Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду міста Києва з позовом до Київської міської ради (далі - відповідач), треті особи : Головне управління юстиції у м. Києві (далі - третя особа 1), [PERSON] (далі - третя особа 2) про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та визначення розміру часток у праві спільної часткової власності. Відповідно до уточненої позовної заяви від 26.08.2015 року, позовні вимоги, обґрунтовані тим, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON] у м. Дортмунд Німеччина. До складу спадщини увійшло майно, яке належало померлій на праві власності, а саме: частка у квартирі за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 32450,00 карбованців метрів у розмірі 6490,00 карбованців. Виходячи з розрахунку часток у відсотковому відношенні частка, яка на час відкриття спадщини належала [PERSON] складає 1/5 від всієї квартири. [INFO] року помер батько позивача - [PERSON] у місті Києві. До складу спадщини увійшло майно, яке належало померлому на праві власності, а саме: частка у квартирі за адресою: [ADDRESS] загальною вартістю 32450,00 карбованців метрів у розмірі 6490,00 карбованців. Виходячи з розрахунку часток у відсотковому відношенні частка, яка на час відкриття спадщини належала [PERSON] складає 1/5 від всієї квартири. У червні 2013 року позивач звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири [ADDRESS] після померлого батька, та із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на частку квартири [ADDRESS] після померлої матері. 04.02.2015 року Державним нотаріусом Першої київської Державної нотаріальної контори Праведник Н.О. видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] після померлої [PERSON], у зв`язку із тим, що не визначена частка квартири та у зв`язку із пропущенням 6-ти місячного строку прийняття спадщини. 04.02.2015 року Державним нотаріусом Першої київської Державної нотаріальної контори Праведник Н.О. видано постанову про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] після померлого [PERSON], у зв`язку із тим, що не визначена частка квартири та у зв`язку із пропущенням 6-ти місячного строку прийняття спадщини. Тому позивач просила визнати додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON] та смерті [PERSON], тривалістю 2 місяці. Визначити розмір часток у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], членам її сім'ї [PERSON] (дочці), [PERSON] (матері) за життя, яка померла [INFO] року та батькові [PERSON] за життя, який помер [INFO], становить: частка [PERSON] 2/5, частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/5 за кожним. У судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримала та просила суд задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На адресу суду надіслав заперечення і пояснення по справі та просив слухати справу за його відсутності. Представник третьої особи 1 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На адресу суду надіслав пояснення по справі та просив розглядати справу за його відсутності. Третя особа 2 в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Відповідно до копії свідоцтва про смерть [NUMBER] від 24.11.2003 року, [PERSON] померла [INFO] року в Дортмунді, яка була одружена із [PERSON] (а.с.7-8). Відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом (п. 1 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування»). Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (ст. 548 ЦК УРСР). Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ст. 549 ЦК УРСР). Згідно копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 16.05.2013 року, [PERSON] помер [INFO] року, актовий запис №7238 (а.с.11). За змістом норм статей 1268 - 1269 ЦК порядок прийняття спадщини встановлюється залежно від того чи проживав постійно спадкоємець разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та від особливостей правового статусу спадкоємця як малолітньої, неповнолітньої, недієздатної особи або ж особи, цивільна дієздатність якої обмежена. Так, відповідно до частин 3, 4 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків відмови від спадщини у встановленому законодавством України порядку. Зазначені особи вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків їхньої відмови від спадщини, а щодо малолітніх та недієздатних осіб - відмови, здійсненої від їхнього імені батьками (усиновлювачами), опікуном із дозволу органу опіки та піклування (встановлених частинами 2 - 4 ст. 1273 ЦК) (Лист Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування»). Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч. 1 ст. 1258 ЦК України). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Відповідно до копії свідоцтва про народження, від 15.05.2013 року серія [NUMBER] [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). 06 червня 2013 року, на підставі двох заяв до Першої київської державної нотаріальної контори позивача про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, було заведено спадкову справу № 646/2013 щодо майна померлої [INFO] року [PERSON] та спадкову справу № 647/2013 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON]. Згідно копії свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1992 року посвідченого Фондом комунального майна Радянського району, квартира за адресою: [ADDRESS] належить на праві приватної часткової власності померлій [PERSON] - 12980 крб. та членам сім`ї [PERSON] - 6490 крб., [PERSON] - 6490 крб., [PERSON] - 6490 крб., загальною площею 64,9 кв.м., а відновна вартість на момент приватизації - 32450 крб. (а.с.13). Відповідно до матеріалів спадкової справи № 646/20132013 щодо майна померлої [INFO] року [PERSON], 04.02.2015 року позивач звернулася з заявою про видачу свідоцтва про праву на спадщину, а саме на спадкове майно, яке складається з частини квартири [ADDRESS] та зазначає, що крім позивача, спадкоємцем за законом був чоловік померлої [PERSON], який помер [INFO] року. На підставі даної заяви було видано постанову 04.02.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS], у зв`язку з тим, що не визначена частка квартири, яка належить померлій та у зв'язку з тим, що [PERSON] пропущено 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. Згідно матеріалів спадкової справи № 646/20132013 щодо майна померлого [INFO] року [PERSON], 04.02.2015 року позивач звернулася з заявою про видачу свідоцтва про праву на спадщину, а саме на спадкове майно, яке складається з частини квартири [ADDRESS] та зазначає, що інших спадкоємців немає. На підставі даної заяви було видано постанову 04.02.2015 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, відповідно до якої було відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS], у зв`язку з тим, що не визначена частка квартири, яка належить померлому та у зв'язку з тим, що [PERSON] пропущено 6-ти місячний строк для прийняття спадщини. Згідно з ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 1 ст. 1267 ЦК України передбачено, що частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Відповідно до пояснень представника позивача та на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 1992 року посвідченого Фондом комунального майна Радянського району, судом встановлено розмір часток у праві спільної часткової власності на квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON], членам її сім'ї [PERSON] (дочці), [PERSON] (матері) за життя, яка померла [INFO] року та батькові [PERSON] за життя, який помер [INFO], становить: частка [PERSON] 2/5, частки [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 1/5 за кожним. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України, передбачено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. З урахуванням викладеного, суд вважає, що в судовому засіданні представник позивача довела, що строк для прийняття спадщини було пропущений з поважної причини, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], померлої [INFO] та заяви про прийняття спадщини, що відкрилась після смерті [PERSON], померлого [INFO] року, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved