Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-19 00:00:00

У вересні 2013 року заявниця звернувся до суду із заявою, в якій просила встановити факт її проживання однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини з [PERSON], який помер [INFO] в [ADDRESS]. На підтвердження своїх вимог вказувала, що вона проживала однією сім'єю з [PERSON] з 1972 року, коли одружилися. Після його смерті у встановлений шестимісячний строк вона звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини. Під час звернення з'ясувалось, що відповідно до п. 4.2. глави 10 розділу ІІ Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України належним підтвердженням підстави для закликання до спадкування є рішення суду про встановлення факту проживання однією сім'єю не менше п'яти років до часу відкриття спадщини. Їй було запропоновано звернутись до суду із заявою про встановлення відповдіного факту, що і стало підставою для звернення до суду із заявою. Від заінтересованої особи - приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі. У судовому засідання заявниця свою заяву підтримала та пояснила, що розірвала шлюб з відповідачем у 2006 році через сімейні обставини, хоча вони продовжували проживати однією сім'єю. Встановити даний факт їй необхідно для отримання спадщини після померлого чоловіка. Свідки [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні від 19.12.2013 року надали свідчення, що заявниця дійсно проживала з померлим [PERSON] весь час, що вони її знають. [PERSON] є сусідкою заявниці з 1974 року, коли вийшла заміж. А [PERSON] та померлий були друзями. Заявниця опікувалася похоронами чоловіка. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, оцінивши надані докази в їх сукупності, заслухавши пояснення свідків, встановив наступне. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 30.09.1972 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.6). Шлюб був розірваний, про що в Книзі розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 93 від 10.03.2006 року (а.с.5,6). [INFO] у віці 63 років [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 27.05.2013 року (а.с. 4). Відповідно до довідки № 826 від 03.09.2013 року, виданої КП «ЖЕО №2» ПМР підтверджено, що померлий [PERSON] дійсно був зареєстрований за адресою:[ADDRESS], з 1965 року по день своєї смерті - [INFO]. Разом з ним за даною адресою були зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] (а.с. 7). Свідок [PERSON] у судовому засіданні від 20.03.2014 року також засвідчила, що заявниця та померлий [PERSON] були чоловіком та дружиною та проживали разом. Відповідно до ст. 1264 ЦК України в четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до п. 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем. На підставі викладеного, враховуючи, що права заявниці, як спадкоємиці четвертої черги після померлого [PERSON], залежить від встановлення факту проживання з померлим протягом п'яти років однією сім'єю до відкриття спадщини, докази, зібрані по справі, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. Відповідно до правил ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. Згідно з ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів і висновків експертів.

Outcome: approved