Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-20 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом, в якому просить позбавити відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 18.11.2008 вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбу, який було розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.06.2016. Від спільного шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] . Фактично шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2016 року, з того часу вони проживають окремо, а діти проживають з позивачем. Відповідач ніколи не претендував на визначення місця проживання дітей разом з ним, проте дозвіл на реєстрацію їх місця проживання разом з позивачем не надав, у зв`язку з чим вона вимушена була звернутись до органу опіки і піклування. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2016 відповідача зобов`язано платити аліменти на утримання дітей, проте він аліменти не платить, через що в нього утворилась відповідна заборгованість. Весь цей час відповідач життям дітей не цікавиться, бажання спілкуватися та приймати участь у їх вихованні не виявив. В свою чергу, дітям забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Вони з позивачем проживають разом з бабусею останньої у двокімнатній квартирі. Між позивачем, дітьми та бабусею склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дітей. Враховуючи, що відповідач жодним чином не був позбавлений інформації стосовно місця перебування позивача і дітей, не мав перешкод у спілкуванні з дітьми та участі у їх вихованні, викладені обставини свідчать про фактичну можливість, але вольове небажання виконувати батьківські обов`язки, покладені на нього законом. Ухвалою судді Заводського районного суду м. Миколаєва від 22.04.2019 цивільну справу направлено за територіальною підсудністю до Ленінського районного суду м. Миколаєва. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 08.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 28.02.2020 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 14.04.2020 на 16:30 годину, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Відповідач причин неявки суду не повідомив та правом на дання відзиву не скористався. Направлена на його адресу судова кореспонденція повернута до суду поштовим зв`язком із відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», що відповідно до частини восьмої статті 128 ЦПК України вважається належним повідомленням сторони про судове засідання. Третя особа свого представника до суду не направила, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без участі її представника, враховуючи, що думка стосовно вирішення спору викладена у наданому висновку органу опіки і піклування. За таких обставин, з урахуванням положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити заочне рішення. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини п`ятої статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши наявні в ній докази, дійшов наступного. Як встановлено судом, з 18.11.2008 сторони перебували шлюбі, який було зареєстровано Інгульським районним у місті Миколаєві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №691. Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 29.06.2016 шлюб між сторонами було розірвано. Від спільного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №1818, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №1855. Рішенням Виконавчого комітету Миколаївської міської ради №711 від 28.08.2017 місце проживання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , визначено разом з матір`ю [PERSON] . Згідно довідки ТОВ «Николаевдомсервис» №774 від 26.02.2019 позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (бабусею). Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 15.09.2016 з відповідача на користь позивача стягнуто аліменти на утримання дітей: на утримання [PERSON] в розмірі 620,00 грн., на утримання [PERSON] - 770,00 грн. Згідно розрахунків заборгованості по аліментів №11008 та №11009 від 21.02.2019 заборгованість відповідача по сплаті аліментів на утримання [PERSON] станом на 01.05.2018 становить 13681,33 грн., а на утримання [PERSON] - 16991,33 грн. Відповідно до довідки Миколаївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №35 [PERSON] навчається у вказаному навчальному закладі, за час навчання батько дівчинки в школі не з`являвся, батьківські збори не відвідував, навчанням та вихованням дитини не цікавився. Згідно висновку органу опіки і піклування Миколаївської міської ради №248/020201-22/25/14/20 від 17.01.2020, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України визначено обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, крім іншого, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини четвертої статті 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (пункт 2 частина перша стаття 164 СК України). Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 N 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Враховуючи вищевикладене та те, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню своїх дітей, не здійснює належного догляду за дітьми, не цікавиться їх долею, не приймає участі в процесі їх виховання, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог та наявності підстав для їх задоволення. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 768,40 грн., понесені позивачем при звернені до суду.

Outcome: approved