Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-29 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лагуна», третя особа - голова об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лагуна» про скасування рішення правління стверджуючи, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Вказаний дім обслуговується об'єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Лагуна», де головою є Козлов А.О. 16 лютого 2014 року на правлінні ОСББ «Лагуна» прийнято рішення про відключення її (позивачки) квартири від електропостачання за несплату боргів, на вказане засідання вона не запрошувалася. Вважаючи, що вказане рішення суперечить діючому законодавству України та порушує її право на користування та розпорядження належної їй квартири, позивачка звернулася до суду з даним позовом та просить суд визнати незаконним рішення правління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лагуна» від 16 лютого 2014 року про відключення квартири [ADDRESS] з 01 квітня 2014 року та стягнути з відповідача на її користь витрати, пов'язані з поданням позову до суду. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов з тих самих підстав, просив суд його задовольнити. Представник відповідача заперечила проти задоволення позову, надала письмові заперечення (а.с.42-45), просила відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що рішення правління про відключення квартири позивачки від електропостачання за несплату боргів прийнято у відповідності до статуту ОСББ «Лагуна». Третя особа - голова об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лагуна» Козлов А.О. був належним чином сповіщений про день і час судового розгляду справи, однак до суду не з'явився, заперечення проти позову або заяви про розгляд справи без його участі до суду не надав. Заслухавши присутніх представників сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі з наступних підстав. Положеннями ст.ст.13, 41, 47, 48 Конституції України визначено, що: «… Держава забезпечує, зокрема, захист прав усіх суб'єктів права власності і господарювання та рівність їх перед законом… Кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю… Кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду… Кожен має право на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім'ї, що включає… житло». Відповідно до копії технічного паспорту (а.с.8-11), договору купівлі - продажу квартири від 19.03.2008 року, [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. У відповідності до статуту об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лагуна» (а.с.63-67), вказане об'єднання є громадською організацією, найважливішим завданням якої є здійснення функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів. Згідно копії договору від 05.10.2006 року (а.с.51-57), між Іллічівським РЕМ та ОСББ «Лагуна» укладений договір про постачання електричної енергії №И1722, згідно якого ОСББ «Лагуна» є споживачем електричної енергії та пунктом 6.1 передбачено, що електропостачання споживача може бути обмежено або припинено постачальником електричної енергії. Відповідно до копії протоколу правління ОСББ «Лагуна» (а.с.16), 16 лютого 2014 року на правлінні ОСББ «Лагуна» прийнято рішення про відключення квартири [ADDRESS] від електропостачання за несплату боргів та видано попередження про відключення електроенергії (а.с.17). Отже, суд приходить до висновку, що відключення квартири [ADDRESS] електропостачання унеможливить проживання у ній, а дії відповідачів по справі грубо порушують права позивача, визначені в ст.ст.13, 41, 47, 48 Конституції України. Крім того, судом досліджено копію вступної та резолютивної частини рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 28 лютого 2014 року (а.с.18), згідно якого в задоволенні позову об'єднанню співвласників багатоквартирного будинку «Лагуна» про стягнення з [PERSON] заборгованості за житлово-комунальні послуги - відмовлено. Також, в матеріалах справи відсутні докази заборгованості [PERSON] за електроенергію та представник відповідача в судовому засіданні таких доказів суду не надав. Пунктом 35 Правил користування електричною енергією для населення, що затверджені Постановою кабінету Міністрів України від 26.07.1999 року №1357 передбачено вичерпний перелік підстав для відключення споживача від енергопостачання, а саме: «…Енергопостачальник має право відключити споживача у разі: - самовільного підключення до електричної мережі; - розкрадання електричної енергії, навмисного пошкодження приладу обліку та зриву пломби; - порушення термінів сплати за спожиту електричну енергію у порядку, визначеному пунктом 27 цих Правил, або порушення умов договору про реструктуризацію заборгованості; - не оплати за встановлення нового приладу обліку відповідно до пункту 17 або інших платежів згідно з цими Правилами; - невиконання припису Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної енергії; - зниження показників якості електричної енергії з вини споживача….». Пунктом 2 вищевказаних Правил визначено: «… енергопостачальник - учасник оптового ринку електричної енергії України, що купує електричну енергію на цьому ринку з метою продажу її споживачам; … ». Судом встановлено, що відповідач не є енергопостачальником, тому дії відповідача щодо прийняття рішення про відключення квартири позивачки від постачання електроенергії є таким, що суперечать вищевказаним Правилам. Отже, вимоги позивачки щодо визнання незаконним рішення правління об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Лагуна» від 16 лютого 2014 року про відключення квартири [ADDRESS] з 01 квітня 2014 року - є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки [PERSON] витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, які підтверджуються квитанціями у розмірі 243,60 гривень та 121,80 гривень в рахунок забезпечення позову (а.с.2-3). Згідно з п.2 ч.3 ст.79 ЦПК України до судових витрат серед іншого належать і витрати на правову допомогу. Відповідно до ст.ст.84, 88 ЦПК України, та ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», судові витрати на правову допомогу - це фактично понесені стороною і документально підтверджені витрати, пов'язані з наданням цій стороні правової допомоги адвокатом або іншим спеціалістом в галузі права при вирішенні цивільної справи в розумному розмірі з урахуванням витраченого адвокатом часу. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] уклала з адвокатом [PERSON] договір про надання правової допомоги (а.с.21), згідно якого останній зобов'язався представляти інтереси [PERSON] Відповідно до квитанції від 25.03.2014 року (а.с.19) позивачка [PERSON] здійснила оплату послуг адвоката у розмірі 4000 грн. У рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 р. № 23-рп/2009 висловлена правова позиція щодо правової допомоги, згідно з якою правова допомога є багатоаспектною і включає, крім інших її видів, також представництво в судах. Вибір форми та суб'єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Таким чином, підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу в сумі 4000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved