Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У березні 2017 року ПАТ «Кредобанк» звернулося до суду з позовом, яким просило витребувати транспортний засіб Skoda моделі Rapid, 2013 року випуску, номер кузову [NUMBER] з технічним паспортом та комплектом ключів від відповідачки [PERSON] та звернути стягнення на автомобіль задля погашення боргу перед банком [PERSON] шляхом продажу його позивачем третій особі від імені власника, надавши усі право проводити усі необхідні дії в усіх органах та установах. Також банк просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] в солідарному порядку судовий збір 2671,80 грн.. Представник [PERSON] у відзиві наполягала, що відповідачка є добросовісним набувачем, купила автомобіль у [PERSON] пройшовши усі належні офіційні процедури. Представник банк у відповідь на відзив зазначав, що перевірка обтяження рухомого майна на час укладання [PERSON] з продавцем договору купівлі-продажу автомобілю за профільним порядком не проводилася. З'ясувавши обставини та дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що встановлені наступні факти та відповідні правовідносини. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. 06.06.2014 року [PERSON]. уклав з ПАТ «Кредобанк» кредитний договір №3895.10.00.2103 на придбання автомобілю, який не виконував, через що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.12.2015 року на користь банку з позичальника стягнуто 198095,63 грн.. 16.06.2016 року Кіровським відділом ДВС м. Кіровоград відкрите виконавче провадження з примусового стягнення боргу. [PERSON]. придбаний автомобіль Skoda моделі Rapid, 2013 року випуску, номер кузову [NUMBER] передав банку в заставу згідно договору від 06.06.2014 року. В договорі застави передбачене право банку звернути стягнення на предмет застави, реалізувати його відповідно до розділу 5 цього договору та з виручених коштів погасити свою вимогу. Згідно п. 5.3. договору застави звернення стягенння на предмет застави здійснюється у судовому порядку - за рішенням суду. В державному реєстрі обтяжень рухомого майна обтяження автомобілю - вказана застава зареєстрована 06.06.2014 року, терміном дії по 06.06.2019 року. 21.06.2014 року [PERSON]. зняв автомобіль з обліку і право власності на нього придбав через торгівельну організацію [PERSON], який, в свою чергу, зняв автомобіль з реєстрації 26.06.2015 року і через торгівельну організацію право власності на автомобіль придбала [PERSON], яка зареєструвала автомобіль на себе 27.06.2015 року. Згідно із частиною першою статті 589 ЦК України в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. Відповідно до частин першої, другої статті 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Застава є способом забезпечення зобов'язань, у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави) (стаття 572 ЦК України та стаття 1 Закону України «Про заставу» ). Звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом (частини перша, друга статті 590 ЦК України). Пунктом 4.1.4. договору застави [PERSON]. зобов'язаний був не відчужувати, не передавати в користування в будь-який спосіб автомобіль без згоди банку. Отже [PERSON]. всупереч умовам укладеного з банком договором застави здійснив відчуження автомобіля, що є предметом застави, без дозволу та відома банку. Відповідно до частини першої статті 587 ЦК України особа, яка володіє предметом застави, зобов'язана, якщо інше не встановлено договором: 1) вживати заходів, необхідних для збереження предмета застави; 2) утримувати предмет застави належним чином; 3) негайно повідомляти другу сторону договору застави про виникнення загрози знищення або пошкодження предмета застави. Згідно із частиною другою статті 8 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» боржник повинен своєчасно повідомляти обтяжувача про загрозу втрати, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета обтяження. За положеннями пункту 3 частини другої статті 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду мають зазначатись, зокрема, заходи щодо забезпечення збереження предмета забезпечувального обтяження або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні. Відповідно до пункту 3 частини першої статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» вилучення в боржника і передача стягувачу предметів, зазначених у рішенні суду, є одним із заходів примусового виконання цього рішення. Доводи відзиву, що [PERSON] як добросовісний набувач набула право на автомобіль без обтяжень, отримала свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу не впливає на висновок про задоволення позову. Так, за результатом аналізу частини третьої статті 9, частини першої статті 10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» можна зробити висновок, що в разі відчуження предмета обтяження боржником без згоди обтяжувача обтяження рухомого майна, що є предметом обтяження, зберігає свою силу для нового власника (покупця) в разі, якщо воно зареєстроване в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Позивач може бути добросовісним набувачем лише за умови, якщо на момент укладення договору купівлі-продажу транспортного засобу не було відповідного запису в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відчуження майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень не припиняє заставу, а тому вона зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Відтак, [PERSON] не є добросовісним набувачем спірного автомобілю, цей автомобіль слід витребувати його на користь банку. Враховуючі викладене, позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved