Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

У вересні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], третьої особи без самостійних вимог на стороні відповідачів органу опіки та піклування Чортківської міської ради про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В позовній заяві позивачка вказала, що є власником житлового [ADDRESS] Тернопільської області. У даному будинку, крім позивачки, зареєстровані чоловік [PERSON] та троє їхніх дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], двоє з яких неповнолітні. Відповідачі за місцем реєстрації не проживають, так як усі разом проживають у Канаді. Їхня реєстрація обмежує права позивачки щодо розпорядження свою власністю, оскільки власник не може укладати правочини щодо нерухомого майна без відповідної на те згоди органу опіки та піклування. Зняття з реєстрації не буде порушувати прав неповнолітніх дітей, оскільки фактично вони проживають за іншою адресою. [PERSON] просить визнати відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] В ході судового розгляду справи представник позивачки [PERSON] уточнив позовні вимоги шляхом подання уточненої позовної заяви і в цій заяві він просив визнати відповідача [PERSON] разом з неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON], а також відповідача [PERSON] такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] Позивачка [PERSON], її представники [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явились, від представника позивачки [PERSON] суду подано клопотання про розгляд справи у відсутності позивачки та представника, позовні вимоги він підтримує. Відповідач [PERSON] судове засідання не з'явився, від нього до суду надійшла заява про визнання позовних вимог позивачки. Від відповідача [PERSON] також до суду надійшла заява, в якій він вказує, що позовні вимоги [PERSON] до нього про визнання його разом з неповнолітніми дітьми такими, що втратили право користування жилим приміщенням визнає, проти їх задоволення не заперечує. Представник третьої особи - органу опіки та піклування Чортківської міської ради в судове засідання не з'явився, від представника третьої особи [PERSON] до суду подано клопотання, з якого вбачається, що орган опіки та піклування не заперечує проти позовних вимог [PERSON] та просить справу розглянути у відсутності представника третьої особи. Суд, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку з господарською будівлею та спорудами по [ADDRESS] що підтверджується Договором дарування від 15 листопада 2005 року та Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 8969227 від 16.11.2005 року. Згідно довідки про склад сім'ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 2579 від 23 серпня 2018 року вбачається, що до складу сім'ї (зареєстрованих) за адресою [ADDRESS] входять [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Актами про встановлення факту непроживання від 30 серпня 2018 року встановлено, що [PERSON], [PERSON] по місцю прописки не проживають, комунальними послугами не користуються, особистих речей та іншого майна в будинку не утримують, проживають за кордоном з 2009 року, [PERSON] проживає за кордоном з 2005 року, [PERSON] по місцю реєстрації ніколи не проживав. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Питання визначення місця проживання малолітніх та неповнолітніх регулюється ст. 29 Цивільного кодексу України, яка визначає місце проживання фізичної особи в залежності від її віку: відповідно до частини 4 ст. 29 Цивільного кодексу України, місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров'я, в якому вона проживає. Ця норма є імперативною, тобто дитина, яка не досягла 10 років може бути зареєстрована лише з батьками, або з одним із батьків. Таким чином, закон надає дитині право обирати самостійно місце свого проживання після досягнення 14 років, до досягнення цього віку дитина не має права вільного вибору свого місця проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» сім'я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім'ї разом з батьками або в сім'ї одного з них та піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виходячи з наведеного, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що [PERSON] та його діти [PERSON], [PERSON], [PERSON] без поважних причин не користуються житлом понад один рік. Згідно ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, суд приходить до висновку про повернення представнику позивача [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків сплаченого судового збору в сумі 704,80 гривень згідно квитанції АТ «Райффайзен Банк Аваль» № N1CH454958 від 30 серпня 2018 року, що становить 352 гривні 40 копійок.

Outcome: approved