Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в обґрунтування якого зазначив, що 21.09.1990 року він з відповідачкою уклав шлюб, зареєстрований у Дніпровському районному у місті Запоріжжя відділу державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м.Дніпро), актовий запис № 1188. Від вказаного шлюбу спільних дітей не мають. Спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з втратою почуття взаємної любові, поваги, різні погляди на спільне сімейне життя та відносини. Шлюбні відносини припинено, спільне господарство не ведеться з червня 2019 року, примирення не можливе, оскільки це буде суперечити його інтересам. Просить шлюб розірвати. Позивач в підготовче судове засідання не з`явився. Подав суду заяву про слухання справи без його участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідачка повідомлена про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу її реєстрації. Відповідачка відзиву на позов у встановлені судом строки не подала, причини неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 279, 280 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який був зареєстрований 21.09.1990 року у Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), актовий запис № 1188. Від вказаного шлюбу у сторін спільних дітей немає. З пояснень позивача, які не спростовані відповідачкою, спільне життя подружжя не склалося у зв`язку з втратою взаєморозуміння, відсутністю почуття любові та поваги один до одного, наявністю різних поглядів на життя та сімейні цінності. Сторони з червня 2019 року проживають окремо, примирення не можливе. На час розгляду вказаної справи спору про поділ майна, що є спільною власністю подружжя, немає. Позивач на розірванні шлюбу наполягає, що говорить про його стійке самовиявлення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, суд вважає, що позов обґрунтований, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved