Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-19 00:00:00

У березні 2015 р. до суду надійшов зазначений вище позов від представника позивачки [PERSON] - [PERSON] з первинними позовними вимогами про розірвання Договору «Стандарт 12 міс.» № SAMDN250000733913569 від 19.03.2013 р., стягнення з відповідача за вказаним договором коштів у розмірі 10 885,74 доларів США, проценти в розмірі 2 089,76 доларів США, процентів за період з 02.03.20.15 р., стягнення трьох відсоктів річних та індексу інфляції за період з 02.03.2015 р., стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн. та витрат на правову допомогу в розмірі 3 000 грн. В обґрунтування позовних вимог, представник позивачки посилається на те, що 19.03.2013 р. між сторонами був укладений договір № SAMDN250000733913569 «Стандарт 12 міс.», відповідно до умов якого сума вкладу становить 10 885,74 доларів США з терміном повернення до 19.03.2014 р. з відсотковою ставкою 9,75 % річних та відкриттям рахунку № [NUMBER]. Далі представник позивачки зазанчає, що 23.02.2015 року [PERSON] звернулась до ПАТ «КБ «Приват Банк» із заявою про дострокове розірвання Договору банківського вкладу, яка була отримана відповдачем 25.02.2015 р. Проте, до теперішнього часу позивачці не повернуто вклад та не сплачені проценти за користування її коштами, що зумовило останню за захистом своїх прав звернутися до суду. В подальшому позивачка [PERSON] неодноразово уточнювала та збільшувала обсяг своїх позовних вимог та відповідно до остаточної редакції позовних вимог, поданої до суду 22.12.2016 р. остання просила суд стягнути ПАТ КБ «Приватбанк» на її користь за Договором на депозитний вклад у доларах США «Стандарт 12 міс.» № SAMDN250000733913569 від 19.03.2013 р суму вкладу в розмірі 48 129,39 доларів США, відсотки за період з 19.03.2013 р. по 19.03.2014 р. в розмірі 18 047,92 доларів США, відсотки за період з 20.03.2014 р. по 20.03.2015 р. в розмірі 5 836,09 доларів США, відсотки за період з 21.03.2015 р. по 21.03.2016 р. в розмірі 7 447,92 доларів США, відсотки за період з 22.03.2016 р. по 22.12.2016 р. в розмірі 4 762,91 доларів США, три відсотки річних в розмірі 6 890,56 доларів США, моральну шкоду в розмірі 1 000 000 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 12 600 грн. та витрати пов'язані з явкою до суду в розмрі 9 045,20 грн. (т. 3 а.с. 104-114). З'явившись до суду позивачка позовні вимоги в заявленому обсязі, відповідно до останньої редакції від 22.12.2016 р. підписаних нею особисто підтримала, проте, в подальшому позивачка [PERSON] самовільно залишила зал судового засідання. Суд, враховуючи тривалий час розгляду даної справи та те, що остання підтримала свої позовні вимоги, приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутність останньої. Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнав та просив у його задоволенні відмовити в повному обсязі, подав висьмові заперечення (т. 2 а.с. 116-119), не заперечував проти розгляду справи по суті у відсутність позивачки [PERSON] Суд, вислухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справа, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 19.03.2013 року між позивачкою [PERSON] та ПАТ «КБ «Приват Банк» був укладений договір № SAMDN250000733913569 (вклад «Стандарт 12 міс.») на суму 10 885,74 доларів США строком до 19.03.2014 р. з оплатою 9,75 % річних та відкриттям рахунку № [NUMBER] (т. 1 а.с. 20-21). Судом встановлено, що позивачка [PERSON] 23.02.2015 року звернулась до ПАТ «КБ «Приват Банк» з заявою про розірвання договору та повернення грошових коштів з депозитного вкладу по договору № SAMDN250000733913569 (вклад «Стандарт 12 міс.») від 19.03.2013 р. (т. 1 а.с. 25-28). Як вбачається з відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» від 22.06.2015р. № 20.1.0.0.0/7-20150618/1643 на № 229312 від 18.06.2015 року, Банк не в змозі повернути кошти, у зв'язку з тим, що через політичні події в країні виникли складнощі із обслуговуванням депозитів і рахунків, що відкриті в кримських відділеннях ПАТ «КБ «Приват Банк» (т. 1 а.с. 187). Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу, в якому вкладником є фізична особа, є публічним договором (стаття 633 ЦК України). До відносин банку та вкладника за рахунком, на який внесений вклад, застосовуються положення про договір банківського рахунка глава 72 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цією главою або не випливає із суті договору банківського вкладу. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до Довідки № 45230845 від 02.05.2014 р. сформованої начальником департаменту по координації роботи з клієнтами Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» Черного А.В., позивачка [PERSON] станом на 02.05.2014 р. має рахунок № [NUMBER] з наявною сумою на рахунку в розмірі 48 129,39 доларів США (т. 1 а.