Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-04 00:00:00

У березні 2018 [PERSON] (далі - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про зміну способу стягнення аліментів, в якому просила змінити спосіб стягнення аліментів з на утримання сина [PERSON], якій встановлений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року наступним чином: стягнути з відповідача на користь позивача на утримання сина [PERSON] [INFO] аліменти у розмірі 1/2 частини всіх видів доходів відповідача щомісяця до повноліття сина [PERSON], починаючи стягнення з дня подачі позову про зміну способу стягнення аліментів. Свої вимоги обґрунтовує тим, що позивач та відповідач у справі перебували у зареєстрованому шлюбі з 25.10.2011 року до травня 2016 року. Від цього шлюбу [INFO] народився син [PERSON]. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дитини сторін у твердій грошовій сумі - 1228 грн. щомісяця Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 15.03.2017 року визначено проживання дитини з матір'ю. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.06.2017 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 15.03.2017 року в частині визначення місця проживання дитини залишено без змін. На даний час дитина сторін у справі син [PERSON] проживає разом з позивачем у м. Києві, відвідує дошкільний заклад. На даний час позивачу стало відомо, що відповідач займається підприємницькою діяльністю - є фізичною особою-підприємцем, отримує значний постійний дохід, про розмір якого не повідомляє позивачу. Крім того, позивач є власником нерухомого майна у м. Одеса. Відповідач не має інших неповнолітніх дітей, не утримує інших осіб. Позивач вважає, що спосіб стягнення аліментів, якій встановлений рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року на даний час не відповідає вимогам щодо необхідності та достатності гармонійного розвитку сина [PERSON], а тому аліменти з відповідача на утримання сина [PERSON] необхідно стягувати у розмірі 1/2 частки від всіх доходів відповідача щомісяця. У відзиві відповідача на дану позовну заяву ним зазначається, що він не погоджуюся з позовними вимогами, які заявляє позивач, оскільки він зараз безробітний та отримує непостійний та невеликий мінливий дохід, квартира існувала у відповідача і на час винесенні рішення Малиновським районним судом м. Одеси від 15.03.2017 року Позивач в судове засідання не з'явилася, будучи належно повідомленою про день, час та місце розгляду справи, представник позивача подав до суду заяву, в якій просив розглядати справи без участі сторони позивача, окрім того зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі та просить позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надіслав до суду відзив одночасно з направлення кого копії позивачу, про що суду надав відповідні докази, проте, про причини неявки суд не повідомив. За приписами ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. На підставі зазначено, враховуючи те, що сторони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, представник позивача надав заяву про розгляду справи у його відсутності, відповідач не повідомив про причини своєї неявки, проте надав відзив, суд ухвалив розглянути справу за їх відсутності. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 22.03.2018 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 4). Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 16.11.2016 року з відповідача на користь позивача були стягнуті аліменти на утримання дитини сторін у твердій грошовій сумі - 1228 грн. щомісяця. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 22.06.2017 року рішення суду першої інстанції в частині розміру аліментів залишено без змін (а.с. 5-8). Відповідач займається підприємницькою діяльністю - є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 11). Окрім того, відповідач є власником квартири, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 13-14). Як встановлено в судовому засіданні відповідач щомісяця сплачує аліменти на утримання сина, у нього відсутня заборгованість по їх сплаті, що підтверджується розрахунком, наданим головним державним виконавцем Першого Малиновського відділу ДВС м. Одеса ГТУЮ у Одеській обл. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Частиною 2 ст.182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує : 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Між тим, за умовами ч.5 ст.183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що за обставин, що склалися, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню, а саме змінити розмір аліментів, що стягуються на підставі виконавчого листа №521/13511/16-ц виданого 16.12.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси на стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі - ? частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 10.03.2018 року, до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO], але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь держави судовий збір в розмірі - 704 гривні 00 коп. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: partial