Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

У березні 2016 року позивачка - [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що вона перебуває з відповідачем - [PERSON] в шлюбі, зареєстрованому 10 листопада 2012р. міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 602. Від шлюбу у сторін є син - [PERSON], [INFO], який зареєстрований та проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS]. Спільне життя з відповідачем у позивачки не склалося, вони втратили взаємне почуття любові, поваги та довіри, маємо різні поглядати на сім'ю та ведення спільного господарства. В січні 2016 року вона довідалась про те, що чоловік її зраджує, з цього часу сторони стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть. За наведених обставин їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер. Примирення з відповідачем неможливе, так як це не виправить стан їх шлюбних відносин. Відповідач, як батько вказаної вище дитини, матеріальної допомоги позивачці на її утримання у добровільному порядку не надає, хоча має таку можливість. Він не має постійного місця роботи, офіційно ніде не працевлаштований, однак періодично їздить на заробітки до Республіки Польщі. Його заробіток в середньому становить 12-13 тис. грн. на місяць. Дохід є нерегулярним та мінливим, що є істотною обставиною для визначення аліментів на утримання сина в твердій грошовій сумі. Інших утриманців відповідач не має, аліменти нікому не сплачує. В свою чергу, позивачка наразі ніде не працює так як здійснює догляд за дитиною. Її дохід складається із допомоги при народженні дитини та становить 860,00 грн. на місяць. Тому самостійно її дуже важко забезпечити в повному обсязі всі потреби дитини. Позивачка вважаю, що відповідач зобов'язаний та має фінансову можливість приймати участь в матеріальному забезпеченні сина [PERSON] шляхом сплати аліментів у розмірі 1.500,00 грн., щомісячно, на її користь, починаючи з подання позовної заяви до суду, а саме 24.03.2016р., і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивачка просить суд стягувати з відповідача аліменти на її утримання у розмірі 1.000,00 грн., щомісячно, на її користь, починаючи з подання позовної заяви до суду, а саме з 24.03.2016р., і до досягнення дитиною трьох років. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити з наведених підстав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином згідно статей 74-78 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заперечень на позов до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. За згодою позивачки суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає позов підставним, підлягаючим задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Враховуючи, що стосунки в сторін розладналися, вони як сім'я не проживають, миритися не бажають, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам сторін, що мають істотне значення. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Крім того, згідно положень статей 180, 181 Сімейного Кодексу України, відповідач як батько дитини повинен надавати матеріальну допомогу на її утримання. Сторони між собою не можуть домовиться щодо способу та строків утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Також, частинами другою та четвертою, шостою статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved