Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області із позовною заявою до [PERSON], [PERSON], [PERSON] ««про зняття з реєстраційного обліку», просив суд визнати [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користування будинком [ADDRESS] у м. Кам'янське Дніпропетровської області. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що він є власником будинку [ADDRESS] у м. Кам'янське Дніпропетровської області на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.02.2006 року, посвідченого державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори. На даний час в квартирі зареєстрованими є, зокрема, позивач та відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачі не проживають у будинку, проте, добровільно з реєстрації не знімаються. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, котрим ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п. 9 Перехідних положень ЦПК України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Позивач до судового засідання надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав, просив визнати відповідачів такими, що втратили право користування спірним будинком. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, суд вважає можливим розгляд справи за її відсутності. Відповідач [PERSON] до судового засідання надав суду заяву, в якій проти задоволення позову в частині визнання його таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] у м. Кам'янське Дніпропетровської області, заперечував. Зазначив, що є обвинуваченим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2. ст. 185 КК України та перебуває у слідчому ізоляторі м. Дніпро. Відповідач [PERSON] до судового засідання надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. В зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстровий № 4-337, посвідченого 10.02.2006 року державним нотаріусом Першої дніпродзержинської державної нотаріальної контори, [PERSON] є власником будинку [ADDRESS] у м. Кам'янське Дніпропетровської області (а. с. 7). Відповідно до довідки про склад сім'ї від 28.08.2017 року, виданої квартальним комітетом № 5 Заводського району м. Кам'янське, зареєстрованими за вищевказаною адресою є, зокрема, позивач [PERSON], син позивача [PERSON], до якого він не заявляє позовних вимог та відповідачі: [PERSON] - невістка, [PERSON] - онук, [PERSON] - онук (а. с. 11). Згідно акту від 28.08.2017 року, виданого квартальним комітетом № 5 Заводського району м. Кам'янське, відповідачі не проживають у будинку з 2010 року (а. с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира або інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», місцем перебування є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік, місцем проживання є адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком понад шість місяців на рік, реєстрацією є внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУ ДМС УМВС України в Дніпропетровській області, отриманих судом 04.01.2018 року, вх. 11900, відповідач [PERSON] 21.07.2017 року знята з реєстрації з будинку позивача та зареєстрована за іншою адресою (а. с. 24). Таким чином, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання [PERSON], [INFO], такою, що втратила право користування будинком [ADDRESS] у м. Кам'янське Дніпропетровської області, задоволенню не підлягають, оскільки на момент розгляду справи у суді відсутні спірні правовідносини між вказаними сторонами. Відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 71 ЖК України, жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім'ї понад шість місяців у випадку взяття під варту або засудження до арешту, обмеження волі, позбавлення волі на певний строк чи довічне позбавлення волі - протягом усього часу перебування під вартою або відбування покарання, якщо в цьому будинку, квартирі (їх частині) залишилися проживати інші члени сім'ї. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у [ADDRESS] понад шість місяців, оскільки взятий під варту по обвинуваченню у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, перебуває в Дніпропетровському УВП управління ДПС України в Дніпропетровській області № 4, що може бути підтверджено матеріалами кримінального провадження № 208/4833/17, яке знаходиться на розгляді Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області та являється членом сім'ї наймача - [PERSON], який продовжує проживати за вказаною адресою. Тому не підлягають задоволенню і позовні вимоги в частині визнання [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] у м. Кам'янське Дніпропетровської області. Що стосується відповідача [PERSON], то останній в спірній квартирі з реєстраційного обліку не знятий, комунальні платежі не сплачує, що перешкоджає власнику в здійсненні ним права користування та розпорядження нерухомим майном, своїми діями відповідач порушує вимоги ст. 47 Конституції України в якій зазначено, що кожен має право на житло, а також те, що ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Реєстрація відповідача [PERSON] за вказаною адресою заважає власнику в повній мірі і на власний розсуд користуватись належним йому майном, до того ж завдає збитків матеріального характеру. Таким чином судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], в будинку [ADDRESS] у м. Кам'янське Дніпропетровської області не проживає, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial