Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

У вересні 2016 року Моторне (транспортне) страхове бюро України звернулось до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивувало тим, що 28 липня 2014 року в м.Вишневе з вини [PERSON] була скоєна дорожньо-транспортна пригода. У звязку з чим автомобіль Форд, державний номерний знак АІ 7232 під керуванням [PERSON], отримав механічні пошкодження. На момент скоєння вказаної дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] не мав чинного договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. При визначенні розміру завданої шкоди відповідно до вимог закону був залучений аварійний комісар, за послуги якого було сплачено 1010 грн. Після ДТП [PERSON] звернувся до МТСБ України із заявою про відшкодування йому завданих збитків, особою винною у ДТП, та яка не застраховувала свою цивільно-правову відповідальність як власник наземного транспортного засобу. 27 січня 2015 року [PERSON] було виплачено 21418,81 грн. на відшкодування завданої шкоди. З цього часу МТСБ України набуло право регресної вимоги до винної особи, тобто до [PERSON] У звязку з чим відповідачу направлялись листи-претензії. У добровільному порядку [PERSON] не сплатив дану суму. Тому МТСБ України вимушено було звернутись до суду з позовом про відшкодування шкоди в порядку регресу та понесло додаткові витрати. Тому при зверненні до суду позивач поніс витрати за юридичні послуги в розмірі 2000,00 грн. та витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. Всього просив стягнути з відповідача витрати в розмірі 22\~428,81 грн. У судове засідання представник позивача не зявився. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Проти заочного розгляду справи не заперечує. У судове засідання відповідач не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. У зв'язку з чим суд з урахуванням заяви представника позивача вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача та відповідно до положень ст.\~169\~ч. 4, ст.\~224 ЦПК України\~ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно ч. 2\~ст. 197 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи із наступного. Згідно\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ст.60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. При розгляді справи встановлено, що 28 липня 2014 року о 14 год 10 хв в м. Вишневе по вул. Святошинській, [PERSON], керуючи транспортним засобом автомобілем марки «Toyota Camry», державний номерний знак [NUMBER], під час руху не врахував дорожньої обстановки, не обрав безпечної швидкості. Внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Ford Fusion», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], що призвело до механічного пошкодження транспортних засобів, чим порушив п.п.2.3. «б», 13.1 ПДР України. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 19 вересня 2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. [PERSON] звернувсь до МТСБ України із заявою про настання страхового випадку. 22 липня 2014 року [PERSON] отримав в АТ «Просто-страхування» поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АІ/6791562, а саме «Ford Fusion», державний номерний знак [NUMBER]. Згідно звіту № 10178 від 18 листопада 2014 року матеріальний збиток, завданий власникові автомобіля «Ford Fusion», державний номерний знак [NUMBER], в результаті пошкодження при ДТП складала 25\~702,57 грн. [PERSON] звернувся до МТСБ України із заявою про відшкодування йому завданої шкоди особою, яка не застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, в сумі 25\~702,57 грн. Відповідно до наказу №433 від 26 січня 2015 року МТСБ України було виплачено [PERSON] шкоду в розмірі 21\~418,81 грн. На підтвердження проведення виплати [PERSON] позивачем надано суду платіжне доручення за №1/24138 від 27 січня 2015 року, згідно платіжного доручення №8764 від 17 грудня 2014 року МСТБУ було сплачено ТОВ «ЕАК «Довіра» 810 грн за послуги аварійних комісарів. За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 38 Закону України „Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 01 липня 2004 року МТСБ України після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб визначених у ст. 13.1 Закону. У ст. 1.6 вищевказаного Закону власники транспортних засобів юридичні та фізичні особи, які відповідно до законів України є власники або законними володільцями (користувачами) наземних транспортних засобів на підставі права власності, права господарського відання, оперативного управління, на основі договору оренди, довіреності або правомірно експлуатують транспортний засіб на інших законних підставах. Таким чином суд вважає, що позивачем надано суду достатньо доказів, що підтверджують вимоги про відшкодування в порядку регресу витрат, повязаних з виплатою страхового відшкодування, а саме на виплату страхового відшкодування в розмірі 21\~418,81 грн. та послуги аварійного комісара в розмірі 810,00 грн. Відповідно до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат щодо сплати судового збору представник позивача надав платіжний документ за №44905 від 31 серпня 2016 року. Тому позовні вимоги про стягнення з [PERSON] на користь позивача судового збору у розмірі 1378 грн підлягають задоволенню. До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір, витрати на правову допомогу, проведення експертизи. Проте всупереч вимог ст. 88 ЦПК України позивачем не надано суду належних та допустимих доказів щодо підтвердження витрат на правову допомогу, у звязку з чим суд приходить до висновку про відмову в цій частині позовних вимог.

Outcome: partial