Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У вересні 2018 року до Броварського міськрайонного суду Київської області звернулася [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] районної ради Київської області, [PERSON] районної державної адміністрації Київської області, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], про відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що вона та її сестра [PERSON] мають статус внутрішньо переміщеної особи та інваліда ІІ групи. 04.11.2016 р. позивач разом із сестрою письмово звернулися до голови [PERSON] районної ради Київської області [PERSON] та голови [PERSON] районної державної адміністрації [PERSON] щодо винесення на засідання соціальної та бюджетної комісії питання про виділення коштів на придбання житла у комунальну власність та про заселення до цього житла позивача та її сестру. 15 листопада 2016 року на засіданні постійної комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку [PERSON] районної ради Київської області доповідачами за вказаним зверненням були голова [PERSON] районної ради [PERSON] та керівник апарату [PERSON] РДА [PERSON]. Відеозапис засідання комісії опублікований у мережі Інтернет та на ютуб\~каналі Громадський захист Київщини. В опублікованому відео з 02.24.43 хв. доповідач голова [PERSON] районної ради Київської області [PERSON] зазначив, що оскільки звернення [PERSON] викладено на російській мові, то його можна й не читати, потім зазначив, що питання порушене у зверненні останньої адміністрацією розглядалось та було встановлено, що у її власності знаходиться власне житло у Полтавській області, в Кременчуку, та й не на окраїні, а майже у центрі. Далі [PERSON] доповів, що позивачу та її сестрі особисто надавалися продукти харчування, техніка, що працювати вони не бажають, хоча мають лише ІІІ групу інвалідності. На 02.30.00 відео [PERSON] стверджує, що показувала журналістам 5 каналу документи на належне позивачу майно, також стверджує, що [PERSON] та її сестра [PERSON] згодні переїхати до приватного гуртожитку лише на умовах сплати за них комунальних послуг у розмірі 400 грн. Далі [PERSON] зауважив голові комісії, що рекомендація комісії повинна була б бути викладена у такій редакції: «і хотіли б помогти, але бумажка вилізла, і не змогли». Оскільки позивач вважає таку інформацію, поширену посадовими особами головою [PERSON] районної ради Київської області [PERSON] та керівником апарату [PERSON] районної державної адміністрації Київської області [PERSON] недостовірною та такою, що принижує її честь і гідність, та підлягає спростуванню у той самий спосіб, у який вона була поширена, позивач звернулася із позовом про спростування та визнання недостовірною. Позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, визнано недостовірною вищевказану поширену 15 листопада 2016 року інформацію. У результаті вище перерахованих дій відповідачів, які свідомо поширювали неправдиві відомості, що порочать честь, гідність, чим заподіяли позивачу моральну шкоду, яку вона оцінює у 40\~000 (сорок тисяч) грн. Моральна шкода виявляється в тому, що відповідачі своїми діями принизили честь та гідність [PERSON] Позивач відчуває сильні моральні страждання, нервовий стрес. Вона була змушена звернутися до суду після чого порушився нормальний хід її життя. Позивачу постійно доводилося пояснювати і спростовувати інформацію, поширену відповідачами серед присутніх на засіданні постійної комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, що вимагає додаткової організації життя позивача. У [PERSON] порушився сон і погіршилося самопочуття. Ще до подання вищевказаного позову [PERSON] мала ІІІ групу інвалідності. Однак, у звязку із хвилюваннями та іншими факторами впливу на здоровя, стан позивача погіршився та після повторного огляду медико-соціальною експертною комісією 23.02.2017 р. [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності. З огляду на викладені обставини, позивач просить стягнути з [PERSON] районної ради Київської області та [PERSON] районної державної адміністрації Київської області на її користь моральну шкоду у розмірі по 20\~000 (двадцять тисяч) грн. з кожного. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районної ради Київської області [PERSON] проти задоволення позову заперечувала у повному обсязі та просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача [PERSON] районної державної адміністрації в Київській області у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Треті особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання також не зявилися, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялися належним чином. Причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення сторони позивача та заперечення сторони відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із копії паспорта громадянина України серії ВС 284394, виданого 21 квітня 2000 року Приморським РВ Маріупольського МВ ГУ МВС України в Донецькій області вбачається, що [PERSON], [INFO], є уродженкою [INFO] (а.с. 4). Відповідно до копії довідки від 05 грудня 2017 р. № 434 [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO]., Донецька обл., однак є особою, що внутрішньо переміщена та фактичне її місце проживання зареєстроване за адресою: [INFO], кім. 115, смт. Велика Димерка, Броварський р-н, Київська обл. (а.с. 7). Із копії довідки МСЕК серії АВ № 0775800 вбачається, що [PERSON] з 25.02.2017 р. встановлено ІІ-гу групу інвалідності довічно (а.с. 8). Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] зверталася до Броварського міськрайонного суду Київської області із позовною заявою (№ 361/7350/16-ц) до відповідачів про захист честі та гідності, визнання інформації недостовірною, спростування інформації. 21 вересня 2017 року Броварським міськрайонним судом Київської області у цивільній справі № 361/7350/16-ц ухвалено рішення. Зі змісту даного рішення вбачається, що з переглянутого відеозапису засідання комісії від 15.11.2016р., наданого позивачем, дійсно видно і чутно, що при обговоренні клопотання [PERSON] щодо виділення коштів на купівлю комунального житла з метою подальшого їх заселення в таке житло комунальної власності, виступив голова [PERSON] районної ради [PERSON], який повідомив всіх присутніх про те, що при детальному вивченні даного питання зясувалось, що [PERSON] має на праві власності житловий будинок у місті Кременчук, який знаходиться під арештом, накладеним Маріупольським ВДВС, тобто сестри мають житло у іншому місті; також Гришко на даному засіданні, що видно і чутно з проглянутого відеозапису даного засідання, повідомив присутнім, що коли сестри [PERSON] були заселені як переміщені із зони АТО особи у гуртожиток, то місцеві депутати півроку доставляли туди молоко, хліб, харчі для дітей, і: цитата: «окремо [PERSON] побутова техніка дарувалась і все, все, все , апетити ростуть, а працювати вони не хочуть.» з того самого відеозапису також видно і чутно, як присутня на засіданні жінка (зі слів позивача і третьої особи [PERSON]- і дану обставину ні [PERSON], ні відповідачі не заперечували), - повідомила, що є документи на підтвердження права власності [PERSON] на будинок у Кременчуку, і вона цей документ показувала журналістам; що сестрам [PERSON] пропонувалось переселитись у гуртожиток в с. Калита, але вони відмовились переїхати туди, і сказали, що можливо б погодились за умови сплати за них комунальних послуг, і що у неї, [PERSON], є відео з записом цієї відмови [PERSON]. Вищевказаним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 21 вересня 2017 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково, а саме: визнано недостовірно поширену 15 листопада 2016 року на засіданні постійної комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку [PERSON] районної ради Київської області головою [PERSON] районної ради [PERSON] та керівником апарату [PERSON] районної державної адміністрації Київської області [PERSON] наступну інформацію: що позивачам [PERSON] належить на праві власності будинок у місті Кременчук і що є документи на підтвердження права власності позивача на цей будинок; що сестрам [PERSON] окремо надавалась допомога харчами і дарувалась техніка; що сестри [PERSON] не бажають працювати; що [PERSON] погоджувались переселитись у гуртожиток в с. Калита лише за умови оплати за них комунальних послуг. Також, спростовано дану недостовірну інформацію шляхом оприлюднення резолютивної частини даного рішення Броварського міськрайонного суду Київської області на найближчому засіданні постійної комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку [PERSON] районної ради Київської області. Згідно статті 32 та статті 68\~Конституції України кожен зобов'язаний неухильно додержуватися Конституції та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей. Праву на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань відповідає обов'язок не поширювати про особу недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь чи ділову репутацію.\~Конституцією України передбачено судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім'ї. У відповідність до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. За змістом\~ст.\~23\~ЦК України\~особа має\~право на\~відшкодування моральної\~шкоди,\~завданої внаслідок\~порушення її\~прав. Моральна\~шкода полягає у\~приниженні честі\~та гідності\~фізичної особи,\~а також\~ділової репутації\~фізичної або\~юридичної особи. Моральна\~шкода відшкодовується\~грішми,\~іншим майном\~або в\~інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно із ст.\~270\~ЦК України фізична особа має особисті немайнові права, зокрема, право на повагу до гідності та честі. Як передбачено ст. 275 ЦК України фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими цим Кодексом. Відповідно до ст. 280 ЦК України якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Як передбачено ст. 1174 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За змістом\~ст.\~12\~та ст.\~81\~ЦПК України\~цивільне судочинство\~здійснюється на\~засадах змагальності\~сторін. Учасники\~справи мають\~рівні права\~щодо здійснення\~всіх процесуальних\~прав та\~обовязків,\~передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст.\~89\~Цивільного процесуального\~кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Позивач, посилаючись на завдану діями відповідачів моральну шкоду, зазначає, що відповідачі своїми діями принизили її честь та гідність. Позивач відчуває сильні моральні страждання, нервовий стрес, змушена була звернутися до суду після чого порушився нормальний хід її життя. Позивачу постійно доводилося пояснювати і спростовувати інформацію, поширену відповідачами серед присутніх на засіданні постійної комісії з питань бюджету, соціально-економічного розвитку, що вимагає додаткової організації життя позивача. У [PERSON] порушився сон і погіршилося самопочуття. Ще до подання вищевказаного позову [PERSON] мала ІІІ групу інвалідності. Однак, у звязку із хвилюваннями та іншими факторами впливу на здоровя, стан позивача погіршився та після повторного огляду медико-соціальною експертною комісією 23.02.2017 р. [PERSON] встановлено ІІ групу інвалідності. Однак, вищенаведене позивачем доведено не в повному обсязі. Зокрема, суд не може взяти до уваги те, що ІІ-гу групу інвалідності [PERSON] встановлено у звязку із неправомірністю дій відповідачів щодо поширеної стосовно неї інформації. Зазначене не підтверджене будь-якими доказами, а з наданої копії довідки МСЕК не можливо встановити, що ІІ-га група інвалідності встановлена позивачу саме у звязку із неправомірними діями відповідачів. Визначаючи розмір завданої позивачу моральної шкоди, суд,

Outcome: partial