Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

У березні 2021 року заявник [PERSON] , заінтересована особа Славгородська селищна рада Синельниківського району Дніпропетровської області, звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. В обґрунтування заяви вказує, що він на підставі розпорядження Голови Синельниківської районної державної адміністрації № 43-р від 22.01.2003 року є власником земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,170 га., яка розташована на території Славгородської селищної ради Синельниківського району, Дніпропетровської області, кадастровий номер 1224856200:01:004:0301. Цей факт підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ДП № 001541 від 29.12.2003 року, витягом з Державного земельного кадастру, технічною документацією із землеустрою та іншими документами. Проте під час оформлення державного акту була допущена помилка в прізвищі заявника, а саме зазначено « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] », у зв`язку з чим заявник позбавлений можливості використовувати державний акт на право власності на земельну ділянку, укладати договори оренди та зареєструвати договір в державному реєстрі речових прав. Виходячи з цього, заявник просить суд встановити факт належності йому Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ДП № 001541, виданого 29 грудня 2003 року Синельниківською районною державною адміністрацією, що посвідчує право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 5,170 га. кадастровий номер 1224856200:01:004:0301. Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 24 березня 2021 року відкрито провадження у даній справі. В судове засідання заявник не з`явився. Представник заявника подав до канцелярії суду заяву, відповідно до якої просить розглядати справу за наявними матеріалами у відсутність заявника та представника. Представник Славгородської селищної ради Синельниківського району Дніпропетровської області надіслав заяву, в якій просить розглядати спір без їх участі та винести рішення згідно чинного законодавства. В силу положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків. Частиною 7 ст. 19 ЦПК України встановлено, що окреме провадження призначене для розгляду справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов для здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. За змістом ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до норми ч. 3 ст. 293 ЦПК України справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Інші особливості розгляду цих справ встановлені цим розділом. Право на звернення до суду гарантовано ч. 1 ст. 4 ЦПК України, якою передбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Серед категорій справ, які можуть бути розглянуті в порядку окремого провадження, є також справи щодо\~належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті (п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України). Як встановлено судом та видно з матеріалів справи, заявнику 29 грудня 2003 року був виданий на підставі розпорядження голови Синельниківської районної державної адміністрації № 43-р від 22.01.2003 р. Державний акт серії ДП № 001541 на право власності на земельну ділянку, площею 5, 170 га. для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно особистого паспорту заявника його прізвище значиться як « [PERSON] », ім`я « [PERSON] », по батькові « [PERSON] ». Технічною документацією із землеустрою підтверджується особисті дані заявника як « [PERSON] ». Судом досліджено також Витяг з Державного земельного кадастру № НВ -1213294722020 від 19.03.2020 року, яким підтверджується належність вищевказаної земельної ділянки заявнику та факт видачі йому державного акту. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Верховного суду України № 5 від 31.03.2005 р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Внести зміни до державного акту не виявляється можливим, оскільки з 2013 року державні акти не видаються, а отже відповідні органи втратили повноваження з питань щодо складання, видачі, реєстрації, внесення змін та зберігання державних актів на право приватної власності на землю. Оскільки в паспорті заявника вказано його прізвище « [PERSON] », а в державному акті на право власності на землю « [PERSON] », при цьому збігаються всі інші дані, і це підтверджується іншими особистими документами, суд вважає, що сталася технічна помилка при складанні державного акту, тому суд встановлює тотожність особи заявника і особи, якій видавався державний акт. Частиною першою ст. 294 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих\~Конституцією\~і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. Приймаючи до уваги те, що заявник позбавлений можливості внести виправлення до Державного акту на право власності на земельну ділянку, а також те, що заявник не може використовувати державний акт, укладати договори оренди, реєструвати право користування в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, суд приходить до висновку про встановлення належності цього правовстановлюючого документу заявник, тому заява [PERSON] підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved