Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором посилаючись на те, що 31.08.2007 року між позивачем\~та [PERSON]\~був укладений кредитний договір, згідно умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 27355,20 доларів США під 0,92 % на місяць з кінцевим терміном повернення 31.08.2017 року зі сплатою щомісячного платежу в розмірі 434,53 доларів США. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконує, у зв'язку з чим, станом на 25.02.2015 року має заборгованість за кредитним договором в розмірі 133744,94 доларів США, в тому числі: за кредитом в розмірі 28040,85 доларів США, по процентам в розмірі 31156,12 доларів США, по комісії в розмірі 4705,06 доларів США, а також пеня в розмірі 63465,61 доларів США та штрафи: фіксована частина в розмірі 8,92 доларів США, процентна складова в розмірі 6368,38 доларів США. Позивач просив суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість за кредитним договором та судові витрати в розмірі 3654,00 грн. (а.с.3-4). Рішенням Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22 червня 2015 року позовні вимоги задоволено частково, з відповідача стягнуто на користь позивача 2.535.086,39 грн. заборгованості за кредитним договором, в іншій частині позову - відмовлено (а.с.66-67). В апеляційній скарзі (а.с.69-72) ПАТ КБ «ПриватБанк» просить рішення суду скасувати в частині стягнення заборгованості в гривні та зменшення розміру заборгованості з пені, як необґрунтоване і ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі, оскільки суд невірно застосував ч.3 ст.551 ЦК України. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції у межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що скарга є обґрунтованою і підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Частково задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції встановив, що з боку позичальника виникла заборгованість за кредитним договором, яку слід стягнути в національній валюті; розмір пені значно перевищує розмір заборгованості позичальника за договором, тому її слід зменшити. Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції не в повній мірі відповідає вимогам закону та матеріалам справи. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 31.08.2007 року між сторонами був укладений кредитний договір № DNDZGA00000951, за яким відповідач отримав кошти в розмірі 27355,20 доларів США під 0,92 % на місяць з кінцевим терміном повернення 31.08.2017 року зі сплатою щомісячного платежу в розмірі 434,53 доларів США (а.с.10-12). Згідно розрахунку банку станом на 25.02.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 133.744,94 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом в розмірі 28040,85 доларів США, по процентам в розмірі 31156,12 доларів США, по комісії в розмірі 4705,06 доларів США, а також пеня в розмірі 63465,61 доларів США та штрафи: фіксована частина в розмірі 8,92 доларів США, процентна складова в розмірі 6368,38 доларів США (а.с.6-8). Відповідно до ч.2 ст.192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ст.47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями на підставі банківської ліцензії. Така правова позиція викладена в п.10 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року. Як вбачається зі справи, позивач має банківську ліцензію на здійснення валютних операцій та має право здійснювати операції з надання кредитів у іноземній валюті (а.с.17). Отже кредит в іноземній валюті наданий банком відповідачу правомірно. В позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в іноземній валюті (а.с.3-4). Відповідно до ч.3 ст.533 ЦК України використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Отже позовні вимоги банку про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором в іноземній валюті є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Така ж правова позиція викладена в п.12 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30.03.2012 року. Таким чином стягнення заборгованості за кредитним договором з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству, якщо саме вона надавалась за кредитним договором і позивач просить стягнути суму в іноземній валюті. Разом з тим не підлягає стягненню в іноземній валюті неустойка (пеня, штраф), яка є фінансовою санкцією за невиконання зобовязань з повернення кредиту та сплати процентів в іноземній валюті. Неустойка (пеня, штраф) за невиконання зобовязань за кредитним договором про надання кредиту в іноземній валюті підлягає стягненню в національній валюті України в гривні. Така правова позиція викладена в постанові від 16.09.2015 року у справі № 6-190цс15. З огляду на це рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині визначення валюти стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором. Доводи апеляційної скарги щодо відсутності у суду першої інстанції підстав для зменшення розміру пені не можуть бути прийняті до уваги. Згідно ч.3 ст.551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Як вбачається зі справи, нарахована банком пеня в розмірі 63465,61 доларів США, суттєво перевищує розмір збитків банку внаслідок неотримання ним від відповідача процентів за користування кредитом в розмірі 31156,12 доларів США та комісії в розмірі 4705,06 доларів США. Така правова позиція викладена в постанові від 03.09.2014 року у справі № 6-100цс14. Тому доводи апеляційної скарги в цій частині не можуть бути визнані підставою для скасування або зміни рішення суду першої інстанції щодо зменшення розміру пені. Відповідно до ч.3 ст.303 ЦПК України апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Згідно ч.1 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. Як вбачається зі справи, рішенням суду першої інстанції при стягненні заборгованості за кредитним договором з відповідача одночасно стягнуто пеню та штрафи. Згідно з пунктами 4.1. та 5.4. кредитного договору передбачено сплату позичальником пені за прострочення платежу та сплату штрафів за порушення строків платежів. Тобто за невиконання позичальником своїх зобовязань за кредитним договором щодо сплати кредиту та процентів передбачено подвійну відповідальність, Подвійна відповідальність суперечить положенням Конституції України. Тому застосування у якості фінансової відповідальності одночасно пені і штрафів за те ж саме порушення умов кредитного договору не може бути визнано законним. Така правова позиція викладена в постанові від 21.10.2015 року у справі № 6-2003цс15. З огляду на це рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача штрафів підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення в цій частині про відмову у позові. У зв'язку з викладеним і

Outcome: approved