с. 93). Відповідно до п. 5 постанови Правління НБУ від 06.05.2014 року № 260 «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» заборонено банкам України відкривати відокремлені підрозділи на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя. Банкам, у перелік яких входить і ПАТ «Приватбанк», зобов`язано припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території АРК і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Припинення діяльності відокремлених підрозділів не є підставою для не виконання відповідачем взятих на себе зобов`язань. До того ж стороною договору є не відокремлений структурний підрозділ, а ПАТ КБ «Приватбанк». Згідно ст. 95 ЦК України, філією є відокремлений підрозділ юридичної особи, що розташований поза її місцезнаходженням та здійснює всі або частину її функцій. Філії та представництва не є юридичними особами. Вони наділяються майном юридичної особи, що їх створила і діють на підставі затвердженого нею положення. Згідно ст. 96 ЦК України, юридична особа самостійно відповідає за своїми зобов'язаннями всім своїм майном. Кримське відділення лише прийняло грошові кошти, проте діяло не у власних інтересах, а в інтересах ПАТ «КБ «Приватбанк», яке і має нести відповідальність за своєчасне виконання зобов`язань перед позивачкою. Позивачкою [PERSON] укладено договір вкладу до припинення діяльності філії «Кримське регіональне управління» ПАТ «Приватбанк», проте відповідач не надав будь - яких пояснень щодо неможливості надання доказів щодо внесення чи невнесення коштів позивачкою на рахунки банку на період, який зазначений у квитанціях про внесення коштів. Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Укладення договору банківського вкладу та внесення коштів на рахунок банку за цим Договором підтверджується заявою на оформлення вкладу, у яких містяться необхідні умови таких договорів, як то визначено відсоткова ставка, зазначено строк договору та інші умови, Умовами і правилами надання банківських послуг та квитанціями про внесення коштів на рахунок, який відкритий за вкладом та номер якого вказаний у заяві і складають умови договору. Оскільки відповідачем не спростовано докази позивачки про укладення нею з відповідачем договору банківського вкладу, внесення коштів на рахунок по вкладу, та не виконання відповідачем зобов`язань за цим договором щодо повернення даних коштів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення коштів, внесених позивачкою за договором банківського вкладу № SAMDN250000733913569 від 19.03.2013 є законним та обґрунтованим, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Представник відповідача не надав будь - яких доказів про те, що грошові кошти, які вказані у Довідці № 45230845 від 02.05.2014 р. Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» в розмірі 48 129,39 доларів США необліковувалися на рахунках банку. Так само не надано доказів, що зазначені документи є сфальшованими, при цьому, вимог про визнання договору банківського вкладу недійсним не заявляв. Доводи представника відповідача про те, що за законодавством Російської Федерації та відповідно до рішення ЦБ РФ від 21.04.2014 року та рішень судів Російської Федерації відповідальність за повернення грошових коштів по вкладам покладено на АНО «ФЗВ» суд не приймає до уваги, оскільки спірні правовідносини врегульовані законодавством України. Як вбачається зі змісту договору на оформлення вкладу, для зарахування відсотків по вкладах відкритий окремий рахунок і період нарахування відсотків становить 1 місяць, що означає можливість отримання нарахованих відсотків за вкладами кожного місяця протягом всього строку дії договору. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки Публічним акціонерним товариством Комерційний банк «Приват Банк» не було виконано грошове зобов'язання по виплаті [PERSON] суми вкладу після звернення з відповідною заявою 23.02.2015р., остання, в силу положень ст. 625 ЦК України, має право на стягнення суми боргу з урахуванням трьох процентів річних від простроченої суми. Враховуючи відсутність спростувань з боку представника відповідача пред'явлених позивачкою до стягнень сум, суд приймає до уваги наданий останньою розрахунок сум відсотків за період з 19.03.2013 р. по 19.03.2014 р.; за період з 20.03.2014 р. по 20.03.2015 р.; за період з 21.03.2015 р. по 21.03.2016 р.; за період з 22.03.2016 р. по 22.12.2016 р. та трьох відсотків річних. Суд вважає, що не підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 12 600 грн. та витрат пов'язаних з явкою до суду в розмірі 9 045,20 грн., оскільки позивачкою не доведено факт понесення цих витрат. Також, суд вважає не підлягають задоволенню позовні вимоги позивачки про стягнення моральної шкоди в розмірі 1 000 000 грн., у зв'язку з неповерненням банківського вкладу по Договору, оскільки останньою в супереч вимог ст. 60 ЦПК України не доведено заподіяння та спричинення моральних страждань та належно не оргументовано заявлений обсяг суми моральної шкоди. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позивачкою [PERSON] на виконання вимог ст. 60 ЦПК України частково доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв'язку з чим підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: partial