Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що 06.05.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №276і/2008 (надалі - Договір), згідно з яким відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 86400,00 грн., відсоткова ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 15% річних, строком до 05.05.2015 року. В порушення умов договорів кредиту, відповідач не здійснює погашення щомісячних платежів та процентів за користування кредитом у встановлені терміни. Станом на 30.12.2015 року відповідач не виконує належним чином зобовязання за Договором, в результаті чого виникла заборгованість на загальну суму 33297,90 грн., яка складається з: заборгованість за кредитом 15750,27 грн., заборгованість за відсотками 3466,69 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 7348,55 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 936,06 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 5141,83 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 654,51 грн. Враховуючи те, що у добровільному порядку відповідач не виконує свої зобовязання за кредитним договором просив суд стягнути з [PERSON] борг у сумі 33297 грн. 90 коп. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав до суду заяву у якій підтримав позовні вимоги, просив суд розглядати справу у його відсутність та не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, в порядку ч.9 ст.74 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-порталі Судової влади України, так як його зареєстроване місце проживання (перебування), місцезнаходження або місце роботи невідоме, про причини неявки суду не повідомив, у зв'язку з чим зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.ст. 509, 1054 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязується вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші тощо), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України - якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи судом встановлено, що 06.05.2008 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №276і/2008 (надалі - Договір), згідно з яким відповідачу було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 86400,00 грн., відсоткова ставка за користування кредитом встановлена в розмірі 15% річних, строком до 05.05.2015 року. (а.с.6-11). Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Згідно до п.4.1 Договору у разі допущення позичальником прострочення строків сплати процентів в порядку та в розмірі, визначеному п.п 1.1, 2.4., 2.7., 2.9. цього договору, комісій, передбачених умовами цього Договору, позичальник сплачує кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення. Згідно розрахунку заборгованості за договором (а.с. 12-14) станом на 30.12.2015 року відповідачу були нараховані такі суми: заборгованість за кредитом 15750,27 грн., заборгованість за відсотками 3466,69 грн., пеня за несвоєчасне повернення кредиту 7348,55 грн., пеня за несвоєчасне повернення відсотків 936,06 грн., розмір інфляційних витрат за кредитом 5141,83 грн., розмір інфляційних витрат за відсотками 654,51 грн., що у загальному розмірі складає заборгованість за договором в сумі 33297,90 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 546 ЦК України, передбачено виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. За правилами ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). Виходячи з аналізу зазначених статей, штраф є відповідальністю, яка залежить лише від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання й у часі визначається з настанням однієї з подій як невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Пенею ж є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання, тобто встановлює певні юридичні наслідки у вигляді обов'язку сплатити певну суму, яка залежить не тільки від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання, а й від часу такого невиконання. Тобто, пеня та штраф є видами відповідальності за різні порушення зобов'язань боржником. Штраф має разовий характер і вичерпується з настанням самого факту порушення зобов'язання. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] неналежним чином виконував умови вищевказаного Договору, а саме несвоєчасно здійснював обовязкові платежі та не сплачував проценти за користування кредитом, у звязку з чим з нього на користь позивача необхідно стягнути заборгованість у розмірі 33297 грн. 90 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 1378,00 грн., з огляду на що на користь позивача з відповідача підлягають стягненню 1378,00 грн. в рахунок відшкодування судових витрат. На підставі ст. ст. 261, 509, 525, 526, 530, 1050, 1054\~\~ЦК України,

Outcome: approved