Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-27 00:00:00

ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» (далі - «Позивач») звернувся до суду з даним позовом до ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД», [PERSON] (далі - «Відповідач-1», «Відповідач-2», «Відповідачі») про визнання договору удаваним та укладеним в новій редакції. В обґрунтування заявлених вимог Позивач посилається на наступні обставини. 02.06.2017 року між Позивачем та ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» було укладено Генеральний договір фінансового лізингу № 263-В та договір фінансового лізингу № 263-01/06/17-В. Предметом договору №263-01/06/17-В є автомобіль BMW X5 xDrive25d, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . З метою виконання своїх обов`язків за договором №263-01/06/17-В Позивач придбав, та 05.07.2017 року передав, згідно акту приймання-передачі від 05.07.2017 року автомобіль BMW X5 xDrive25d, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] у користування уповноваженій особі користувача - ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД». 05.07.2017 року із страховиком ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було укладено договір страхування даного предмету лізингу № 250551432.17, бенефіціаром за яким є Позивач як власник автомобіля. 31.12.2017 року за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля BMW X5 xDrive25d, відбулося ДТП. Згідно з довідкою страховика за № 1607113-17 від 08.02.2018 року, подальше відновлення забезпеченого ТЗ не було доцільно. Страховою компанією нараховано та виплачено Позивачу кошти в розмірі 1 000 007,21 грн. Нормами Генерального Договору фінансового лізингу №263-В від 02.06.2017 року питання про повернення страхового відшкодування врегульовано наступним чином: 5.7 У разі викрадення Предмета лізингу (або іншого незаконного заволодіння Предметом лізингу) або у випадку, коли Предмет лізингу стає зіпсованим (пошкодженим) внаслідок настання страхової події, нарахування будь-яких платежів щодо конкретного Предмета лізингу та зобов`язання Лізингоодержувача щодо сплати лізингових платежів згідно з Графіком платежів припиняються з дати отримання акта/довідки від страхової компанії, за яким випадок викрадення/заволодіння визнано страховим або пошкодження (псування) Предмета лізингу визнано тотальним (повним). При цьому взаєморозрахунки за Договором повинні бути здійснені Сторонами протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дати отримання відповідного страхового акта/довідки. 5.8. У випадку отримання від страхової компанії страхового відшкодування у зв`язку з викраденням (або іншим незаконним заволодінням Предметом лізингу) або конструктивної повної (тотальної) загибелі Предмета лізингу Лізингодавець сплачує Лізингоодержувачу частину страхового відшкодування, яка розраховується за формулою: ЧСВ = ДЛ - ВЛ, де: ЧСВ - частина страхового відшкодування; ДЛ - доходи Лізингодавця, що включають в себе загальну суму лізингових платежів з компенсації вартості Предмета лізингу, отриманих Лізингодавцем відповідно до Графіка платежів, суми отриманого Лізингодавцем страхового відшкодування від страхової компанії та суми, отриманої від реалізації залишків Предмета лізингу; ВЛ - витрати, що виникли у Лізингодавця під час виконання умов відповідного Договору, що включають в себе витрати на придбання та некомпенсовані витрати на реєстрацію, страхування, обслуговування та ремонт Предмета лізингу та інші понесені Лізингодавцем витрати, які пов`язані з виконанням умов Договору лізингу. Виплата частини страхового відшкодування відбувається після отримання Лізингодавцем повного страхового відшкодування від страхової компанії та коштів, отриманих від реалізації залишків Предмета лізингу (у разі настання повної загибелі Предмета лізингу) на поточний рахунок Лізингодавця. Із врахування зазначеної формули до виплати від Лізингодавця (ТОВ «УЛФ-ФІНАНС») до Лізингоодержувача (ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД») підлягала сума у розмірі 759 582,47 грн. 09.02.2018 року між Позивачем, ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» було укладено Додаткову угоду №2, п.1 якої передбачає: на підставі п.5.7 Генерального Договору у зв`язку із настанням страхового випадку, а саме - конструктивною загибеллю предмета лізингу, автомобіля BMW X5 xDrive25d, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , отриманням акта/довідки від страхової компанії, сторони дійшли згоди припинити нарахування лізингових платежів за Договором та протягом одного робочого дня повернути лізингу Лізингодавцю. 09.02.2018 року між Позивачем, Відповідачем ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» та Відповідачем фізичною особою [PERSON] , який працював директором ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД», було укладено договір № 00010 «надання безповоротної фінансової допомоги», предметом якого була сума 759 582,47 грн. Згідно з договором отримувачем фінансової допомоги є ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД», але отримувачем коштів зазначено [PERSON] 20.02.2018 року платіжним дорученням №8566 кошти у повному обсязі в розмірі 759 582,47 грн. перераховано Позивачем на користь Відповідача ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» на поточний рахунок товариства в АТ «ОТП Банк». Позивач вважає укладений Договір № 00010 від 09.02.2018 року надання безповоротної фінансової допомоги удаваним та таким, що фактично приховує зміст іншої угоди, на виконання вимог п.5.8 Генерального договору №263-В. 09.02.2018 року Відповідач-1 під час укладання додаткової угоди №2 від 09.02.2018 року діяв через свого директора - [PERSON] . Жодної іншої підстави укладати договір №0001 від 09.02.2018 року надання безповоротної фінансової допомоги не було, окрім як для створення псевдо-юридичної можливості укласти договір про отримання коштів, що належить керованій ним юридичній особі виключно на свою користь. З 15.01.2018 року Відповідач-1 перебував у статусі боржника де стягувач є - ТОВ «Інсайд Траст» та станом на дату подачі позову це виконавче провадження перебуває на стадії виконання. Позивач вважає, що Відповідач-2 мав намір ухилитися від негативних наслідків зарахування коштів на вже арештовані рахунки у ВП №55528766 та домігся укладання удаваного Договору №00010 від 09.02.2018 року про надання безповоротної фінансової допомоги на свою користь виключно з метою ухилення від укладання Додаткової угоди №3 до ДФЛ №263-01 та для безпосереднього отримання коштів страхового відшкодування. За таких обставин Позивач звернувся до суду та просив визнати Договір №00010 від 09.02.2018 року надання безповоротної фінансової допомоги удаваним та таким, що приховує дійсно наявні правовідносини виплати страхового відшкодування Позивачем на користь Відповідача-1 на підставі Договору фінансового лізингу №263-01/06/17-В від 02.06.2017 року в межах Генерального фінансового лізингу №263-В від 02.06.2017 року на суму страхового відшкодування в розмірі 759 582,47 грн. та визнати його укладеним в іншій редакції. Ухвалою суду від 04.09.2020 року було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд за правилами загального позовного провадження. При цьому, зокрема, Відповідачам встановлено строк у 15 днів з дня вручення цієї ухвали для подачі відзиву на позовну заяву і всіх письмових та електронних доказів (а.с.84-85). Як убачається із поштового рекомендованого повідомлення про вручення, ухвалу суду про відкриття провадження у справі Відповідач [PERSON] отримав 29.10.2020 року (а.с. 89). 14.01.2021 року у підготовчому судовому засіданні представником Відповідача [PERSON] - адвокатом Речицькою Я.О. було подано відзив на позов разом з додатками, який хоча судом і приєднано до матеріалів справи, втім, не може бути враховано при ухваленні рішення, оскільки всупереч приписам п.2 ч.5 ст.178 ЦПК України до нього не додано документів, що підтверджують його надіслання (надання) іншим учасникам справи. Крім того, відповідно до ухвали суду відзив мав бути наданий протягом 15 днів (а.с. 85), тобто до 13.11.2020 року, а фактично був наданий суду 14.01.2021 року без доказів поважності причин пропуску такого строку, тобто з його грубим порушенням, що у свою чергу є підставою для неврахування вказаного відзиву та розгляду справи за наявними матеріалами на підставі 8 ст. 178 ЦПК України. 07.04.2021 року ухвалою суду в задоволенні клопотання представника Відповідача [PERSON] про зупинення провадження у даній справі до вирішення справи №756/3308/2019, що розглядається Оболонським районним судом м.Києва, відмовлено (а.с.196-197). 01.06.2021 року ухвалою суду в задоволенні повторного клопотання представника Відповідача [PERSON] про зупинення провадження у справі відмовлено та викликано у судове засідання у якості свідків підписантів договору №00010 від 09.02.2018 року з боку Позивача - [PERSON] та з боку Відповідача-1 - [PERSON] . У випадку розірвання трудових/цивільно-правових відносин між товариствами та вказаними особами, зобов`язано товариства забезпечити явку до суду інших компетентних посадових осіб. Також судом визнано обов`язковою яку у судові засідання у справі Відповідача-2 [PERSON] (а.с.211-212). 13.07.2021 року у судовому засіданні була допитана в якості свідка [PERSON] , яка пояснила суду, що працює на посаді керівника ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» з березня 2017 року. В її посадові обов`язки входить керівництво компанією та підписання договорів без довіреності на підставі статуту. Основним видом діяльності товариства є фінансовий лізинг. Договір від 09.02.2018 року №00010 був укладений на виконання договору фінансового лізингу між ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» та ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» №263-01/17-В від 02.06.2017 року. Згідно з договором лізингу ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» повинно було виплатити частину страхового відшкодування на користь лізингоотримувача ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» через настання страхового випадку. Ця сума була розрахована в розмірі 759 528,47 грн. та мала бути виплачена ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД». Втім, на прохання директора ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» - [PERSON] було укладено тристоронній договір безповоротної фінансової допомоги, відповідно до якого фінансова допомога мала бути перерахована [PERSON] - «Стороні-3» цього договору. Така форма договору була запропонована клієнтом та погоджена юристами ТОВ «УЛФ-ФІНАНС». На цьому наполягав директор ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» - [PERSON] , оскільки рахунки його підприємства були арештовані. Втім, на виконання своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» перерахувало вказану суму на рахунок лізингоутримувача - ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» і таким чином виконало свої зобов`язання за договором. Але, [PERSON] з цим не погодився і вважає, що вони мали сплатити цю суму йому. Проте, це збільшує зобов`язання ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» вдвічі. [PERSON] подав до Оболонського районного суду м.Києва позов до ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» про стягнення цієї суми на його користь і тому вони були вимушені подати даний позов до ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» і [PERSON] про визнання договору удаваним. 28.07.2021 року у судовому засіданні представник Позивача вимоги позову підтримав, надав суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та письмових поясненнях, просив позов задовольнити в повному обсязі. Незважаючи на визнання його явки обов`язковою, Відповідач [PERSON] у жодне судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У судові засідання 13.07.2021 року та 28.07.2021 року подав клопотання про відкладення розгляду справи у зв`язку з участю його адвоката в інших судових справах, втім, не надавши цьому допустимих доказів, оскільки роздруківки із сайту судової влади України не містять інформації щодо участі його адвоката у будь-яких інших судових справах (а.с. 243, 247). Доказів неможливості виконання ухвали суду та особистої явки у судове засідання Відповідач [PERSON] суду не надав. Виходячи із обставин даної справи, суд сприймає таку позицію Відповідача-2 як спосіб свого правового захисту, направлений, у першу чергу, на затягування розгляду даної справи. У судові засідання 13.07.2021 року та 28.07.2021 року представник Відповідача-2 адвокат Речицька Я.О. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. 22.02.2021 року у судовому засіданні представник Відповідача-2 пояснила суду, що даний позов є штучним та пов`язаним зі спором за позовом [PERSON] до ТОВ «УЛФ-ФІНАНС», третя особа ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» про стягнення заборгованості за договором №00010 від 09.02.2018 року надання безповоротної фінансової допомоги, що перебуває у провадженні Оболонського районного суду м.Києва, провадження у справі за яким зупинено до розгляду даної справи. На запитання суду щодо фактичних обставин, що передували укладенню спірного договору безповоротної фінансової допомоги та його першопричин відповіді не надала. Представник відповідача ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД», керівником, засновником та бенефіціарним власником якого є Відповідач [PERSON] , у жодне судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи вважається повідомленим належним чином, про причини неявки не повідомив, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду не надав. Вислухавши у судових засіданнях представників Позивача та Відповідача-2, пояснення свідка, дослідивши надані представником Позивача оригінали письмових доказів, дослідивши матеріали даної справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ст.ст.12, 13 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбаченому цим Кодексом випадках. Статтею 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідності до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи Згідно з ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 5 ст.203 ЦК України передбачає, що правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.235 ЦК України удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Судом встановлено наступні обставини та зміст спірних правовідносин. 02.06.2017 року між Позивачем та ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» було укладено Генеральний договір фінансового лізингу № 263-В та договір фінансового лізингу № 263-01/06/17-В. Предметом договору №263-01 є автомобіль BMW X5 xDrive25d, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 15-24). З метою виконання своїх обов`язків за договором №263-01/06/17-В Позивач придбав, та 05.07.2017 року передав, згідно акту приймання-передачі від 05.07.2017 року автомобіль BMW X5 xDrive25d, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] у користування уповноваженій особі користувача - ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» (34-35). 05.07.2017 року із страховиком ПрАТ «АСК «ІНГО Україна» було укладено договір страхування даного предмету лізингу № 250551432.17, бенефіціаром за яким є Позивач як власник автомобіля (а.с. 39-41). 31.12.2017 року відбулося ДТП за участю забезпеченого транспортного засобу - автомобіля BMW X5 xDrive25d, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] . Згідно з довідки страховика за № 1607113-17 від 08.02.2018 року, подальше відновлення забезпеченого ТЗ не було доцільно. Страховою компанією нараховано Позивачу суму виплати у розмірі 1 000 007,21 грн. (а.с. 42). Нормами Генерального Договору фінансового лізингу №263-В від 02.06.2017 року врегульовано питання про повернення страхового відшкодування та з урахуванням п.5.7., п.5.8. до виплати від Лізингодавця (ТОВ «УЛФ-ФІНАНС») до Лізингоодержувача (ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД») підлягала сума у розмірі 759 582,47 грн. 09.02.2018 року між Позивачем, ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» було укладено Додаткову угоду №2, п.1 якої передбачає: на підставі п.5.7 Генерального Договору у зв`язку із настанням страхового випадку, а саме - конструктивною загибеллю предмета лізингу, автомобіля BMW X5 xDrive25d, номер кузова [NUMBER] , державний реєстраційний номер [NUMBER] , отриманням акта/довідки від страхової компанії, сторони дійшли згоди припинити нарахування лізингових платежів за Договором та протягом одного робочого дня повернути лізингу Лізингодавцю (а.с. 38). 09.02.2018 року між Позивачем, Відповідачем ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» та Відповідачам фізичною особою [PERSON] , який працював директором ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД», було укладено договір № 00010 «надання безповоротної фінансової допомоги», предметом якого була сума 759 582,47 грн. Згідно з пунктами 1.1., 3.1., 3.2. договору отримувачем фінансової допомоги є ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД», а отримувачем коштів є [PERSON] (а.с. 44-45). 20.02.2018 року платіжним дорученням №8566 кошти у повному обсязі в розмірі 759 582,47 грн. перераховано Позивачем на адресу Відповідача-1 ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» на його поточний рахунок в АТ «ОТП Банк» (а.с. 46). Відповідно до роздруківки Результатів пошуку виконавчих проваджень в АСВП від 16.06.2020 року Відповідач-1 - ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД» є боржником у виконавчому провадженні №55528766, стягувач - ТОВ «ІНСАЙД ТРАСТ» (а.с 43). При цьому, у наданій Позивачем Постанові Північного апеляційного господарського суду від 28.05.2020 у справі № 911/972/19 за позовом ТОВ «УЛФ-ФІНАНС» до ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД», третя особа [PERSON] , суд зазначив: «та обставина, що грошові кошти були перераховані Позивачем не на банківський рахунок [PERSON] , а на рахунок Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕКСПО ПЛАНБУД», суд не вважає достатньою підставою визнавати ці кошти безпідставно отриманими. Так за умовами договору безповоротна фінансова допомога надавалася саме відповідачу (см. п. 1.1. договору) і перерахування коштів йому, а не третій особі, як отримувачу коштів не можна вважати не належним виконанням договору.» (а.с. 47-50). Отже, враховуючи фактичні обставини у справі, враховуючи, вид діяльності Позивача - фінансовий лізинг, враховуючи наявність відповідних договірних відносин між Позивачем та Відповідачем-1, враховуючи той факт, що Відповідач-2 на час укладення спірного договору був директором юридичної особи - Відповідача-1, враховуючи факт відсутності будь-яких фактичних підстав окрім повідомлених Позивачем та свідком для укладення спірного договору, суд у даній справі визнає договір № 00010 від 09.02.2018 року надання безповоротної фінансової допомоги удаваним та таким, що вчинений з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили для здійснення виплати страхового відшкодування за Договором фінансового лізингу № 263-01/06/17-В. З метою реалізації вимог ч.2 ст.235 ЦК України та враховуючи обраний Позивачем спосіб захисту його порушеного права, про який зазначено у позовній заяві (зміна правовідношення - тобто визнання спірного договору удаваним та викладення його у новій редакції) необхідно задовольнити й позовну вимогу про викладення спірного Договору № 00010 від 09.02.2018 року надання безповоротної фінансової допомоги в новій редакції, а саме у формі Додаткової угоди № 3 до Договору фінансового лізингу № 263-01/06/17-В від 02.06.2017 р., за текстом, який надано Позивачем та зазначено у резолютивній частині судового рішення. При цьому, статус [PERSON] у новій редакції договору визначається у якості підписанта з боку Лізингодержувача, тобто в статусі директора ТОВ «ЕКСПО ПЛАНБУД», який діяв 09.02.2018 року на підставі статуту. Таким чином юридична форма спірних правовідносин буде приведена у відповідність до фактичних взаємовідносин сторін у справі, що відповідатиме приписам ч.2 ст.235 ЦК України. Таким чином, позовні вимоги є законними, обґрунтованими, Відповідачами у справі не спростовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких здійснюється поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Таким чином, справу розглянуто в межах заявлених позовних вимог з урахуванням обраного Позивачем способу захисту права. При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 3, 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Згідно з вимогами ст.141 ЦПК України судові витрати, які поніс Позивач при зверненні до суду у сумі 2102,00 грн., підлягають стягненню з Відповідачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а саме - по 1 051,00 грн. з кожного. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved