Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дніпропетровської міської ради, третя особа: державний нотаріус Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко Ірина Миколаївна про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування заявлених вимог позивачка посилається на те, що 14.09.1999 року між нею та [PERSON] було укладено шлюб, після якого вона почала мешкати у квартирі [ADDRESS], яка на праві власності належала останньому. [INFO] [PERSON]. помер. За життя ним було складено заповіт, яким він заповів усе майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, в тому числі і спірну квартиру, позивачці. Звернувшись в установлений строк з метою оформлення спадщини до нотаріальної контори [PERSON] було виявлено, що 04.04.1996 року [PERSON]. уклавши договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], своє право власності в КП ДМТІ не зареєстрував. Крім того, при оформлені даного договору купівлі-продажу квартири невірно було вказано прізвище спадкодавця, а саме - замість правильного «[PERSON]» вказано «[PERSON]». У зв'язку з цим просила суд встановити факт належності договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 04.04.1996 року, укладений між [PERSON] та [PERSON], посвідчений приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], реєстровий номер 2542, померлому [PERSON] та визнати за позивачкою право власності на квартиру [ADDRESS], житловою площею 27,4 кв.м., загальною площею 43,1 кв.м., розташовану на третьому поверсі дев'ятиповерхового будинку та складається з: 1-коридор, площею 4,7 кв.м., 2-кладова, 0,3 кв.м., 3-ванна, 2,1 кв.м., 4-вбиральня, 1,1 кв.м., 5-кухня, 7,5 кв.м., 6-житлова, 10,3 кв.м., 7-житлова, 17,1 кв.м., в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Позивачка та її представник у судовому засіданні заявлені вимоги підтримали, просили задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з'явилася. До суду надала заперечення, в яких посилається на те, що позивачкою не надані докази на предмет порушення її прав Дніпропетровською міською радою та вважають, що [PERSON] повинна звернутися до суду в порядку окремого провадження для встановлення факту належності померлому [PERSON] договору купівлі-продажу від 04.04.1996 року. Просили у задоволенні позову відмовити. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Третя особа у судове засідання не з'явилася, до суду надала листа, в якому просила розглядати справу без її участі. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивачки та представника позивачки, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [INFO] помер [PERSON], чоловік позивачки, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після його смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшла квартира [ADDRESS] та яку згідно з заповітом від 19.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], реєстровий № 5215, він заповів позивачці. Вказана квартира була придбана [PERSON] 04.04.1996 року, за договором купівлі-продажу, укладеного з [PERSON], посвідченого приватним нотаріусом ДМНО [PERSON], реєстровий номер 2542. Судом оглянута спадкова справа № 895/2012 року заведена Шостою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 13.11.2012 року до майна [PERSON], з якої вбачається, що з заявою про прийняття спадщини за заповітом та з заявою щодо отримання свідоцтва про право на спадщину після смерті останнього звернулася [PERSON] Однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріусу Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори Черненко І.М. від 10.07.2013 року позивачці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з неможливістю встановити належність правовстановлюючого документу на спадкове майно спадкодавцю через розбіжності в прізвищі спадкодавця. У судовому засіданні позивачка та представник позивачки пояснили, що відповідно до вимог цивільного законодавства після смерті чоловіка позивачка звернулася за місцем його смерті до Шостої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину, але їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, після смерті [PERSON] на тій підставі, що у договорі купівлі-продажу спірної квартири від 04.04.1996 року прізвище чоловіка вказано як «[PERSON]» замість правильного «[PERSON]». На підставі п.6 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку може бути встановлений факт належності правовстановлюючих документів особі. Окрім того ст. 392 ЦК України передбачає право власника майна пред'явити позов якщо це право не визнається іншою особою. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У відповідності з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом має право прийняти його або не прийняти його. З урахуванням викладеного, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved