Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми авансу . На обґрунтування своїх вимог позивач зазначав, що18 лютого 2014 року він з відповідачем домовився про продаж належної відповідачу двокімнатної квартири , яка знаходиться в м. Чернігові по вул. Незалежності, буд.46.кв.106 за ціною350154,90 грн., еквівалентом 40500 дол. США., а тому з метою підтвердження взаємних зобов»язань було укладено договір про завдаток, і ним було передано відповідачу кошти в сумі 1000 доларів США, що було еквівалентно 8645, 80 грн.. Однак відповідач в порушенні умов укладеного договору своїх обов»язків щодо продажу квартири не виконав, посилаючись на ті обставини що відповідальність за невиконання договору купівлі продажу має бути покладена на Павлова .М.П. позивач просив задовольнити вимоги та стягнути з відповідача аванс у розмірі 25100 грн.. Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 20 травня 2015 року в задоволенні позову [PERSON] відмовлено повністю. В апеляційній скарзі [PERSON] посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду. В обгрунтування скарги [PERSON] зазначає, що суд не звернув уваги що в договорі про завдаток укладеного 18.02.2014 року , чітко сказано що саме відповідачеві були передані кошти 8645,80 грн.(еквівалент 1000 дол.США), але між сторонами договору купівлі - продажу квартири укладено не було, і кошти отримані відповідачем без належної правової підстави. Також [PERSON] зазначає що, в позові він просив стягнути з відповідача суму авансу як це передбачено ч.2 ст.570 ЦК України. Вислухавши суддю - доповідача, пояснення [PERSON]. та його представника, представника [PERSON]. перевіривши матеріали справи, доводи скарги, колегія суддів приходить до наступного висновку. Виходячи із змісту ст.213 ЦПК України як акт правосуддя, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законність рішення залежить від безумовної , строгої відповідності його законам та іншим нормативно - правовим актам, що визначаються перш за все правильною юридичною кваліфікацією взаємовідносин сторін та інших учасників процесу. Відмовдяючи в задоволенны позову суд першої інстанції зазначив що [PERSON] отримав від [PERSON] завдаток в розмірі 8645,80 грн.(еквівалент -1000 дол. США) в рахунок продажу двокімнатної квартири..Оскільки не доведено що порушення зобов»язання сталося з вини відповідача тому в задоволенні позову необхідно відмовити. Проте з таким рішенням в якому неправильно встановлені фактичні дані не може погодитись колегія суддів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідно до письмового договору про завдаток від 18 лютого 2014 року, [PERSON] передав [PERSON] завдаток 8645 грн.80 коп. (еквівалент 1000 доларам США) від узгодженої ціни в 350154 грн.90 коп., за яку відповідач мав намір продати, а позивач купити до 01 травня 2014 року за договором купівлі - продажу 2- х кімнатну квартиру в [ADDRESS].(ас.7). Судом встановлено, що договору купівлі - продажу вищезазначеної квартири між [PERSON] та [PERSON] укладено не було. Відповідно до ч.1ст.546 ЦК України виконання зобов»язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Частиною 1ст.570 ЦК України встановлено, що завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов»язання і на забезпечення його виконання. Таким чином, внесення завдатку як способу забезпечення виконання зобов»язання може мати місце лише у випадку укладення договору купівлі продажу квартири з дотриманням обов»язкової для цього нотаріальної форми. Згідно з ч.2ст.570 ЦК України, якщо не буде встановлено, що сума,сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом. Оскільки договір купівлі - продажу квартири між сторонами укладений не був, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, у зв»язку з чим відсутні вважати передані [PERSON] кошти завдатком. Оскільки виходячи із встановлених обставин, правова природа отриманих 18 лютого 2014 року [PERSON] коштів які [PERSON] йому передав у рахунок майбутніх платежів не може бути визнаною одним із способів забезпечення виконання зобов»язання визначених законом, та обставина що вона визначена сторонами як завдаток правового значення не має, і не може тягти за собою наслідків, передбачених ст.571 ЦК України. Така правова позиція, щодо визнання завдатком лише сум які сплачуються в рахунок належних з боржника платежів за укладеними договорами купівлі продажу, в разі ж відсутності договору купівлі продажу який за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, визнання сплачених в рахунок належних з боржника платежів грошових сум - авансом, висловлена у подібних правовідносинах в Постанові ВСУ від 13 лютого 2013 року яка відповідно до положень ст.360- 7 ЦПК України є обов»язковою для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно - правовий акт, що містить норму права, та для всіх судів України. Враховуючи зазначене, що факти які мають важливе значення для справи не підтверджено передбаченими законом доказами, і суд на підставі встановлених фактів зробив неправильний висновок про взаємовідносини сторін, рішення суду першої інстанції як необґрунтоване підлягає скасуванню. Враховуючи вищенаведене, зміст правової норми яка застосовується до спірних правовідносин колегія суддів вважає що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Так, оскільки кошти які отримані відповідачем в якості плати по договору купівлі - продажу, який сторони мали намір укласти, є авансом, то право позивача вимагати від відповідача повернення безпідставно одержаних грошових коштів еквівалентних 1000 доларів США. Оскільки грошова сума яка передана відповідачу, у відповідності із ст.524 ЦК України була визначена еквівалентом в іноземній валюті(доларах США), позовні вимоги [PERSON] були заявлені у валюті України, тому виходячи з положень ч.2 ст.533 ЦК України враховуючи суму що підлягає сплаті у гривнях еквівалентну офіційному курсу долара США, встановленому НБУ на час ухвалення рішення апеляційним судом; необхідно стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 21525 грн.72 коп. в рахунок сплаченого авансу. Виходячи з положень ст.88 ЦПК України, необхідно з [PERSON] стягнути пропорційно до задоволеної частини вимог на користь [PERSON], 320 грн.02 коп. в рахунок сплаченого ним судового збору за розгляд справи в суді.

Outcome: partial