Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-26 00:00:00

У березні 2016 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 2000 грн. - залишку неоплаченої суми безвідсоткової позики; 74,97 грн. - 3% річних за несвоєчасне погашення зобов'язання; 978,82 - індексу інфляції, посилаючись на те що 13.11.2013 між ПАТ «ПівнГЗК» та [PERSON], яка на той час працювала інженером управління ПАТ «ПівнГЗК», був укладений договір № 1741 про надання безвідсоткової позики. Строк повернення позики складає 12 місяців, с дати перерахування займу, шляхом щомісячного утримання із заробітної плати у розмірі 500 грн.. 21.11.2013 р. [PERSON] отримала суму безвідсоткової позики у розмірі 6000 грн.. Строк повернення позики та належне виконання зобов'язання повинно було відбутися в листопаді 2014 року, але 28.01.2014 р. [PERSON] звільнилася з ПАТ «ПівнГЗК», та повинна була, згідно п. 10 договору, повністю повернути залишок позики, натомість 28.01.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «ПівнГЗК» було укладено додаткову угоду, якою внесені зміни до п. 7 договору та визначений порядок повернення позики, шляхом щомісячного внесення 25 числа кожного місяця в касу ПАТ «ПівнГЗК» 250 грн.. За період з 21.11.2013 р. по 28.01.2014 р., на виконання умов договору, із заробітної плати [PERSON] було утримано всього 1500 грн., а в період з 28.01.2014 р. по 05.12.2014 р. [PERSON] було внесено до каси ПАТ «ПівнГЗК» суму 2500 грн., таким чином залишок непогашеної позики станом на 01.03.2016 р. складає 2000 грн.. Будь-яких інших платежів після 05.12.2014 р. [PERSON] не здійснювалось. У зв'язку з прострочкою виконання зобов'язання виникла неустойка у розмірі 3% річних, яка складає за період з 05.12.2014 р. по 01.03.2016 р. за 453 дні - 74,47 грн.. Також за період з 05.12.2014 р. по 01.03.2016 р. сукупний індекс інфляції становив 1,489, таким чином сума боргу інфляційно збільшується на 978,82 грн.. Представник позивача надав заяву про розгляд позову за його відсутності та підтримку позову. Відповідач про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 83 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи - докази: копії: договору № 1741 від 13.11.2013 р. про надання безвідсоткової позики; додаткової угоди № 1 від 28.01.2014 р. до договору № 1741 від 13.11.2013 р.; заяви [PERSON] від 28.01.2014 р.; наказу № 25 від 28.01.2014 р. про припинення трудового договору; заяви [PERSON] від 27.01.2014 р. про звільнення; довідки № 144 від 08.02.2016 р. про утримання сум із заробітної плати [PERSON]; видаткового касового ордеру від 21.11.2013 р.; прибуткових касових ордерів; (а.с. 5-6, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13-19), судом встановлені такі обставини, що мають значення для вирішення справи та відповідні їм правовідносини. 13.11.2013 між ПАТ «ПівнГЗК» та [PERSON], яка на той час працювала інженером управління ПАТ «ПівнГЗК», був укладений договір № 1741 про надання безвідсоткової позики. Згідно умов договору, строк повернення позики складає 12 місяців, с дати перерахування займу, шляхом щомісячного утримання із заробітної плати у розмірі 500 грн.. 21.11.2013 р. [PERSON] отримала у касі ПАТ «ПівнГЗК» суму безвідсоткової позики у розмірі 6000 грн.. Строк повернення позики та належне виконання зобов'язання повинно було відбутися в листопаді 2014 року. 28.01.2014 р. [PERSON] звільнилася з ПАТ «ПівнГЗК». Згідно п. 10 договору, у разі звільнення [PERSON] повинна була повністю повернути залишок позики до дати звільнення, натомість 28.01.2014 р. між [PERSON] та ПАТ «ПівнГЗК» було укладено додаткову угоду, якою внесені зміни до п. 7 договору та визначений порядок повернення позики, шляхом щомісячного внесення 25 числа кожного місяця в касу ПАТ «ПівнГЗК» 250 грн.. За період з 21.11.2013 р. по 28.01.2014 р., на виконання умов договору, із заробітної плати [PERSON] було утримано всього 1500 грн., а в період з 28.01.2014 р. по 05.12.2014 р. [PERSON] було внесено до каси ПАТ «ПівнГЗК» суму 2500 грн., таким чином залишок непогашеної позики станом на 01.03.2016 р. складає 2000 грн.. Будь-яких інших платежів після 05.12.2014 р. [PERSON] не здійснювалось. У зв'язку з прострочкою виконання зобов'язання виникла неустойка у розмірі 3% річних, яка складає за період з 05.12.2014 р. по 01.03.2016 р. за 453 дні - 74,47 грн.. Також за період з 05.12.2014 р. по 01.03.2016 р. сукупний індекс інфляції становив 1,489, таким чином інфляційне збільшення суми боргу становить 978,82 грн.. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України докази, вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про порушення відповідачем обов'язку по поверненню своєчасно суми позики та необхідність стягнення судом суми боргу та відповідно сум індексації цього боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від цього боргу. Так, відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тому, розрахунок заборгованості з урахуванням індексу інфляції наступний: - сукупний індекс інфляціїза період 05.12.2014 р. по 01.03.2016 р. становив 1,489, заборгованість за позикою складає 2000 грн., таким чином, загальна сума індексації за інфляцією складає 978,82 грн.. - сума 3% річних становить: 74,47 грн. (2000 ? 3 ? 100 ? 365 ? 453), з яких: 2000 - сума основної заборгованості; 3 - три відсотки річних; 365 - кількість днів у календарному році; 453 - кількість прострочених днів. Таким чином, розмір суми належної до стягнення складає 3053,29 грн. (2000 грн. + 978,82 грн. + 74,47 грн.). Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1378 грн. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору при подачі позову. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 684, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved