Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, з урахуванням уточнених позовних вимог від 12.10.2017 року, просив виселити відповідача та її неповнолітню дитину [PERSON], [INFO], з кімнати № 332 гуртожитку Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму по вул. Левченка, 2 в м. Новоград-Волинський Житомирської області (далі Гуртожиток) без надання іншого житлового приміщення та стягнути з відповідача заборгованість за проживання та користування комунальними послугами в сумі 12204,28 грн. В обґрунтування позову вказував, що\~відповідач почала проживати у кімнаті № 332 Гуртожитку разом зі своєю дитиною з 01.09.2015 року на підставі договору, термін дії якого закінчився 01.08.2016 року. Відповідач систематично порушує умови договору, а саме: не вносить плату за проживання та користування комунальними послугами. Заборгованість по внесенні плати існує ще з 2015 року. Позивачем неодноразово направлялись вимоги про погашення заборгованості та виселення з кімнати гуртожитку, проте відповідач добровільно не звільняє займане приміщення, не погашає заборгованість. З метою захисту своїх прав змушені звернутись до суду. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнала. Погоджувалась з вимогами про стягнення з неї частково плати за користування комунальними послугами. Вимоги про виселення вважала безпідставними, оскільки в неї та її малолітньої дитини більше немає де жити. Представник органу опіки та піклування при вирішенні спору поклалась на розсуд суду. Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши письмові матеріали справи і оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав. Гуртожиток перебуває на балансі Новоград-Волинського промислово-економічного технікуму і згідно його статуту є структурним підрозділом (п.п.1.8, 3.2), а Новоград-Волинський ПЕТ має право здавати в оренду частково або повністю, але без права приватизації, площі, які не використовуються в навчальному процесі чи для інших потреб технікуму (а.с. 66). Згідно договору надання житлово-комунальних послуг в кімнаті № 332 Гуртожитку Новоград-Волинського ПЕТ від 01.09.2015 року (далі Договір), укладеному між Новоград-Волинським ПЕТ та [PERSON], технікум здає, а мешканець приймає в користування на час дії договору кімнату № 332 жилою площею 17.88 кв.м., загальною площею 25,035 кв.м. укомплектовану певним майном. Строк дії договору визначений у п. 4.1, де встановлено, що договір вступає в силу з моменту підписання та діє до 01.08.2016 року. Зазначений договір не є пролонгованим та у відповідності до п.2.9 договору відповідач була зобов'язана здати відремонтоване надане жиле приміщення після спливу строку, на який було укладено договір. Інших договорів сторони не укладали. Таким чином, між сторонами укладений договір про короткостроковий найм (ч.2 ст. 821 ЦК України). Тобто до вказаного договору найму не застосовуються положення ч.1 ст. 816, ст. 818 та статтей 822-824 Цивільного кодексу України. Ще в період дії договору відповідач допускала порушення його умов щодо своєчасного внесення плати за проживання та плати за використану електроенергію. 08.02.2016 року, 10.03.2016 року та 01.06.2016 року позивачем були направлені відповідачу листи-претензії щодо погашення заборгованості по оплаті за проживання в Гуртожитку. Так 12.04.2016 року (а.с. 28) відповідач відповідально заявляла, що виплатить борг, також 05.08.2016 року [PERSON] особисто отримала письмове повідомлення позивача про виселення до 12.08.2016 року, проте приміщення не звільнила і починаючи з жовтня 2015 року оплату за користування Гуртожитком та наданими комунальними послугами не здійснювала. Після закінчення строку дії договору найму (оренди) відповідач продовжує проживати у студентському гуртожитку та користуватися житлово-комунальними послугами. Відповідно до розрахунку заборгованості від 12.10.2017 року, загальна заборгованість відповідача за період з 01.10.2015 року по 01.10.2017 року склала 12 204,28 грн. Розмір плати за надані послуги (проживання) обраховано позивачем у відповідності до Положення про студентський гуртожиток Новоград-Волинського ПЕТ, де п. 5.1 встановлено, що вартість місця проживання в гуртожитку складається з вартості його утримання та вартості обовязкових побутових послуг, що надаються студентам та квартиронаймачам, які проживають у гуртожитку. На підтвердження правильності розрахунку позивачем надано калькуляцію вартості послуг без вартості електроенергії, показники електричних лічильників за кожен місяць, розрахунок середньої собівартості на опалення і довідки про надання додаткових платних послуг (користування душем). Враховуючи, що сторони не перебувають (та ніколи не перебували) у трудових відносинах, відповідач за місцем фактичного проживання не зареєстрована, рішення про виділення гуртожитку житловою комісією технікуму не приймалось, ордер на вселення у встановленому законом порядку не видавався, тому у [PERSON] не виникло права на постійне проживання в гуртожитку. За змістом укладеного договору та фактичними обставинами справи судом встановлено, що відповідач вселилася до гуртожитку відповідно до договору найму (оренди) зазначеної кімнати на визначений строк, тобто на підставі цивільно-правової угоди. Таким чином вказані правовідносини врегульовані положеннями ЦК України щодо договору найму (оренди) житла (Глава 59), тому посилання представника позивача на норми ЖК Української РСР суд у вказаному випадку вважає помилковими. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обовязків. Згідно із\~ст. 629 ЦК України\~договір є обовязковим для виконання сторонами. Стаття 810 ЦК України визначає, що за договором найму (оренди) житла одна сторона - власник житла (наймодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (наймачеві) житло для проживання у ньому на певний строк за плату. Таким чином власник житла зобовязаний був надавати житло лише у межах строку, визначеного в договорі, тобто з 01.09.2015 року по 01.08.2016 року. Отже, право користування гуртожитком виникло у відповідача не у звязку із роботою (навчанням), а на підставі цивільно-правової угоди короткострокового договору найму (оренди). Оскільки строк дії договору закінчився, зобовязання сторін припинено відповідно до ч. 1\~ст. 509 ЦК\~України, тому\~відповідач повинна звільнити займане приміщення. При цьому позивач не зобовязаний надавати їй інше житлове приміщення для проживання. Таким чином,\~\~позовні вимоги технікуму про виселення відповідача та її дитини підлягають задоволенню з підстав, передбачених положеннями\~ст. 391 ЦК України\~про захист прав власника від порушень, не повязаних з володінням (усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення). Виселення неповнолітньої дитини відповідача, на думку суду, не буде порушенням Закону України «Про охорону дитинства», оскільки згідно ст.29 ЦК України місцем проживання малолітньої дитини є місце проживання її батьків, а як вбачається з копії паспорта відповідачки, вона зареєстрована в [INFO] (а.с. 6, 144). Відповідно до ч.3 ст. 815 ЦК України наймач житла зобов'язаний своєчасно вносити плату за житло. Наймач зобов'язаний самостійно вносити плату за комунальні послуги, якщо інше не встановлено договором найму. Відповідно до Договору відповідач зобовязалася своєчасно вносити плату за проживання в Гуртожитку щомісячно до 5 числа поточного місяця за попередній місяць. Незважаючи на неодноразові вимоги позивача про наявність існуючої заборгованості за весь час проживання у гуртожитку (а це понад шість місяців) та необхідності її погашення, відповідач суму заборгованості не погасила. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачкою не спростована, будь-яких клопотань на його спростування нею не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів за надані ним послуги, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідачки боргу за проживання та користування комунальними послугами в Гуртожитку також є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Понесений позивачем судовий збір при подачі даного позову до суду підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved