Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~ У 2018 році [PERSON] (далі позивач, [PERSON] ) звернулася до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до [PERSON] (далі відповідач, [PERSON] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Перша Миколаївська нотаріальна контора (далі третя особа), в якому просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом на 9/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивач вказав на те, що її мати [PERSON] померла [INFO] , залишивши у спадок 9/50 частини домоволодіння [ADDRESS] , які їй належали на підставі Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 03 березня 1988 року, зареєстрованого у КП «Миколаївське МБТІ» 29 травня 1976 року. Відповідач також є спадкоємцем за законом першої черги так як являється рідним сином. У встановлений законодавством строк позивач та відповідач звернулись з заявою про прийняття спадщини до Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, де було заведено спадкову справу №679/2007 після смерті [PERSON] . Однак, постановою державного нотаріуса від 31 травня 2016 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на 9/50 часток домоволодіння. Відзиву на позов від відповідача до суду не надійшло. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 29 грудня 2018 року у справі відкрито загальне позовне провадження. У період з грудня 2018 року до 09 лютого 2021 року справа перебувала у провадженні іншого складу суду. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10 лютого 2021 року для розгляду цієї справи визначено суддю Шолох Л.М. Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 11 лютого 2021 року справу прийнято до свого провадження суддею Шолох Л.М. та призначено її до розгляду у підготовчому судовому засідання на 18 березня 2021 року. У судовому засіданні 18 березня 2021 року оголошено перерву до 14 квітня 2021 року. У підготовче судове засідання, призначене на 14 квітня 2021 року сторони та третя особа не зявилися, з невідомих суду причин. Від позивачки надійшла заява, в якій вона просить суд справу розглянути без її участі, позовні вимоги просить задовольнити у повному обсязі та визнати за нею право власності на 9/100 частини домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідач надав суду заяву, в якій справу просить розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Від першої миколаївської державної нотаріальної контори надійшла заява з проханням справу розглянути без участі її представника на підставі наявних у матеріалах справи доказів на розсуд суду. Відповідно до приписів частини третьої статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу (частина друга статті 200 ЦПК України). Частина перша статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд (частина четверта статті 206 ЦПК України). Враховуючи, що відповідач подав до суду заяву про визнання позову, суд з огляду на приписи частини другої статті 200 ЦПК України вважає за можливе провести розгляд справи у підготовчому судовому засіданні. Зважаючи на прохання позивача, відповідача та третьої особи про розгляд справи без їх участі, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи, які не з`явилися. Вивчивши доводи позову, дослідивши письмові докази, судом встановлено такі факти та відповідні ним правовідносини. [PERSON] народилась [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 01 листопада 1956 року, яка наявна в матеріалах справи, її батьками є: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.5). З матеріалів справи слідує, що батькам позивачки на праві власності належало 35/100 частин домоволодіння за адресою [ADDRESS] , з них: 10/100 частин належали матері та батьку позивачки на підставі договору купівлі-продажу від 28 серпня 1964 року; 25/100 належали матері позивачки на підставі рішення нарсуда Центрального району від 02 вересня 1975 року (а.с. 6). Рішенням Народного суду Центрального району м. Миколаєва від 25 березня 1976 року проведено реальний розподіл 35/100 частини означеного домоволодіння. На підставі рішення Народного суду Центрального району від 02 вересня 1975 року [PERSON] (матері позивачки) видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння від 03 березня 1988 року, копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.7). [PERSON] [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] видане 27 липня 2007 року Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 30). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 9/50 часток домоволодіння [ADDRESS] . Позивачка 20 грудня 2007 року та відповідач 10 серпня 2007 року звернулися до Першої миколаївської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті їх матері [PERSON] , про що свідчать матеріали спадкової справи № 679/07, копія якої наявна в матеріалах цивільної справи № 490/10918/18. У зв`язку із поданням зазначених заяв про прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] нотаріусом було отримані витяги із Спадкового реєстру (спадкові справи, заповіти/спадкові договори) відповідно до яких спадкових справ, заповітів чи спадкових договорів на момент звернення із означеними заява не виявлено. Постановою Першої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 31 травня 2016 року [PERSON] (позивачці) та [PERSON] (відповідачу) відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 9/50 часток після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Підставою для відмови у вчиненні нотаріальних дій є відсутність документу, який посвідчує право власності померлої на 9/50 частини домоволодіння у [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до частини першої статті 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Стаття 1217 Цивільного кодексу України вказує на те, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених\~статтею 1259\~цього Кодексу (стаття 1258 Цивільного кодексу України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 Цивільного кодексу України). Відповідно до частини першої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 Цивільного кодексу України). Особа, яка подала заяву про прийняття спадщини, може відкликати її протягом строку, встановленого для прийняття спадщини (частина п`ята статті 1269 Цивільного кодексу України). Згідно із частиною першою статті 1273 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого\~статтею 1270\~цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Спадкоємець за заповітом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за заповітом (частина перша статті 1274 Цивільного кодексу України). Із викладеного вище слідує, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] є спадкоємцями першої черги після смерті їх матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Як свідчать матеріали спадкової справи, копія яких надана Першою миколаївською державною нотаріальною конторою, позивачка та відповідач звернулися до нотаріуса із відповідними заявами про прийняття спадщини після смерті своєї матері [PERSON] (а.с.41 зворот, 42). При цьому нотаріусом встановлено, що заповітів чи спадкових договорів стосовно майна померлої відсутні. Інформації про наявність інших спадкоємців після смерті [PERSON] матеріали справи не містять. Однак, нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з відсутністю документа, що посвідчує право власності спадкодавця на 9/50 часток домоволодіння [ADDRESS] . Можливість отримати його дублікат відсутня. З відповіді Державного архіву Миколаївської області слідує, що рішенням виконкому Центральної районної Ради народних депутатів від 19 лютого 1988 року №56 «Про зміну ідеальних часток у домоволодіннях по [ADDRESS] , [ADDRESS] установлені такі ідеальні частки співвласників: [PERSON] 11/20; [PERSON] 9/50; [PERSON] 2/25; [PERSON] 1/5; [PERSON] 8/25. Відповідно до технічного паспорта від 21 жовтня 2015 року на домоволодіння по [ADDRESS] частка померлої [PERSON] у цьому домоволодінні складала 9/50. З відповіді Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації від 21 жовтня 2015 року слідує, що [PERSON] на праві приватної власності належить 9/50 часток домоволодіння по [ADDRESS] , підстава виникнення права власності свідоцтво про право власності на домоволодіння, видане відділом комунального господарства Центрального району від 03 березня 1988 року на підставі рішення виконкому Центрального району м. Миколаєва № 56 від 19 лютого 1988 року. Отже, наявними у матеріалах справи доказами підтверджено, що спадкодавець [PERSON] на праві власності мала 9/50 часток домоволодіння по [ADDRESS] . Відповідно до частини першої статті 1278 Цивільного кодексу України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. З матеріалів справи слідує, що після смерті [PERSON] є два спадкоємця за законом [PERSON] та [PERSON] , які у визначеному законодавством порядку виявили бажання прийняти спадщину після смерті своєї матері. Враховуючи відсутність заповіту померлої [PERSON] суд виходить із того, що частки спадкоємців є рівними. Отже, частка кожного із спадкоємців у домоволодінні по [ADDRESS] складає по 9/100 кожному (9/50х2=9/100). Підсумовуючи викладене суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність його задоволення. За [PERSON] слід визнати право власності у порядку спадкування за законом на 9/100 часток домоволодіння по [ADDRESS] після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Питання про визнання за [PERSON] права власності на 9/100 частини спірного домоволодіння, суд не вирішує, оскільки такі позовні вимоги не заявлялися. Відповідно до статті 141 ЦПК України, судовий збір сплачено при подачі позову.

Outcome: approved