Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся із заявою до суду, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на користь Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АРКС» 648 333,13 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо- транспортної пригоди, та судовий збір в сумі 9 725,00 грн. Так, позивач звернувся до суду з вказаним позовом, оскільки у відповідності до законодавства у нього є право вимагати від відповідача відшкодування збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди в порядку регресу. 16.04.2020 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду у порядку загального позовного провадження. 15.07.2020 ухвалою суду було залучено в якості третьої особи Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Лізинг Україна». 16.12.2020 ухвалою суду було зупинено провадження у цивільній справі №757/13585/20-ц, у зв`язку з призначенням авто-товарознавчої експертизи. 09.06.2021 до суду експертом була повернута дана справа, оскільки відповідачем, який заявив клопотання про призначення експертизи, не виконано попередньої оплати за її проведення. У зв`язку з цим, ухвалою суду від 10.06.2021 було відновлено провадження у справі. 30.09.2021 ухвалою суду було закрито підготовче судове засідання та перейдено до розгляду справи по суті. В судове засідання позивач не з`явився про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Разом з цим, представником позивача було подано заяву про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва, тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленим про розгляд справи належним чином. Окрім цього, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Третя особа в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, шляхом направлення судових повісток та розміщенням оголошення на сайті Печерського районного суду м. Києва. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Частиною 1 статті 4 Цивільного процесуального кодексу України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 15.03.2017 року між ПАТ «Страхова компанія «АРКС» та ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА» було укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту за №гл79591ак7ф, відповідно до умов якого було застраховано транспортний засіб Audi (д.р.н. [NUMBER] ). 23.04.2019 року о 12:30 на 30 км а/д Р-01 смт. Козин сталася дорожньо- транспортна пригода за участю: автомобіля Audi (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] (власник автомобіля - ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА») та автомобіля Mercedes (д.р.н. [NUMBER] ), яким керував водій [PERSON] . Таким чином, внаслідок чого було пошкоджено автомобіль Audi (д.р.н. [NUMBER] ), що був застрахований позивачем за Договором добровільного страхування наземного транспорту №гл79591ак7ф від 15.03.2017 (механічні пошкодження ТЗ зафіксовані в відповіді від НПУ № 3019114500600308 про ДТП та акті огляду пошкодженого ТЗ з фотододатками). Згідно відповіді від НПУ №3019114500600308 про ДТП та постанови Обухівського районного суду Київської області від 23.05.2019 (справа № 372/1768/19), дорожньо-транспортна пригода сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] ПДР України (ст. 124 КпАП України). Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування, страхового акту № АКХ2479393 від 11.07.2019 року, страхового акту № АКХ2497827 від 18.09.2019 року та умов Договору страхування № гл79591ак7ф від 15.03.2017, розмір страхового відшкодування склав 648 333,13 грн., яке позивачем було сплачено за відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу на СТО згідно платіжного доручення № 577 612 від 15.07.2019, № 597 194 від 19.09.2019. Відповідно до п. 26.13 Договору страхування № гл79591ак7ф від 15.03.2017 при пошкодженні транспортного засобу розмір страхового відшкодування дорівнює розміру збитків, визначених в кошторисі збитків, за вирахуванням встановленої Договором франшизи. Розрахунок розміру виплаченого позивачем страхового відшкодування за зазначеним вище страховим випадком наступний: 648 333,13 грн,- вартість відновлювального ремонту автомобіля Audi (д.р.н. [NUMBER] ) згідно рахунку-фактури № 39053108, № 39072450; 0,00 грн. - франшиза згідно Договору страхування. Відповідно до звіту № 7525 про оцінку, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу Audi (д.р.н. [NUMBER] ), розрахована оцінювачем, складає 665 530,10 грн. Таким чином, зважаючи на викладене вище до АТ «СК «АРКС» (правонаступника АТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ») перейшло право вимоги на отримання від винної особи [PERSON] компенсації матеріальної шкоди, заподіяної власнику автомобіля Audi (д.р.н. [NUMBER] - ТОВ «ПОРШЕ ЛІЗИНГ УКРАЇНА»), внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка мала місце 23.04.2019 року о 12:30 на 30 км а/д Р-01 смт. Козин. Позивачем було сплачено страхове відшкодування в розмірі 648 333,13 гри., отже ціна позову становить 648 333,13 грн. У відповідності до ч.1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч.2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягає відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконанням робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з положеннями ст.27 Закону України «Про страхування», ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходять право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Згідно із ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Таким чином, спір виник між позивачем та водієм забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування за договором добровільного страхування, а саме: щодо застосування до таких правовідносин положень статті 1191 ЦК України. Згідно з приписами частини 4 статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до частини 6 статті 82 ЦПК України, постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, що набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 1 ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що обставини, на які посилається позивач знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, не спростовані відповідачем і ґрунтується на вимогах чинного законодавства, а тому підлягає задоволенню. Окрім цього, суд звертає увагу, що судом надавалась можливість відповідачу спростувати доводи позивача, однак останній не використав свої права належним чином, що свідчить проте, що відповідач жодним чином не спротував доводи позивача. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, витрати пов`язані зі сплатою судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача у розмірі 9 725,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved