Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-18 00:00:00

У 2021 році [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ) в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 29/200 частин житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] після смерті її матері [PERSON] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 07 червня 2021 року для розгляду цієї справи визначено суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 10 червня 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засіданні. У підготовче судове засідання, призначене на 19 листопада 2021 року сторони не з`явилися, з невідомих суду причин. Позивач [PERSON] надала заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Від відповідача надійшла заява, в якій він просить справу розглядати без його участі, позовні вимоги визнає, просить визнати за позивачкою право власності на 29/200 частин житлового будинку з господарськими спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до приписів частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Враховуючи, що відповідач подав до суду заяву про визнання позову, суд з огляду на приписи частини другої статті 200 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. Врахувавши думку позивача, та третьої особи про розгляд справи без її участі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши матеріали цивільних справ № 490/4307/21 та 490/3614/18, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. У 1964 році баба позивача [PERSON] та її тітка [PERSON] , придбали домоволодіння за адресою [ADDRESS] . [PERSON] померла у 1973 році, а у 1986 році померла [PERSON] . Мати позивача [PERSON] фактично прийняла вступила у володіння спадковим майном, була там зареєстрована, сплачувала податки за нього. Надалі рішенням Центрального районного народного суду м. Миколаєва від 08 липня 1992 року визнано право особистої власності на будинок [ADDRESS] за [PERSON] (баба позивача) та [PERSON] (тітка баби позивача), продовжено строк прийняття спадщини та визнано право особистої власності житлового будинку [ADDRESS] за [PERSON] . У грудні 1992 року [PERSON] (мати позивача) продала 71/100 частки житлового будинку, про що свідчить договір купівлі-продажу від 29 грудня 1992 року, посвідченого державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області. Отже, у власності померлої [PERSON] залишилось 29/100 частин житлового будинку у [ADDRESS] , про що і зазначено у технічному паспорті на цей житловий будинок. Такого ж висновку дійшов і суд під час розгляду справи № 490/3614/18. [INFO] [PERSON] (мати позивача) померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] виданим 30 серпня 2003 року Міським відділом реєстрації актів громадянського стану Миколаївського обласного управління юстиції. Відповідно до інформації, наявної у спадковій справі № 124/04 (3281546) після смерті [PERSON] до нотаріуса із заявами про прийняття спадщини звернулися діти померлої [PERSON] та [PERSON] . Отже, після смерті [PERSON] є два спадкоємця першої черги. Постановою Першої миколаївської державної нотаріальної контори від 02 червня 2017 року відмовлено [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Рішенням Центрального районного суду м. Миколаєва від 21 жовтня 2019 року у справі №490/3614/18 визнано за [PERSON] право власності на 29/200 частин житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Це рішення оскаржене не було та набрало законної сили. Позивачка 17 лютого 2004 року звернулась до Першої миколаївської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті її матері, однак постановою Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 02 червня 2017 року відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS] . Підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій є відсутність документів, які підтверджують право власності спадкодавця на спірний будинок. Відповідно до частини першої статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 Цивільного кодексу України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (стаття 1258 Цивільного кодексу України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України). Із наведеного слідує, що після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, яке складається із 29/100 частин житлового будинку у [ADDRESS] . За наявності двох спадкоємців першої черги це мано має бути успадковане ними по 29/200 частин цього житлового будинку. Відповідно до частини першої та другої статті 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Спадкоємці за усною угодою між собою, якщо це стосується рухомого майна, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Частина третя статті 1267 ЦК України вказує на те, що спадкоємці за письмовою угодою між собою, посвідченою нотаріусом, якщо це стосується нерухомого майна або транспортних засобів, можуть змінити розмір частки у спадщині когось із них. Матеріали справи не містять доказів зміни спадкоємцями часток у спадковому майні, тому суд дійшов висновку про рівність часток спадкоємців. Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність його задоволення. За [PERSON] слід визнати право власності у порядку спадкування за законом на 29/200 частин житлового будинку [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved