Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-06 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 14.07.2006 року, від якого мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що проживає з нею. Відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча зобов'язаний її утримувати, тому просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 50 % із заробітної плати до досягнення дитною повноліття. У червні 2016 року [PERSON] пред'явив зустрічний позов до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просить розірвати зареєстрований між ними 14.07.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції шлюб за актовим записом № 950. В обґрунтування позову зазначив, що протягом останніх років подружнього життя вони не можуть як сім'я проживати разом, виконувати сімейні обов'язки, вирішувати спільні проблеми і між ними виникають суперечки, у зв'язку з чим збереження шлюбу вважає неможливим. Позивач в судовому засіданні позов підтримала, а зустрічний позов визнала, пояснивши, що її заробітку не вистачає на забезпечення дитини всім необхідним, відповідач взмозі забезпечувати їхню дитину. Відповідач первісний позов визнав частково, не заперечуючи проти стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини його заробітку, зустрічний позов підтримав, а також пояснив, що є військовослужбовцем, матеріальну допомогу дитині надавав, інших осіб на утриманні не має, з початку березня 2016 року з позивачем проживають окремо. Суд, заслухавши сторін, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню частково, а зустрічний позов необхідно задовольнити з наступних підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що 14.07.2006 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб за актовим записом № 950, від якого вони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб та копією свідоцтва про народження дитини. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння, примирятися вони не бажають, мір для цього не приймають. Зважаючи на те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, тому суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох сторін, внаслідок чого наявні підстави для розірвання шлюбу, і при цьому судом приймається визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Статтею 180 СК України передбачено обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом, будучи батьком малолітньої дитини, зобов'язаний здійснювати її утримання до досягнення нею повноліття, що відповідає положенням ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України. Оскільки відповідач працездатний, є військовослужбовцем, має постійний дохід, на його утриманні інші особи не перебувають, але при цьому позивачем за первісним позовом не надано до суду доказів на обґрунтування можливості стягнення з відповідача аліментів у визначеному нею розмірі, тому з відповідача за первісним позовом на користь позивача необхідно стягнути аліменти на малолітню дочку [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Так як відповідач має статус учасника бойових дій, через що звільнений від сплати судового збору, а з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] суд стягує судовий збір у сумі 551,20 грн., що відповідає правилам розподілу судових витрат згідно ст. 88 ЦПК України. Враховуючи викладене,

Outcome: partial