Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-12 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з вимогами ухвалити рішення, яким визнати недійсним заповіт, укладений батьком [PERSON] на користь сторонньої особи, посилаючись на положення ч.1 ст.225 ЦК України. Після отримання копії спадкової справи до майна [PERSON], померлого 06.04.2017 року, позивач надав заяву про уточнення позову і в судовому засіданні представник позивача просив суд визнати недійсним заповіт, укладений [PERSON] 03.04.2017 року на користь [PERSON], посвідчений державним нотаріусом [PERSON] Девятої Київської державної нотаріальної контори, стверджуючи, що заповіт складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення та не відповідає волевиявленню спадкодавця. Представник позивача також підтримав вимогу про визнання права власності в порядку спадкування за законом на спадкову квартиру за [PERSON], посилаючись на відсутність правових підстав отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на квартиру. Відповідач (її представник) до суду не зявилась, про час і місце слухання справи сповіщена належним чином, з позовом ознайомлена, на позов представник відповідача надав відзив (а.с. 140-146). Суд вислухав сторону позивача, вивчив матеріали справи і встановив наступне: 06.04.2017 року помер [PERSON] актовий запис про смерть №303, вчинений Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області. Як зазначено в лікарському свідоцтві про смерть №138 від 07.04.2017 року (а.с.126) смерть настала внаслідок сепсису, що виник із-за гангрени лівої гомілки та стопи. Місцем смерті в свідоцтві вказано Київська обл., м. Бровари вул. Короленка,70\\69. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру №85 в будинку №53 по пр.-ту [PERSON] в м. Одесі, що належала спадкодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу нерухомого майна №99-252П від 20.08.1999 року (договір зареєстровано Одеською Універсальною біржою «Витязь»; надалі право власності на нерухомість зареєстровано КП «ОМБТІ та РОН» 27.09.1999 року реєстровий №571, кн.304 а.с.179). [PERSON] постійно проживав і мав реєстрацію за місцем проживання м. Одеса, пр.-кт [PERSON] 53 квартира №85. 19.06.2017 року [PERSON] надав до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті батька. Листом від 06.07.2017 року приватний нотаріус ОМНО [PERSON] повідомила [PERSON] про наявність заповіту, укладеного [PERSON] не на його [PERSON] користь. Нотаріус пояснила заявнику, які належить надати документи у разі наявності у нього права на обовязкову частку у спадщині і звернула увагу заявника на розбіжності у написанні прізвищ батька і сина - [PERSON] і [PERSON]. Рішенням Суворовського райсуду м. Одеси від 15.09.2017 року встановлено факт родинних відносин між [PERSON] О,В, і [PERSON], як між батьком і сином. [PERSON] надала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] 20.06.2017 року. Оскільки [PERSON] 28.09.2017 року звернувся до суду з позовом про визнання заповіту недійсним, свідоцтво про право на спадщину після смерті [PERSON] не оформлено і не видано. Як вбачається з тексту заповіт складено [PERSON] 03.04.2017 року в 15 год.40 хв. в м. Києві ( більш конкретно місце складання заповіту не вказано) в присутності двох свідків, обраних [PERSON] особисто- Іванова [PERSON] і [PERSON]. На прохання [PERSON] текст заповіту записано нотаріусом з його слів, зачитано вголос його свідками [PERSON] та [PERSON]. В звязку з хворобою [PERSON] (слабкість рук, який не може сам підписати заповіт), на його особисте прохання та за його дорученням в присутності нотаріуса та свідків, текст заповіту підписано гр. [PERSON], яка зареєстрована в [INFO]. Далі в заповіті вказано «нами, свідками [PERSON] та [PERSON] текст заповіту прочитано вголос і відповідає дійсним намірам заповідача». Підписи на заповіті вчинено від імені [PERSON] і [PERSON] Сторона позивача доводить, що заповіт, укладений 03.04.2017 року від імені [PERSON] не відповідає його волі, що батько ніколи не мав фізичних вад рук, не скаржився на слабкість у руках, що він до кінця 2016 року працював охоронником на автостоянці, і якби він складав заповіт, то сам його і підписав; що [PERSON] не перебував на обліку в медичних закладах м. Одеси з приводу будь-якого захворювання. Згідно з відповіддю головного лікаря Броварської ЦРЛ [PERSON] на приймальне відділення лікарні не звертався. Розбіжності в прізвищах свідків, на думку позивача, підтверджують відсутність волі [PERSON] заповідати квартиру [PERSON] В судовому засіданні сторона позивача пояснювала, що [PERSON] в грудні 2016 року сповістив сина про намір поїхати у гості до родичів, але батько в місті Бровари ніколи не проживав, не мав там знайомих і друзів, і не мав наміру залишатися там проживати постійно. Окрім того, представник позивача звернув увагу суду, що [PERSON] помер 06.04.2017 року в м. Бровари від сепсису, який виник із-за гангрени ноги, а 03.04.2017 року в м. Києві він укладав заповіт у присутності свідків осіб, які проживають і зареєстровані в м. Києві. Посилаючись на положення ст.1257 ЦК України позивач вимагає визнати заповіт батька, укладений 03.04.2017 року недійсним, тому як цей заповіт не відповідав волі заповідача. У відзиві на позов, відповідачева сторона, не визнаючи вимоги [PERSON], пояснила, що [PERSON] є рідним дядьком [PERSON]Ю, між спадкодавцем і спадкоємицею за заповітом були добрі стосунки, що [PERSON] наприкінці 2016 року приїхав до своєї сестри [PERSON] в м. Бровари. [PERSON] скаржився на свого сина - [PERSON], який не відвідував батька, не надавав йому допомоги, а навпаки, звертався до батька з проханням позичити йому (синові) грошові кошти на придбання автомобіля. Сторона відповідача стверджує, що під час складання заповіту державним нотаріусом була допущена технічна помилка, а саме - в тексті заповіту « помилково зазначено свідок [PERSON]» замість «Суханова Тетяна Федорівна». Оскільки в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій зазначені свідки [PERSON] та [PERSON] і саме вони вчинили свої підписи в реєстрі, підстави вважати, що форма заповіту не відповідає вимогам закону, відсутні. На обґрунтування своїх вимог відповідач надала довідку №3485\\02-14 від 04.06.2018 року , видану завідувачем Девятої Київської державної нотаріальної контори (а.с.147) Дослідивши надані сторонами докази і наведені доводи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Ст.4 ЦПК України визначає, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод інтересів. Відповідно до положень ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] є спадкоємцем першої черги до майна свого батька [PERSON], померлого 06.04.2017 року, і при відсутності заповіту, він [PERSON] є єдиним спадкоємцем першої черги до майна батька. Згідно ст.1233 Цивільного кодексу України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок свої смерті. Стаття 1247 ЦК України визначає, що заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. При цьому час складання заповіту має бути зазначений в самому тексті заповіту (до підпису заповідача), а в посвідчувальному написі зазначається час підписання заповіту заповідачем, що має бути пізнішим, ніж час складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем. Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 ЦК України. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251-1252 ЦК України. Порядок посвідчення нотаріусами заповітів регламентується нормами Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 та іншими нормативними актами. Відповідно до частини 1 статті 1253 ЦК України на бажання заповідача його заповіт може бути посвідчений при свідках. У випадках, якщо заповідач через фізичні вади не може сам прочитати заповіт, посвідчення заповіту має відбуватися при свідках. Присутність не менш як двох свідків при посвідченні заповіту є обовязковою. Свідками можуть бути особи з повною цивільною дієздатністю. Свідками не можуть бути: нотаріус; особи, на користь яких складено заповіт; члени сімї та близькі родичі спадкоємців за заповітом; заповітом; особи, які не можуть прочитати або підписати заповіт. Текст заповіту має містити відомості про особу свідків, а саме: прізвище, імя, по батькові кожного з них, дату народження, місце проживання, реквізити паспорта чи іншого документа, на підставі якого було встановлено особу свідка. Свідки, при яких посвідчено заповіт, зачитують його вголос та ставлять свої підписи на ньому. Як зазначено в заповіті, складеним 03.04.2017 року «[PERSON] в присутності двох свідків обраних ним особисто: [PERSON] і [PERSON] на випадок моєї смерті роблю таке розпорядження…». Далі в цьому ж заповіті вказано « на моє прохання текст заповіту нотаріусом записано з моїх слів за допомогою компютерної техніки, зачитано вголос свідками [PERSON] та [PERSON]»… «в звязку з хворобою [PERSON] (слабкість рук), який не може сам підписати заповіт за його дорученням у його та присутності нотаріуса, текст заповіту підписано [PERSON]». Свідки [PERSON] та [PERSON] «прочитали текст заповіту вголос і заповіт відповідає дійсним намірам заповідача». В заповіті вказано, що свідкам розяснено положення ст.1255 ЦК України. Далі - підписи свідків [PERSON] і [PERSON] Нотаріус зазначає « заповіт повністю прочитаний уголос заповідачем до його підписання у присутності запрошених ним свідків [PERSON], зареєстрованого в [INFO] та [PERSON], зареєстрованої в [INFO].» В порушення вимог ст.1253 ЦК в заповіті відсутні відомості про особу свідка [PERSON] (про дату народження, місце проживання, реквізити паспорту, не зазначено хто запросив цього свідка). Щодо свідка [PERSON] З тексту заповіту не вбачається, що [PERSON] читала текст заповіту, що [PERSON] не є спадкоємцем за заповітом, членом сімї та близьким родичем спадкоємця за заповітом. Доводи відповідача про те, що «під час посвідчення заповіту державним нотаріусом була допущена технічна помилка, а саме помилково зазначена свідок [PERSON] замість [PERSON]» не містяться на вимогах Закону. Інструкція Про затвердження порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (затверджена наказом МЮ України 22.02.2012 року за №296\\5) таке поняття як «технічна помилка нотаріуса» не містить. Суд не отримав належних і допустимих доказів того, що саме через хворобу (слабкість рук) заповідач не мав можливості підписати заповіт. Суд також звертає увагу на відсутність в спадковій справі №23\\2017 до майна померлого [PERSON], заведеної за заявою [PERSON], довідки з останнього місця проживання спадкодавця. А в наданих відповідачем документах відсутні належні докази того, що сестрі заповідача на праві власності належить квартира [ADDRESS]. В інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відсутні відомості про [PERSON] як власника квартири (а.с. 168). Викликані у якості свідків [PERSON], [PERSON] і [PERSON] до суду не зявились. [PERSON] на посаді державного нотаріуса Девятої Київської державної нотаріальної контори не працює (а.с.123) При вищенаведених обставинах суд дійшов висновку, що заповіт, укладений [PERSON] 03.04.2017 року є недійсним. В судовому засіданні сторона позивача також доводила, що оформити свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку [PERSON] позбавлений можливості оскільки у нього відсутні правовстановлюючі документи на спадкову квартиру і він не може виконати вимогу нотаріуса (а.с.4) надати ці документи для оформлення права на спадщину. [PERSON] стверджував, що вказані документи відсутні в квартирі батька. У нього в наявності копія договору купівлі-продажу нерухомого майна, зареєстрований 20.08.1999 року Одеською універсальною біржою, за яким батько набув права власності на квартиру. На договорі міститься відмітка, що право власності на квартиру за [PERSON] зареєстровано КП «ОМБТІ то РОН» 27.09.1999 року за номер 571 в книзі 304 ар.179 (а.с.35.36). У п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» надані розяснення «у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження». Матеріали спадкової справи за №23\\2017 до майна померлого 06.04.2017 року [PERSON] свідчать, що інші спадкоємці за законом першої черги, крім [PERSON], відсутні. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в сумі 2000 грн.

Outcome: approved