Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м.Києва із позовом до [PERSON] про стягнення із неї, як із спадкоємця [PERSON], який помер [INFO] року, заборгованості за договором позики у розмірі 800 тис. дол. США. Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 18.05.2018 р. провадження у справі відкрито і призначено судовий розгляд справи на 29.10.2018 року. Ухвалою судді Святошинського районного суду м.Києва від 22.11.2018 р. закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача просить задовольнити позов в повному обсязі. Відповідач про судовий розгляд даного позову був повідомлений належним чином. Відповідно до п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. 29.11.2018 р. представником відповідача подано заяву про визнання позову. Дослідивши і проаналізувавши докази, які містяться в матеріалах справи, суд на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилались як на підставу своїх вимог і заперечень, дійшов наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 31 грудня 2012 року, [PERSON] взяв у борг, як позику у [PERSON] 700 000,00 дол.США строком на п'ять років і зобов'язався не пізніше 1 січня 2018 року повернути [PERSON] 800 000,00 дол.США, із яки 100 000,00 дол.США - грошові кошти за користування коштами, що є предметом позики; наведене вбачається із наявної у матеріалах справи копії розписки від 31.12.2012 року, підписаної [PERSON] (а.с. 15). Згідно зі ст.509 Цивільного кодексу України (ЦК) зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язався вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно ст.1046 ЦК за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За приписами ст.1047 ЦК на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Викладене свідчить, що між позивачем і [PERSON] було укладено договір позики із викладеними у наведеній розписці умовами. У матеріалах справи наявна, надіслана за вимогою суду, копія спадкової справи №7/2017, що була відкрита ПНКМНО Яворською Н.В., за заявою [PERSON] після смерті її чоловіка - [PERSON], який помер [INFO] року (а.с. 41-129). Заявою від 21 квітня 2017 року [PERSON] вступила у спадщину і прийняла спадкове майно згідно із заповітом від 29.03.2017 року №296, посвідченим ПНКМНО Горняк Х.В. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК України). Частиною першою статті 1297 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Таким чином, спадкові права є майновим об'єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що хоч отримання спадкоємцем, який прийняв спадщину, свідоцтва про право на спадщину відповідно до статті 1296 ЦК України є правом, а не обов'язком спадкоємця, однак відсутність у спадкоємця такого свідоцтва не може бути підставою для відмови в задоволенні вимог кредитора. Відповідно ст. 1282 ЦК України спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги креднтора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов'язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов'язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. 29.11.2018 року на електронну адресу Святошинського районного суду м.Києва надійшла заява представника відповідача, адвоката [PERSON], про визнання даного позову, у якій представник відповідача просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, стягнувши із відповідача 800 тис.дол. США. Судовий розгляд даної справи представник відповідача просив проводити у його відсутність. Враховуючи викладені обставини, які були встановлені судом при вирішення даного спору, а також досліджені судом наявні у матеріалах справи докази, враховуючи факт визнання даного позову відповідачем у справі у формі складеної його представником заяви, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення із [PERSON], як із спадкоємця [PERSON], на користь [PERSON] 800 тис. дол. США. боргу за договором позики, що був укладений 31 грудня 2012 року. Вимоги щодо стягнення із відповідача судових витрат позивачем не заявлялись. На підставі викладеного,

Outcome: approved