Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-16 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, посилаючись на те, що вона є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва від 28 вересня 2018 року, виданого на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 05 вересня 2018 року. Зазначила, що у квартирі в даний час зареєстрований колишній власник - [PERSON] , відповідач у справі, договір оренди квартири з ним не укладався, речей останнього в квартирі не має. Стверджувала, що реєстрація відповідача порушує права позивачки, як власника квартири, з підстав чого остання просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право на користування квартирою [ADDRESS] . Ухвалою суду від 28 березня 2019 року по справі було відкрито провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 28). Ухвалою суду від 23 травня 2019 року строк проведення підготовчого провадження було продовжено (а.с. 47-48). Ухвалою суду від 20 травня 2019 року підготовче провадження було закрито, справу призначено до судового розгляду по суті (а.с. 59-60). Позивачка в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання була повідомлена, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, представник позивачки, який діє на підставі ордеру від 19 вересня 2019 року, в судове засідання не з`явився, надав через канцелярію суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, слухати справу за його відсутності, не заперечував проти розгляду справи в порядку заочного провадження у зв`язку з неявкою відповідача у судові засіданні (а.с. 5). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений, відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, відзиву на позов у встановлений судом строк не надав, про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд, зі згоди представника позивачки, вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що між сторонами виникли правовідносини, які регулюються Цивільним Кодексом України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить позивачці [PERSON] на праві приватної власності на підставі свідоцтва від 28 вересня 2018 року, виданого на підставі акту про передачу майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 05 вересня 2018 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 7-9). Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] з 17 березня 2008 року зареєстрований відповідач, що підтверджується довідкою відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області та паспортом громадянина України відповідача (а.с. 27, 52-53). Факт реєстрації та проживання відповідача у вазаній квартирі підтверджується також довідкою ОСББ «Весна-Новоселів-53» від 17 травня 2018 року (а.с. 19). Договір оренди квартири між сторонами не укладався, доказів на підтвердження наявності правових підстав для проживання та реєстрації у квартирі позивачки відповідачем суду не надано. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Оскільки позивачка є новим власником квартири, яка не давала згоди на реєстрацію у ній відповідача, а останній з реєстрації у квартирі добровільно не знявся, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , таким, що втратив право на користування житловою площею у квартирі [ADDRESS] , оскільки після передачі майна стягувачу в рахунок погашення боргу від 05 вересня 2018 року та реєстрацією за позивачкою права власності на вказану квартиру у нього припинилося право користування нею. За таких обставин, суд вважає доведеним факт того, що на момент розгляду справи відповідач втратив право користування квартирою [ADDRESS] , оскільки вказана квартира була передана у власність позивачці в рахунок погашення боргу. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є підставою для зняття відповідача з реєстраційного обліку місця проживання. На підставі ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на власний розсуд. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 768,40 грн., які сплачені позивачкою при зверненні до суду у повному обсязі (а.с. 1). На підставі ст. ст. 29, 15, 16, 391, 405 ЦК України,

Outcome: approved