Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей: дочки [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 18 липня 2009 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі, однак сімейне життя не склалося, вони фактично припинили подружні відносини та проживають окремо. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Їй одній важко забезпечувати дітей всім необхідним, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Позивачка подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги та обставини на їх обґрунтування. Крім того, вказала, що не заперечує проти розгляду справи без участі сторін в заочному порядку. Відповідач, який у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 03 листопада 2016 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони з 18 липня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від спільного сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серії 1-БВ № 124960, видане повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 01 березня 2010 року), та сина [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серії І-БВ № 174862, видане Немиринецькою сільською радою Старокостянтинівського району Хмельницької області 03 січня 2013 року). На даний час сторони не підтримують подружні відносини та проживають окремо. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча здоровий, працездатний та має можливість надавати таку допомогу. За змістом ч. 8\~ст.\~7, ч. 2 ст.\~150, ст.\~180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1\~ст. 183 СК України). Відповідно до положень ч. 1\~ст. 182 СК України, п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліменті», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України, тобто не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Наведені норми імперативно закріплюють обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від виконання обовязку утримувати дітей, а тому аліменти на них підлягають стягненню в судовому порядку. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує невиконання відповідачем батьківського обовязку по утриманню дітей та перекладення батьківського обовязку по утриманню та вихованню дітей на позивачку, хоча зобовязаний утримувати дітей і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя нарівні з позивачкою. Взято до уваги те, що по віку та здоровю відповідач являється працездатним, інших грошових зобовязань немає, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей, які потребують регулярної матеріальної допомоги. Згідно зі\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~\~суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Outcome: approved