Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-15 00:00:00

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до Печерського районного суду м. Києва із вищевказаним позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з останнього заборгованість за кредитним договором № 49.4/13/І36/07 від 19 лютого 2007 року в розмірі 2 973 621 грн. 14 коп., з яких: 1 405 937 грн. 68 коп. тіло кредиту, 1 567 683 грн. 05 коп. відсотки, а також витрати з оплати судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп. В обґрунтування позовних вимог зазначило, між Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено вищевказаний кредитний договір. На виконання умов цього договору Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» було надано [PERSON] кредитні кошти на умовах своєчасного повернення цих коштів та сплати відсотків за користування ними. 26 червня 2013 року згідно договору купівлі-продажу прав вимоги Публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» відступило Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», зокрема, право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 49.4/13/І36/07 від 19 лютого 2007 року. В зв'язку із невиконанням [PERSON] своїх зобов'язань за вищевказаним договором, виникла заборгованість, яку позивач просить стягнути з відповідача в примусовому порядку. 13 листопада 2014 року на адресу Печерського районного суду м. Києва надійшла заява представника позивача про збільшення розміру позовних вимог, в якій остання просила стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» заборгованість, яка станом на 12 листопада 2014 року складає 4 138 245 грн. 84 коп., з яких: 1 889 954 грн. 88 коп. тіло кредиту, 2 248 290 грн. 96 коп. відсотки, а також витрати з оплати судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп. Представник Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» в судове засідання не з'явилася, про місце день і час розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду письмову заяву, в якій позов з викладених у ньому підстав, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримала, просила задовольнити та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с. 51). [PERSON] в судове засідання не з'явився, про місце день і час розгляду справи повідомлявся належним чином, в порядку передбаченому ч. 9 ст. 74 ЦПК України (а.с. 50), про причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За викладених підстав, а також враховуючи згоду представника позивача на заочний розгляд справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 19 лютого 2007 року між [PERSON] та Відкритим акціонерним товариством «Кредитпромбанк» було укладено кредитний договір № 49.4/13/І36/07 (а.с. 5-9). На виконання умов вказаного договору Відкрите акціонерне товариство «Кредитпромбанк» надало [PERSON] кредитні кошти в розмірі 120000 доларів США 00 центів з терміном повернення до 05 січня 2014 року, зі сплатою 15,25 % річних. В зв'язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов'язань за вищевказаним кредитним договором, виникла заборгованість, яка станом на 12 листопада 2014 року складає 4 138 245 грн. 84 коп., з яких: 1 889 954 грн. 88 коп. тіло кредиту, 2 248 290 грн. 96 коп. відсотки (а.с.43). Також в судовому засіданні встановлено, що 26 червня 2013 року згідно договору купівлі-продажу прав вимоги публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» відступило публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», зокрема, право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 8_49.4/13/07-Zn від 19 лютого 2007 року (а.с. 14-20). Частина 1 ст. 1054 ЦК України визначає, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредити) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, слід зазначити, що ч. 2 вказаної статті наголошує, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 «Позика», якщо інше не встановлено параграфом 2 «Кредит» і не випливає із суті кредитного договору. Тому, відповідно до вимог ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 512 кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не було надано належних доказів в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення кредитної заборгованості. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання щодо погашення кредиту та відсотків, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню в межах заявлених позивачем вимог, тобто в сумі 4 138 245 грн. 84 коп. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, відповідно до ст. 88 ЦПК України, витрати понесені позивачем з оплати судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп., а також витрати позивача за подачу оголошення в газети «Урядовий кур'єр» в розмірі 420 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved