Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про зміну розміру присуджених аліментів та стягнення аліментів, в якому просив припинити стягнення з позивача аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO]; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/3 частки її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, а також стягнути з відповідача аліменти, які були відраховані на користь [PERSON] в розмірі ? частини заробітної плати позивача з 01 червня 2014 року. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилався на те, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2010 року шлюб між сторонами розірвано й з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину, починаючи з 16 липня 2010 року до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2013 року розмір присуджених до стягнення аліментів змінено, з дня набрання законної сили вказаним рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання синів у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшою дитиною повноліття. Проте, з червня 2014 року старший син колишнього подружжя [PERSON] проживає разом з батьком за його фактичним місцем проживання: [ADDRESS] та перебуває на повному його утриманні. Відповідач не приймає участі у матеріальних витратах на сина, однак аліменти продовжує отримувати. Таким чином, стягнення аліментів з позивача на утримання сина [PERSON] на користь відповідача є безпідставним. У зв'язку з наведеним [PERSON] був змушений звернутися до суду із наведеним позовом. У судовому засіданні 23 жовтня 2014 року [PERSON] просив залишити без розгляду позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на його користь аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки заробітку (доходу) [PERSON] щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, а також в частині стягнення аліментів, які були відраховані на користь відповідача в розмірі ? частки заробітної плати позивача з 01 червня 2014 року, про що подав відповідну заяву. Ухвалою суду від 23 жовтня 2014 року позов [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частки її заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття, а також стягнення аліментів, які були відраховані на користь [PERSON] в розмірі ? частки заробітної плати [PERSON] з 01 червня 2014 року залишено без розгляду. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги щодо припинення стягнення з нього аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] підтримав й просив їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] позов в частині припинення стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] визнала, пояснила, що з червня 2014 року їх син дійсно мешкає з позивачем, знаходиться на його утриманні. Заслухавши учасників процесу та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку . Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який був розірваний 31 серпня 2010 року. Від шлюбу подружжя має двох неповнолітніх синів - [PERSON], [INFO], та [PERSON], батьками яких є позивач та відповідач, що вбачається зі змісту рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2010 року у цивільній справі № 2-4259/2010 (а.с.6-7). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 31 серпня 2010 року шлюб між сторонами розірвано й з позивача стягнуто на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітніх синів [PERSON] та [PERSON] в твердій грошовій сумі в розмірі 500 грн. на кожну дитину, починаючи з 16 липня 2010 року до досягнення дітьми повноліття. Разом з тим, на підставі рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 03 квітня 2013 року розмір присуджених до стягнення аліментів змінено, з дня набрання законної сили вказаним рішенням з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання синів у розмірі ? частини його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення старшим сином повноліття (а.с.8). На виконання рішення суду з заробітної плати [PERSON], який працює в ТОВ «Ю і С» на посаді старшого змінного чергового з 10 лютого 2007 року по теперішній час, систематично утримуються аліменти на утримання дітей. Так, за період з січня по липень 2014 року на користь відповідача утримано аліменти у розмірі 5 787 грн. 36 коп., про що свідчить довідка № 36, видана 13 серпня 2014 року ТОВ «Ю і С» (а.с. 10). З матеріалів дослідженої у судовому засіданні справи, вбачається, що з червня 2014 року старший син колишнього подружжя [PERSON] проживає разом з батьком та його цивільною дружиною [PERSON] й її дітьми - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], за адресою: [ADDRESS] й перебуває на повному його утриманні. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження житлово-побутових умов проживання, складеним 21 серпня 2014 року комісією в складі депутата Жердівської сільської ради Київської області Болілої Т.М. та суддів Кочиної С.В., Костриці А.А. та Вишневської Н.Є. (а.с.9). Стаття 180 Сімейного кодексу України передбачає обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як встановлено, під час судового розгляду й на даний час позивач обов'язок по утриманню сина [PERSON] виконує належним чином, при цьому відповідач в добровільному порядку не надає матеріальної допомоги позивачу для утримання неповнолітнього сина. Зі змісту ст.192 СК України вбачається, що припинення стягнення аліментів є можливим у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім'я одержувача аліментів - матері дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред'явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. З огляду на викладене, та враховуючи, що у судовому засіданні встановлено та підтверджено належними доказами те, що на даний час неповнолітній син - [PERSON], на утримання якого за рішенням суду з позивача стягувалися аліменти, мешкає разом з платником аліментів - батьком та знаходиться на повному його утриманні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими й підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно та

Outcome: approved