Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-17 00:00:00

У березні 2020 року позивачка звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що вона має спільну з відповідачем дитину [PERSON] , 2018 року народження. Неповнолітня дитина залишились проживати разом з нею та перебуває на її утриманні. Вказала, що відповідач, як батько, має надавати матеріальну допомогу. Враховуючи його доходи, відповідач має змогу сплачувати аліменти у заявленому розмірі. Просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ј частини всіх видів доходів щомісячно; судові витрати покласти на відповідача. Не погоджуючись з позовом, 18 червня 2020 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] . Вказав, що син [PERSON] проживає разом з позивачкою, але він постійно купує дитині речі, іграшки, продукти харчування, ліки, засоби гігієни за проханням позивача у добровільному порядку. Через оголошення картину він не має регулярного доходу, заробітна плата йому не нараховується та не виплачується. Також за рішенням суду з нього вже стягуються аліменти на утриманні ще однієї дитини в розмірі ј частини його доходів. Просив врахувати, що він не має постійного житла, шукає приміщення для оренди, на даний через скрутне становище мешкає у друзів. Просив задоволити позов частково та стягнути аліменти в розмірі 1/6 частини всіх його доходів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав. Просив задоволити позов у повному обсязі. У судовому засіданні відповідач проти позову заперечував в частині розміру стягуваних аліментів. Просив позов задоволити частково. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття визначено у ст. 180 СК України. За рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу батьків або у твердій грошовій сумі (ст.181 СК України). Згідно ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує:1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини, 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, 4) інші обставини, що мають істотне значення, і розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, передбаченого частиною другою статті 182 цього Кодексу, то дитині призначається відповідно до закону державна допомога в розмірі різниці між визначеним розміром аліментів і 50 відсотками прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З матеріалів справи встановлено, що [PERSON] проживає разом з неповнолітню дитиною за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до положень Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року дитина повинна зростати в умовах турботи. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Разом з тим, суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. З огляду на те, що дитина проживає з матір`ю, вартість продуктів харчування, інших речей першої необхідності, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, надані суду пояснення щодо витрат на утримання дитини, матеріального стану відповідача по справі суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на утримання дитини аліменти у розмірі ј частини до досягнення дитиною повноліття, як це передбачено ч. 2 ст. 183 СК України. Посилання відповідача на наявність ще однієї дитини та стягнення з нього аліментів в розмірі ј частини його доходів, суд до уваги не бере, оскільки з поданого рішення не можливо встановити хто саме є учасником справи, причини неможливості подати належним чином завірене рішення суду або свідоцтво про народження дитини відповідач не вказав. Крім того, рішення було ухвалено в 2017 році, ще одна дитина народилась у 2018 році та відповідач з того часу не звертався до суду щодо перегляду аліментів. Також матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дане рішення суду виконується як в добровільному, так і в примусовому порядку. Інших доказів на підтвердження неможливості сплачувати аліменти у заявленому розміру відповідач суду не надав. Таким чином, зважаючи на викладене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та виходячи із закріплених частиною дев`ятою статті 7 СК України принципів справедливості, добросовісності, розумності та обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд доходить висновку про задоволення позову стягнення аліментів в розмірі ј частини доходів відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved