Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У вересні 2015р. [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Територіального управління Держгірпромнагляду у м. Києві та Київській області (правонаступником якого є Головне управління Держпраці у Київській області), третя особа: «Тева України» (далі по тексту - третя особа 1) в якому просила суд: - визнати недійсним та скасувати акт форми Н-5, розслідування нещасного випадку, який стався 22 серпня 2014р. з [PERSON] затверджений 20 листопада 2014р. Начальником територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві; - зобов'язати Держгірпромнагляд України перерозслідувати нещасний випадок, який мав місце 22 серпня 2014р. з [PERSON], в складі іншої комісії утвореної наказом ТУ Держгірпромнагляд по Житомирській області. Судом до участі у справі, 07 грудня 2015р. до участі у справі, в якості третьої особи було залучено Державну службу України з питань праці, яка є правонаступником Держгірпромнагляд України з питань праці (далі по тексту - третя особа 2). Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що її донька, [PERSON] працювала у третьої особи 1 на посаді представника з реклами медичних препаратів з березня 2012р. по серпень 2014р. 22 серпня 2014р. під час керування службовим автомобілем «Scoda - Fabia», д.н.з. [NUMBER], на автодорозі Житомир - М.Подільський в напрямку м. Бердичів, [PERSON] не впоралась з керуванням здійснила виїзд на смугу зустрічного руху та вчинила зіткнення з автомобілем «Mercedes - Benz». Внаслідок зіткнення, [PERSON] від отриманих у зв'язку з дорожньо-транспортною пригодою (далі по тексту - ДТП) травм померла на місці. Висновок Комісії зі спеціального розслідування нещасного випадку (далі по тексту - комісія), що стався з [PERSON] 22 серпня 2014р. та внаслідок якого остання загинула на місці ДТП, за результатами якого складено вищезазначений акт за формою Н-5, є передчасним, оскільки комісією не досліджено обставини справи, зокрема, у матеріалах справи відсутні докази того, що під час настання нещасного випадку [PERSON] виконувала завдання чи доручення роботодавця. Відповідно до режиму роботи працівників товариства, [PERSON] мала ненормований робочий день, постійні відрядження та роботу у вихідні. Зі слів менеджера третьої особи 1, нещасний випадок, який стався 22 серпня 2014р. мав місце у не робочий час, так як ніякого відрядження у її доньки до м. Бердичів не було. Здійснюючи виїзд за маршрутом до м. Бердичів, [PERSON] здійснила реєстрацію, яка є обов'язковою, в корпоративній CRM - системі Siebel. Враховуючи те, що на думку позивачки розслідування було проведено з порушенням діючого законодавства, вона вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом. В судовому засіданні позивачка заявлені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, з підстав викладених в позові, просила суд їх задовольнити. Представники відповідача та третіх осіб проти позову заперечували, зазначаючи при цьому, що [PERSON] не виконувала на момент нещасного випадку трудові обов'язки; жодного погодженого відрядження з керівництвом третьої особи 1 до м. Бердичів у [PERSON] 22 серпня 2014р. не було, крім відрядження з м. Житомира до м. Коростень; службової необхідності для виїзду до м. Бердичева у [PERSON] не було, а тому позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представника відповідача та представників третіх осіб 1, 2, допитавши свідків, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, наказом № 176/О від 12 березня 2012р. [PERSON] було прийнято на роботу до третьої особи 1 на посаду представника з реклами медичних препаратів (т.1 а.с.151, а.с.158-159 ). Наказом від 21 серпня 2014р. за № 8б/14-В [PERSON] було направлено у службове відрядження з 22 серпня 2014р. по 22 серпня 2014р. до м. Коростень ( т.1 а.с.161), проте за змісту зазначеного наказу не вбачається, що з ним була ознайомлена [PERSON], в ньому відсутній її підпис, чи будь-які позначення про ознайомлення. 22 серпня 2014р., приблизно о 14:09 год. [PERSON] на 27 км. автодороги Житомир - М.Подільський, поблизу с. Рея Бердичівського району Житомирської області, на службовому автомобілі «Scoda - Fabia», д.н.з. [NUMBER], яка рухалась в напрямку м. Бердичів, здійснила зіткнення з автомобілем «Mercedes - Benz», д.н.з. [NUMBER] що рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП [PERSON] загинула на місці. Згідно постанови про закриття кримінального провадження №1201406000000022 від 30 жовтня 2014р. дана ДТП виникла у зв'язку з порушенням водієм [PERSON] вимог п.п.1.5., 2.3.б), 10.1., 11.2., 12.1, 12.4., 12.9.,б) і лінії дорожньої розмітки 1.1. Правил дорожнього руху України, що знаходяться в прямому причинному зв'язку із створенням аварійної обстановки, виникненням даної дорожньо - транспортної події та її наслідками (т.2 а.с.189-199 ). Наказом відповідача від 27 серпня 2014р. №134-Р було утворено комісію із спеціального розслідування нещасного випадку зі смертельним наслідком, що стався 22 серпня 2014р. з працівником третьої особи 1 [PERSON] (т.1 а.с.127-128). Як вбачається із висновку комісії, викладеного в акті від 20 листопада 2014р. проведення спеціального розслідування нещасного випадку, що стався 22 серпня 2014р. о 14:09 год.: нещасний випадок, що стався з представником реклами медичних препаратів третьої особи 1 [PERSON] вважати таким, що не пов'язаний з виробництвом, оскільки, перебування потерпілої 22 серпня 2014р. на автодорозі Житомир - М.Подільський не було пов'язано з виконанням установленого завдання, чи доручення роботодавця, то випадок не підпадає під дію п. 15 п.п. 11, 12 Порядку проведення розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30 листопада 2011р. № 1232 (т.1 а.с.136-142 ) (далі по тексту - Порядок ). Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивачка наголошувала, що при проведенні вказаного розслідування не досліджено всіх обставин справи, а тому висновок комісії є передчасним. Нещасний випадок, який мав місце 22 серпня 2014р., та внаслідок якого загинула її донька, пов'язаний саме з виробництвом, а саме у зв'язку із виконанням останньою своїх трудових обов'язків. Відповідно до ст. 14 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» нещасний випадок - це обмежена в часі подія або раптовий вплив на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких заподіяно шкоду здоров'ю або настала смерть. При цьому, перелік обставин, за яких настає страховий випадок, визначається Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення. Згідно п. 7 Порядку розслідування проводиться у разі виникнення нещасного випадку, а саме обмеженої в часі події або раптового впливу на працівника небезпечного виробничого фактора чи середовища, що сталися у процесі виконання ним трудових обов'язків, внаслідок яких зафіксовано шкоду здоров'ю, зокрема від одержання поранення, травми, у тому числі внаслідок тілесних ушкоджень, гострого професійного захворювання і гострого професійного та інших отруєнь, одержання сонячного або теплового удару, опіку, обмороження, а також у разі утоплення, ураження електричним струмом, блискавкою та іонізуючим випромінюванням, одержання інших ушкоджень внаслідок аварії, пожежі, стихійного лиха (землетрусу, зсуву, повені, урагану тощо), контакту з представниками тваринного і рослинного світу, які призвели до втрати працівником працездатності на один робочий день чи більше або до необхідності переведення його на іншу (легшу) роботу не менш як на один робочий день, зникнення, а також настання смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов'язків. Відповідно до підпунктів 11, 12 п. 15 Порядку, обставинами, за яких нещасний випадок визнається таким, що пов'язаний з виробництвом, і складається акт за формою Н-1, є: прямування потерпілого до об'єкта (між об'єктами) обслуговування за затвердженим маршрутом або до будь-якого об'єкта за дорученням роботодавця; прямування потерпілого до місця чи з місця відрядження згідно з установленим завданням, у тому числі на транспортному засобі будь-якого виду та форми власності. Як вбачається зі змісту оскаржуваного акту, підставою для відмови у визнанні нещасного випадку, що стався з [PERSON] 22 серпня 2014р. таким, що не пов'язаний з виробництвом, так як не підпадає під дію п. 15 п.п. 11, 12 Порядку, а саме: перебування на автодорозі Житомир -М.Подільський не було пов'язано з виконанням установленого завдання, чи доручення роботодавця. Як пояснили в судовому засіданні свідки, які входили до складу членів комісії, а саме: свідок [PERSON] (завідуючий сектору з питань охорони праці Дарницької районної в м. Києві Державної адміністрації ) зазначив, що зі слів безпосереднього керівника [PERSON] - [PERSON], йому стало відомо, що остання 22 серпня 2014р. відхилилась від попередньо закріпленого маршруту; за місцем слідування останньої до м. Бердичева для реклами медичної продукції вона направлена в день трагедії не була; як член комісії на місце ДТП він не виїздив; знімків місця ДТП не бачив; його особиста думка, як члена комісії була такою, що випадок, який стався з [PERSON] не підпадає під дію п.15 Порядку. Крім того, зазначив, що він особисто не розбирався в тому, чи пов'язаний випадок, який мав місце 22 серпня 2014р. з [PERSON] з виробництвом, так як є постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 30 жовтня 2014р. У вказаній постанові слідчим органом було зазначено, що випадок не підпадає під нещасний випадок, що пов'язаний з виробництвом. Вказаної постанови, на його думку було достатньо для прийняття рішення про визнання випадку, що стався з [PERSON] таким, що не пов'язаний з виробництвом. Свідок [PERSON] (менеджер з питань регіонального розвитку третьої особи 1), суду пояснив, що він був безпосереднім керівником [PERSON], яка займалась рекламою медичної продукції в м. Житомирі так і в усій Житомирській області. Як керівник, він не мав жодних зауважень щодо виконання [PERSON] своїх трудових обов'язків (плану по кількості реалізованої продукції); намірів на її звільнення у липні та серпні 2014р. він також не мав. Робочий час на товаристві починається з 09:00 год. до 18:00 год., обідня перерва з 13:00 год. до 14:00 год. На товаристві існує свій порядок, і всі поїздки працівників заносяться до електронної бази - СRM - системі Siebel. Всі заплановані зустрічі з клієнтами працівниками товариства заносяться до електронної бази самостійно, він може лише корегувати план зустрічей без внесення змін до СRM-системи Siebel. 22 серпня 2014р. він працював у м. Києві і [PERSON] в телефонному режимі йому повідомив про загибель [PERSON]; обставин події йому повідомлено не було. Також, йому відомо, що 22 серпня 2014р. у [PERSON] були заплановані зустрічі у м. Коростені та у м. Житомирі, де вона проживала. У день трагедії, [PERSON] про зміну маршруту до м. Бердичева його не попереджала, як і не було внесено таких змін до СRM-системі Siebel. 22 серпня 2014р. об 13:00 год. він спілкувався з [PERSON] по телефону, однак, під час розмови вона не повідомляла про зміну маршруту до м. Бердичева та про своє місцезнаходження на час розмови. Дзвінок ним був здійснений з приводу робочих питань, виробнича необхідність. Під час розмови він повідомив про впровадження та розширення медичної продукціє, яке матиме місце з вересня 2014р. Крім того, свідок наголосив, що виробничої необхідності у поїздці [PERSON] саме 22 серпня 2014р. до м. Бердичева для зустрічей з клієнтами не було. Також зазначив, що товариство дозволяє працівникам використовувати службові автомобілі, на яких вони здійснюють свою трудову діяльність у власних потребах. Суд, критично відноситься до пояснень свідка [PERSON] в частині відповіді щодо мети його дзвінка 22 серпня 2014р. [PERSON], так як свідком було надано пояснення, що усі робочі питання, як і впровадження нової продукції, розширення кола клієнтів і т.д. (робочі питання) обговорюються на робочих нарадах щотижня з усіма працівниками. Телефонна розмова, яка відбулася з [PERSON] не мала термінової виробничої необхідності, так як в послідуючому повинна була доведена на загальній нараді усім працівникам, враховуючи нижченаведенні покази свідка [PERSON] Свідок [PERSON] (керівник транспортного відділу третьої особи 1) суду пояснив, що відділ, який він очолює слідкує і контролює лише за технічним станом автомобілів. Автомобіль, яким керувала [PERSON] був справним, так як незадовго до нещасного випадку був на плановому огляді та жодних зауважень щодо його стану з боку останньої не було. Транспортний відділ відповідає лише за систему GPS-навігатор; СRM-система Siebel жодного відношення до його відділу не має. Також, йому відомо, що ДТП, що мало місце 22 серпня 2014р. з [PERSON], сталося саме у зв'язку з порушенням останньою Правил дорожнього руху України. Робочий маршрут кожного працівника на день попередньо узгоджується з регіональним менеджером, якщо була необхідність у зміні робочого графіку, такі зміни в телефонному режимі погоджувались з регіональним менеджером, а потім вносились зміни до СRM-системі Siebel. Згідно плану, маршрут [PERSON] на 22 серпня 2014р. був лише у м. Коростень та м. Житомир. Чи була погоджена з боку [PERSON] поїздка до м. Бердичева з регіональним менеджером йому нічого не відомо. Члени комісії прийшли що висновку, що мета поїздки [PERSON] до м. Бердичева була саме з особистих цілей, а не робоча поїздка. Свідок [PERSON] (спеціаліст по роботі з персоналом третьої особи 1) зазначила, що після ДТП нею до Держгірпромнагляду було направлено заяву про нещасний випадок. Після чого, відбулась зустріч усіх членів комісії, на якій було визначено, хто з членів комісії і чим буде займатися. Нею, як працівником з персоналу третьої особи 1, 21 серпня 2014р. було видано наказ за № 8б/14-В про відрядження [PERSON] на 22 серпня 2014р. за маршрутом з м. Житомир до м. Коростень. Крім того, даний маршрут було відображено в двох системах - СRM-системі Siebel та GPS-навігатор, з урахуванням наказу та відомостей в електронній системі, комісія прийшла до висновку, що поїздка до м. Бердичева, як робоча необхідність для [PERSON] не йшла. Вказані обставини, а також постанова слідчого про закриття кримінального провадження від 30 жовтня 2014р. вплинули на прийняття членами комісії рішення, що нещасний випадок, 22 серпня 2014р. з [PERSON] стався у зв'язку з порушенням останньою ПДР та є таким, що не пов'язаний з виробництвом. Нею, як членом комісії жоден із свідків не допитувався, як і не були допитані клієнти товариства, які знаходяться у м. Бердичеві. Свідок [PERSON] (страховий експерт з охорони праці сектору профілактики нещасних випадків та професійних захворювань Лівобережного відділу УВД ФССНВ у м. Києві ) пояснив, що він входив до складу членів комісії з розслідування нещасного випадку, який мав місце 22 серпня 2014р., внаслідок якого [PERSON] загинула. Під час проведення слідства, члени комісії на місце ДТП не виїздили; свідків події не встановлювали, що свідчить про відсутність їх допиту. Маршрут [PERSON] на 22 серпня 2014р. було встановлено по наданому з боку роботодавця наказу про відрядження від 21 серпня 2014р., де зазначено, що відрядження лише до м. Житомира та до м. Коростень. Мова про поїздку до м. Бердичева не йшла. Також, були надані відомості з системи GPS - навігатор, які містили інформацію про маршрут [PERSON] з м. Житомира до м. Коростеня, без маршруту до м. Бердичева. Випадок, який стався з [PERSON] мав місце у робочий час, однак, йому не було відомо, які відомості були внесені 22 серпня 2014р. до табелю робочого часу стосовно [PERSON] підвівши підсумок, свідок пояснив, що члени комісії під час складання акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 20 листопада 2014р. керувалися постановою слідчого про закриття кримінального провадження. Свідок [PERSON] суду пояснив, що 22 серпня 2014р. він, на прохання позивачки працював на її дачі, яка знаходиться недалеко від м. Житомира. Біля 13:00 год. на дачу приїхала [PERSON], із поведінки якої було видно що вона дуже поспішає. Вона зайшла до будинку, взяла медичну літературу, яка зберігалась на поличках, що він власноручно майстрував, пакети з медичною продукцією та повідомила йому, що вона приїхала з м. Коростеня та поспішає до м. Бердичева з робочим візитом, а у вечері, їй ще необхідно терміново здати звіт про виконану роботу. Приблизно о 16:00 год. до нього зателефонувала позивачка та повідомила, що [PERSON] загинула в ДТП. При цьому, комісією зроблено висновок про невизнання даного нещасного випадку таким, що пов'язаний з виробництвом без належного дослідження всіх обставин справи. Обставини, що оспорюються сторонами регламентуються Порядком (т.1 а.с.136-142). Відповідно до ст. 57 КЗпП України, час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності з законодавством. Як встановлено під час розгляду справи в суді і це підтвердили в судовому засіданні допитані свідки, що режим роботи у третьої особи 1, де працювала [PERSON] починається з 09:00 год. до 18:00 год. Нещасний випадок з [PERSON] стався біля 14:09 год., тобто під час робочого дня. Вказані обставини спростовують пояснення свідків, що в момент нещасного випадку [PERSON] не виконувала трудові обов'язки. При цьому, судом не приймаються до уваги пояснення свідка [PERSON] в тім, що згідно наказу № 8б/14-В від 21 серпня 2014р. [PERSON] мала службове відрядження з 22 серпня 2014р. по 22 серпня 2014р. лише до м. Коростень, оскільки, як було зазначено наданий суду наказ не містить підпису [PERSON] щодо її ознайомлення з його змістом. В судовому засіданні свідок не могла пояснити суду, чому працівника не було ознайомлено з вказаним наказом, як і не було роз'яснено, яким чином роботодавець доводить до відома працівників будь-який наказ по підприємству, враховуючи особливості роботи підприємства, сферу та територію його діяльності. Згідно пп. 1 п. 42 Порядку, спеціальна комісія зобов'язана обстежити місце, де стався нещасний випадок, одержати письмові чи усні пояснення від роботодавця і його представників, посадових осіб, працівників підприємства, потерпілого (якщо це можливо), опитати осіб - свідків нещасного випадку та осіб, причетних до нещасного випадку. Допитані в судовому засіданні свідки (члени комісії) на поставлені судом питання одноголосно відповіли, що жоден із членів комісії на місце ДТП не виїздив; свідки ДТП членами комісії не встановлювались, а також і не допитувались. Крім того, не було встановлено коло осіб (клієнти) з якими [PERSON] мала на меті зустрітися в м. Бердичеві 22 серпня 2014р. у зв'язку з робочими питаннями, що свідчить про можливе встановлення мети поїздки загиблої. В пп. 5 п. 42 Порядку, зазначено, що спеціальна комісія зобов'язана з'ясувати обставини і причини настання нещасного випадку. Під час розгляду справи, судом не встановлено, що комісією в повному обсязі було з'ясовано та встановлено причини настання нещасного випадку, так як, комісія лише з наказу про відрядження, де зазначено маршрут [PERSON] та зі слів її особистого керівника [PERSON] прийшла до висновку, що необхідності для [PERSON] у слідуванні до м. Бердичева з робочими питаннями саме 22 серпня 2014р. не було. Спеціальна комісія зобов'язана визначити, пов'язаний чи не пов'язаний нещасний випадок з виробництвом (пп. 6 п. 42 Порядку). В основу свого висновку, щодо визнання нещасного випадку, що стався з [PERSON] 22 серпня 2014р. під час перебування останньої на автодорозі Житомир - М.Подільський таким, що не пов'язаний з виробництвом, так як не було пов'язано з виконанням установленого завдання, чи доручення роботодавця, члени комісії поклали доводи, викладені в постанові слідчого про закриття кримінального провадження від 30 жовтня 2014р. Детального дослідження підстав та причин слідування [PERSON] за маршрутом до м. Бердичева з боку членів комісії проведено не було. Як і не було надано суду доказів того, що [PERSON] обізнана та могла у повній мірі користуватися електронною системою СRM-система Siebel для корегування свого маршруту. Також, під час розслідування нещасного випадку було допущено порушення у розподілі обов'язків між членами комісії. Так, допитані свідки члени комісії, не могли пояснити суду, функції і обов'язки кожного з членів комісії, при цьому свідки: [PERSON], [PERSON] взагалі не були ознайомлені з матеріалами розслідування. Вказані обставини свідчать про неналежне виконання членами комісії своїх обов'язків відповідно до Порядку. Під час розгляду справи по суті, свідки, які є членами комісії не змогли надати суду відповіді, які саме документи ними були прийняті до уваги та покладені в основу акту проведення спеціального розслідування нещасного випадку від 20 листопада 2014р. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав вважати, що нещасний випадок, який стався з [PERSON] 22 серпня 2014р. о 14:09 год. є таким, що не пов'язаний з виробництвом, оскільки під час проведення комісією розслідування було допущено ряд порушень, що суперечить вищезазначеному Порядку, а тому слід скасувати акт за формою Н-5, проведення спеціального розслідування нещасного випадку, який стався 22 серпня 2014р. з [PERSON], затверджений 20 листопада 2014р. Начальником територіального управління Держгірпромнагляду у Київській області та м. Києві. Доводи представників: відповідача, третіх осіб про те, що [PERSON] не виконувала на час настання нещасного випадку свої службові обов'язки не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, і не підтверджені належними і допустимими доказами. Що стосується позовних вимог про зобов'язання Держгірпромнагляд України перерозслідувати нещасний випадок, який мав місце 22 серпня 2014р. з [PERSON], в складі іншої комісії утвореної наказом ТУ Держгірпромнагляд по Житомирській області, то вони не підлягають задоволенню, як такі, що є передчасними. Крім того, ТУ Держгірпромнагляд по Житомирській області не є стороною у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у розмірі 487,20 грн.

Outcome: partial