Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Княжицької сільської ради Броварського району Київської області про визнання права власності на житловий будинок. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що після смерті його батька - [PERSON], відкрилася спадщина на все належне йому майно, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS], однак, на вказаний будинок відсутні правовстановлюючі документи, через що і змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Позивач [PERSON] у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та вказав, що просить здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник Княжицької сільської ради Броварського району Київської області у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав лист, у якому вказав, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, одночасно просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть [NUMBER], видане 21 серпня 2010 року Виконкомом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області ( а. с. 5 ). Після смерті [PERSON]. відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема, на житловий будинок [ADDRESS]. Матеріалами справи встановлено, що спадкодавцем 09 жовтня 1998 року складено заповіт, посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори [PERSON], за яким належний [PERSON] на праві особистої приватної власності жилий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] заповів [PERSON]. Даний заповіт на день смерті заповідачем не переписано і не скасовано. Із спадкової справи № 106/2011 до майна померлого [INFO] [PERSON] вбачається, що [PERSON], як спадкоємець за заповітом, 08.02.2011 року звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в якій просив видати свідоцтво про право на спадщину, зокрема, на вказаний спадковий житловий будинок. У видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно позивачу відмовлено у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок, про що свідчить відповідний лист Броварської районної державної нотаріальної контори за № 2137/02-14 від 29.07.2014 року, рекомендовано звернутися до суду. Відповідно до довідки від 31.07.2014 року за № 1273, виданої виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області, що згідно записів у погосподарській книзі № 11 за 2006-2010 роки, особовий рахунок № 905, на земельній ділянці у селі Княжичі по вул. Лісній значиться житловий будинок, будівлі та споруди, де головою домогосподарства з 1969 року і до дня смерті (помер [INFO]) був [PERSON]. Земельну ділянку площею 0,2380 га виділено за рішенням Княжицької сільської ради № 38/4/6 від 21.01.2011 року, у тому числі за призначенням: 0,2380 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS]. За вказаною адресою, на день смерті [PERSON] були зареєстровані та проживали: [PERSON] - син, [PERSON] - невістка, [PERSON] - онука, [PERSON] - онука, [PERSON] - правнук, [PERSON] - правнучка. Із довідки № 1274 від 31.07.2014 року, виданої виконавчим комітетом Княжицької сільської ради Броварського району Київської області вбачається, що померлий [PERSON] на день смерті був прописаний і постійно проживав у [ADDRESS]. Отже, із вищевикладеного вбачається, що за життя [PERSON] не встиг оформити у встановленому законом порядку спірний будинок, тому відсутні правовстановлюючі документи. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Право власності на збудований житловий будинок набувається у порядку, який існував на час його будівництва. Порядок оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна, на які відсутні акти про прийняття їх в експлуатацію, наведено в ДБН А3.1-3-94 «Прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів» та в листі Державному комітету України з будівництва та архітектури від 23 березня 1999 року № 12/5-126, в якому, зокрема, роз'яснюється: оформлення свідоцтва на право власності на об'єкти, які були закінчені будівництвом після 5 серпня 1992 року і на цей час не прийняті в експлуатацію, проводиться тільки за наявності актів прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями - державними приймальними або державними технічними; по об'єктах, що збудовані до 5 серпня 1992 року, тобто до прийняття постанови Кабінету міністрів України від 5 серпня 1992 року № 449, якою встановлено порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів, при їх реєстрації для оформлення права власності одним із документів є висновок про технічний стан будинку (будівлі), що складається бюро технічної інвентаризації. Виходячи зі змісту наведених нормативних актів, громадяни, які збудували житлові будинки до 5 серпня 1992 року, могли за умови прийняття їх в експлуатацію відповідними комісіями отримати правовстановлюючі документи на будинок, навіть якщо його споруджено самовільно (самочинно) на земельній ділянці, яка перебуває в їх законному користуванні або у приватній власності. Таким чином, за наявності відповідних доказів судами може визнаватися право власності в порядку спадкування на спірні будинки, збудовані до 5 серпня 1992 року, на які спадкодавцем не було отримано правовстановлюючі документи. У технічному паспорті на спірний садовий будинок з господарськими будівлями та спорудами на сторінці «Характеристика будинку, господарських будівель та споруд» у графі «рік побудови» зазначено « 1969 рік» (а.с. 20). Тобто, спірний будинок збудовано до 5 серпня 1992 року на земельній ділянці, яка перебувала у власності спадкодавця, а, відтак, на нього може бути визнано право власності, яке переходить у порядку спадкування. За змістом ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема, із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Підстав незаконності набуття позивачем права власності на домоволодіння [ADDRESS] судом не встановлено. Разом з тим, позовна вимога щодо визнання права власності у порядку спадкування на навіс, який позначений у технічній документації спадкового будинку під літерою «З» задоволенню не підлягає, так як із матеріалів справи вбачається, що він побудований у 2012 році, тобто після смерті [PERSON] Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: partial