Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про стягнення з [PERSON] аліментів на його утримання, посилаючись на те, що, 11.01.1975 року зареєстрували з [PERSON] шлюб. Від цього шлюбу мають сина, [PERSON] [INFO]. 14.11.1989 року шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу він проживає окремо. На теперішній час він є інвалідом І групи підгрупи Б за загальним захворюванням. На отримувану пенсію він невзмозі утримувати себе, сплачувати комунальні послуги, купувати необхідний одяг та ліки. Останнім часом його стан здоровя значно погіршився, в звязку з цим виникла гостра потреба у лікуванні та додатковому харчуванні. Відповідач у справі працює та отримує стабільну заробітну плату. Стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться. Вважаючи, що син спроможний надавати йому матеріальну допомогу, просить стягнути з нього аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, щомісячно, до дня його смерті. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні позов підтримала посилаючись на обставини викладені в ньому. Додатково суду пояснила, що на теперішній час позивачу встановлено І групу інвалідності безстроково. Він отримує пенсію в розмірі 1200 грн., якої не вистачає на гідне проживання. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав. Суду пояснив, що з 1989 року батько майже не приходив до нього, не приймав участі у його вихованні та утриманні, не цікавився його справами та життям. На теперішній час він не працює, перебуває на обліку в міському центрі зайнятості як безробітний. Має на утриманні малолітню доньку та дружину, оскільки вона також нещодавно втратила роботу. В звязку з цим не має можливості надавати батьку матеріальну допомогу. Просять у задоволенні позову відмовити. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON], колишня дружина позивача та мати відповідача, суду показала, що позивач зловживав спиртними напоями. Після розірвання шлюбу він мешкав у своїх батьків. З 2009 року почав іноді приходити, але сину належної уваги не приділяв. На той час у нього вже був мікроінсульт, але пити він не покинув. Тому стан його здоровя погіршився. Допомогу на утримання сина він в добровільному порядку не надавав. Позов про стягнення аліментів вона не подавала оскільки знала, що рішення суду він не виконає. Син до 2009 року взагалі не знав батька. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, та докази у їх сукупності, суд встановив наступне. Відповідно до ст. 202 СК України, повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Згідно ст. 204 СК України, дочка, син можуть бути звільнені судом від обовязку утримувати матір, батька якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх обовязків. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2015 рік» №80-VIІІ від 28.12.2014 року, установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 вересня 2015 року 1330 грн., а для осіб які втратили працездатність 1074 грн. Судом встановлено, що позивач [PERSON] 11.01.1975 року зареєстрував шлюб з [PERSON], який 14.11.1989 року було розірвано, що підтверджується світлокопіями свідоцтв про шлюб та про розірвання шлюбу (а.с.5,6). Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач є інвалідом І групи підгрупа Б за загальним захворюванням, яка встановлена безстроково, тому є непрацездатним та потребує сторонньої допомоги (а.с.9, 10). З 14.10.2010 року отримує пенсію розмір якої станом на час звернення до суду складав 1242,05 грн. (а.с.8,21-22). З часу розірвання шлюбу позивач мешкав окремо від відповідача (а.с.8, 18) і фактично ухилявся від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до останнього. Не брав участі у його вихованні, матеріальному утриманні, не піклувався про здоровя сина. Відповідач [PERSON] на теперішній час перебуває на обліку як безробітний, має на утриманні малолітню доньку Софію. Дружина відповідача [PERSON] з 20.10.2015 року також звільнилася з основної роботи за власним бажанням для догляду за дитиною (а.с.43-45). На підставі викладеного, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення позивача від виконання своїх батьківських обовязків по відношенню до відповідача, суд приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору при зверненні до суду, він підлягає компенсації за рахунок держави.

Outcome: dismissed