Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до Сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Старт» (далі - СТОВ «Старт») про розірвання договору оренди землі, в обґрунтування позову зазначив, що 01.07.2007 року між ним та СТОВ «Старт» було укладено договір оренди, належної йому на праві приватної власності, земельної ділянки загальною площею -8,1380 га, які розташовані на території [ADDRESS]. Зазначений договір було зареєстровано належним чином у Харківській регіональній філії ДП «ЦДЗК при ДК по земельним ресурсам» 04 серпня 2008 року за № 040867200222. Тобто на час укладення договору оренди, сторони досягли всіх істотних умов договору, що і було засвідчено підписами сторін. Відповідно до п. 39 договору, сторони домовилися про можливість розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку, за умови письмового попередження заінтересованої сторони, за два місяці до початку польових робіт, але не пізніше 10 січня поточного року. У березні 2017 року він відправив рекомендований поштовий лист на ім'я СТОВ «Старт» з описом вкладення про розірвання договору в односторонньому порядку, після завершення збирання врожаю на орендованій земельній ділянці. Не отримавши відповіді він 04.08.2017 року знов направив листа до відповідача з вимогою про розірвання договору оренди в односторонньому порядку, після закінчення сільськогосподарського 2017 року. Своїм листом № 163 від 21.08.2017 року, відповідач надав йому відмову у розірванні договору оренди в односторонньому порядку. Оскільки у нього виникла потреба та можливість самостійно використовувати належну на праві приватної власності земельну ділянку, а відповідач своєю відмовою у розірванні договору оренди земельної ділянки порушує умови договору та його конституційні права, виникла потреба у зверненні до суду з вимогою розірвати договір оренди земельної ділянки від 01.07.2007 року укладений між ним та відповідачем. Представник позивача, [PERSON], у судовому засіданні уточнив позовні вимоги, просив визнати розірваним з 1 жовтня 2017 року договір оренди зазначеної орендної ділянки та стягнути з відповідача судові витрати. Представник відповідача, [PERSON], позовні вимоги не визнала, просила у задоволенні позову відмовити. Третя особа, сектор державної реєстрації Ізюмської районної державної адміністрації Харківської області, в судове засідання не з'явились про час і місце розгляду справи повідомлялись належним чином, заперечень проти позову суду не надсилали. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази, які надані суду сторонами на обґрунтування їхніх вимог та заперечень, з'ясувавши таким чином фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про необґрунтованість позовних вимог у зв'язку з наступним. Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування своїх вимог чи заперечень, крім випадків наявності підстав для звільнення від доказування, передбачених статтею 61 ЦПК України. Відповідно ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до статті 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Судом встановлено, що 01.07.2007 року між позивачем та СТОВ «Старт» було укладено договір оренди, належної позивачу на праві приватної власності, земельної ділянки загальною площею -8,1380 га, які розташовані на території [ADDRESS]. Зазначений договір було зареєстровано належним чином у Харківській регіональній філії ДП «ЦДЗК при ДК по земельним ресурсам» 04 серпня 2008 року за № 040867200222 (а.с.6-9,14). В Договорі оренди земельної ділянки сторони погодили, що дія договору припиняється у разі: закінчення строку, на який його було укладено; придбання орендарем земельної ділянки у власність; викупу земельної ділянки для суспільних потреб або примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; ліквідації юридичної особи-орендаря. Договір припиняється також в інших випадках, передбачених законом (пункт 37). Дія договору припиняється шляхом його розірвання за: взаємною згодою сторін; рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає використанню, а також з інших підстав, визначених законом (пункт 38). Згідно зі статтею 13 Закону № 161-ХIV договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. На вимогу однієї із сторін Договорі оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, а також на підставах, визначених ЗК України та іншими законами України (частина 1 статті 32 Закону № 161-ХIV). Відповідно до статті 141 ЗК України підставами припинення права користування земельною ділянкою є: а) добровільна відмова від права користування земельною ділянкою; б) вилучення земельної ділянки у випадках, передбачених цим Кодексом; в) припинення діяльності релігійних організацій, державних чи комунальних підприємств, установ та організацій; г) використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам; r) використання земельної ділянки не за цільовим призначенням; д) систематична несплата земельного податку або орендної плати; е) набуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці; є) використання земельної ділянки у спосіб, що суперечить вимогам охорони культурної спадщини. Звертаючись із позовом, позивач послався на пункт 39 Договору оренди землі, згідно з яким розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку допускається за умови письмового попередження заінтересованої в цьому сторони, за два місяці до початку польових робіт, але не пізніше 10 січня поточного року. При цьому підстав, передбачених законом або договором, для розірвання Договору оренди землі в односторонньому порядку не навів. З заявою про розірвання Договору оренди землі позивач звертався 30.03.2017 року та 04.08.2017 року, тобто після 10 січня поточного року. З огляду на це, підстав для розірвання або визнання розірваним договору оренди землі укладеного 1.07.2007 року між сторонами не має. Доказів визнання даної угоди недійсною або розірваною станом на день розгляду справи до суду не надано. Доводи позивача щодо можливості розірвання Договору оренди землі з підстав, передбачених пунктом 39 Договору, не можуть бути прийняті до уваги. В даному пункті сторони погодили процедуру, за умови дотримання якої Договір оренди може бути розірвано в односторонньому порядку, і яка не є тотожною підставам припинення права користування земельною ділянкою.

Outcome: dismissed