Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ГУ Держземагенства у Дніпропетровської області про визнання договору оренди земельної ділянки поновленим на той строк на тих самих умовах, які були передбачені договором посилаючись на те, що 27.01.2005 року, на підставі розпорядження голови Синельниківської райдержадміністрації від 16.12.2004 року № 939-р, між [PERSON] та Синельниківською РДА був укладений договір оренди земельної ділянки загальною площею 22,0000 га. Згідно розділу 1 договору оренди відповідач надав, а позивач прийняв в строкове платне володіння і користування земельну ділянку загальною площею 22,0 га, яка розташована на території Іларіоновської селищної ради Синельниківського району Дніпропет-ровської області, грошова оцінка земельної ділянки 219.685,73 грн. Розділом 2 договору оренди встановлено, що земельна ділянка передається в оренду для ведення сільськогосподарського виробництва. Розділом 3 договору оренди встановлено, що договір укладається строком на 10 років, починаючи з державної реєстрації договору. Таким чином, термін дії договору оренди спливав 27 січня 2015 року. Сторони в розділі 3 (абз. 2) договору оренди визначили, що по закінченню терміну договору, позивач має переважне право на поновлення цього договору на новий термін. У цьому разі зацікавлена особа повинна повідомити письмово другу сторону про бажання щодо продовження дії договору на новий термін, не пізніше, ніж за два місяці до його закінчення. Крім того, розділом 6.2. договору оренди встановлено, що позивач має переважне право за рівних умов на поновлення договору оренди. 20.11.2014 року позивач звернувся до ГУ Держземагентства у Дніпропет-ровській області з листом-повідомленням про поновлення дії договору оренди земельної ділянки від 27.01.2005 року. До листа-повідомлення було додано проект додаткового договору про поновлення терміну дії договору оренди земельної ділянки від 27.01.2005 року на той же десятирічний термін. Крім того, позивачем також 20.11.2014 року було подано заяву про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою поновлення договору оренди за рахунок земель сільськогосподарського призначення. Лист-повідомлення з проектом додаткової угоди та заяву про надання дозволу на розроблення технічної документації було отримано відповідачем 21.11.2014 року. 24.12.2014 року відповідачем було видано наказ № 4-989/15-14-СГ від 24.12.2014 року, яким було надано дозвіл [PERSON] на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою поновлення договору оренди за рахунок земель сільськогосподарського призначення, яка розташована за межами населеного пункту на території Іларіоновської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області. Листом від 30.12.2014 року № 31-4-0.6-12970/2-14 відповідач повідомив позивача про те, що після складання технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) з метою поновлення договору оренди, йому необхідно відповідно до ст.186 ЗК України, звернутися до ГУ Держземагенства у Дніпропетровській області для затвердження вказаної документації із землеустрою. 27.01.2015 року позивач на виконання наказу № 4-989/15-14-СГ від 24.12.2014 року та відповідно до вимог ст.ст.186,186-1 ЗУ України, звернувся до ГУ Держземагентства у Дніпропетровській області із заявою про затвердження документації із землеустрою та поновлення договору оренди земельної ділянки. До заяви було долучено Витяг з державного кадастру про земельну ділянку та технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі. Заява була отримана відповідачем 28.01.2015 року. Відповідачем у встановлений законом десятиденний строк так і не було надано або надіслано рекомендованим листом з повідомленням свої висновки про його погодження або про відмову в такому погодженні. Після безпосереднього звернення 02.03.2015 року позивача до ГУ Держземагенства у Дніпропетровській області, йому під розпис в журналі видачі вихідної кореспонденції було надано лист за номером № 31-4-0,11-3350/2-15, який був датований 20.02.2015 року, в якому повідомлялось про те, що у зв'язку з ненаданням позивачем підтвердження, що відомості відносно земельної ділянки загальною площею 22,0000 га внесенні до Державного земельного кадастру і речове право на неї зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, поновити договір оренди земельної ділянки, не вбачається можливим. Позивач вважає, що відповідач зволікає в поновленні укладеного Синельниківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та [PERSON] договору оренди землі від 27 січня 2005 року. Позивач за договором оренди землі заборгованості по орендній платі не має, після закінчення договору оренди землі продовжує безперешкодно користуватися вищевказаною земельною ділянкою та своєчасно вносити відповідні платежі за землю, жодних заперечень щодо використання землі позивачем або вимог про повернення земельної ділянки від відповідача або інших осіб позивачеві не надходило. Позивач просив суд визнати поновленим на 10 років - до 27.01.2025 року договір оренди земельної ділянки площею 22,0000 га, розташованої на території Іларіонов-ської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, укладений 27.01.2005 року між Синельниківською РДА Дніпропетровської області та [PERSON] на тих самих умовах, які були передбачені договором; стягнути з ГУ Держземагенства уДніпропетровській області на користь [PERSON] судовий збір 243,60 грн. (а.с.1-5). Рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 03 грудня 2015 року позовні вимоги задоволено, визнано поновленим на 10 (десять) років, до 27 січня 2025 року договір оренди земельної ділянки площею 22,0000 га, (кадастровий номер:[NUMBER]), розташованої на території Іларіонівської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області, укладений 27 січня 2005 року між Синельниківською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області та [PERSON], державна реєстрація якого здійснена 27 січня 2005 року за № 04:05:131:00089, на тих самих умовах, які були передбачені договором (а.с.122-126). В апеляційній скарзі (а.с.132-137) ГУ управління Держземагенства у Дніпропетровської області просить рішення суду скасувати, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки; - винесене рішення суду порушує інтереси держави в силу набуття позивачем права користування державною земельною ділянкою сільськогосподарського призначення за відсутності відповідного волевиявлення органу, уповноваженого державою здійснювати функції власника в спірних правовідносинах, порушує встановлений законодавством порядок набуття прав на землю; - у зв'язку із внесенням змін до чинного законодавства України в період з 2005 по 2014 роки, поновити договір оренди земельної ділянки на тих самих умовах, на яких його було укладено у 2005 році, не вбачається можливим; - на момент звернення до ГУ Держземагенства позивачем не надано підтвердження, що відомості відносно спірної земельної ділянки внесено до Державного земельного кадастру та речове право на неї зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно; - відповідачем надано у встановлений законодавством термін аргументований лист-повідомлення від 20.02.2015 року про те, що поновлення договору оренди земельної ділянки не вбачається можливим, але суд не взяв до уваги слів представника позивача, що підготовлену відповідь буде отримувати особисто, а отримав умисно лише 02.03.2015 року. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню з наступних підстав. Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що по закінчені дії договору оренди земельної ділянки позивач, маюче переважне право на поновлення договору оренди, звернувся до відповідача з відповідною заявою та прикладеними до неї необхідними документами, на що отримав відмову, обґрунтованість якої відповідачем суду не доведена. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Згідно ч.2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Згідно ч.1 ст.6 Закону України «Про оренду землі» орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі. Відповідно до ч.2 ст.16 Закону України «Про оренду землі» укладення договору оренди земельної ділянки із земель державної або комунальної власності здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування - орендодавця, прийнятого у порядку, передбаченому Земельним кодексом України, або за результатами аукціону. Відповідно до ч.5 ст.33 Закону України «Про оренду землі» орендодавець у місячний термін розглядає надісланий орендарем лист-повідомлення з проектом додаткової угоди, перевіряє його на відповідність вимогам закону, узгоджує з орендарем (за необхідності) істотні умови договору і, за відсутності заперечень, приймає рішення про поновлення договору оренди землі (щодо земель державної та комунальної власності), укладає з орендарем додаткову угоду про поновлення договору оренди землі; за наявності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі орендарю направляється лист-повідомлення про прийняте орендодавцем рішення. Як вбачається зі справи, судом першої інстанції встановлено, що позивачем вимоги чинного законодавства щодо порядку вирішення спірного питання були дотримані. Відповідно до ч.14 ст.123 ЗК України відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у наданні земельної ділянки у користування або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду. Дослідивши дії позивача як орендодавця, що має переважне право на поновлення договору оренди земельної ділянки, суд першої інстанції не звернув уваги на те, що позивач не заявляв вимоги про оскарження дій (рішень) відповідача щодо відмови у наданні земельної ділянки у користування. За таких підстав позовні вимоги позивача щодо поновлення договору оренди земельної ділянки є передчасними і з цих підстав не підлягають задоволенню. Згідно з роз'ясненнями, наданими в п.7 постанови пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» № 7 від 16.04.2004 року, при оскарженні рішень органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування з питань, віднесених до їх компетенції (наприклад, про відмову в передачі у власність чи в продаж земельної ділянки або розміщенні об'єкта), суд у разі задоволення позову визнає рішення цих органів недійсними і зобов'язує їх, залежно від характеру спору, виконати певні дії на захист порушеного права чи сам визнає це право за позивачем. Позивач, заявивши вимоги про поновлення договору оренди земельної ділянки, обрав неправильний спосіб захисту своїх порушених прав. Суд першої інстанції, поновивши договір оренди земельної ділянки, не звернув уваги на те, що таке рішення виходить за межі компетенції суду. Тому рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню у зв'язку з порушенням норм матеріального права з ухвалою нового рішення про відмову [PERSON] у задоволенні позову про поновлення договору оренди земельної ділянки. У зв'язку з викладеним і

Outcome: dismissed