overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що їй на праві власності належить житловий будинку № 1/19 по вул. Лута в м. Маріуполі. З 2011 року відповідач у будинку не проживає, його речі в будинку відсутні. Просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, зняти його з реєстраційного обліку та стягнути з нього судовий збір. Позивачка [PERSON] в ході розгляду справи уточнила позовні вимоги і просила залишити без розгляду вимоги щодо зняття відповідача з реєстраційного обліку та стягнення з нього судового збору. 31.03.2016 року до судового засідання не зявилася, надала заяву, в якій позовні вимоги підтримали, просила їх задовольнити та справу розглянути за її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин суд на підставі ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України провів заочний розгляд справи, в результаті якого дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що за договором купівлі-продажу № 3972, укладеним на Донбаській товарній біржі 27 вересня 2002 року та зареєстрованим в Маріупольському бюро технічної інвентаризації 17 жовтня 2002 року за № 7629, [PERSON] продала, а [PERSON] купила житловий будинок № 1/19 по вул. Лута м. Маріуполя. Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 20.10.2015 року вказаний договір визнано дійсним. 02.11.2007 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, який розірвано рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя від 24.06.2014 року. За довідкою КСН «сел. Україна» за адресою м. Маріуполь, вул. Лута, 1/19 проживає [PERSON] Відповідно до акту КСН «сел. Україна» від 29.02.2016 року, встановлено, що в будинку № 1/19 по вул. Лута в м. Маріуполі, [PERSON] не проживає більше чотирьох років. Статтями 317, 319, 321, 391 ЦК України закріплено, що власник володіє, користується та розпоряджується своїм майном на свій власний розсуд. Право власності є нерухомим. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним його права на володіння, користування та розпорядження належним йому майном. Згідно положень ст.ст.71, 72 ЖК України, особа може бути визнана такою, що втратила право користування житловим приміщенням, у разі її відсутності більше шести місяців за місцем проживання без поважних причин. Судом не встановлено поважності причин відсутності відповідача понад установлені законом строки. Згідно зі ст. 7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, остаточного рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користуванням житловим приміщенням. Враховуючи вищевикладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки підтверджується наданими суду доказами тому [PERSON] слід визнати таким, що втратив право користування будинком № 19/1 по вул. Лута в м. Маріуполі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-03 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1500 грн. щомісяця на утримання його малолітнього сина [PERSON], [INFO], до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що 21 вересня 1985 року вона з позивачем уклали шлюб, але подружнє життя не склалося, тому вони розійшлися. 03 лютого 2005 року у них народився син [PERSON], який знаходиться на утриманні матері. Відповідач у добровільному порядку коштів на утримання малолітнього сина не надає. Тому, вона вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги підтримала та просила справу розглядати без її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, але від нього до суду надійшла заява в якій він позовні вимоги визнав частково у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку доходу, оскільки має постійний заробіток, надав довідку про заробітну плату та просив слухати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Згідно ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] доводиться батьком [PERSON], [INFO], який знаходиться на утриманні позивачки. Допомогу на утримання малолітньої дитини відповідач не надає, тому враховуючи що відповідач має постійний заробіток, з нього слід стягнути аліменти на утримання малолітньої дитини у розмірі 1/4 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі ? частини заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що 20 вересня 2008 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням суду розірвано. Від даного шлюбу вони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач жодної допомоги на їх утримання не надає. Тому, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги уточнила та остаточно просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та просила справу розглядати бей її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій уточнені позовні вимоги визнав та просив справу розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Допомогу на утримання малолітніх дітей відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти на двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-21 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 3\~000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття, тобто по 1\~000 грн. на кожну дитину. Дану заяву позивачка уточнила та просила стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/2 частини зі всіх видів заробітку щомісячно. В обґрунтування вимог зазначає, що з відповідачем вони перебувають у шлюбі з 29 лютого 2008 року. З весни 2013 року вони разом не проживають, спільне господарство не ведуть. У червні 2014 року вона завагітніла і більше вони не бачилися. Від сумісного проживання вони мають трьох дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач жодної допомоги на їх утримання не надає. Тому, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. У судовому засіданні позивачка зазначила, що відповідач є батьком лише середнього сина. Старшого сина він записав на себе, а наймолодшого сина вона записала на відповідача без його відома. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, та зазначив, що він дійсно є біологічним батьком лише середнього сина, а старшого син він записав на себе, тому він не погоджується платити кошти на чужих дітей. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. У судовому засіданні сторонами було визнано, а отже відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню, факт того, що відповідач не батько [PERSON], [INFO]. Допомогу на утримання малолітніх дітей відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти на двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 551 грн. 20 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-31 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі у розмірі 5\~000 грн. щомісячно до досягнення дітьми повноліття. В обґрунтування вимог зазначає, що 16 вересня 2000 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, який рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 18.02.2016 року розірвано. Від даного шлюбу вони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні, відповідач жодної допомоги на їх утримання не надає. Тому, позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але надала суду заяву в якій позовні вимоги уточнила та остаточно просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку та просила справу розглядати бей її участі. Відповідач у судове засідання не зявився, але надав суду заяву в якій уточнені позовні вимоги визнав та просив справу розглядати справу без його участі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СУ України, батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що відповідач доводиться батьком [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які знаходяться на утриманні позивачки. Допомогу на утримання малолітніх дітей відповідач не надає, тому з нього слід стягнути аліменти на двох малолітніх дітей у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму на кожну дитину, до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави повинно бути стягнено судовий збір по справі у розмірі 275 грн. 60 коп., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-10 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що 24 жовтня 2009 року вони зареєстрували шлюб в виконкомі Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області, актовий запис № 14. Від шлюбу мають неповнолітню дитину доньку [PERSON], [INFO]. Тривалий час сторони не підтримують подружні стосунки, оскільки відповідач зловживає спиртними напоями, вчиняє бійки, матеріально родину майже не забезпечує, у звязку з чим постійно виникають сварки. Просить шлюб між нею та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Також просить суд після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка «Сагір». Відповідач у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги не визнає. Судом встановлено, що 24 жовтня 2009 року виконкомом Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 14, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-НО № 177775, виданим виконкомом Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області 24 жовтня 2009 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу «Сагір». Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 313611, виданого 11 березня 2010 року виконкомом Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області, 05 березня 2010 року народилась [PERSON], батьками якої є [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 6. Задовольнивши клопотання відповідача, ухвалою суду від 13 квітня 2016 року, сторонам було надано строк на примирення 1 місяць. Після спливу зазначеного терміну сторони не примирились, спільного господарства не ведуть, хоча проживають за однією адресою. Суд, розглянувши заяву відповідача щодо невизнання позовних вимог щодо розірвання шлюбу виходить з наступного. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є морально-правовою основою шлюбу. Між тим, наданий сторонам строк на примирення позитивних наслідків не дав та вивчивши всі обставини справи, відношення позивачки до збереження шлюбу, суд прийшов до висновку, що вимога позивачки підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сімєю, втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 21 червня 2014 року зареєстрували шлюб у Ленінському відділі ДРАЦС РС Полтавського МУЮ, актовий запис №177. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні, відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання доньки аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач 21 червня 2014 року зареєстрували шлюб у Ленінському відділі ДРАЦС РС Полтавського МУЮ, актовий запис №177. Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] яка проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач працює, проживає окремо, у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги на утримання доньки. Відповідач [PERSON] сплачує аліменти на неповнолітню дочку від першого шлюбу [PERSON], [INFO] за рішенням суду справа №2-688/09. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В своїй заяві позивачка вказала, що вони з відповідачем 29 червня 2013 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського МУЮ, актовий запис №668. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з нею та знаходиться на повному її утриманні, відповідач проживає окремо та не надає матеріальної допомоги, необхідної для утримання та виховання дитини, тому позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь на утримання сина аліменти в розмірі 1000 грн.00 коп. щомісячно, до досягнення повноліття дитини. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи та оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними та обґрунтованими, а тому підлягають до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач 29 червня 2013 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі ДРАЦС РС Полтавського МУЮ, актовий запис №668. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач проживає окремо, іншим особам аліменти не виплачує, у добровільному порядку не надає матеріальної допомоги необхідної для утримання та виховання неповнолітньої дитини. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 181 цього ж кодексу, за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивачки, матеріальне становище відповідача, та інші обставини справи. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 24 жовтня 2009 року вони з відповідачем зареєструвала шлюб у Виконавчому комітеті Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області, про що був зроблений актовий запис №14. Від шлюбу народилася донька [PERSON], [INFO]. Позивачка з відповідачем спільного господарства не ведуть. Відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24 жовтня 2009 року між позивачкою та [PERSON] був зареєстрований шлюб у Виконавчому комітеті Чермалицької сільської ради Тельманівського району Донецької області, про що був зроблений актовий запис №14 (а.с. 5). 05 березня 2010 року народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі (а.с. 6). Відповідно до довідки від 23 березня 2016 року [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 3). У відповідності зі ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення нею повноліття, до того ж обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька. При цьому обов'язком особистим, індивідуальним. При ухиленні від цього обов'язку, відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини за рішенням суду присуджуються у частці від доходу платника аліментів. Згідно ч.1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоров?я та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку відповідача, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved