Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, у якому зазначав, що на підставі рішення двадцятої сесії Октябрської у м. Полтаві ради шостого скликання « Про передачу в оренду земельних ділянок» від 26.04.2012 року йому надано в оренду земельну ділянку площею 28 кв.м., по [ADDRESS], для встановлення гаражу. Актом приймання-передачі від 01.10.2012 року земельна ділянка площею 28 кв. м. по [ADDRESS] була передана [PERSON] в користування. Просив визнати за собою право власності на капітальний гараж загальною площею 26,7, кв.м. та погрібом площею 10,5 кв.м по [ADDRESS], у м. Полтаві. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 23 березня 2015 року позов задоволено. Визнано за [PERSON] право приватної власності на капітальний гараж загальною площею 26,7, кв. м. та погрібом площею 10,5 кв. м. по [ADDRESS], у м. Полтаві. В апеляційній скарзі порушено питання про скасування рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового рішення про відмову в позові. Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає задоволенню. Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального й процесуального права. Місцевим судом встановлено, що на підставі рішення двадцятої сесії Октябрської районної у м. Полтаві ради шостого скликання « Про передачу в оренду земельних ділянок» від 26.10.2012 року [PERSON] передано в оренду земельну ділянку, для встановлення гаражу, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Актом прийому-передачі від 01.10.2012 року земельна ділянка площею 28 кв .м. по [ADDRESS] була передана [PERSON] в користування. Відповідно до технічного паспорту на гараж фундамент гаражу виготовлений з залізобетонних блоків, стіни-цегляні, перекриття-залізобетонні панелі, підлога-бетонна, покрівля - рубероїд. Задовольняючи позов та визнаючи за позивачем право власності, місцевий суд виходив з того, що позивач побудував капітальний гараж на земельній ділянці з відповідним цільовим призначенням, яку йому було надано в оренду, будівництво проводилось у відповідності до діючих санітарно-епідеміологічних, будівельних та пожежних норм. Проте, з таким висновком суду першої інстанції погодитися не можна, оскільки він не відповідає обставинам справи і нормам матеріального права. З матеріалів справи вбачається, що 1 жовтня 2012 року між Октябрською районною в м. Полтаві радою та [PERSON] укладено договір оренди землі( а.с.8-9). Пунктом 5.1 Договору визначено, що земельна ділянка передана в оренду для використання за цільовим призначенням - для встановлення тимчасового металевого гаража( п.5.2. Договору). Проте, всупереч істотним умовам Договору [PERSON] на зазначеній земельній ділянці побудував капітальний гараж з підвальним приміщенням, на який в січні 2015 року було виготовлено технічний паспорт. З огляду на ч.1 ст. 376 ЦК України житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважається самочинно збудованим, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належного затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Відповідно ч.1 ст. 13 закону України « Про оренду землі», договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору. Пунктом 1.ч.1 ст.24, п.1.ч.25 Закону України » Про оренду землі» на орендаря покладається обов'язок щодо використання земельної ділянки відповідно до цільового призначення згідно умов договору. Крім того, п.2 ч.1 ст.25 Закону України « Про оренду землі», лише за письмовою згодою орендодавця орендар має право зводити в установленому законодавством порядку жилі виробничі, культурно-побутові та інші будівлі і споруди. Проте, [PERSON] всупереч нормам законодавства, здійснив самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети. З огляду на ч.2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Виходячи зі встановлених у справі обставин, правових підстав для визнання за позивачем права власності на капітальний гараж загальною площею 26,7 кв.м. та погрібом площею 10,5 кв.м. по провул. Кустарному ,10, у м. Полтаві не вбачається. За таких обставин, рішення місцевого суду підлягає скасуванню із ухваленням нового, яким у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed