Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до суду до товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс інновація» (далі - ТОВ «ФК «Фінанс інновація»), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Баршацький Ігор Вікторович (далі - приватний нотаріус Баршацький І.В.), приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Денис Олегович (далі - приватний виконавець Єфіменко Д.О.). Позовна заява мотивована тим, що позивач дізналась про відкриття виконавчого провадження приватним виконавцем Єфіменко Д.О. на підставі виконавчого напису, вчиненого 17.09.2020 приватним нотаріусом Баршацьким І.В. за № 9286, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінанс інновація» заборгованості за Договором № 191230-2810-11 від 30 грудня 2019 року в розмірі 20302,65 грн. Позивач не погоджується з вчиненим виконавчим написом вважаючи, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Зазначає, що приватним нотаріусом не було направлено позивачу за 30 днів до вчинення спірного виконавчого напису вимоги про усунення порушення стосовно кредитного зобов`язання. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 9286 вчинений 17.09.2020 приватним нотаріусом Баршацьким І.В., яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінанс інновація» заборгованості за Договором № 191230-2810-11 від 30 грудня 2019 року в розмірі 20302,65 грн. та стягнути понесені по справі судові витрати. 3 березня 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку загального позовного провадження. 3 березня 2021 року судом вжито заходи забезпечення позову за заявою представника позивача адвоката Цокало Т.М. шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом № 9286, який вчинений 17.09.2020 приватним нотаріусом Баршацьким І.В. 23 квітня 2021 року судом за клопотанням представника позивача витребувано у приватного нотаріуса Баршацького І.В. копії матеріалів нотаріальної справи, які були підставою вчинення виконавчого напису від 17.09.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 9286. 26 травня 2021 року судом за клопотанням представника позивача витребувано у Київського державного нотаріального архіву копії матеріалів нотаріальної справи, які були підставою вчинення виконавчого напису від 17.09.2020, зареєстрованого в реєстрі за № 9286 приватним нотаріусом Баршацьким І.В. 28 липня 2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 7 квітня 2021 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого позивач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі посилаючись на додержання вимог закону при зверненні до приватного нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису. 7 квітня 2021 року ТОВ «ФК «Фінанс інновація» звернулось до суду із письмовим клопотанням про зменшення розміру витрати на професійну правничу допомогу, вважаючи їх неспівмірними. 8 квітня 2021 року до суду представником позивача надано відповідь на відзив, відповідно до якої остання просила позовні вимоги задовольнити з підстав викладених у позові. Представник позивача у підготовчому засіданні, в режимі відеоконференції, позовні вимоги підтримала у повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, просила їх задовольнити. В подальшому подала заяву в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи сповіщений належним чином, до суду не прибув. У письмовому відзиві просив суд здійснювати розгляд справи буз участі його представника. Треті особи приватний нотаріус Баршацький І.В. та приватний виконавець Єфіменко Д.О. до суду не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи сповіщені належним чином, про причини неявки суд не повідомляли, пояснень щодо позову не надавали. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, 30 грудня 2019 року між ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» та [PERSON] укладено кредитний договір №191230-2810-11 за яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 4000.00 гривень, строком на 30 днів шляхом переказу на її платіжну картку емітовану АТ КБ «ПриватБанк», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.5 від суми кредиту за кожен день користування та 3.5% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту, що підтверджується копією договору (а.с.28-29, 94-95), чеком №186736228 від 30.12.2019 року. ( а.с. 96) Станом на 17.03.2021 року за вказаним кредитним договором у [PERSON] перед ТОВ «ФК «Фінанс Інновація», рахується заборгованість в сумі 14764,36 грн., що підтверджується наданим відповідачем розрахунком. (а.с.97) Представник ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» звернувся до приватного нотаріуса Баршацького І.В. із заявою про вчинення виконавчого напису за вищевказаним кредитним договором. 17 вересня 2020 року приватним Баршацьким І.В. на підставі статті 87 закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріуса, затвердженого постановою КМУ України від 29 червня 1999 року № 1172, звернув стягнення [PERSON] , яка є боржником за Договором № 191230-2810-11 від 30.12.2019 року, укладеним з ТОВ «ФК «Фінанс Інновація». Строк платежу за договором №191230-2810-11 від 30.12.2019 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.03.2020 року по 08.09.2020 року. Заборгованість становить 19202,65 грн. та складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту - 3398,70 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом- 15803,95 грн.; строкова заборгованість за сумою кредиту -0,00 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом-0.00 грн.; строкова заборгованість за штрафами і пенями -0.00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 ЗУ «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача в розмірі 1100,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 20302,65 грн. Виконавчий напис зареєстровано в реєстрі під № 9286. (а.с. 27) Постановою приватного виконавця Єфіменко Д.О. від 23 вересня 2020 року було відкрито виконавче провадження ВП № 63119290 на підставі виконавчого напису № 9286 виданого 17.09.2020 приватним нотаріусом Баршацьким І.В. про стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінанс Інновація» заборгованості в розмірі 20302,65 грн. (а.с. 23-24) Постановою приватного виконавця Єфіменко Д.О. від 2 жовтня 2020 року у виконавчому провадженні ВП № 63119290 було звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с. 25-26) Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (далі - Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (надалі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі Про нотаріат та Порядку вчинення нотаріальних дій. Наведені законодавчі положення дають підстави для висновку, що, здійснюючи свою діяльність, нотаріус не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність . Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Отже, з огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Слід відзначити, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не обмежується лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для застосування положень статей 87,88 Закону України «Про нотаріат» суд перевіряє доводи боржника, зокрема, чи є заборгованість боржника перед стягувачем безспірною. Так, під час розгляду справи суд позбавлений можливості встановити, чи були надані нотаріусу документи, передбачені переліком, за яким проводилось стягнення у безспірному порядку, оскільки приватним нотаріусом Баршацьким І.В. за ухвалами суду не надано такої інформації. Також листом Міністерства юстиції України від 29.04.2021 було повідомлено суд про те, що наказом Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 14.01.2021 № 35/6 нотаріальна діяльність оскільки приватного нотаріуса Баршацького І.В. припинена з 01.02.2021. Документи нотаріального діловодства та архів оскільки приватного нотаріуса Баршацького І.В. на зберігання до архіву не передано. (а.с. 147-149) Листами Київського державного нотаріального архіву повідомлено суд про те, що станом на 10 червня, 05 липня та 20 липня 2021 року документи нотаріального діловодства та архіву приватного нотаріуса Баршацького І.В. знаходяться в стадії звірки та передавання. (а.с. 173,183, 199) В той же час, відповідно до ст.129 Конституції України основними засадами судочинства є, серед іншого, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно висновків, викладених у постанові Верховного суду від 02 жовтня 2018 року у справі №910/18036/17, принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Відповідач ТОВ «ФК «Фінанс інновація» у своєму відзиві від 22.03.2021, наполягало на дотриманні нотаріусом процедури видачі виконавчого напису та наданні фінансовою установою останньому всіх необхідних документів, не долучило до вказаного пояснення повного пакету документів, який надавався та оцінювався приватним нотаріусом Баршацьким І.В. під час видачі виконавчого напису. Також ТОВ «ФК «Фінанс інновація» не наданий розрахунок заборгованості [PERSON] на час звернення до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, з якого можливо було б встановити момент порушення останньою кредитного зобов`язання, порядок нарахування та обрахунок відсотків згідно умов договору, що у своїй сукупності не свідчить про безспірність заборгованості. Крім того, ТОВ «ФК «Фінанс інновація» не надано доказів надіслання та вручення боржнику письмової вимоги про усунення порушення за Кредитним договором № 191230-2810-11 від 30.12.2019. При цьому, неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису, в разі порушення основного зобов`язання, здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі №357/12818/17 (провадження №44380св18). У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Суд зазначає, що процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі №201/4198/17 (провадження №61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі №554/6777/17 (провадження №61-19494св18). Доказів того, що перед зверненням до приватного нотаріуса Баршацького І.В. із завоюю про вчинення виконавчого напису ТОВ «ФК «Фінанс інновація» направляло на адресу [PERSON] письмову вимогу по усунення порушення за договором №191230-2810-11 від 30.12.2019 року матеріали справи не містять. Суд враховує те, що оспорюваний виконавчий напис видавався нотаріусом на підставі документів, наданих відповідачем та останній мав реальну можливість надати їх до суду з метою доведення безпідставності позовних вимог позивача. Зважаючи, що відповідачем не було надано до суду документів, що підтверджували би безспірність заборгованості боржника та дотримання кредитором повідомлення боржника про початок процедури стягнення боргу на підставі виконавчого напису, вчинений приватним нотаріусом Баршацьким І.В. виконавчий напис № 9286 від 17 вересня 2020 року, за яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінанс інновація» заборгованості за кредитним договором №191230-2810-11 від 30.12.2019 року в загальному розмірі 20302,65 грн. підлягає скасуванню. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з частинами першою - четвертою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частини п`ята та шоста статті 137 ЦПК України). Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України встановлено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved