERSON] та позивач за зустрічним позовом первісний позов не визнала, свій зустрічний просила задовольнити повністю щодо зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON] визнала повністю. Надала пояснення аналогічні фабулі заявленим зустрічним позовом та з урахуванням заяв про збільшення зустрічних позовних вимог. Представники відповідача [PERSON] - [PERSON] та [PERSON] за первісним позовом та зустрічними позовами [PERSON] та [PERSON] та позивач за зустрічним позовом, первісний позов [PERSON] та зустрічні позови [PERSON] та [PERSON] визнали, свій зустрічний позов підтримали. Представник [PERSON] пояснила, що більше двадцяти п'яти років тому будинок з одноквартирного перебудовано у двоквартирний у відповідності до потреб сім'ї. Ще за життя [PERSON], якому відповідно до договору на право забудови від 14 грудня 1956 року надана земельна ділянка по вулиці Леваневського, 6, сім'ї його синів [PERSON] та [PERSON] за усною домовленістю визначили порядок користування будинком, і при проведенні перебудови кожен облаштовував свою частину, з окремими входами і системами комунікацій. Після смерті [PERSON] сини успадкували будинок. Стало існувати у будинку дві квартири, про що зазначено у технічних документах. [PERSON] не претендує на приміщення [PERSON], [PERSON] та [PERSON] лише на ті приміщення та частину будинку якими вона користується дуже давно. Представник відповідача [PERSON] - [PERSON] за первісним позовом [PERSON], зустрічними позовами [PERSON] та [PERSON] та позивач за зустрічним позовом первісний позов не визнав щодо зустрічних позовів [PERSON] та [PERSON] визнав повністю свій зустрічний підтримав. Пояснив, що між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] існувала домовленість щодо користування будинком. З технічної точки зору будинок не вірно збудований тому [PERSON] змушений був проводити перебудови. Вислухавши пояснення учасників справи присутніх у судовому засіданні, покази свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30 січня 2001 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] отримали у спадщину після смерті [PERSON], який помер 06 січня 1998 року по 1/6 частини житлового будинку № 6 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Биківнянській (колишня назва вулиці Леваневського) у місті Бровари Київської області. Згідно зі свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01 лютого 2012 року, виданого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори [PERSON], [PERSON] отримала у спадщину після смерті [PERSON], який помер 21 квітня 2011 року Ѕ частину житлового будинку № 6 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Биківнянській (колишня назва вулиці Леваневського) у місті Бровари Київської області. Таким чином, [PERSON] є власником Ѕ частини спірного житлового будинку, а іншими співвласниками Ѕ частини - є [PERSON], [PERSON] й [PERSON] по 1/6 частці. Відповідно до технічного паспорту виготовленого комунальним підприємством Броварської міської ради «Броварське БТІ» 08 травня 2018 року житловий будинок № 6 по вулиці Биківнянській (колишня назва вулиці Леваневського) у місті Бровари Київської області складається з житлового будинку «А-1» загальною площею 520,8 кв.м, житловою площею 119,7 кв.м, а також надвірних будівель та споруд: сарай-літня кухня «Б», сарай «Г», гараж «Д», вбиральня «Е», літня кухня «З», навіс «И», літня кухня «Ж», тротуар «Т», огорожа «N», яма вигрібна «Я», яма вигрібна «Я1» та використовується як двоквартирний, а саме: належна [PERSON] Ѕ частина будинку це квартира № 1 загальною площею 83,9 кв.м, з яких 42,2 кв.м житлової[ADDRESS] загальною площею 162,8 кв.м, з яких 29,0 кв.м житлової, а інша Ѕ частина будинку - це квартира № 2 загальною площею 274,1 кв.м, з яких 48,5 кв.м житлова площа. З матеріалів справи вбачається, що квартира № 1 має загальну площу 83,9 кв.м, житлову площу 42,2 кв.м з приміщеннями: на першому поверсі: коридор 1-1, площею 9,6 кв.м, санвузол 1-2, площею 3,5 кв.м, допоміжне приміщення 1-3, площею 8,1 кв.м, житлова кімната 1-4, площею 17,7 кв.м, житлова кімната 1-5, площею 15,1 кв.м, житлова кімната 1-6, площею 9,4 кв.м, кухня 1-7, площею 6,9 кв.м, їдальня 1-8, площею 7,5 кв.м, веранда 1-І, площею 6,1 кв.м. Квартира № 2 має загальну площу 274,1 кв.м, житлову площу 48,5 кв.м з приміщеннями першого поверху житлового будинку «А-1»: кухня 2-1, площею 12,7 кв.м, санвузол 2-2, площею 2,7 кв.м, коридор 2-3, площею 11,1 кв.м, житлова 2-4, площею 17,0 кв.м, житлова 2-5, площею 9,2 кв.м, веранда 2-І, площею 9,4 кв.м, житлова 2-8, площею 12,1 кв.м, кухня 2-9, площею 7,4 кв.м, санвузол 2-10, площею 2,4 кв.м, коридор 2-7, площею 11,0 кв.м, шафа 2-6, площею 0,6 кв.м; приміщеннями другого поверху: допоміжне 2-12, площею 22,6 кв.м, веранда 2-ІІІ, площею 9,3 кв.м, житлове 2-11, площею 10,2 кв.м, приміщення 2-ІІ, площею 49,6 кв.м; приміщеннями третього поверху: приміщення 2-IV, площею 62,8 кв.м, приміщення 2-V, площею 24,0 кв.м. Квартира № 3 має загальну площу 162,8 кв.м, житловою площею 29,0 кв.м, з приміщеннями на першому поверсі: веранда 3-1, площею 4,1 кв.м, сходова 3-2, площею 4,9 кв.м, санвузол 3-3, площею 3,2 кв.м; на другому поверсі: сходова 3-4, площею 4,3 кв.м, кухня 3-5, площею 11,3 кв.м, житлова кімната 3-6, площею 29,0 кв.м, котельня 3-7, площею 5,3 кв.м, веранда 3-І, площею 10,6 кв.м, приміщення 3-ІІ, площею 46,1 кв.м; мансарда: приміщення 3-ІІІ, площею 44,0 кв.м. На земельній ділянці, належній сторонам, розташовані надвірні будівлі та споруди: сарай-літня кухня «Б», сарай «Г», гараж «Д», вбиральня «Е», літня кухня «З», навіс «И», літня кухня «Ж», тротуар «Т», огорожа «N», яма вигрібна «Я», яма вигрібна «Я1». Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що будинок спочатку мав лише голі стіни. [PERSON] ремонтувала та облаштовувала його. [PERSON] облаштовував другий поверх, участі в облаштуванні першого поверху не приймав. [PERSON] участі в облаштуванні будинку не приймала, а з 2005 року в будинку не проживала. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], пояснив, що з 2005 року по 2010 рік жив у [PERSON] на квартирі та за свої кошти в рахунок квартплати робив кімнати на першому поверсі. В будинку не було ні ванни, ні кухні лише голі стіни всі три поверхи. [PERSON] облаштовувала перший поверх. [PERSON] займався лише гаражем, сараєм, другим поверхом та не претендував на перший поверх. [PERSON] на той час в будинку не проживала та не допомагала. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що вона є мамою [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Разом з чоловіком будували будинок. Маючи шість соток землі вирішили будувати будинок для дітей в гору, перший поверх для [PERSON], другий для [PERSON], а третій для [PERSON] Після смерті чоловіка будинок залишився в недобудованому вигляді. Другий поверх вирішили відати [PERSON], коли [PERSON] виїхала з будинку. [PERSON] відношення до будинку не мала, робити ремонт не хотіла. [PERSON] робила ремонт на першому поверсі, а на другому поверсі придатна до проживання була тільки одна кімната. Коли в 2010 році [PERSON] не хотіла будуватися, то разом з дітьми вирішили другий поверх відати [PERSON], а третій поверх [PERSON] З цього часу [PERSON] і почав перебудовувати другий поверх. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON], пояснила, що вона є сусідкою та знає цю сім'ю давно. Сім'я була нормальна. [PERSON] будинок будував по поверхах для дітей, а як його не стало будинок залишився у страшному стані. Жили всі на першому поверсі так як перший поверх був частково зроблено, а потім все робила [PERSON] Другий поверх робив [PERSON], а на третьому поверсі [PERSON] нічого не робила та майже не проживала в будинку. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що [PERSON], [PERSON] та [PERSON] знає з дитинства. Коли вбили їх батька будинок був триповерховим. Стояла велика коробка, придатним до проживання лише був перший поверх. До армії та після [PERSON] жив у будинку, а коли одружився пішов проживати до дружини. Ремонтні роботи в будинку робили [PERSON] та [PERSON] спільно. [PERSON] займався другим поверхом. Особисто допомагав [PERSON] міняти перегородки на другому поверсі. [PERSON] бачив мало так як її не пускали до будинку через її аморальний спосіб життя. У судовому засіданні відповідач [PERSON], допитаний як свідок, пояснив, що разом із сестрами успадкували частину житлового будинку. Придатним до проживання був лише перший поверх, але і він не був в ідеальному стані. Інша частина будинку залишилась у недобудованому стані. З 1999 року він почав займатися добудовуванням. Була пропозиція розподілити будинок по поверхам. [PERSON] хотіла собі перший поверх, [PERSON] сказала, що буде займати другий поверх, але не має коштів тоді він запропонував і [PERSON] погодилася, що їй буде третій поверх. Домовилися, що за рахунок коштів від квартирантів будуть добудовувати будинок. З того часу стали постійно жити квартиранти. Коли в будинку мешкали квартиранти кошти від них забирала [PERSON] та витрачала на власні потреби. На ремонт будинку [PERSON] гроші давала два чи три рази. Прийшовши після армії в будинку для нього місця не знайшлося. На той час в будинку жили [PERSON] з сім'єю, [PERSON] з сім'єю та матір. З того часу став проживати у батьків своєї майбутньої та теперішньої дружини, але приходив добудовувати будинок та займатися автомобілями. Враховуючи всі наведені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про часткове задоволення первісного та зустрічних позовних вимог з огляду на наступні обставини. Відповідно до статті 41 Конституції України, статті 321 ЦК України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Частиною першою статті 383\~ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб. Згідно з частиною першою статті 356, частиною першою, другою, третьою статті 358\~ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Ця стаття свідчить про те, що первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Очевидним є те, що рішення суду не може підмінити собою їх домовленість. Водночас, при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. При розгляді даної справи по суті встановлено, що домовленості про порядок володіння та користування майном сторонами не досягнуто. При здійсненні права власності співвласниками щодо спільного майна потрібно враховувати правову природу такої власності, адже співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Таким чином, потрібно розмежовувати порядок поділу спільної власності з метою припинення такого її режиму і порядок встановлення користування спільним майном. Оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє у користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. При цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у звязку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Згідно із роз'ясненнями, що містяться у пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду від 04 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок», суд вправі за заявленим про це позовом встановити порядок користування відособленими приміщеннями (квартирами, кімнатами) такого будинку. У цьому разі окремі підсобні приміщення (кухня, коридор тощо) можуть бути залишені в загальному користуванні учасників спільної часткової власності. Порядок користування жилим будинком може бути встановлено також і між учасниками спільної сумісної власності. Судом встановлено,\~що житловий\~будинок №\~6\~який знаходиться\~по вулиці Биківнянській (колишня назва вулиці Леваневського) у місті Бровари Київської області, належить на праві спільної часткової власності [PERSON], частка якої становить 1/6, [PERSON], частка якого становить 1/6, [PERSON], частка якої становить 1/6 та [PERSON], частка якої становить Ѕ. Спірний будинок є спареним і складається з двох окремих квартир. Квартира № 1 знаходиться у власності та користуванні [PERSON], а квартира № 2 у користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Як вбачається з матеріалів справи, між співвласниками будинковолодіння [PERSON], [PERSON] та [PERSON] не досягнуто згоди щодо порядку користування будинком, належною їм на праві спільної часткової власності в рівних долях по 1/6 частині кожному. З матеріалів\~справи встановлено,\~що [PERSON],\~[PERSON]\~та [PERSON]\~належить житловий\~будинок №\~6 з надвірними будівлями та спорудами по вулиці Биківнянській (колишня назва вулиці Леваневського) у місті Бровари Київської області (квартира № 2) в рівних долях по 1/6 частині кожному. Загальна площа житлового будинку квартира № 2 становить 274,1 кв.м, тобто [PERSON], [PERSON] та [PERSON] належить по 91,36 кв.м. В зустрічному позові [PERSON] просить виділити йому у користування на першому поверсі житлове приміщення 2-5, площею 9,2 кв.м, але житлова кімната 2-4, площею 17,0 кв.м є прохідною до житлової кімнати 2-5, площею 9,2 кв.м. Самостійне користування кімнатою, площею 9,2 кв.м, без використання кімнати, площею 17,0 кв.м, не можливо. Враховуючи наведені обставини, дані кімнати (площею 17,0 кв.м, 9,2 кв.м) слід виділити у користування одному співвласнику. При цьому враховуючи, що [PERSON] багато років утримувала та користувалася приміщеннями першого поверху, в тому числі ремонтувала, оздоблювала їх, а також у неї на утриманні знаходиться шестеро дітей, які проживають з нею, адже вона є матір'ю своїх трьох дітей і опікуном трьох дітей своєї сестри їй слід виділити у користування приміщення першого поверху житлового будинку «А-1»: кухню 2-1, площею 12,7 кв.м, санвузол 2-2, площею 2,7 кв.м, коридор 2-3, площею 11,1 кв.м, житлову 2-4, площею 17,0 кв.м, житлову 2-5, площею 9,2 кв.м, веранду 2-І, площею 9,4 кв.м, а також надвірні будівлі і споруди: літню кухню «Ж». Щодо вимоги про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, то підстави для її задоволення на даний час відсутні з огляду на те, що питання конкретного користування приміщеннями вирішено у даному судовому рішенні і чинення на разі перешкод не доведено. [PERSON] слід виділити у користування приміщення другого поверху житлового будинку «А-І»: житлове 2-11, площею 10,2 кв.м; приміщення третього поверху: приміщення 2-IV,\~площею 62,8\~кв.м,\~приміщення 2-V,\~площею 24,0\~кв.м,\~а також\~надвірні будівлі:\~Ѕ частина\~гаража «Д»\~(північна\~частина),\~літню кухню\~«З»,враховуючи, що приміщення другого поверху були приведені до такого стану саме з його ініціативи, а також тих обставин, що фактично він у будинку не проживає та на разі ним не користується. Житлова площа, що виділяється [PERSON] є меншою ніж у інших співвласників, однак компенсується за рахунок значної площі третього поверху, яка при наявності потреби може бути переведена у житлову так як приміщення мансарди можуть бути житловими. При вирішенні зустрічних позовних вимог [PERSON] суд враховує, що вона проживає з дітьми, фактично користується приміщення першого\~поверху житлового\~будинку «А-1»:\~житловою 2-8,\~площею 12,1\~кв.м,\~кухнею 2-9,\~площею 7,4\~кв.м,\~санвузлом 2-10,\~площею 2,4\~кв.мта надалі бажає, щоб вони були виділені їй у користування, тому їй слід виділити саме ці приміщення та приміщення другого поверху: допоміжне 2-12, площею 22,6 кв.м хоч воно і значиться у плані будинку як допоміжне, однак фактично використовується як житлове, та має всі його ознаки, проти чого не заперечують учасники справи, веранда 2-ІІІ, площею 9,3 кв.м, а також надвірні будівлі: сарай літня кухня «Б». Виділення [PERSON] у користування приміщень загальна площа яких 53,8 кв.м, що є меншими від її ідеальної частки у праві власності, жодним чином не порушує права позивача та відповідачів, оскільки не зменшує їх ідеальної частки у праві власності, та відповідає положеннями цивільного законодавства, яке гарантує співвласнику у спільній частковій власності право на надання йому у користування приміщень, що відповідають його частці у спільній власності. Місця загального\~користування у\~квартирі №\~2,\~а саме приміщення першого поверху житлового будинку «А-1»: коридор 2-7 площею 11,0 кв.м, шафа 2-6, площею 0,6 кв.м; приміщення другого поверху: приміщення 2-ІІ, площею 49,6 кв.м., а також надвірні будівлі та споруди: яма вигрібна «Я» слід залишити у спільному користуванні [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Виділення у конкретне користування приміщення 2-ІІ, площею 49,6 кв.м призведе до порушення прав усіх співвласників та позбавить можливості нормального користування приміщеннями другого і третього поверху так як приміщення 2-ІІ є прохідним. При вирішенні зустрічних позовних вимог [PERSON] суд враховує, що відповідач фактично користується квартирою № 1 загальною площею 83,9 кв.м, житловою площею 42,2 кв.м з приміщеннями: на першому поверсі: коридор 1-1, площею 9,6 кв.м, санвузол 1-2, площею 3,5 кв.м, допоміжне приміщення 1-3, площею 8,1 кв.м, житловою кімнатою 1-4, площею 17,7 кв.м, житловою кімнатою 1-5, площею 15,1 кв.м, житловою кімнатою 1-6, площею 9,4 кв.м, кухнею 1-7, площею 6,9 кв.м, їдальнею 1-8, площею 7,5 кв.м, верандою 1-І, площею 6,1 кв.м та квартирою № 3 загальною площею 162,8 кв.м, житловою площею 29,0 кв.м, з приміщеннями на першому поверсі: верандою 3-1, площею 4,1 кв.м, сходовою 3-2, площею 4,9 кв.м, санвузлом 3-3, площею 3,2 кв.м; на другому поверсі: сходовою 3-4, площею 4,3 кв.м, кухнею 3-5, площею 11,3 кв.м, житловою кімнатою 3-6, площею 29,0 кв.м, котельнею 3-7, площею 5,3 кв.м, верандою 3-І, площею 10,6 кв.м, приміщенням 3-ІІ, площею 46,1 кв.м; мансарда: приміщенням 3-ІІІ, площею 44,0 кв.м, а також Ѕ частини гаража «Д», сарай «Г», вбиральнею «Е», вигрібна яма «Я1». Оскільки сім'я [PERSON] проживала та проживає в квартирі № 1 та квартирі № 3, суд вважає за можливе виділити їй у користування саме ці приміщення, а щодо навісу «И», тротуар «Т» й огорожу «N» залишити у спільному користуванні [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Доцільності виділити їй у користування 1/6 частини тротуару та огорожі при встановленні порядку користування суд не вбачає. При цьому суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частини перша статті 13 ЦПК України). Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обовязків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно частиною першою статті 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до статті 229 ЦПК України суд під час розгляду справи повинен безпосередньо дослідити докази у справі: ознайомитися з письмовими та електронними доказами, висновками експертів, поясненнями учасників справи, викладеними в заявах по суті справи, показами свідків, оглянути речові докази. Докази, що не були предметом дослідження в судовому засіданні, не можуть бути покладені судом в основу ухваленого судового рішення. Частиною першою статті 2\~ЦПК України встановлено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. При розгляді справи предмет доказування доведений як позивачем за первісним позовом, так і позивачами за зустрічними позовами відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв'язку у їх сукупності. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат та з огляду на часткове задоволення первісного та зустрічних позовних заяв, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених сторонами судових витрат, тому понесені судові витрати кожна сторона бере на себе. Оцінюючи наведені обставини, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача за первісним позовом та позивачів за зустрічними позовами є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: partial