Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 07.09.2016 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] На разі подружжя проживає окремо один від одного, спільного господарства не ведуть. У період шлюу у сторін народився син [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачем та перебуває на її утриманні. На даний час [PERSON] не працює, так як доглядає за дитиною. Інших джерел доходу, крім соціальних виплат по догляду за дитиною, не має. Тому позивач не має можливості забезпечувати себе та залежну від себе частку для утримання малолітнього сина. На підставі викладеного, [PERSON] просить стягнути з [PERSON] аліменти на власне утримання у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку до досягнення дитиною трьох років, а також аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, від дня пред'явлення позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач з'явилась, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, яким частково визнав позовні вимоги, зокрема у задоволенні позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання дружини просив відмовити у повному обсязі, а при ухваленні рішення про стягнення аліментів на утримання малолітнього сина просив врахувати, що відповідач має на утриманні дочку [PERSON], [INFO], крім того, на разі відповідач проживає з іншою жінкою, яка є вагітною, а також, відповідач має на утриманні свого батька, який хворіє на цукровий діабет, а тому просив суд про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000,00 грн. щомісячно. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 07.09.2016 року Святошинським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб. На разі, у провадженні Дарницького районного суду м. Києва перебуває позовна заява [PERSON] про розірвання вказаного шлюбу, укладеного з [PERSON], вказаний факт сторонами підтверджується та не оскаржується. Крім того, [INFO] року у сторін народився син [PERSON], що підтверджуються свідоцтвом про народження, виданого Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис № 3584. На даний час малолітня дитина проживає разом з позивачем та знаходиться на її утриманні. Вказана обставина визнана відповідачем, тому, за правилами ч.1 ст.82 ЦПК України додатковому доказуванню не підлягає. У відповідності до ч.1 ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до вимог ч.1 та ч.2 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні сина [PERSON]. З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання сина. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, що позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання малолітнього сина. З огляду на ці обставини в сукупності, суд вважає допустимим стягувати з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до дня досягнення дитиною повноліття. У відповідності до ч.2 та ч.3 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. За правилами ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Всупереч цьому, [PERSON] не надала суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про спроможність [PERSON] сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі саме на її утримання до досягнення їхнім спільним сином трирічного віку. Обставини щодо потреби [PERSON] в отриманні матеріальної допомоги від батька дитини, жодним чином не може свідчити про наявність реальної можливості відповідача надавати таку допомогу. У свою чергу відповідачем надано докази, що на його утриманні знаходиться його батько, який згідно наданих довідки та медичних виписок хворіє на цукровий діабет та інші хвороби пов'язані з головним мозком; крім того, відповідач зазначив, що на разі проживає з іншою жінкою, яка є вагітною та чекає дитину від відповідача. Аналізуючи викладені обставини, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення аліментів з [PERSON] на утримання [PERSON] до досягнення дитиною трирічного віку, належить відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 192 ЦПК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч.1 та ч.6 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. При пред'явленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, оскільки вона звільнена від сплати судового збору за пред'явлення даної позовної вимоги на підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір». Пред'явлений нею позов задоволений часткова. Тому із [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у сумі 704 гривні 80 копійок.

Outcome: partial