Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У вересні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача, за участю третьої особи із зазначеним позовом, в якому посилалися на те, що 09.02.2011 року позивачами, третьою особою та відповідачем було укладено договір про сумісну діяльність, згідно якого вони зобовязувалися шляхом обєднання зусиль спільно діяти з метою забезпечення систем інженерного забезпечення кварталу забудови по вул. Мінській, 35,37,39,43,47,49. Ведення спільних справ було покладено на [PERSON] У квітні 2011 року позивачі власники земельних ділянок по вул. Мінській: [PERSON] вул. Мінська,47, [PERSON] вул. Мінська, 37, [PERSON] вул. Мінська, 43, [PERSON] вул. Мінська,49, третя особа [PERSON]- вул. Мінська, 35 та відповідач [PERSON] вул. Мінська, 39, отримали у ВАТ «Запоріжжяобленерго» технічні умови на тимчасове електропостачання будівельних механізмів з величиною максимального розрахункового навантаження 8 вВт кожний. Після цього у червні 2011 року на прохання [PERSON] для прискорення процесу документального оформлення позивачі відмовилися від своїх технічних умов та направили клопотання про збільшення максимальної потужності до 48 кВт в технічних умовах [PERSON] Згідно п.12 нових технічний умов, раніше видані технічні умови на тимчасове інженерне забезпечення (електропостачання) обєктів-будівельних механізмів житлових будинків позивачів та відповідача анулюються. Як запевнила відповідач, підключення будівельних механізмів інших землевласників мало здійснюватися від її буд майданчика. На підставі договору про сумісну діяльність [PERSON], діючи в інтересах простого товариства, уклав договір підряду на виконання електромонтажних робіт від 19.07.2011 р. №19/07 з [PERSON], які були виконані 22.08.2011 року. Вартість робіт з урахуванням матеріалів склала 84221,00 грн. Роботи були повністю оплачені позивачами та третьою особою. Відповідач сплатила лише вартість послуги з видачі технічних умов. Тобто, позивачі спільними зусиллями створили для спільних потреб майно лінію електропостачання з опорами та КЛ -370м та планували використовувати його спільно. Технічні умови відповідача були реалізовані, 30.08.2011 року, договір на користування електричною енергією було оформлено на [PERSON] [PERSON] в грудні 2012 року позивачі та третя особа без попередження були відключені [PERSON] від лінії електропостачання, що унеможливило таким чином використання ними свого майна. До того ж через незаконне відімкнення позивачів та третьої особи від електроенергії, вони змушені були витрачати додатково кошти на нові технічні умови на тимчасове інженерне забезпечення обєкта - будівельних механізмів ОК «Мінська» для житлових будинків за адресами: вул. Мінська, №№35, 37, 43, 47, 49 м.Бердянська Запорізької області на монтаж шафи обліку, на придбання електротоварів, що підтверджується технічними умовами від 23.07.2013р., актом надання послуг №320 від 30.08.2013р, договором підряду на виконання електромонтажних робіт №01/10 від 01.10.2013р., актом здачі-приймання робіт (надання послуг) №ОУ-0000108 від 07.10.2013р., видатковими накладними, чеками. Отже, незаконними діями відповідача вони понесли збитки у розмірі 15124,43 грн. Оскільки за свої кошти вони створили майно лінію електропостачання з опорами та КЛ -370м по вул. Мінській, вказане майно є їхньою власністю, але цим майном без дозволу користується відповідач, чим порушує їхнє право власності. Посилаючись на вказані обставини та ст.ст. 15, 16,1130, 328, 325, 331, 334, 317, 321, 1212, 22, 386 ЦК України, просили заборонити [PERSON] користуватися лінією електропостачання з опорами та КЛ-370м, що прокладена до ділянки 39 у м.Бердянську по вул. Мінській і що належить на праві спільної сумісної власності [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]; витребувати у [PERSON] з незаконного володіння КЛ-370м, що було створено разом з лінією електропостачання, що прокладена до ділянки 39 у м.Бердянську по вулиці Мінській, на користь позивачів, та стягнути з неї на користь позивачів грошові кошти в сумі 15124,43 грн. У січні 2015 року позивачі подали до суду заяву про збільшення позовних вимог, в якій просили визнати право спільної сумісної власності позивачів на лінію електропостачання: 13 опор на 18 стійок та кабельну лінію -370м., що прокладена до ділянки по вул.. Мінській, 39 у м.Бердянську, посилаючись на те, що з заперечень відповідача їм стало відомо, що [PERSON] фактично не визнає права власності позивачів на вказане майно. У свою чергу відповідач [PERSON] у грудні 2014 року предявила зустрічний позов, який згодом уточнила, до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]. треті особи ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Бердянського міського району електричних мереж, територіальна громада м.Бердянська в особі Бердянської міської ради, та в якому просила визнати договір про сумісну діяльність від 09.02.2011 року, укладений від імені [PERSON] з [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] ( [PERSON]), недійсним. В його обґрунтування посилалася на те, що підставою первісного позову позивачів була та обставина, що 09.02.2011 року позивачами, відповідачем та третьою особою було укладено договір про сумісну діяльність. Проте вона тільки з позовної заяви довідалася про його існування, договір не підписувала. Тому є всі підстави вважати, що вона не мала вільного волевиявлення щодо укладення зазначеного договору та не бажала настання правових наслідків, які він обумовлював. Проте, на підставі поданої представником відповідача [PERSON] письмової заяви, її зустрічний позов ухвалою суду від 22 грудня 2015 року був залишений без розгляду. Ухвалою суду від 12 березня 2015 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявлять самостійних вимог на предмет спору залучено на стороні відповідачів територіальну громаду м.Бердянська в особі Бердянської міської ради Запорізької області та ВАТ «Запоріжжяобленерго» в особі Бердянського міського району електричних мереж. Представник позивачів за договорами про надання юридичної допомоги [PERSON], та представник позивача [PERSON] [PERSON] підтримали первинний позов, доповіли по його суті. Представник відповідача за договором про надання правової допомоги [PERSON] заперечував проти позову, посилаючись на безпідставність вимог. При цьому пояснив, що, дійсно, у 2011 році [PERSON] здійснювалося будівництво житлового будинку №39 по вул.. Мінській у м.Бердянську. З метою електропостачання будівництва та майбутнього домоволодіння вона почала оформлювати документи для укладення договору з ВАТ «Запоріжжяобленерго» про електропостачання. Позивачі теж бажали забезпечити електропостачанням свої земельні ділянки. Всі вони отримали технічні умови на тимчасове інженерне забезпечення будівельних механізмів житлового будинку. Але у звязку з тим, що для забезпечення потужності, якої вимагали позивачі, неможливо було технічно забезпечити, вони відмовилися від своїх ТУ, оскільки ВАТ «Запоріжжяобленерго» запевнило, що для задоволення їх потреб у потужності буде збудоване комплектна трансформаторна підстанція КТП-6кВ. Свою повітряну лінію до свого домоволодіння вона оплачувала самостійно. Для забезпечення потреб позивачів було встановлено ще 9, а загалом 18 електроопор. 03.06.2013 року були видані технічні умови на тимчасове інженерне забезпечення (електропостачання) обєкта- будівельних механізмів ОК «Мінська» для житлових будинків за адресою: вул.. Мінська, 35,37, 43,47, 49 м.Бердянськ. Згідно до цих умов замовнику необхідно виконати будівництво ПЛ 0,4 від РУ -0,4 вК КТП -80 до ВРУ -04 вК обєкта та встановити прилад для розрахункового обліку електроенергії.. Це свідчить про те, що до кінця 2013 року позивачі не мали підстав та не користувалися електроенергією, оскільки у них не було ані технічних умов, ані договору про приєднання до електричних мереж, ані договору про користування електроенергією. Замовником за вказаними технічними умовами є юридична особа обслуговуючий кооператив «Мінська». Тому незрозуміло, чому [PERSON] повинна щось компенсовувати, оскільки створювалася нова електромережа для задоволення потреб позивачів, а не через її якісь дії. Позивачі не надали доказів, що вона нібито у грудні 2012 року відключила їх від електропостачання. Також є незрозумілим чому, якщо позивачі є власниками спірної повітряної лінії, вони повинні були будувати нову повітряну лінію і що заважало їм прокласти її до своїх земельних ділянок. Це свідчить про те, що позивачі намагаються здійснити захват повітряної лінії та позбавити її можливості користуватися електричною мережею. Просив в позові відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні від 17.06.2015 року дав свідчення суду про те, він є головним інженером в ПП [PERSON] До приватного підприємця звернувся [PERSON] з технічною документацією щодо тимчасового електропостачання 6 осіб. Вони ввели трансформаторну підстанцію, завели лінію на їхню територію в металевий гараж, де встановили прилад обліку на всіх з 6-ма автоматами. Поставили приблизно 10-12 електроопор, проклали кабель в землі. Фінансами займався [PERSON]. Був складений кошторис, домовилися про ціну, повністю розрахувався [PERSON] Кошти передавав йому, а вони вже закупляли там, де вигідніше. Опори були поставлені так, щоб їх можна було використовувати під постійну лінію. Представники третіх осіб про розгляд справи повідомлені належним чином, в судове засідання не зявилися. Заслухавши представників позивачів, представника відповідача, дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи з свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Так, в судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору №П69/81-11 від 06.04.2011 року про приєднання до електричних мереж та додаткової угоди до нього від 24.11.2011 року, укладеного між ВАТ «Запоріжжяобленерго» (власник) та [PERSON] (замовник), власник зобовязався з метою забезпечення електропостачання електроустановок будівельних механізмів житлового будинку [PERSON] по вул. Мінська, 39 у м.Бердянську ( надалі обєкт) приєднати обєкт. Умови та вимоги для створення технічної можливості приєднання викладені у технічних умовах на тимчасове інженерне забезпечення (електропостачання) обєкт будівельні механізми житлового будинку [PERSON] від 06.04.2011 року №сз578/002-13-Первомайська, які є додатком до договору, що підтверджується їх копіями. Вказаним договором передбачалася розробка замовником на підставі отриманих ТУ проектної документації та її погодження з власником, будівництво замовником за власні кошти електроустановок обєкту (розділи 2., 2.2 договору). Також судом було зясовано, що аналогічні технічні умови на тимчасове інженерне забезпечення (електропостачання) обєкта - будівельних механізмів житлових будинків видавалися позивачам та третій особі, як вбачається з наданих копій технічних умов (а.с.8-17 т.1) та було обумовлено п.12 ТУ. З наданих суду третьою особою ВАТ «Запоріжжяобленерго» письмових пояснень з додатками (т.1,а.с.132-154) вбачається, що 30.05.2011 року від [PERSON], [PERSON], [PERSON] Ю,Л., [PERSON] та [PERSON] до ВАТ «Запоріжжяобленерго» надійшла письмова заява з проханням внести зміни до технічних умов [PERSON] в частині збільшення максимального розрахункового навантаження до 48 кВт. При цьому в разі внесення таких змін до її технічних умов, вони зобовязуються розірвати раніше укладені договори про приєднання до електричних мереж. Ними було надано копію договору про сумісну діяльність від 09.02.2011 року, який було укладено між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]Т та [PERSON], відповідно до якого сторони зобовязувалися здійснювати взаємне фінансування у відповідності до угод з метою забезпечення систем інженерного забезпечення кварталу забудови, що складається з будинків за адресою: вул. Мінська, буд. 35,37,39,43,47,49. Також надійшла заява від [PERSON] про внесення змін до технічних умов в частині збільшення максимального розрахункового навантаження до 48 кВт та скасувати п.12. Тому на підставі цих звернень була укладена додаткова угода 24.06.2011р. до договору про приєднання та видані нові технічні умови №сз002-13/7435 Первомайська від 24.06.2011 року на тимчасове інженерне забезпечення (електропостачання) обєкта будівельні механізми житлового будинку гр. [PERSON] за адресою : вул. Мінська, 39, м.Бердянськ Запорізької області, пунктом 2 яких передбачалася величина максимального розрахункового навантаження - 48 кВ., замість 8 кВт в раніше виданих ТУ, а також відповідно до п.12 анулювалися раніше видані ТУ на тимчасове інженерне забезпечення (електропостачання) обєктів будівельних механізмів житлових будинків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] відповідно за адресами: вул. Мінська, 35, 37, 39, 43, 47, 49. З матеріалів справи вбачається, що на замовлення відповідача [PERSON] ТОВ «Азовальянс Групп», директором якого є [PERSON], був розроблений робочий проект, погоджений з ВАТ «Запоріжжяобленерго», тимчасового електропостачання будівельних механізмів будмайданчика житлового будинку, розташованого по вул. Мінська, 39 в м.Бердянськ, що підтверджується його копією (т.1 а.с.227-231), яким передбачалося прокладка кабелю в землі від РУ-0,4кВ КТП-80 до існуючої опори №2В, установка опор №1н-8н, підвіс самонесучого ізольованого проводу СИП 4х70 від опори №2В до опори №4н, а від останньої до ШУ будівельного майданчика житлового будинку. Тобто, проектом передбачалося встановлення 8 нових опор: 1н, 2н, 3н, 4н, 5н, 6н, 7н, 8н. Згідно з п. 5.1 договору №П69/81-11 від 06.04.2011 року про приєднання до електричних мереж - строк його дії: з моменту підписання і до прийняття в експлуатацію обєкта замовника, та пунктом 7.2.3 технічних умов №сз002-13/7435-Первомайська від 24.06.2011 року (т.1 а.с.154) передбачено, що після завершення будівництва житлового будинку виконати демонтаж побудованої повітряної лінії ПЛ 0,4 кВ від РУ-0,4 кВ КТП 80 до ВРУ 0,4 обєкта, тобто спірна лінія є тимчасовою і підлягала демонтажу. Крім цього, судом встановлено, що відповідно до технічних умов тимчасового інженерного забезпечення (електропостачання) обєкта будівельних механізмів ОК «Мінська» для житлових будинків за адресою: вул.. Мінська, 35, 37,43, 45, 47 м.Бердянськ, які є додатком до договору про приєднання до електричних мереж від 23.07.2013 року №1310-0535, було прокладено повітряну лінію довжиною 277 метрів від РУ -0,4 кВ КТП-80 до будівельного майданчика ОК «Мінська», яка належить обслуговуючому кооперативу, як вбачається з листа № 02 від 01.04.2015 року (т.2 а.с.14). Як вбачається з зазначеного вище листа та наданих пояснень представником третьої особи ВАТ «Запоріжжяобленерго» [PERSON] у судовому засіданні 18.05.2015р., повітряна ліня, збудована ОК «Мінська», була прокладена на тих самих електричних опорах, які були встановлені ПП Самко на замовлення [PERSON] Це саме вбачається і з копії листа Державної інспекції з енергетичного нагляду за режимами споживання електричної і теплової енергії в Запорізькій області №48/5-1174 від 15.07.2014р. (т.1 а.с. 115): тобто, на опорах розташовано два комплекти (по три фази) проводу СІП, одним комплектом якого заживлено домоволодіння відповідача [PERSON], а другим комплектом - інші домоволодіння - позивачів. Згідно наданих позивачами копій накладних, виданих ПП Самко, № РН -0000338 від 01.10.2013р. та №РН -0000341 віл 05.10.2013 року та копій чеків до них, загальна вартість електротоварів склала 15124,43 грн., які позивачі просять стягнути з [PERSON] на свою користь. Відповідно до вимог ст. ст. 213, 214, 316 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Позивачі звернулися до суду за захистом свого права власності шляхом заборони відповідачу [PERSON] користуватися лінією електропостачання з опорами та КЛ-370м, що прокладена до ділянки №39 по вул. Мінській в м.Бердянську, що належить їм на праві спільної сумісної власності, (як вони вважають), витребування кабельної лінії КЛ-370 з її незаконного володіння, з визнанням за ними права спільної сумісної власності на лінію електропостачання: на 13 опор на 18 стійок та кабельну лінію 370 метрів, що прокладена до ділянки №39 по вул. Мінській у м.Бердянськ, а також стягнути з [PERSON] на користь позивачів грошові кошти в сумі 15124,43 грн., затрачені ними на нові технічні умови, на придбання електротоварів, внаслідок незаконних дій відповідача по відключенню від електропостачання. Однак, по-перше, в судовому засіданні жодним чином позивачами не було підтверджено тих обставин, що станом на грудень 2012 року, як вбачається із змісту позову, їх незаконно було відключено [PERSON]П від електропостачання, а також те, що їхні будівельні майданчики на вказаний час були приєднані до електропостачання, оскільки від виданих їм у квітні 2011 року технічних умов на тимчасове інженерне забезпечення (електропостачання) обєктів- будівельних механізмів житлових будинків вони самі відмовилися згідно поданої 30.05.2011 року спільної заяви до ВАТ «Запоріжжяобленерго» та розірвали раніше укладені договори на приєднання до електричних мереж будівельних механізмів. По-друге, як зясовано судом, технічними умовами, виданими [PERSON], та робочим проектом передбачалося тимчасове електропостачання будівельних механізмів будівельного майданчика житлового будинку лише однієї [PERSON], розташованого по вул. Мінська, 39 в м.Бердянську. Тому, виходячи з наведеного вище, відповідач не могла припинити електропостачання будівельних майданчиків позивачів за відсутності такого на час, вказаний в позовній заяві. Не знайшло належного підтвердження в ході розгляду справи і посилання позивачів на те, що на підставі договору про сумісну діяльність від 11.02.2011 року та договору підряду на виконання електромонтажних робіт від 19.07.2011 року №19/07, укладеного з ПП [PERSON], саме ними була оплачена вартість робіт за договором з урахуванням матеріалу, яка склала 84221,00 грн., оскільки з долучених до позову копій товарних чеків видно, що кошти сплачувалися фізичної особою [PERSON] Згідно зі ст.1130 ЦК України за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобовязуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові. Спільна діяльність може здійснюватися на основі обєднання вкладів учасників (просте товариство) або без обєднання вкладів учасників. Відповідно до ст.1131 ЦК України договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних дій, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності. Як видно із змісту договору про сумісну діяльність, учасниками цього договору жодним чином не визначено у ньому ані покриття витрат учасників, ані їх участі в результатах спільних дій. Відповідач [PERSON], так само як і позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], а також [PERSON], є стороною договору про сумісну діяльність від 09.02.2011 року, згідно якого ведення спільних справ за договором було покладено на [PERSON], а із взаємних обовязків сторони визначили лише обмін наявною інформацією, проведення спільних консультацій з питань сумісної діяльності, а випадку необхідності, здійснювати взаємне фінансування у відповідності до угод, що укладаються. Не суперечать встановленим обставинам і показання свідка [PERSON], який дав свідчення про те, що кошти за договором підряду йому передавав [PERSON], а тому, на переконання суду, позивачами не доведено факту того, що лінія електропостачання з опорами була збудована лише за їхні спільні кошти, а відповідач сплатила тільки вартість послуг з видачі технічних умов. Відповідно до положень ст. 181 ЦК України, до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Рухомими речами є речі, які можна вільно переміщувати у просторі. Державним класифікатором будівель і споруд ДК 018-2000, затвердженого наказом Держстандарту України від 17 серпня 2000 року № 507, повітряні лінії електропередач, віднесено до споруд, а ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» встановлено, що до нерухомості відносяться будівлі, споруди тощо. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на новостворене майно ( житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва ( створення майна). Відповідно до вимог ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається, зокрема, фізичним та юридичним особам на новозбудовані, реконструйовані об'єкти нерухомого майна. Позивачами, в порушення положень ст.ст. 10, 60, 131 ЦПК України, не надано суду жодного належного та допустимого доказу (свідоцтва про право власності, акту вводу в експлуатацію) на підтвердження наявності у них права власності на вказану лінію електропостачання, порушення якого могло би бути підставою для звернення до суду за захистом цього права. Крім цього, позивачами не враховано, що повітряна лінія до будівельного майданчику житлового будинку №39 по вул. Мінська в м.Бердянську зводилася як тимчасова і після введення будівництва житлового будинку в експлуатацію, відповідно до п. 7.2.3. тимчасових технічних умов сз002-13/7435 від 24.06.2011 року, підлягала демонтажу, а тому на неї не може визнаватися право власності як на тимчасову споруду. Крім цього, слід за необхідне зазначити, що відповідачу [PERSON], згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ВК №844268 від 11.08.2010 року, на праві власності належить земельна ділянка площею 0,0999га по вул. Мінська, 39 в м.Бердянськ Запорізької області, цільове призначення якої для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), розміром згідно Плану меж земельної ділянки 33,30 м х 30,00 м. А за розділом 2.2 «будівництво» договору про приєднання до електричних мереж №П69/81-11 від 06.11.2011 року ( т.1, а.с. 149), укладеного між ВАТ «Запоріжжяобленерго» (власник) та [PERSON] (замовник), замовник у встановленому законодавством України порядку за власні кошти забезпечує будівництво електроустановок обєкту та, якщо це передбачено ТУ, електричних мереж (обєктів) поза межами його земельної ділянки. Після завершення будівництва електричних мереж (обєктів) поза межами земельної ділянки, необхідність яких передбачена ТУ, замовник передає такі електричні мережі (обєкти) у комунальну власність. Згідно робочого проекту тимчасового електропостачання будівельних механізмів будмайданчика житлового будинку [PERSON], розташованого по вул. Мінська, 39 в м.Бердянську, та копії однолінійної схеми електропостачання будмайданчика, видно, що довжина кабельної лінії становить 356 метрів, а не 370 метрів, як помилково вважають позивачі, на яку просять визнати право спільної сумісної власності, яка знаходиться за межами належної відповідачу земельної ділянки та яка повинна перебувати у власності територіальної громади. Крім цього, прохаючи визнати за ними право спільної сумісної власності на лінію електропостачання, позивачі не врахували й положення статті 355 ЦК України та не обґрунтували при цьому підстав та не навели положень Закону щодо виникнення саме спільної сумісної власності, оскільки: В силу п. 1 ст. 355 ЦК України майно, що перебуває у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). А згідно ч.4 ст. 355 ЦК України спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку що вимоги позивачів щодо визнання за ними права спільної сумісної власності на лінію електропостачання: 13 опор на 18 стійок та кабельну лінію 370 метрів, що прокладена до ділянки по вул. Мінська, 39 у м.Бердянськ, є необґрунтованими, а тому задоволенню не підлягають. А тому не підлягають задоволенню й інші дві похідні від першої вимоги щодо заборони [PERSON] користуватися спірною лінією електропостачання з опорами, що прокладена до ділянки №39 по вул. Мінська в м.Бердянську та яка належать їм на праві спільної сумісної власності, як помилково вважали позивачі, а також витребування у [PERSON] з незаконного володіння КЛ-370, що була створена разом з лінією електропостачання, та прокладена до вказаної ділянки. Щодо витребування у відповідача з незаконного володіння КЛ-370, то суд вважає за необхідне додатково вказати, що позивачами не доведено також факту того, що [PERSON] володіє нею незаконно, оскільки її приєднання і підключення до будмайданчику було здійснено у повній відповідності до Правил приєднання електроустановок до електричних мереж, затверджених Постановою Національної комісії регулювання електроенергетики України №1137 від 14 грудня 2005 року, починаючи від звернення замовника до електропередавальної організації з листом щодо наміру приєднати електроустановки певної потужності і закінчуючи оформленням допуску на підключення електроустановки замовника до електричної мережі, укладенням договору, передбаченого Правилами користування електричною енергією для населення та підключенням електроустановки замовника до електричної мережі, як вбачається з наданих відповідачем та третьою особою ВАТ «Запоріжжяобленерго» письмових доказів. Що стосується вимог позивачів про стягнення з [PERSON] на їхню користь грошових коштів у розмірі 15124,43 грн., затрачених ними на нові технічні умови на тимчасове інженерне забезпечення їхніх будівельних майданчиків для житлових будинків по вул. Мінська, 35, 37, 43, 47,49 на монтаж шафи обліку, на придбання електротоварів, то суд уже зазначав вище, що будівництвом повітряної лінії напругою 0,4 кВт довжиною 277 метрів від РУ -0,4 кВ КТП-80 до будівельного майданчика ОК «Мінська» займався саме вказаний обслуговуючий кооператив як юридична особа, який і укладав відповідний договір на електропостачання, займався розробкою робочого проекту, укладав договір підряду на виконання електромонтажних робіт та, відповідно, сплатив зазначені позивачами грошові кошти, що і вбачається з наданих самими ж позивачами копій чеків (т.1 ,а.с. 55,56), де платником є ОК «Мінська» на користь ПП [PERSON] Тому, за вказаних обставин, суд не вбачається правових підстав для задоволення й цієї позовної вимоги. Отже, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими, не доведеними належними і допустимими доказами, тому задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed