Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-31 00:00:00

У березні 2021 року АТ «Універсал Банк» звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за договором про надання банківських послуг у сумі 61112 грн 24 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що у жовтні 2017 року АТ «Універсал Банк» запустив новий проект «monobank», в рамках якого відкриваються поточні рахунки клієнтам, спеціальним платіжним засобом яких є платіжні картки monobank. 05\~травня 2018 року [PERSON] звернувся до АТ «Універсал Банк» та цього ж дня з метою отримання банківських послуг підписав анкету-заяву до договору про надання банківських послуг. Анкета-заява разом з умовами, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. АТ «Універсал Банк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав [PERSON] кредит у розмірі 20000 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на поточний рахунок, спеціальним платіжним засобом якого є платіжна картка. Однак, відповідач у порушення умов вказаного договору не надавав своєчасно АТ «Універсал Банк» грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, у зв`язку з чим станом на 03 грудня 2020 року за [PERSON] утворилася заборгованість у загальній сумі 61112\~грн 24 коп., у тому числі, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 21849\~грн 61 коп., заборгованість за пенею та комісією 39262 грн 63\~коп., яку банк просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 10 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі та призначено справу до судового розгляду. У відзиві на позовну заяву представник відповідача [PERSON] [PERSON] просить відмовити у задоволенні позовних вимог. При цьому, зазначає, що позивачем до позовної заяви не додано ні додаток із погодженою сумою кредитного ліміту, ні виписку по поточному рахунку у гривні, що є належними, допустимими доказами на підтвердження погодження сторонами суми кредитного ліміту та на підтвердження виконаних зобов`язань банку щодо надання суми кредиту шляхом встановлення кредитного ліміту в сумі 20000 грн. Крім того, позивачем не надано копій Умов і правил надання банківських послуг, Тарифи, Таблицю обчислення вартості кредиту та паспорту споживчого кредиту, що є відповідно до п. 2 анкети-заяви складовою частиною договору про надання банківських послуг. Також з наданих позивачем документів неможливо встановити, які саме розміри річної процентної ставки за користування кредитом, процентної ставки, що застосовується при порушенні виконання зобов`язань, ставки пені та суми комісії, що були погоджені сторонами та строки погашення обов`язкових платежів. Також відповідач вважає, що суд не має брати до уваги розрахунок заборгованості, оскільки він не підтверджений первинними бухгалтерськими документами. В судове засідання представник позивача АТ «Універсал Банк» не з`явився, при подачі позову банк подав клопотання про розгляд справи без участі його представника. Представник відповідача [PERSON] адвокат Калінін С.К. в судовому засіданні заперечив проти позовних вимог у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 05 травня 2018 року АТ «Універсал Банк» та [PERSON] підписали анкету-заяву до договору про надання банківських послуг, за умовами якої анкета-заява разом з умовами і правилами надання банківських послуг, тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту складають договір про надання банківських послуг. Підписанням анкети-заяви від 05 травня 2018 року відповідач підтвердив, що він ознайомлений з вказаними документами та отримав їх примірники у мобільному додатку (а.с. 8). До кредитного договору банк додав витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи, де у розділі 8 «Додатки» визначені тарифи, паспорт споживчого кредиту «Картка monobank», основні умови кредитування з урахуванням побажань споживача, інформація щодо реальної процентної ставки та орієнтовної загальної вартості кредиту для споживача, порядок повернення кредиту та інша інформація (а.с. 9-23). Обґрунтовуючи позовні вимоги, банк надав розрахунок заборгованості, в якому зазначив, що за кредитним договором № б/н від 05 травня 2018 року, укладеного з [PERSON] станом на 03\~грудня 2020 року утворилась заборгованість на загальну суму 61112 грн 24 коп., у тому числі загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) у сумі 21849 грн 61 коп., заборгованість за пенею та комісією у сумі 39262 грн 63\~коп. (а.с. 7). Правовідносини, які виникли між сторонами відносяться до договірних і, насамперед, регулюються відповідними нормами Цивільного кодексу України та умовами укладеного між ними договору. Відповідно до частин 1, 2 статті 207\~ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~статті 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою\~статті 633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за\~законом\~надані відповідні пільги. За змістом\~статті 634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «Універсал Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, вказав, що відповідач у порушення умов вказаного договору не надавав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором (не сплатив мінімальні щомісячні платежі), сплата яких передбачена пунктом 5.11 розділу ІІ Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», у зв`язку з чим утворилася заборгованість в загальній сумі 61112\~грн 24 коп., у тому числі, загальний залишок заборгованості за наданим кредитом (тілом кредиту) 21849\~грн 61 коп., заборгованість за пенею та комісією 39262\~грн 63\~коп. Однак, матеріали справи не містять підтверджень, що саме ці Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» розумів відповідач та ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до договору про надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати щомісячних мінімальних платежів, пені і комісії та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк», відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату щомісячних мінімальних платежів та їх розмір, а також про розмір, порядок нарахування і сплати пені і комісії надані банком витяг з Умов обслуговування рахунків фізичної особи в АТ «Універсал Банк» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин, ураховуючи також і викладені у відзиві на позовну заяву заперечення відповідача про те, що вказані умови з ним погоджені не були. Аналогічних по суті висновків щодо застосування відповідних норм права дійшла також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 липня 2019 року у справі № 342/180/17, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Разом з тим, враховуючи, що фактично отримані та використані відповідачем кошти в добровільному порядку АТ «Універсал Банк» не повернуті, а також вимоги частини другої\~статті 530 ЦК України\~за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав, суд дійшов висновку, що він вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів за вирахуванням суми тих коштів, які була сплачені відповідачем на виконання вимог кредитного зобов`язання. Так, з розрахунку заборгованості вбачається, що сума отриманих відповідачем кредитних коштів становить 19968 грн 85 коп. (колонки 3, 4 розрахунку заборгованості). На виконання умов кредитного договору відповідачем сплачувались грошові кошти, загальна сума яких складає 6400 грн (колонка 13 розрахунку заборгованості). Отже, різниця між фактично отриманою сумою кредитних коштів та сплачених відповідачем на виконання умов кредитного договору коштів становить 13568\~грн 85\~коп. (19968,85 грн 6400 грн), які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. При цьому, суд відхиляє доводи представника відповідача про те, що розрахунки, сформовані у комп`ютерній програмі та надані позивачем, не є неналежними доказами на підтвердження існування заборгованості, виходячи з такого. Згідно з пунктом 1.37 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», пунктом 2.1 Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 30 грудня 1998 року №\~556, пунктами 5.5, 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18 червня 2003 року № 254 (які були чинними на час виникнення спірних правовідносин) бухгалтерський облік ведеться безперервно з часу реєстрації банку до його ліквідації із застосуванням комп`ютерних засобів, за допомогою яких в автоматизованому режимі здійснюється збирання, передавання, систематизація та оброблення інформації, зокрема і первинної, складеної в момент вчинення господарської операції, а виписки з особових рахунків клієнтів є підтвердженням виконаних за день операцій. Таким чином, наявні в матеріалах справи письмові докази (розрахунки заборгованості, виконані в автоматизованому режимі) є належними та допустимими доказами у розумінні статей 7678 ЦПК України. У свою чергу, відповідач не надав належних і допустимих доказів на спростовування доводів позивача про наявність у нього заборгованості за тілом кредиту, а на запитання суду якими доказами підтверджується факт сплати відповідачем коштів, коли саме та у якому розмірі представник відповідача надав пояснення в судовому засіданні, що не вважає за потрібне надавати вказані докази у зв`язку з відсутністю в матеріалах справи первинних бухгалтерських документів. При цьому, клопотання про витребування у позивача первинних бухгалтерських документів, у тому числі, виписки по особовому рахунку відповідачем заявлено не було. На підставі\~вищезазначеного суд\~дійшов висновку\~про часткове\~задоволення позовних\~вимог і\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню заборгованість за кредитним договором від 05\~травня 2018 року у сумі 13568 грн 85 коп. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов задоволено на 22,20\~% (13568,85 грн * 100\~% / 61112,24 грн), тому з відповідача на користь банку підлягають стягненню судові витрати зі сплати судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 503 грн 94 коп. (22,20\~% від 2102 грн). Крім того, оскільки вимоги відповідача задоволено на 77,80\~% (100\~% - 22,20\~%), тому на підставі ст. 137 ЦПК України з позивача на користь відповідача підлягають стягненню судові витрати на професійну правничу допомогу, факт понесення та розмір яких підтверджується наявними в матеріалах справи належними і допустимими доказами, зокрема, договором про надання професійної правничої допомоги від 16 березня 2021 року, додатком № 1 до цього договору від 16 березня 2021 року, актом виконаних робіт від 26 березня 2021 року та копією меморіального ордера від 16\~березня 2021 року на суму 5000 грн (а.с. 53, 54, 56-59, 60). Відтак, пропорційно до задоволених вимог відповідача розмір витрат на професійну правничу допомогу, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача становить 3890\~грн (5000 грн * 77,80\~%) На підставі викладеного,

Outcome: partial