Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві, [PERSON] про визнання недійсними результатів аукціону від 23 жовтня 2015 року та договору купівлі-продажу майна від 27 жовтня 2015 року. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу належить нерухоме майно - нежитлова будівля, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 210,5 кв.м., яке незаконно було продано на аукціоні та внаслідок чого перепродано відповідачу. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити з викладених в ньому підстав. Представник відповідача ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив відмовити в їх задоволенні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час і місце розгляду справи неодноразово повідомлялись належним чином. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши представлені письмові докази, суд встановив наступні обставини. 11 листопада 2015 року між ТОВ «ОСВ Стрімтек» та ТОВ «ЛАГРАНД ІНВЕСТМЕНТ» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, відповідно до якого ТОВ «ЛАГРАНД ІНВЕСТМЕНТ» передало у власність позивачу нерухоме майно - нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] загальною площею 210,5 кв.м. Первинним власником об`єкту нерухомого майна - павільйону поліфункціонального призначення загальною площею 211 кв.м. по [ADDRESS] було ТОВ «Фарес-груп», яке виникло на підставі рішення Господарського суду м. Києва від 30 серпня 2013 року. У 2014 році ТОВ «Фарес-груп» виступило замовником будівельних робіт з реконструкції приміщення нежитлової будівлі по [ADDRESS] . Декларація про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрована в Державній архітектурно-будівельній інспекції України 21 травня 2014 року. Згідно вказаної вище декларації загальна площа об`єкта становить 210,5 кв.м. Після проведення реконструкції приміщення нежитлової будівлі по [ADDRESS] даному об`єкту присвоєно поштову адресу [ADDRESS], що підтверджується листом Служби містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури від 06 червня 2014 року. Замовником технічного паспорту на нежитлову будівлю загальною площею 210,5 кв.м. по [ADDRESS] у Дарницькому районі міста Києва стало підприємство ТОВ «ЛАГРАНД ІНВЕСТМЕНТ», що підтверджується копією паспорту, виготовленого від 11 листопада 2015 року. 11 листопада 2015 року ТОВ «ЛАГРАНД ІНВЕСТМЕНТ» передало у власність ТОВ «ОСВ Стрімтек» нерухоме майно - нежитлову будівлю, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 210,5 кв.м., що підтверджується нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу від 11 листопада 2015 року. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно проведена ТОВ «ОСВ «Стрімтек» 11 листопада 2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав власником об`єкта нерухомого майна: нежитлової будівлі, загальною площею 210,5 кв.м. по [ADDRESS] . В ході досудового розслідування старшим слідчим Дарницького управління поліції Головного управління Національної поліції у місті Києві старшим лейтенантом поліції - Жаблінським В.В. було встановлено, що згідно рішення Господарського суду міста Києва у справі № 910/14101/13 від 30.08.2013, право власності на об`єкт нерухомого майна - павільйон поліфункціонального призначення загальною площею 210,5 кв.м. по [ADDRESS] визнано за ТОВ «ФАРЕС-ГРУП». Згідно інформації, наданої службою містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради нерухомому майну, яке належить ТОВ «ФАРЕС-ГРУП» з урахуванням технічного паспорту від 11.03.2013 року присвоєно наступну поштову адресу: м. Київ, вул. Вірменська, 2-А. Відповідно до декларації про готовність об`єкта до експлуатації, об`єкт нерухомого майна (павільйон поліфункціонального призначення загальною площею 210,5 кв.м.), власником якого вважається ТОВ «ФАРЕС-ГРУП» вважається закінченим будівництвом та об`єктом, готовим до експлуатації. На підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2015 року, право власності на нежитлове приміщення за адресою: [ADDRESS] перейшло від ТОВ «ФАРЕС-ГРУП» до ТОВ «ЛАГРАНД ІНВЕСТМЕНТ». Згідно договору купівлі-продажу від 11.11.2015 року, право власності на вказане нежитлове приміщення перейшло від «ЛАГРАНД ІНВЕСТМЕНТ» до ТОВ «ОСВ СТРІМТЕК». 23 жовтня 2015 року товарною біржею «ІННЕКС» було проведено аукціон з продажу нерухомого майна, а саме будівельних матеріалів, що складаються з металевої конструкції, ззовні оцинкованої, орієнтовні габарити: ширина - 10м., довжина - 25 м., висота -4 м. Має металопластикові вікна у кількості - 3 шт. та металопластикові двері - 3 шт., дах металевий, з дерев`яним перекриттям, зсередини недобудована. Ціна продажу майна складає - 19003,40 грн., в т.ч. ПДВ - 32 833,90 грн. Переможцем аукціону визначено [PERSON] . 27 жовтня 2015 року на підставі результатів аукціону між громадянином [PERSON] з однієї сторони та ТОВ «Медіплекс ЛТД», що діяв від імені ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС України в місті Києві з іншої сторони було укладені: договір купівлі продажу майна, розміщеного за адресою: [ADDRESS] . 22 березня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фарес-Груп» ті Товариством з обмеженою відповідальністю «Будінвест-Трейдинг» було укладено Договір доручення. Відповідно до п. 1.1 Договору, Довіритель доручає, а Повірений зобов`язується від імені Довірителя і за його рахунок вчинити юридичні дії, а саме: знайти будівельну організацію, укласти з підрядником Договір підряду на виконання робіт з проектування та будівництва об`єкта нерухомості - павільйону полі функціонального призначення загальною площею 211 кв.м. по [ADDRESS] . Згідно п. 2.1 Договору повірений зобов`язаний: укласти договір підряду від імені довірителя; сплатити підряднику кошти в обсязі необхідному для виконання договору підряду; передати договір підряду та всю іншу пов`язану із виконанням доручення документацію довірителю та повернути залишки коштів в разі, якщо ціна робіт за договором підряду буде меншою за суму передану відповідно до п. 4.1 Договору; надати довірителю письмовий Звіт про виконання доручення визначеного договором. Так, ТОВ «Будінвест-Трейдинг» в порушення Договору не проінформував про хід виконання договору, крім того не приступив до виконання договору, що стало причиною відмови позивача від договору в порядку, передбаченому п. 3.2.1 Договору. 01 квітня 2010 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фарес - Груп» (Замовник) та ТОВ «Штрихи» (Підрядник) було укладено Договір будівельного підряду № 01\\10\\10, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати роботи з будівництва павільйону поліфункціонального призначення загальною площею 211 кв.м. по [ADDRESS] , згідно із завданням Замовника, передати об`єкт шляхом підписання Акту прийому -передачі об`єкта (п. 1.1 Договору). Як встановлено Господарським судом міста Києва в Рішенні від 30.08.2013 року (справа № 910/14101/13), на виконання умов Договору було збудовано нерухоме майно - павільйон поліфункціонального призначення загальною площею 211 кв.м. по [ADDRESS] , про що було проінформовано ТО «Фарес-груп» листом від 13.12.2010 року. Відповідно до даних технічної інвентаризації площа приміщення становить 211 кв.м.. Павільйон поліфункціонального призначення загальною площею 211 кв.м. по [ADDRESS] є закінченим будівництвом об`єктом і за ознаками є нерухомою річчю. Замовником будівництва павільйону поліфункціонального призначення загальною площею 211 кв.м. по [ADDRESS] виступало ТОВ «ФАРЕС-Груп». Оскільки будівництво об`єкта завершено, то у відповідності зі ст.. 331 ЦК України, ТОВ «Фарес - Груп» набуло право власності на павільйон поліфункціонального призначення загальною площею 211 кв.м. по [ADDRESS] з моменту завершення будівництва. У відповідності до Акту опису та попередньої оцінки майна № 1/19-210 від 25 червня 2012 року представником органу державної податкової служби - начальником управління з погашення податкового боргу - [PERSON] , заступником начальника управління - начальником відділу організації роботи з безхазяйним майном - [PERSON] , ГДПРІ відділу організації роботи з безхазяйним майном - [PERSON] здійснено опис, оцінку, і передачу на зберігання майна: «Металева конструкція, ззовні оцинкована. Орієнтовані габарити - 10 м, довжина - 25 м, висота - 4 м. Має металопластикові вікна в кількості трьох штук з габаритами: висота - 180 см, ширина -100 см. В кількості двох штук з габаритами висота - 180 см, ширина - 450 см., металопластикові двері фірми «Оpenteck» в кількості двох штук з габаритами висота - 180 см., ширина - 75 см, пластикові ролети фірми «Alutech» в кількості трьох штук з габаритами висота - 300 см., ширина - 200 см. З середини недобудована. Дох - металевий з дерев`яними перекриттями.», як безхазяйного. В 2015 році працівники ДПІ в Дарницькому районі міста Києва повторно здійснили опис майна, яке знаходиться на [ADDRESS] та внесли його до реєстру безхазяйного рухомого майна, що підтверджується Актом опису, оцінки та передачі безхазяйного майна від 09.09.2015 року, складеного комісією у складі: начальника відділу погашення заборгованостей ДПІ у Дарницькому районі ТУ ДФС у м. Києві Баннікова О.В., представника ТОВ «МЕДІАПЛЕКС ЛТД» Безпалого С.В., який затверджений начальником ДПІ у Дарницькому районі ГУ ДФС у м. Києві Лавровим О.С., відповідно до якого вказаною комісією було описано металеві конструкції (металева конструкція, ззовні оцинкована; орієнтовні габарити: ширина - 10м., довжина - 25 м., висота - 4 м.; має металопластикові вікна у кількості 3 шт. та металопластикові двері - 3 шт. Дах металевий з дерев`яним перекриттям; з середини недобудована; майно знаходиться за адресою: [ADDRESS] ). Тобто, станом на момент повторного опису, оцінки майна та визнання його безхазяйним, вказане вище майно набуло статусу нерухомого та мало законного власника - ТОВ «Фарес-груп». Так, відповідно до Постанови КМУ від 25.08.1998 року «Про Порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави, і розпорядження ним» (чинної на момент проведення опису) дія цього порядку поширюється на майно, визнане безхазяйним відповідно до законодавства. Згідно з Порядком виявлення, обліку та зберігання безхазяйного майна, прийняття цього майна до комунальної власності міста Києва та подальшого розпорядження ним від 29.07.2015 року органом, уповноваженим здійснювати виявлення, ведення обліку, оцінку, а також прийняття в комунальну власність безхазяйного майна, є районні в м. Києві державні адміністрації (п.1.3). Порядком взаємодії між підрозділами органу доходів і зборів під час роботи з безхазяйними речами та майном, що переходить у власність держави, затвердженого Наказом Міністерства доходів і зборів України від 10.10.2013 №570 визначено, що керівник органу доходів і зборів або його заступник, який згідно з розподілом обов`язків відповідає за роботу підрозділу по роботі з безхазяйним майном, у день отримання службової записки про виявлення безхазяйного майна або прийняття рішення про накладення адміністративного арешту на таке майно дає доручення підрозділу по роботі з безхазяйним майном поставити це майно на облік. Не пізніше наступного робочого дня після отримання такого доручення підрозділ по роботі з безхазяйним майном проводить перевірку наявності цього майна за місцезнаходженням, його кількісних та якісних характеристик, зазначених у документах, доданих до службової записки, або у протоколі про тимчасове затримання майна чи рішенні про адміністративний арешт, та у разі підтвердження наявності безхазяйного майна не пізніше наступного дня після закінчення перевірки складає акт опису і попередньої оцінки безхазяйного майна за формою згідно з додатком 1 до цього Порядку. Така позиція підтверджується практикою судів касаційної інстанції та Верховного суду України, зокрема, відповідно до Постанови Вищого Господарського суду України від 25 листопада 2008 року у справі 4/138-ПН-08 зазначено: «Постанова КМ України від 25.08.98 №1540, на яку також посилається позивач, визначає порядок обліку, зберігання, оцінки конфіскованого та іншого майна, що переходить у власність держави. Проте, статтею 335 ЦК України законодавчо встановлено порядок набуття права власності на безхазяйне майно, яке набувається, у випадку коли воно є нерухомим, лише територіальною громадою за рішенням суду, а не податковими органами, а якщо безхазяйне майно є рухомим - в порядку набувальної давності. Станом на момент опису майна, проведення аукціону та укладення договору купівлі-продажу майна нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] належало законному власнику та не було безхазяйним. Власником нерухомого майна, яке було визнане як безхазяйне рухоме майно, станом на момент проведення аукціону є ТОВ «Фарес-груп». Зокрема, у 2014 році ТОВ «Фарес-груп» виступило замовником будівельних робіт з реконструкції приміщення нежитлової будівлі по [ADDRESS] . по Декларація про готовність об`єкта до експлуатації зареєстрована в Державній архітектурно-будівельній інспекції України 21 травня 2014 року. Згідно вказаної вище декларації загальна площа об`єкта становить 210,5 кв.м. Після проведення реконструкції приміщення нежитлової будівлі по [ADDRESS] даному об`єкту присвоєно поштову адресу [ADDRESS] , що підтверджується листом Служби містобудівного кадастру Департаменту містобудування та архітектури від 06 червня 2014 року. В даному випадку станом на момент проведення опису майна таке майно мало ознаки нерухомості, - об`єкт нерухомого майна, розташований на земельній ділянці, переміщення неможливим без їх знецінення та зміни його призначення. Окрім того, нерухомість даного майна підтверджується декларацією про введення об`єкта в експлуатацію, яка не скасована та є чинною з 21 травня 2014 року. Тобто, станом на момент проведення опису майна та аукціону, майно за адресою [ADDRESS] є нерухомим, та мало законного власника. У відповідності до судової практики, не може бути взято на облік безхазяйне майно, яке є власністю особи, навіть якщо право власності цієї особи на таке майно не зареєстровано в Держреєстрі прав, за умови, що відповідне право зареєстровано згідно із - законодавством, що діяло на момент його виникнення (ухвала ВАСУ від 14.04.16 р. у справі № К/800/1555/16). Також працівниками Дарницького УП ГУНП в місті Києві в межах розслідування кримінального провадження було здійснено огляд місця події та встановлено, що нежитлова будівля розташова за адресою: [ADDRESS] , відповідає даним встановленим у технічному паспорті від 11.11.2015 року та не відповідає наступним критеріям: «металева конструкція, ззовні оцинкована; орієнтовні габарити: ширина -10 м., довжина - 25 м., висота - 4 м.; має металопластикові вікна у кількості 3 шт. та металопластикові двері - 3 шт. Дах металевий з дерев`яним перекриттям; з середини недобудована; майно знаходиться за адресою: [ADDRESS] ». Невідповідність полягає, перш за все, у тому, що даний об`єкт розміщений за адресою: [ADDRESS] . Згідно реєстру речових прав на нерухоме майно, по [ADDRESS] знаходиться земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:63:472:0004 площею 0,09 га. В той же час, згідно даних публічної кадастрової карти України встановлено, що відстань від об`єкта з кадастровим номером 8000000000:63:472:0004 (по [ADDRESS] ) до об`єкта, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до даних Публічної кадастрової карти України, нежитлова будівля за адресою: [ADDRESS] розташована на земельній ділянці в межах кадастрового кварталу 8000000000:90:170. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом ч.1 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч.ч.1, 5, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази, згідно вимог ст.ст.77 - 80 ЦПК України, мають бути належними, допустимими, достовірними та достатніми. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Аналіз зазначених норм вказує на те, що правом на звернення до суду за захистом, наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За положеннями вказаних статей зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним в відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй (частина друга статті 8 Конституції України). Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України (згідно із частиною першою статті 68 Конституції України). Делегування функцій судів, а також привласнення цих функцій іншими органами чи посадовими особами не допускаються (частина друга статті 124 Конституції України). Відповідно до пункту 9 частини другої статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд (стаття 129-1 Конституції України). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини (частина третя статті 61 ЦПК України 2004). Судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами (частина перша статті 14 ЦПК України 2004). Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема є договори (пункт 1 частини другої статті 11 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 202 ЦК України договори є правочинами. При здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб (згідно із частиною другою статті 13 ЦК України). Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах (частина третя статті 13 ЦК України). Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам та свободам громадян, інтересам суспільства. Діяльність власника може бути обмежена чи припинена або власника може бути зобов`язано допустити до користування його майном інших осіб лише у випадках і в порядку, встановлених законом (згідно із частинами другою, п`ятою та сьомою статті 319 ЦК України). Зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам (частина перша статті 203 ЦК України). Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 ЦК України. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (частина третя статті 215 ЦК України). У разі недодержання вимоги щодо відповідності правочину інтересам держави і суспільства, його моральним засадам такий правочин може бути визнаний недійсним (частина третя статті 228 ЦК України). У Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди, а також їх окремі частини, квартири, житлові та нежитлові приміщення (частина перша статті 5 Закону про держреєстрацію речових прав). Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації (частина друга статті 3 Закону про держреєстрацію речових прав). ЄСПЛ у справі «Горнсбі проти Греції» («Hornsby v. Greece», заява № 18357/91, пункт 40, рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року) наголошував на тому, що право на звернення до суду («право на суд») було б ілюзорним, якби правова система держави-учасниці Конвенції допускала, щоб остаточне судове рішення, яке має обов`язкову силу, не виконувалося на шкоду одній із сторін. Виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина «судового розгляду». В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» зазначено, що правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Відповідно до ст. 650 ЦК України особливості укладення договорів на біржах, аукціонах, конкурсах тощо встановлюються відповідними актами цивільного законодавства. Згідно із ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ч.4 ст.656 ЦК України до договору купівлі-продажу на біржах, конкурсах, аукціонах (публічних торгах), договору купівлі-продажу валютних цінностей і цінних паперів застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено законом про ці види договорів купівлі-продажу або не випливає з їхньої суті. За змістом ч.1 ст. 215 ЦК України підставами недійсності укладеного за результатами торгів правочину є недодержання вимог закону в момент його укладення, тобто безпосередньо за результатами торгів, то підставами для визнання таких торгів недійсним є порушення встановлених законодавством правил проведення аукціону, визначених вище приведеними нормативними актами. Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 24 жовтня 2012 року у справі № 6-116цс12, від 06 квітня 2016 року та інших. За таких обставин суд вважає, що проведення аукціону з реалізації майна розміщеного за адресою: [ADDRESS] , що за своєю природою є правочином, що не відповідає вимогам ст. 203 ЦК України. Виходячи з вище викладеного та

Outcome: approved