Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-18 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 02.11.2002 перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано на підставі рішення Приморського районного суду м. Одеси від 26.02.2010. У шлюбі у сторін народилася донька - [PERSON] , [INFO] , яка проживає з нею. Наразі донька сторін є студенткою економічного відділення гр. 3ОБ-01 Одеського технічного коледжу Одеської національної академії харчових технологій. Навчання здійснюється на контрактній основі та передбачає понесення витрат за навчання батьками. Позивач указує, що нею фактично було понесено додаткові витрати на навчання дитини на суму 36 849,86 гри., а саме: 29.12.2017 на суму 1 325 грн - купівля спеціального крісла для дитини; 07.10.2018 на суму 7 955 грн - купівля ноутбуку для навчання дитини; 07.08.2018 на суму 5 250 грн - оплата за навчання; 03.01.2019 на суму 5 250 грн - оплата за навчання; 04.09.2019 на суму 3 000 грн - оплата за навчання; 13.12.2019 на суму 3 000 грн - оплата за навчання; 03.02.2020 на суму 4 800 грн - оплата за навчання; 02.09.2020 на суму 3 000 грн - оплата за навчання; 19.01.2021 на суму 2 650 грн - оплата за навчання; 16.06.2021 на суму 619.86 грн - купівля спеціальної настільної лампи для навчання дитини. Щодо купівлі ноутбука, крісла та настільної лампи позивач зазначає, що указані предмети сприяють розвитку додаткових здібностей дитини, адже за допомогою ноутбуку, доступу до мережі Інтернет дитина навчається, має змогу навчатися дистанційно, а робоче крісло та настільна лампа були придбані для збереження здоров`я дитини під час дистанційного навчального процесу, окрім того, у зв`язку з встановленням карантину на території України заклади освіти на території м. Одеси переведено на дистанційне навчання, у зв`язку з чим придбані товари використовуються безпосередньо для організації навчального процесу дитини у період карантину та у зв`язку із запровадженням дистанційної освіти, отже є додатковими витратами. Вказує, що відповідач в добровільному порядку компенсувати їх не бажає, хоча має таку можливість, оскільки йому належить 3/8 частини паєнагромадження за договором від 27.07.2007 про пайову участь у будівництві об`єкта нерухомого майна, він має добрий стан здоров`я, який дозволяє йому гідно заробляти, має чинні документи для працевлаштування моряком та регулярно працює за кордоном на суднах іноземних судновласників, не має на утриманні інших дітей, непрацездатних дружину або батьків. Натомість, позивач працює на посаді продавця продовольчих товарів та має середньомісячну заробітну плату у розмірі 4 269, 94 грн на місяць та вимушена самостійно нести додаткові витрати на навчання дитини. Посилаючись на зазначене, позивач просить стягнути з відповідача на її користь половину вартості додаткових витрат, понесених нею у зв`язку з навчанням дитини у розмірі 18 424, 93 гривень. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 31 березня 2021 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01 червня 2021 року від [PERSON] до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Зазначив, що навчання дитини у закладі освіти є звичайним здобуттям професійних навиків та компетентностей, таке здобуття і витрати на нього не можуть бути віднесені до особливих обставин, це основні витрати, які батьки несуть на утримання дітей, виходячи зі своїх матеріальних можливостей, а тому вважає, що витрати, понесені позивачем на навчання доньки невикликані особливими обставинами, а відтак не є додатковими у розумінні ст. 185 СК України. Посилався на те, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2020 року з нього стягуються аліменти на утримання доньки у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісячно. Заборгованості зі сплати аліментів у нього немає. Окрім того указував, що має захворювання - вірус гепатиту С, а тому змушений постійно витрачати кошти на своє лікування. Також зазначив, що на його утриманні перебувають ще двоє неповнолітніх дітей. Окрім того відповідач має батьків похилого віку, які також потребують допомоги та знаходяться на його утриманні. Зазначив, що його посвідчення моряка недійсне з 2015 року, за своєю професією він не працює, а указані позивачем відомості є застарілими та не відповідають дійсності. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 14 червня 2021 року задоволено клопотання [PERSON] про витребування доказів, витребувано від Адміністрації Державної прикордонної служби України інформацію стосовно перетину Державного кордону України громадянином України [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з 01.01.2017 року та по день виконання ухвали суду, з зазначенням відомостей про пункт перетину, країну слідування, документ, за яким було здійснено перетин; витребувано від Інспекції з питань підготовки та дипломування моряків відомості про навчання, підготовку та дипломування [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , у тому числі інформацію, що міститься в Державному реєстрі документів моряків, копії всіх наявних документів вказаної особи (особової справи, свідоцтв, сертифікатів, дипломів та інші); витребувано від Публічного акціонерного товариства «МТБ Банк», Акціонерного товариства «УКРСИББАНК», Акціонерного товариства Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «ПІВДЕННИЙ» відомості (виписки) про рух коштів по рахункам (поточні, депозитні, SWIFT тощо), що відкриті на ім`я [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , з моменту відкриття рахунків та по день виконання ухвали суду, з зазначенням залишку по рахункам, завірені копії договорів, угод тощо, що укладалися з вказаною особою (анкети, договори банківського рахунку, депозитні договори, договори про оренду індивідуальних сейфів тощо). У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. У судовому засіданні представник відповідача - адвокат Цімоха Р. Р. проти задоволення позовних вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні позовних вимог з підстав, наведених у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, суд дійшов наступних висновків. Судом установлено, що Другим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції здійснено реєстрацію розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 317 від 12 жовтня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , виданим 12 жовтня 2010 року (а. с. 14). Сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 08 жовтня 2003 року (а. с. 22). Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 25 серпня 2020 року у справі № 522/211/20 позов [PERSON] до [PERSON] про збільшення розміру аліментів задоволено частково, збільшено розмір аліментів, які стягують з [PERSON] на користь [PERSON] на підставі рішення Апеляційного суду Одеської області від 01.08.2012 на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] , визначивши розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] (а. с. 62-63). Згідно з накладною № 13850 від 07.10.2018 придбано ноутбук HP 255 G6 (2UO86ES) вартістю 7 965 грн (а. с. 20). Відповідно до товарного чеку від 29.12.2017 придбано крісло Ліга ПЛ Неаполь № 20 вартістю 1325 грн (а. с. 15). Згідно з довідкою про доходи № 129 від 19.06.2019 вартість навчання [PERSON] у Одеському технічному коледжі Одеської національної академії харчових технологій за 2018/2019 н.р. складає 10 500 грн, фактично сплачено за навчання: 07.08.2018 р. - 5 250 грн за І сем. 2018/2019 н. р.; 03.01.2019 - 5 250 грн за ІІ сем. 2018/2019 н.р. (а. с. 16). Відповідно до фіскального чеку 0:6.1674.83 від 16.06.2020 придбано світильник настільний LE вартістю 619,86 грн (а. с. 19). Згідно з довідкою про доходи № 81 від 22.06.2020 вартість навчання [PERSON] у Одеському технічному коледжі Одеської національної академії харчових технологій за 2019/2020 н. р. складає 10 800 грн, фактично сплачено за навчання: 04.09.2019 р. - 3 000 грн; 13.12.2019 р. - 3 000 грн; 03.02.2020 - 4 800 грн (а. с. 17). Згідно з квитанцією № СВ04452164/1 від 19 січня 2021 року [PERSON] сплачено 2 650 грн, призначення платежу: за навчання 3 курс, 2 сем., КБК25010100; [PERSON] (а. с. 18). Згідно з частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі, у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. За частиною другою статті 185 СК України розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі № 6-1489цс17, а також у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року у справі № № 520/12681/17 (провадження № № 61-14849св19), від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № № 61-1460св18). Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами (наприклад, витрати на спеціальний медичний догляд - довідкою медичного закладу про вартість медичних послуг; витрати на лікування, на санаторно-курортне лікування - виписками з історії хвороби дитини, рецептами лікарів, довідками, чеками, рахунками, проїзними документами тощо). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Оскільки тягар доказування покладено на позивача, то заявляючи додаткові витрати, позивач в будь-якому випадку повинен їх обґрунтувати та надати беззаперечні докази на їх підтвердження.Дані додаткові витрати, на відміну від аліментів, мають бути викликані саме особливими обставинами. Тобто, якщо стягнення аліментних зобов`язань викликане необхідністю дитини у вихованні, освіті, харчуванні, одязі та забезпеченні елементарних умов життя і враховуються при визначенні розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, то додаткові витрати заявляються саме у зв`язку з хронічними або разовими проблемами зі здоров`ям дитини, або у разі обставин, які пов`язані з розвитком здібностей дитини. Звертаючись до суду з указаним позовом, [PERSON] посилалася на те, що витрати на навчання доньки є додатковими витратами, а тому відповідач зобов`язаний брати участь у таких витратах. Разом з тим, у даному випадку позивачем не підтверджено належними та допустимими доказами те, що витрати, понесені нею у зв`язку з навчанням доньки в Одеському технічному коледжі Одеської національної академії харчових технологій, а саме на оплату вартості навчання, придбання ноутбука, крісла та настільної лампи, викликані особливими обставинами у розумінні статті 185 СК України, зокрема необхідністю розвивати у такий спосіб здібності дитини. Отже такі витрати не є додатковими витратами, які викликані особливими обставинами, у розумінні статті 185 СК України. Саме по собі навчання дитини з метою здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини та не може безумовно свідчити, що витрати пов`язані з навчанням у ньому, викликані особливими обставинами. Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 31 січня 2020 року у справі № 484/2230/17 (провадження № № 61-1460св18). До повноліття дитини у відповідача наявне зобов`язання аліментного утримання дитини проте, у разі коли повнолітня дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, позивач не позбавлена права звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення з відповідача аліментів у порядку ст. ст. 198-200 СК України. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed