Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-26 00:00:00

У вересні 2018 р. позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Біленківська сільська рада Запорізького району Запорізької області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим будинком № 20 по вул. Новоселів в с. Канівське Запорізького району Запорізької області. В обґрунтування позову зазначає, що йому на праві приватної власності належить вказаний житлового будинку № 20 по вул. Новоселів в с. Канівське Запорізького району Запорізької області. У належному йому житловому будинку зареєстрована, його колишня дружина - відповідач [PERSON], але за місцем реєстрації не проживає починаючи з моменту припинення шлюбних відносин, тобто з 14.05.2013 р., особистих речей у будинку не зберігає, оплату житлово-комунальних витрат не здійснює. Відповідач фактично мешкає на території Хортицького району м. Запоріжжя зі своїм новим чоловіком. Відповідач не є власником зазначеного житлового будинку, не є членом родини позивача. Реєстрація відповідача у належному позивачу будинку чинить перешкоди у праві на оформлення субсидії, та призводить до нарахування зайвих сум за комунальні послуги, тому позивач вимушений звернутись до суду. Ухвалою від 22.10.2018 р. справу призначено до розгляду в спрощеному позовному провадженні. 20.10.2018 р. до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON] про вселення, в якій [PERSON] просила суд вселити її до житлового будинку № 20 по вул.. Новоселів в с. Канівське Запорізького району Запорізької області. Позов обґрунтували тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі зі [PERSON] з 28.08.2009 р., від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] В 2013 році подружні стосунки припинились через поведінку [PERSON], який створив нестерпні умови проживання в будинку, зловживав спиртними напоями, вчиняв сварки, застосовував фізичну силу, та в решті решт вигнав [PERSON] разом з дітьми із спірного будинку. До сьогоднішнього часу [PERSON] чинить перешкоди [PERSON] у користуванні вказаним будинком, не дає можливість вивезти свої речі та речі дітей. У звязку з викладеним просила суд вселити її до спірного будинку. Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 20.12.2018 р. зустрічний позов прийнято до спільного розгляду з первісним. Ухвалено справу розглядати за правилами загального позовного провадження. Сторони по справі та їх представники не скористались можливість надати інші заяви по суті справи (відзив на позов, відповідь на відзив, заперечення) Позивач за первісним позовом [PERSON] та його представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявилась, про час та місце розгулу справи повідомлялись своєчасно та належним чином, однак з раніше наданих пояснень вбачається, що свій позов підтримують в повному обсязі, проти зустрічного позову заперечують. Відповідач за первісним позовом [PERSON] та її представник адвокат [PERSON] в судове засідання не зявились, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі, з раніше наданих пояснень вбачається, що проти первісного позову заперечують в повному обсязі, зустрічний позов просять задовольнити. Треті особи за первісним позовом Біленківська сільська рада Запорізького району Запорізької області в судове засідання не зявилась, про час та місце слухання справи повідомлялись своєчасно та належним чином, раніше надавали письмові пояснення відповідно до яких проти первісного позову не заперечують, та просять справу розглянути на підставі наявних матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В ході судового розгляді в якості свідка допитана [PERSON] яка є подругою [PERSON] Суду повідомила, що вона знайома тривалий час з [PERSON], яка якийсь час перебувала у шлюбі, та мешкала зі своїм чоловіком, однак починаючи в 2013 року переїхала мешкати разом з дітьми разом до своєю матері. В свою чергу зі слів [PERSON] свідку відомо, що її вигнав з будинку чоловік, який до теперішнього часу перешкоджає їй у користування будинком. На питання суду свідок повідомила, що на протязі часу з 2013 року [PERSON] не намагалась повернутись мешкати до свого колишнього чоловіка, на теперішній час уклала новий шлюб та мешкає зі своїм новим чоловіком. Суд, дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, встановивши обставини і перевіривши їх доказами, вважає первісний позов таким, що підлягає задоволенню, а зустрічний позов таким, що не підлягає задоволенню виходячи з наступного. Згідно договору дарування від 10.07.2004 р. посвідченого приватним нотаріусом Запорізького районного нотаріального округу [PERSON] за № 3547 та свідоцтва про реєстрацію права власності на нерухоме майно (витяг № 4326094 від 03.08.2004 р., запис № 139 в книзі № 2) [PERSON] є власником житлового будинку № 20 по вул. Новоселів в с. Канівське Запорізького району Запорізької області. (а.с. 4-5) Відповідно до акту від 09.04.2018 р. який складений депутатом Біленківської сільської ради [PERSON], в присутності сусідів [PERSON], [PERSON], встановлено, що [PERSON], [INFO], зареєстрована за адресою: [INFO], але фактично не проживає з 14.05.2013 р. (а.с. 6). Аналогічні відомості містяться також в акті складеному депутатом Біленківської сільської ради [PERSON] в присутності сусідів [PERSON] та [PERSON] 21.11.2018 р. (а.с. 61) Згідно до інформації наданої Біленківською сільською радою Запорізького району від 16.10.2018 р., на запит суду, встановлено, що [PERSON], [INFO], дійсно зареєстрована за адресою: [INFO]. (а.с. 14) Крім того в судовому засіданні встановлено, і цього не заперечують сторони по справі, що 20.11.2013 р. на підставі рішення Запорізького районного суду Запорізької області шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 02.03.2016 р. серії І-ЖС № 169384 [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та набула прізвище «Дериведмедь». Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про визнання особи такою, що втратила право користування власністю, що є адекватним змісту порушеного права. Відповідно до вимог ст. 71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача, членів його родини за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Згідно ст. 72 ЖК України, визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на вищевикладене, враховуючи, що з травня 2013 р. [PERSON] не проживає у спірному будинку, що відповідно нею не заперечується, а також приймаючи до уваги те, що остання 02.03.2016 р. уклала новий шлюб та на сьогоднішній час мешкає разом з новим чоловіком, суд приходить до висновку, що [PERSON] вже не є членом сімї [PERSON] починаючи з дня розірвання між ними шлюбу судом, тобто з 20.11.2013 р., у звязку з чим за нею зберігалось право на проживання у спірному будинку протягом шести місяців. Крім того слід зазначити, що [PERSON] починаючи з 2013 року не вчиняла жодних дій направлених на відновлення свого права на проживання у спірному помешканні, при цьому суд констатує, що [PERSON] не надала суду переконливих доказів того, що [PERSON] чинив їй перешкоди у користуванні житлом. Виходячи з приписів ч.ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України, враховуючи, що відповідач не надав суду доказів відсутності обєктивної можливості користуватися спірним житловим приміщенням, перешкод з боку позивача, поважних причин для відсутності у спірному житловому приміщенні більше 6 місяців, не спростував обставин на які посилається позивач як на підставу своїх вимог, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. В свою чергу доводи [PERSON] навпаки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи, у звязку з чим у задоволенні зустрічного позову слід відмовити. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позовної заяви судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved