Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У вересні 2016 року представник заявника звернувся до суду з заявою, в якій ставить питання про встановлення факту смерті бабусі заявника [INFO] року [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що заявник [PERSON] доглядала свою бабусю [PERSON], яка померла [INFO] року в м.Донецьк. Після її смерті було отримано лікарське свідоцтво про смерть №101 від 12.05.2016 року на території непідконтрольній Україні. Свідоцтво про смерть, видане на території не підконтрольній Україні буде незаконним та не створюватиме правових наслідків на території України, тому представник заявника звернувся до Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Донецькій області, однак йому було відмовлено у видачі такого свідоцтва. Факт смерті бабусі заявника може бути встановлений лише за рішенням суду. Представник заявника надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на задоволенні заявлених вимог наполягав. Представник заінтересованої особи Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій областіу судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, заперечень не надав. Представник заінтересованої особи управління Пенсійного фонду України в м. Дзержинську Донецької областідо суду не з'явилася, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала щодо задоволення вимог. Дослідивши матеріали справи та перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих письмових доказів, суд приходить до висновку про можливість задоволення заяви, виходячи з наступного. Як вбачається з лікарського свідоцтва про смерть № 101 від 12.05.2016 року [PERSON] померла [INFO] року у м.Донецьк. Підставою звернення заявника до суду стала неможливість внесення відомостей про смерть бабусі до Державного реєстру, оскільки лікарське свідоцтво про смерть [PERSON], видане у місті, яке розташоване на непідконтрольній українській владі території - м.Донецьк, а тому не сприймається, як достовірний доказ, а інші документи, в розумінні п.1 розділу 5 Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України, від 18.10.2000р. №52/5, у заявника відсутні. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що померла [PERSON] є бабусею заявника. Відповідно до ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України, яка розглядається невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Пунктом 5 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України №1154/5 від 22.11.2007 року, з наступними змінами, передбачено, що підставою для державної реєстрації смерті є: а) лікарське свідоцтво про смерть (форма № 106/о), б) фельдшерська довідка про смерть (форма № 106-1/о), в) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть; г) рішення суду про оголошення особи померлою; ґ) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час; д) повідомлення державного архіву або органів Служби безпеки України у разі реєстрації смерті осіб, репресованих за рішенням несудових та судових органів; е) повідомлення установи виконання покарань або слідчого ізолятора, надіслане разом з лікарським свідоцтвом про смерть. 07 листопада 2014 року своїм Розпорядженням № 1085-р зі змінами та доповненнями Кабінет Міністрів України затвердив переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, та переліку населених пунктів, що розташовані на лінії зіткнення. Відповідно до даного Переліку до населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження відноситься і м.Донецьк, на території якого померла бабуся заявника [PERSON] Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 9 Закону України № 1207-VII від 15.04.2014року «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», Державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п.8 ч.1 ст.256 ЦПК встановлення факту смерті особи в певний час провадиться тільки у разі неможливості органом РАЦС зареєструвати факт смерті з підстав, що відсутні документи, які свідчать про смерть особи. Датою смерті у цих випадках є встановлена судом у рішенні дата фактичної смерті. За ч. 2 ст. 259 ЦПК України рішення суду про встановлення фактів, які підлягають реєстрації в органах реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З огляду на викладене, зважаючи на те, що заявник просить про встановлення факту, що має юридичне значення, вказаний факт у позасудовому порядку встановити не можливо, відповідний факт доводиться матеріалами справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved