Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-10 00:00:00

У вересні 2018 року представник позивача звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення на користь позивача боргу за договором позики від 29.09.2017 року, посвідченого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Молодчою Г.М., в розмірі 4411,58 доларів США, 3 % річних - 93,91 доларів США, процентів за користування позикою в сумі 520,01 доларів США, в еквіваленті у гривні згідно курсу Національного банку України на дату ухвалення рішення. В обґрунтування позову зазначено, що 29.09.2017 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу у позику грошові кошти у розмірі 117 000,00 грн., що на момент укладення договору згідно офіційного курсу НБУ еквівалентно 4 411,58 доларів США строком до 19.12.2017 року, проте, у вказаний в договорі позики строк, грошові кошти позивачеві не повернуто. Такі обставини на думку позивача свідчать про порушення його прав та охоронюваних законом інтересів і є підставою для їх захисту у вказаний у позові спосіб. Також у позивача виникло право на стягнення процентів за користування позикою в сумі 520,01 доларів США та 3 % річних від суми заборгованості за договором позики що дорівнює 93,91 доларів США. 23 жовтня 2018 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м. Харкова прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях просив задовольнити позов, у разі неявки відповідача наполягав на заочному розгляді справи. Відповідач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином та своєчасно шляхом направлення судових повісток, в судове засідання не з'явився, відзив не подавав, причину своєї неявки суду не повідомив. За клопотанням позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити повністю, виходячи з наступного. У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються. Згідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Перевіривши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного: Судом встановлено, що 29.09.2017 року між [PERSON] (далі - Позикодавець) та [PERSON] (далі - Позичальник) укладено договір позики б/н, відповідно до умов якого Позикодавець передав у власність Позичальника гроші в сумі 117000,00 грн., та за домовленістю сторін сторони визначили грошовий еквівалент зобов'язання у доларах США та встановили, що сума позики на день укладання договору за офіційним курсом НБУ еквівалентна 4411,58 доларів США. Як вбачається з матеріалів справи документом, який посвідчує передання [PERSON] відповідачу [PERSON] грошових коштів в сумі 117000,00 гривень, що еквівалентно 4411,58 доларів США, є вищевказаний договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Молодчою Г.М. та зареєстрований в реєстрі за № 1731. Згідно з п. 3 договору позики від 29.09.2017 року сторони домовилися про те, що у зв'язку із встановленням ними грошового еквіваленту позики в доларах США, сума, що підлягає поверненню Позичальником Позикодавцю у гривнях, визначатиметься за офіційним курсом гривні до долару США на день здійснення платежу. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Стаття 1051 ЦК України передбачає право позичальника оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Обов'язок довести зазначений факт покладений на позичальника. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Положення ч. 1 ст. 1049 ЦК України передбачають, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Будь-яких належних та допустимих доказів про виконання ним грошового зобов'язання відповідач суду не надав. За таких обставин, суд вважає доведеними доводи позивача, що до теперішнього часу відповідач не повернув визначену у договорі позику суму позики. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі ст. ст. 610,612 ЦК України- порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Так, позивач просить суд стягнути з відповідача борг у розмірі 4411,58 доларів США, що на день розгляду справи в суді, тобто станом на 11.03.2019 року за курсом НБУ України офіційний курс гривні до долара США становить: за 100,00 доларів США - 2638,91 грн., відповідно 4411,58 доларів США у гривневому еквіваленті складає 116 417,62 грн. (4411,58 доларів США х 26,3891 грн.). За невиконання своїх грошових зобов'язань відповідач продовжує нести цивільно-правову відповідальність, передбачену законом. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Позивачем нараховані 3% річних від простроченої заборгованості у сумі 93,91 доларів США, що еквівалентно відповідно до офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ складає 2478, 20 грн. Згідно з ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу, тобто суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлено розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Враховуючи те, що умовами договори позики від 29 вересня 2017 року не було встановлено розмір процентів, тому суд вважає вірним розрахунок позивача щодо розміру процентів за період користування сумою позики з 20.12.2017 року по 04.09.2018 року, що складає 520, 01 доларів США, що еквівалентно відповідно до офіційного курсу гривні до долара США, встановленого НБУ - 13 722, 59 грн. Розподіл судових витрат суд вирішує в порядку ст. 141 ЦПК України в зв'язку з чим вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 1426,46 грн., понесених витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved