Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, після уточнення позовних вимог просить суд вселити її у квартиру [ADDRESS], зобов'язати відповідачів не чинити перешкоди у користуванні житловим приміщення, шляхом надання комплекту ключів від квартири [ADDRESS], посилаючись на ті підстави, що позивач зареєстрована у спірній квартирі, однак після смерті її матері у 2000 р. та після позбавлення батьківських прав на підставі рішення Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2007 [PERSON] щодо [PERSON] її було влаштовано у державний заклад на повне державне забезпечення, після чого позивач закінчила у травні 2016 р. загальноосвітній навчальний заклад ІІ-ІІІ ступенів №1786 від 25.10.2007. У червні 2016 позивач повернулася до спірної квартири за місцем своєї реєстрації, проте як виявилося [PERSON] проживає там із другою дружиною та дітьми, внаслідок чого [PERSON] не допускає позивача до квартири, чинить їй перешкоди у користуванні жилим приміщенням. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та на порушення прав на користування жилим приміщенням. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечували проти позовних вимог, вважають їх безпідставними, пояснивши, що позивач є психічно-хворою людиною. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судові засідання не з'явилися повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надіслали на адресу суду заяви в яких просили слухати справу без їх участі, позовні вимоги не підтримають (а.с. 64-73). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що згідно довідки Форми №3 ОСББ «Співвласник 5-Б» від 24.11.2016 №109 у квартирі [ADDRESS] зареєстровано: [PERSON] власник особового рахунку; [PERSON] син; [PERSON] син; [PERSON], дочка; [PERSON] дочка; [PERSON] дружина (а.с. 50). Житлове приміщення, а саме: квартира [ADDRESS] належить [PERSON] згідно ордеру [NUMBER] від 25.11.2003 виданого Печерською РДА у м. Києві (а.с. 5). Згідно свідоцтва про смерть [PERSON] померла [INFO], яка була матір'ю позивача (а.с. 6). Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28.09.2007 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно [PERSON] (а.с. 7). На підставі розпорядження Святошинської РДА у м. Києві №1784 від 25.10.2007 [PERSON] було влаштовано у державний заклад на повне державне забезпечення та вжито заходи щодо забезпечення збереження житла, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с. 8). 27.05.2016 [PERSON] закінчила загальноосвітній навчальний заклад ІІ-ІІІ ступенів «Вечірня (змінна) спеціальна школа №27» м. Києва (а.с. 9). Стаття 150 ЖК України встановлює право громадян, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуватися ним (нею) для особистого проживання. Частиною 4 статті 9 ЖК України закріплено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Обґрунтовуючи позов позивач посилається на те, що вона не може вільно користуватись належною їй власністю, оскільки відповідачі не пускають її до квартири, що підтверджується листом НП України ГУНП у м. Києві УІПКП «102» від 17.11.2016 №137-аз/125/31/3/01-2016 де зазначено, що за адресою: [ADDRESS] батько не впускає додому доньку (а.с. 74). Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що визначено ч. 1 ст. 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном ч. 1 ст. 317 ЦК України. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Отже, позивач як співвласник спірної квартири має право на користування нею і тому його позовні вимоги про зобов'язання відповідачів не чинити перешкоди у користуванні квартирою та її вселення в спірне жиле приміщення підлягають задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на кожного з відповідачів обов'язок пропорційно на користь держави сплатити судові витрати по справі у загальному розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved