Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

у вересні 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO]. у твердій грошовій сумі у розмірі 3 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 24 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції між нею та відповідачем зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 194. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який на сьогодні проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS]. Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.05.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Позивач зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. На сьогодні [PERSON], є працездатною особою, але не працює, жодних коштів для забезпечення потреб дитини не надає. Позивач вважає, що аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 3 000 грн., до досягнення дитиною повноліття, забезпечить рівність у несенні обов'язку утримання дитини. Також зазначає, що відповідач інших осіб не утримує, він працездатний, його стан здоров'я дозволяє працювати, а тому має можливість сплачувати такий розмір аліментів. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, зазначив, що разом з позивачем вони здають в оренду спільну квартиру, всі отримані гроші позивач забирає собі, тому вважає, що аліменти сплачувати не повинен. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, про що 24 лютого 2012 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Приморському районі Одеського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 194 (а.с. 4). Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO] (а.с. 7). Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 30.05.2016 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. (а.с. 5-6) Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Як встановлено в ході розгляду справи, неповнолітня дитина сторін перебуває на повному утриманні позивача, в той час як відповідач матеріальну допомогу на її утримання та на її виховання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує те, що відповідач інших осіб не утримує, також він працездатний, його стан здоров'я дозволяє працювати. При визначенні розміру аліментів, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов'язок щодо її утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial