Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-06 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ «Транс-Логістик Україна» про повернення безпідставно набутих грошових коштів в сумі 110685,00 грн., вказуючи, що 19.01.2017 р. між ним та відповідачем було укладено договір поставки № 8, відповідно до якого відповідачем була здійснена поставка товару у повному обсязі у вказаний в цьому договорі строк та, коли він звернувся до відповідача повторно, останній запропонував йому не підписувати новий договір на поставку товару та здійснити перерахунок коштів за нове замовлення без договору, тому 24.04.2017 р. він перерахував на рахунок відповідача грошові кошти на загальну суму 110685,00 грн., але до теперішнього часу відповідачем не здійснено поставки товару з невідомих причин, незважаючи на його численні звернення до відповідача з цього питання. Позивач веде дану справу в суді через свого представника [PERSON], яка просила розглянути справу без її участі та задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Надіслана судом судова повістка ТОВ «Транс-Логістик Україна», на останню відому судові адресу цього товариства, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, була повернута судові з поміткою про те, що це товариство за такою адресою більше не знаходиться, про що свідчить поштова накладна служби кур'єрської доставки ОDS 048 № 5105064 від 02.11.2017 р. Відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається юридичним та фізичним особам-підприємцям за адресою їх місцезнаходження, що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. 19 січня 2017 року між [PERSON] та ТОВ «Транс-Логістик Україна» було укладено договір поставки № 8, відповідно до якого ТОВ «Транс-Логістик Україна» було здійснено поставку товару [PERSON] у повному обсязі та у вказаний в цьому договорі строк, а [PERSON] здійснив перерахування грошових коштів ТОВ «Транс-Логістик Україна» за поставлений товар у повному обсязі та у вказаний в цьому договорі строк. Як вказує позивач, в подальшому він повторно вернувся до ТОВ «Транс-Логістик Україна» з приводу укладення договору на поставку товару, але відповідач запропонував йому не підписувати новий договір та здійснити перерахунок коштів за нове замовлення без договору, в зв'язку з чим [PERSON] перерахував на рахунок ТОВ «Транс-Логістик Україна» 24 квітня 2017 року грошові кошти у розмірі 67685,00 грн. та 10 травня 2017 року грошові кошти у розмірі 43000,0 грн., що разом становить 110685,00 грн., в якості оплати за товар, що в свою чергу підтверджується наданими позивачем суду двома квитанціями (а.с. 16). Проте відповідач до теперішнього часу не здійснив поставку товару [PERSON] Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Відповідно до правової позиції, що зазначена в постанові Верховного Суду України від 2 жовтня 2013 року № 6-88цс3, предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов : а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна. Під відсутністю правової підстави розуміється перехід майна від однієї особи до іншої, який не грунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту, тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов'язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно. Задовольняючи позовні вимоги позивача, суд стягує з відповідача на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати в сумі 1426,85 грн. (1106,85грн.+320,00грн.), пов'язані зі сплатою судового збору. На підставі викладеного і

Outcome: approved