Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-05 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом та об-ґрунтовує його тим, що 11 жовтня 2005 року вона вперше розірвала шлюб з відповідачем. Не зважаючи на це, позивач продовжив проживати з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу. 14 травня 2008 року вони придбали домоволодіння по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі та земельну ділянку площею 0,0333 га з кадастровим номером 3210 500000:11:047:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташовану по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі. Це нерухоме майно є обєктами спільної сумісної власності сторін. 21 грудня 2013 року [PERSON] вдруге уклала шлюб з відповідачем. Однак протягом останніх років сімейне життя сторін знову погір-шилось. Позивач не бажає жити однією сімєю з [PERSON], збереження шлюбу буде суперечити її інтересам. Тому [PERSON] просить суд розірвати шлюб, встано-вити факт її проживання з [PERSON] однією сімєю без реєстрації шлюбу в період часу з 11 жовтня 2005 року до 21 грудня 2013 року, визнати домоволодіння та земельну ділянку обєктами спільної сумісної власності та в порядку поділу цього нерухомого май-на визнати за кожною стороною право власності на 1/2 частку в домоволодінні та земель-ній ділянці. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримує позов та просить суд задовольнити його. Представник відповідача [PERSON] визнає позов в частині вимог про розірвання шлюбу та встановлення факту проживання позивача з [PERSON] одні-єю сімєю без реєстрації шлюбу в період часу з 11 жовтня 2005 року до 21 грудня 2013 року. Однак представник відповідача [PERSON] заперечує проти позову в час-тині вимог про визнання домоволодіння та земельної ділянки спільною сумісною влас-ністю сторін, та поділ цих обєктів нерухомого майна. В обґрунтування своїх заперечень він посилається на те, що домоволодіння та земельна ділянка були придбані [PERSON] за його особисті грошові кошти, отримані ним від його матері [PERSON] Ця обставина свідчить про те, що домоволодіння та земельна ділянка є особистою власністю відповідача. Підстави для поділу цього нерухомого майна відсутні. Тому представник відповідача [PERSON] просить суд відмовити у задоволенні позову в частині цих двох вимог. Вислухавши пояснення представників сторін, допитавши свідків та дослідивши письмові докази, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких під-став. Встановлено, що 21 грудня 2013 року [PERSON] уклала шлюб з відповідачем. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-ОК №158364 від 21 грудня 2013 року (а.с.8). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлю-бу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного з них. Як розяснив Верховний Суд України, згідно зі ст.24 цього Кодексу шлюб ґрунту-ється на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої 10 грудня 1948 року Генеральною Асам-блеєю ООН. Встановлено, що сторони не бажають жити однією сімєю. Вони не мають намір вживати заходи, спрямовані на примирення. Ці обставини свідчать про те, що збереження шлюбу суперечить їх інтересам. З огляду на це суд вважає, що шлюб, укладений між позивачем та [PERSON], допустимо розірвати. Встановлено, що 11 жовтня 2005 року [PERSON] вже розривала шлюб з відпо-відачем. Ця обставина підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ОК №005457 від 11 жовтня 2005 року (а.с.7). 14 травня 2008 року [PERSON] уклав два договори купівлі-продажу (а.с.10, 13, 31, 32), за якими він придбав домоволодіння по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі та земельну ділянку площею 0,0333 га з кадастровим номером 3210500000:11:047:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташова-ну по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі. Відповідно до ч.1 ст.74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної влас-ності. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в п.20 постанови №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», при застосуванні ст.74 СК України, що регулює поділ майна осіб, які про-живають у фактичних шлюбних відносинах, судам необхідно враховувати, що правило зазначеної норми поширюється на випадки, коли чоловік та жінка не перебувають у будь-якому іншому шлюбі і між ними склалися усталені відносини, що притаманні по-дружжю. З журналів судових засідань (а.с.49-50, 54-55) вбачається, що представники сторін [PERSON] та [PERSON] визнали, що в період часу з 11 жовтня 2005 року до дня повторного укладення шлюбу, а саме до 21 грудня 2013 року, їх довірителі продовжували проживати однією сімєю. Вони не укладали шлюби з іншими особами та перебували в усталених відносинах, що притаманні подружжю. На підставі ч.1 ст.61 ЦПК України ці обставини не потребують доказуванню. Спірне домоволодіння та земельна ділянка були придбані під час проживання [PERSON] з відповідачем однією сімєю без реєстрації шлюбу. З огляду на це суд вважає, що домоволодіння по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі та земельна ділянка площею 0,0333 га з кадастровим номером 3210500000:11:047:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташова-на по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі, є обєктами спільної сумісної власності сторін. Відповідно до п.3 ч.1 ст.57 СК України особистою приватною власністю чоловіка є майно, набуте ним за кошти, які належали йому особисто. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є матірю відповідача. 14 травня 2008 року вона продала домоволодіння та земельну ділянку по вул. Красіна, 2 в м. Борисполі (а.с.29, 30). В той же день частину грошових коштів, отри-маних від продажу нерухомого майна, [PERSON] витратила на придбання домо-володіння та земельної ділянки по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі. Це нерухоме майно придбавалось нею для забезпечення потреб сімї, яка складалась з позивача, [PERSON] та їх дочки [PERSON] Відповідач був зазначений покупцем в договорах лише формально для того, щоб він відчув себе власником, припинив зловживати спиртними напоями та став піклуватись про сімю. [PERSON] не передавала йому жодних грошових коштів, а сама розрахувалась з продавцями. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є сусідкою сто-рін. Їй відомо про те, що в 2008 році сторони вселились у домоволодіння Сєрова, 1-а в м. Борисполі. [PERSON] неодноразово казав про те, що це домоволодіння та земель-ну ділянку придбала його матір [PERSON] Достовірність показань свідків [PERSON] та [PERSON] підтверджуються на-віть тим, що дата укладення договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки по вул. Красіна, 2 в м. Борисполі співпадає з датою укладення договорів купівлі-продажу домоволодіння та земельної ділянки по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі. З огляду на це суд вважає, що доводи представника відповідача [PERSON] про те, що спірне нерухоме майно було придбано за особисті грошові кошти його довірителя, не відповідають дійсності. Підстави для того, щоб вважати домоволодіння та земельну ділянку особистою власністю [PERSON], відсутні. Відповідно до ч.2 ст.74 СК України на майно, що є обєктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що сторони домовились про зміну розміру часток в домоволодінні та земельній ділянці. Крім того, [PERSON] не заявила вимогу про збільшення її частки в цих обєктах нерухомого майна. З огляду на це суд вважає, що за кожною стороною належить визнати право влас-ності на 1/2 частку в домоволодінні по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі та земельній ділянці площею 0,0333 га з кадастровим номером 3210500000:11:047:0016 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, розташованій по вул. Сєрова, 1-а в м. Борисполі. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 1364 гривень 2 ко-пійок. Ця обставина підтверджується квитанцією (а.с.3). Предявлений нею позов задово-лений в повному обсязі. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 1364 гривень 2 копійок.

Outcome: approved