Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-19 00:00:00

У березні 2014 року ПАТ «Донецькміськгаз» звернулися до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що відповідачі, будучи зареєстрованими та фактично проживаючими за адресою: [ADDRESS], отримують послуги з газопостачання, які надаються ПАТ «Донецькміськгаз». В порушення вимог діючого законодавства, оплата отриманих послуг проводиться не у повному обсязі, в результаті чого за період з 01.06.1997 р. по 01.06.2013 р. в них утворилася заборгованість у розмірі 791 грн. 98 коп. Вказану суму просили стягнути на їх користь з відповідачів у солідарному порядку з урахуванням інфляційних втрат - 625 грн. 51 коп. та 3% річних за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань - 185 грн. 56 коп. Крім того, просили стягнути на їх користь судовий збір в розмірі 243 грн. 60 коп. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 17 червня 2014 року позовні вимоги ПАТ «Донецькміськгаз» були задоволені частково: на їх користь з відповідачів у солідарному порядку стягнуто заборгованість за послуги газопостачання за період з 01 червня 2010 р. по 01 червня 2013 р. в розмірі 26 грн. 13 коп., інфляційні втрати - 54 коп. та 3% річних - 90 коп. Крім того, на користь ПАТ «Донецькміськгаз» з відповідачів стягнуто судовий збір в розмірі по 1 грн. 30 коп. з кожного. Не погодившись з рішенням суду, позивач приніс апеляційну скаргу, в якій просили рішення суду скасувати як таке, що не відповідає вимогам діючого законодавства та фактичним обставинам справи, яким суд дав неправильну правову оцінку. Просили ухвалити нове рішення, яким задовольнити їх вимоги у повному обсязі. В обґрунтування доводів апеляційної скарги ПАТ «Донецькміськгаз» посилалися на те, що у суду першої інстанції не було підстав для часткового задоволення позовних вимог із застосуванням позовної давності. Ухвалюючи таке рішення, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що споживачі повинні своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані їм комунальні послуги і виконувати договірні зобов'язання належним чином. До судового засіданні сторони не прибули, про день час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Заслухавши доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду скасуванню з ухваленням нового з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, суд правильно визначив правовідносини, які виникли між сторонами і обґрунтовано дійшов висновку про виникнення між сторонами договірних зобов'язань. Разом з тим, задовольняючи частково позовні вимоги та визначаючи розмір судових витрат, суд неправильно провів розрахунок заборгованості, неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, є підставами для скасування рішення з ухваленням нового. При цьому, згідно ч.3 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. При розгляді справи судом було встановлено, що квартира [ADDRESS] належить відповідачам по справі на праві власності на підставі свідоцтва від 24.12.2004 р. Особовий рахунок на вказану квартиру, в якій зареєстровані всі відповідачі, оформлений на [PERSON] Відповідачі є споживачами послуг, які надаються позивачем на підставі договору, укладеного між ПАТ «Донецькміськгаз» та [PERSON] і розрахунки за надання яких нараховуються за тарифами по нормі споживання (відсутній лічильник). До 24.12.2004 р. [PERSON] був основним наймачем вищевказаної квартири, а відповідачі [PERSON] та [PERSON] членами його сім'ї. У зв'язку з неналежним виконанням договірних зобов'язань відповідачами, по вказаній квартирі має місце заборгованість за період з 01.06.1997 р. по 01.06.2013 р., розмір якої за станом на 01.06.2013 р. складає 791 грн. 98 коп. Враховуючи період утворення заборгованості, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються ЦК УРСР в редакції 1963 р. та ЦК України в редакції 2003 р. Відповідно до вимог ст. 71 ЦК УРСР та ст. 257 ЦК України, загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Згідно ст. 75 ЦК УРСР, позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Тоді як, згідно ч.3 ст. 267 ЦК України (який набув чинності з 01.01.2004 р.), позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Виходячи з наведеного, до заборгованості по оплаті комунальних послуг з газопостачання, яка утворилася за станом на 01.01.2004 р. застосування позовної давності є обов'язковим, тим більш, що з наданих позивачем розрахунків заборгованості не вбачається якихось дій відповідачів, які б свідчили про визнання ними суму боргу або вчинення ними таких дій, які б вказували на переривання перебігу позовної давності. Крім того, в судовому засіданні відповідачем [PERSON], який до 24.12.2004 р. був основним наймачем квартири, по якій значиться заборгованість, а після зазначеної дати набув статусу власника, заявлене клопотання про застосування позовної давності. Відповідно до вимог ст. 66 ЖК України, плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється виходячи із загальної площі квартири (одноквартирного будинку). Згідно вимог ст. 67 ЖК України, плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Наймач, відповідно до вимог ст. 68 ЖК України, зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. При цьому, згідно ст. 64 ЖК України, члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки. Як вбачається з вимог ст. 162 ЖК України, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Згідно ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 р. (в редакції за станом на день виникнення правовідносин) (далі Закон), комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до п.5 ч.3 ст. 20 Закону, споживач зобов'язаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Виходячи з наданих позивачем розрахунків заборгованості та враховуючи позовну давність, за станом на 01.06.2013 р. (до суду ПАТ «Донецькміськгаз» звернулися у березні 2014 р.), за період з 01.01.2004 р. у відповідачів мала місце переплата послуг з газопостачання у розмірі 182 грн. 21 коп. За цей же період недоплата склала - 134 грн. 74 коп. (2006, 2011-2013 рр.). Таким чином, за станом на 01.06.2013 р. по квартирі відповідачів має місце переплата у розмірі 47 грн. 47 коп. За вказаних обставин у суду першої інстанції не було підстав для часткового задоволення позовних вимог ПАТ «Донецькміськгаз» і для стягнення судових витрат, тим більш у визначеному судом розмірі. Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає доводи апелянта про те, що споживачі повинні своєчасно та у повному обсязі оплачувати надані їм комунальні послуги і виконувати договірні зобов'язання належним чином, є безпідставними. На підставі викладеного та

Outcome: partial