Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-02 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить збільшити розмір аліментів, які стягуються згідно рішення суду від 26.06.2013 року та ухвалити рішення про стягнення з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання дитини [PERSON], [INFO], щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 1940,00 грн.. але не менше 50% прожиткового мінімуму, для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.06.2013 року ухвалено стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON]. в твердій грошовій сумі в розмірі 600 грн. щомісячно. Вважає, що на сьогоднішній день сума аліментів є не достатньою для матеріального утримання сина. Позивач самостійно не може забезпечити потреби сина [PERSON], а саме витрати на одяг, харчування, гуртки, засоби гігієни, тощо. Відповідач не має стабільного доходу, але має можливість надавати матеріальну допомогу. У добровільному порядку відповідач відмовився сплачувати аліменти у більшому розмірі. Позивача в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила їх задовольнити. Зазначила, що вона несе витрати на оплату гуртків, які відвідує дитина, придбання одягу та продуктів харчування. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Зазначив, що він не в змозі сплачувати аліменти в сумі 1944 грн. Пояснив, що наразі він офіційно працевлаштований та отримує щомісячний дохід який не надає можливості сплачувати аліменти в зазначеному позивачем розмірі, на підтвердження чого надав довідки про доходи. Судом розяснено сторонам зміст статей 183-184 СК України та наслідки відмови скористатись своїми процесуальними правами, однак позивачем не подано заяви про уточнення позовних вимог (приведення їх у відповідність до норм ст. 183 СК України), [PERSON] наполягала на задоволенні заявлених позовних вимог. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] до [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO] (а.с.5). 8.07.2013 року шлюб між сторонами у справі розірвано (а.с.6) Рішенням Новоград-Волинського міськрайонного суду від 26.06.2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина в твердій грошовій сумі в розмірі по 600 грн., щомісячно починаючи з дня подачі заяви та до повноліття сина. (а.с.7-10). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач є здоровою та працездатною особою молодого віку, офіційно працює в ТОВ «Рихальський завод сухого молока» дохід за період з січня 2018 року лютий 2018 року складає 1924,20 грн. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Відповідно до статті 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в українському законодавстві. Зміст глави 15 Сімейного кодексу України (далі - СК України) вказує на обовязок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обовязку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання обовязку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. А згідно ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, розяснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них. За змістом статей 12,13, 83 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомомго майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення і визначає аліменти в розмірі 1/4 частини від всіх видів заробітку (доходу) [PERSON], але не менше, ніж 50 (пятдесят) відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, що буде відповідати як інтересам сина, зокрема, для задоволення його мінімальних життєвих потреб, так і можливостям платника аліментів. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір в сумі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial