Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду з вимогою про розірвання шлюбу з [PERSON] Як підставу позову зазначила, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстрований 19.09.1998 року Старовірівською сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 5. Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO]. Вказує, що сумісне життя з відповідачем не склалося в зв'язку з постійною відсутністю відповідача вдома через перебування на заробітках в Російській Федерації, небажанням підтримувати нормальні сімейні стосунки та нехтуванням сімейними цінностями. Зазначає, що протягом останніх шести років сімейне життя поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На теперішній час відповідач майже не виходить з нею та дітьми на телефонний зв'язок, приїжджає додому на декілька днів з інтервалом у цілий рік, в зв'язку з чим його поведінка та постійна відсутність впливає на її психічний стан та їхніх дітей, спричиняє душевні страждання, призводить до нехтування сімейними цінностями та небажання підтримувати нормальні сімейні стосунки. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Можливості зберегти сім'ю немає. На примирення з відповідачем не згодна, оскільки конфлікт не є тимчасовим. Позивач просить розірвати шлюб, оскільки немає наміру поновлювати подружні стосунки з відповідачем. У судове засідання сторони не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності, позивач підтримує позов та наполягає на його задоволенні, відповідач визнає позов у повному обсязі і не заперечує проти його задоволення. У відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, дослідивши наявні докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 19.09.1998 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, який зареєстрований Старовірівською сільською радою Шевченківського району Харківської області, актовий запис № 5 (а.с. 16). Від шлюбу мають спільних дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 17, 18). Згідно довідці про склад сім'ї № 25 від 03.08.2017 року, виданої виконкомом Старовірівської сільської ради Шевченківського району Харківської області, позивач з дітьми зареєстрована та мешкає за адресою: [ADDRESS] Відповідно до письмової заяви відповідача, посвідченої 25.08.2017 року т.в.о. нотаріуса Владивостокського нотаріального округу Приморського краю Російської Федерації Свихуновою О.Н., реєстраційний № 6-1919, переводу паспорту громадянина України серії [NUMBER] від 24.01.2008 року з української мови на російську, [PERSON] просить розглянути справу за позовом його дружини [PERSON] про розірвання шлюбу за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі і не заперечує проти розірвання шлюбу (а.с. 5-12). Судом встановлено, що сумісне життя у сторін не склалося в зв'язку з постійною відсутністю відповідача вдома через перебування на заробітках в Російській Федерації, небажанням підтримувати нормальні сімейні стосунки та нехтуванням сімейними цінностями. Протягом останніх шести років сімейне життя сторін поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. На теперішній час відповідач майже не виходить з позивачем та дітьми на телефонний зв'язок, по скапу, тощо, приїжджає додому на декілька днів з інтервалом у цілий рік, в зв'язку з чим його поведінка та постійна відсутність впливає на психічний стан позивача та їхніх дітей, спричиняє душевні страждання, призводить до нехтування сімейними цінностями та небажання підтримувати нормальні сімейні стосунки. На даний момент ведення спільного господарства та сумісне проживання сторін припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Можливості зберегти сім'ю немає. На примирення сторони не згодні. Положеннями статті 51 Конституції України та статті 24 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. У відповідності до вимог статті 112 Сімейного кодексу України, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, взявши до уваги наявність у сторін неповнолітніх дітей, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. На підставі викладеного,

Outcome: approved