Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-16 00:00:00

У березні 2018 р. позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за договором простого товариства, мотивуючи свої вимоги тим, що 26.05.2014 р. між сторонами був укладений договір простого товариства №25, відповідно до умов якого, сторони домовились спільно вирощувати сільськогосподарську продукцію - гречку. В забезпечення цього договору відповідач надає кошти на оренду землі, обробку землі, закупівлю посівного матеріалу та реалізує вирощену продукцію, а позивач надає техніку для обробки землі, обробляє землю, вирощує продукцію, збирає вирощену продукцію з послідуючим перевезенням на склад та приймає участь у реалізації вирощеної продукції. Доходи, отримані він реалізації продукції, використовуються в першу чергу на відшкодування витрат. Прибуток полягає розподілу між учасниками пропорційно часткам, позивачу - 30%, а відповідачу - 70%. Строк дії договору до 28.05.2014 р. Крім того, у відповідності до додатку до даного договору, укладеного між сторонами 26.05.2015 р., відповідач отримав від позивача 5000,00 доларів США та 5000,00 Євро на посів гречки, та зобов`язувався повернути 30% від отриманої суми строком до 26.05.2015 р. Проте, відповідач взяті на себе зобов`язання виконав частково, повернувши позивачу 5000,00 доларів США та 2000 доларів США, а відтак, оскільки відповідач в добровільному порядку відмовляється погасити заборгованість за вказаним договором та додатком до договору, тому позивач просить стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 4000,00 Євро та 1500,00 доларів США в судовому порядку. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, не заперечували щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений згідно вимог закону, за останнім відомим місцезнаходженням. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти заочного розгляду справи. Вислухавши позивача та його представника, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.1132 ЦК України, за договором простого товариства сторони (учасники) беруть зобов`язання об`єднати свої вклади та спільно діяти з метою одержання прибутку або досягнення іншої мети. Відповідно до ст. 1133 ЦК України, вкладом учасника вважається все те, що він вносить у спільну діяльність (спільне майно), в тому числі грошові кошти, інше майно, професійні та інші знання, навички та вміння, а також ділова репутація та ділові зв`язки. Вклади учасників вважаються рівними за вартістю, якщо інше не випливає із договору простого товариства або фактичних обставин. Грошова оцінка вкладу учасника провадиться за погодженням між учасниками. В судовому засіданні встановлено, що 26.05.2014 р. між [PERSON] та ТОВ «ВТК «Сапасан» був укладений договір простого товариства №25, відповідно до умов якого, сторони домовились спільно вирощувати сільськогосподарську продукцію - гречку. В забезпечення цього договору відповідач надає кошти на оренду землі, обробку землі, закупівлю посівного матеріалу та реалізує вирощену продукцію, а позивач надає техніку для обробки землі, обробляє землю, вирощує продукцію, збирає вирощену продукцію з послідуючим перевезенням на склад та приймає участь у реалізації вирощеної продукції. Доходи, отримані він реалізації продукції, використовуються в першу чергу на відшкодування витрат. Прибуток полягає розподілу між учасниками пропорційно часткам, позивачу - 30%, а відповідачу - 70%. Строк дії договору до 28.05.2014 р. Крім того, у відповідності до додатку до даного договору, укладеного між сторонами 26.05.2015 р., відповідач отримав від позивача 5000,00 доларів США та 5000,00 Євро на посів гречки, та зобов`язувався повернути 30% від отриманої суми строком до 26.05.2015 р. З пояснень позивача та його представника судом встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання виконав частково, повернувши позивачу 5000,00 доларів США та 2000 доларів США, а решту взятих на себе зобов`язань не виконує, внаслідок чого у нього перед позивачем виникла заборгованість в розмірі 4000,00 Євро та 1500,00 доларів США. За приписом ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 527 Цивільного кодексу України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. За змістом ст. ст. 599 та 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання, яке припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1139 Цивільного кодексу України, прибуток, одержаний учасниками договору простого товариства в результаті їх спільної діяльності, розподіляється пропорційно вартості вкладів учасників у спільне майно, якщо інше не встановлено договором простого товариства або іншою домовленістю учасників. Умова про позбавлення або відмову учасника від права на частину прибутку є нікчемною. Аналізуючи наведені вище норми, виходячи із встановлених обставин справи та підстав пред`явлених та підтриманих позивачем вимог, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору 1690,07 грн.

Outcome: approved