Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], у якій просила стягнути з відповідача на її користь заборгованість за договором позики у сумі 26660 доларів США, що на момент звернення до суду з позовом становить 719820 грн. та судовий збір у сумі 6890 грн. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 21.02.2013 року за договором позики, на підтвердження якого згідно з ч.2 ст.1047 ЦК України, було складено розписку, відповідно до якої вона передала відповідачу 3000 доларів США. Відповідач зобов'язувався повернути позику 21.02.2014 року. Також на зазначених вище умовах, відповідач 06.08.2013 року отримав від неї у борг 4000 доларів США з терміном повернення 06.12.2013 р.; 04.03.2014 р. 5000 доларів США з терміном повернення 04.07.2014 р.; 10.03.2014 р. - 5000 доларів США з терміном повернення 10.09.2014 р.; 05.06.2014 р. - 2400 доларів США з терміном повернення 30.06.2014 р.; 08.02.2015 р. - 7260 доларів США з терміном повернення 20.02.2015р. На теперішній час сума не поверненого їй відповідачем боргу становить 26660 доларів США, що на момент звернення до суду з позовом становить 719820 грн. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, суд задовольняє позовні вимоги, виходячи з наступного: Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у 10 разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. В підтвердження указаного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, що засвідчує передачу йому позикодавцем певної грошової суми або визначеної кількості речей. Такі розписки відповідач власноручно написав позивачці 21.02.2013 р., згідно якої позичив гроші у сумі 3000 доларів США та зобов'язався їх повернути до 21.02.2014р.; 06.08.2013 року позичив 4000 доларів США та зобов'язався їх повернути до 06.12.2013 р.; 04.03.2014 р. позичив 5000 доларів США та зобов'язався їх повернути до 04.07.2014 р.; 10.03.2014 р. позичив 5000 доларів США та зобов'язався їх повернути до 10.09.2014 р.; 05.06.2014 р. позичив2400 доларів США та зобов'язався їх повернути до 30.06.2014 р.; 08.02.2015 р. позичив7260 доларів США та зобов'язався їх повернути до 20.02.2015р. (а. с.4-9). Загальна сума за розписками складає 26660 доларів США. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з правовим висновком Верховного суду України, зробленим 18.09.2013 року при розгляді справи №6-63цс13, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідачем зазначені норми закону порушено, у визначений в розписках термін зобов'язання не виконано, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а саме: з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] підлягають стягненню еквівалент 26660 доларів США. Згідно даним з офіційного сайту Національного банку України станом на 01.03.2016 р., на дату звернення до суду з позовом курс долара США до гривні складає 25,325663 грн. за 1 долар США . Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню заборгованість у розмірі 719820 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь позивачки понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 6890 грн.

Outcome: approved