Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідачів про захист честі, гідності і ділової репутації. Позивач, з врахуванням уточнення позовних вимог у заяві від 11.12.2015 року (а.с.99-105), в якій вказала, що підтримує всі вимоги заявлені у поданих раніше заявах, просила визнати інформацію, викладену в статті ««[INFO]» ([INFO]», зокрема, в реченнях «...все административные вопросы она делегировала своему представителю, местному риелтору [PERSON]...», «..была оплачена разовая сумма аванса в размере в 800 гривен гражданке [PERSON].», «На вопрос «В чем дело ?» риелтор пояснила, что я, якобы, не платила за квартиру и сотрудничать они со мной больше не хотят», «Отчим, не зная, что делать, просто забрал те вещи, которые ему выдали и ушел», «... дорогую бытовую и цифровую технику на сумму 3000 долларов мошенники оставили себе...», «... и риелтор [PERSON], подтвердила сдачу данной квартиры в аренду», «... по договору, который был украден хозяйкой и риелтором вместе с моими вещами...», «...список вещей, которые воровки присвоили себе», «Общая стоимость украденного около 3000 долларов. Украдены были и документы на технику, квитанции об оплате и другие ценные документы. В документах находилось 200 долларов...», «...на компьютере, который тоже был украден», «...и риелтор [PERSON] читают эту статью», «Все юридические доказательства того, что я снимала квартиру и вовремя за все платила, находились в квартире и были украдены хозяйкой [PERSON] и ее доверенным лицом [PERSON]», «Хотим отметить, что риелтор [PERSON]...», «Возможно, это убережет черниговцев от сделки с нечистоплотной дамой», «...совместно удастся вывести мошенников на «чистую воду» - недостовірною. Також позивач просила визнати інформацію, викладену в статті ««[INFO]» ([INFO])». зокрема, в реченнях «[INFO] [PERSON]». «....уже писали о [PERSON], которая наглым и циничным образом обокрала черниговчанку [PERSON]». «[PERSON] снимала у нее квартиру.», «..[PERSON] бесцеремонно забрала ее личные вещи, общей стоимостью порядка 3000 долларов, и присвоила их себе», «... потеряшевшей совесть и человеское достоинство женщины», «...B результате мошеннических действий [PERSON].», «...[PERSON] не осуществила полную оплату по договору за предоставленные фирмой работы. Тем самым нанесла фирме убыток в размере 3500 гривен..», «... женщина лет под 50 - [PERSON]», «От [PERSON] начали поступать претензии», «... с нервами, криками и нецензурной бранью», «Также [PERSON] была недовольна тем...». «Но [PERSON] категорически отказалась его подписывать», «Но [PERSON] отказалась составлять данный документ», «...покрасили и установили [PERSON] сушилку для белья на балконе...», «После чего она меня схватила за волосы и за руку, а затем с матами вытолкала за дверь. Выталкивалкивая меня, она еще попутно всячески оскорбляла, называла мошенницей и вымогательницей», «... после чего мы снова пришли к [PERSON]..», «...также попросил [PERSON]», «Но [PERSON] отказалась.», «...и направила письмо [PERSON]...», «[PERSON] написала заявление на меня в милицию...», «...я так поняла, [PERSON] хорошо юридически подкована и осознанно идет на подобные махинации.», «... когда-то обманула [PERSON]», «...наш опыт работы с [PERSON] поможет хотя бы некоторым жителям Чернигова избежать обмана со стороны этой женщины.», «... и встретиться с еще одним обманутым [PERSON] человеком...», «Даже дочь [PERSON] сказала...», «[PERSON] сделала у меня заказ ...», «Звонила [PERSON]. В трубку были слышны сплошные маты и оскорбления. Мол, мы уроды, не так сделали ей сушку.», «В итоге [PERSON] меня послала подальше...», «[PERSON] написала на меня заявление, обвинила в том, что я сломал ей замок.», «Я также потом обратися к участковому на Шевченко, 24. Миллиционер был в курсе этих всех махинаций. Он мне сказал, что я уже не первий кого она кидает. Сказал, что [PERSON] бегает по кабинетам, по разным начальникам. Говорит, что управу на нее сложно найти», «Я пробовал ей звонить, но были слышны только маты», «...[PERSON] связалась с сотрудниками сайта и позволила себе употребить такое количество мата и оскорблений, что, общаться с этим человеком нам не предоставляется возможным», «...а не покрывает ли кто-то из стражей порядка [PERSON].», «... также был обманут [PERSON]...», «...Сколько еще людей должно пострадать от действий мошенницы, чтобы на нее открыли уголовное дело?», «Известно уже, как минимум, три человека, которые материально и морально пострадали от действий мошенницы.», «...обманутым [PERSON] людям все-таки удастся восстановить справедливость и наказать преступницу за ее махинации.» недостовірною. Крім того, позивач просила зобов'язати TOB «Сімеджи веб Проджектс» не пізніше наступного дня від набрання рішенням у справі законної сили, спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом розміщення статті на сайті gorod.cn.ua з вибаченням перед позивачем про визнання вищезазначених відомостей недійсними, вилучити з веб-сайту gorod.cn.ua статтю [INFO]» за інтернет-посиланням [INFO]; і статтю «[INFO]» за інтеренет посиланням [INFO].; визнати використання конфіденційної інформації про позивача в статтях «[INFO]», «[INFO]» неправомірним; заборонити (припинити) розповсюдження статтей «[INFO]» [INFO] та «[INFO]» ([INFO]) як таких, що порушують особисте немайнове право позивача. Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 25 січня 2016 року позов задоволено частково. Суд першої інстанції визнав недостовірною інформацію, викладену в статті «[INFO]» ([INFO]), а саме в реченнях «…уже писали о [PERSON], которая наглым и циничным образом обокрала черниговчанку [PERSON]», «…[PERSON] бесцеременно забрала её личные вещи, общей стоимостью порядка 3000 долларов, и присвоила их себе». В іншій частині позовних вимог відмовлено з посиланням щодо статті «[INFO]» на те, що висловлювання, які позивач просить визнати неправдивими, які принижують її честь і гідність, є оціночними судженнями осіб, які зверталися з відповідними заявами до редакції та міліції, а також роздумами автора щодо повідомлених йому фактів, тобто вираженням їх суб'єктивної думки з критичною оцінкою фактів, які не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів). Щодо вимог про визнання недостовірними відомостей, викладених у статті «[INFO]», суд застосував позовну давність, встановлену п.2 ч.1 ст. 258 ЦК України. Суд відмовив у задоволенні вимог щодо зобов'язання TOB «Сімеджи веб Проджектс» не пізніше наступного дня від набрання рішення у даній справі законної сили, вилучити з веб-сайту статті; визнання неправомірним використання імені позивача в статтях та заборонити (припинити) розповсюдження вказаних статей пославшись на ст. 4 ЦПК України та на те, що зазначені позивачем способи захисту порушеного права не відповідні змісту цього права, способу його порушення та наслідків, що їх спричинило це порушення. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, викладених у позовній заяві від 30 вересня 2015 року з врахуванням заяви про їх уточнення від 11 грудня 2015 року. Позивач вважає, що рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України та ухвалене з порушеннями норм матеріального права. Зокрема, позивач вважає, що судом неправильно застосовано позовну давність та застосовано ст. 47-1 Закону України «Про інформацію», яка у цьому Законі відсутня. На думку позивача, висновки суду про те, що висловлювання щодо неї у статтях «[INFO]» і «[INFO]» є оціночними судженнями безпідставні і необґрунтовані. У судовому засіданні позивач та її представник апеляційну скаргу підтримали. Представник ТОВ «Сімеджи веб Проджектс» і [PERSON] скаргу не визнали. Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги і скасування рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні частини позовних вимог та в частині розподілу судових витрат з підстав, передбачених п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України. По справі встановлено, що на веб-сайті www.gorod.cn.ua [INFO] року відповідачами розміщено статтю «[INFO]» за інтеренет-посиланням: [INFO]., а [INFO] року розміщено ще одну статтю під назвою «[INFO]» за інтернет-адресою: [INFO].html. У вказаних публікаціях подається інформація щодо позивача [PERSON], яку позивач вважає недостовірною і такою, що принижує її честь, гідність та руйнує ділову репутацію. Відмовляючи у задоволенні частини позовних вимог [PERSON], суд послався на ст. 47-1 Закону України «Про інформацію» та зробив висновок про те, що зазначені позивачем у позові висловлювання, крім інформації в реченнях «…уже писали о [PERSON], которая наглым и циничным образом обокрала черниговчанку [PERSON]», «…[PERSON] бесцеременно забрала её личные вещи, общей стоимостью порядка 3000 долларов, и присвоила их себе», є оціночними судженнями. З такими висновками суду не можна повністю погодитись, виходячи з такого. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягає застосуванню ( ч.2 ст. 309 ЦПК України). При вирішенні спорів має застосовуватись матеріальний закон, який був чинним на час виникнення правовідносин між сторонами спору. Закон України «По інформацію» в редакції від 13 січня 2011 року № 2938-VI набрав чинності 11 травня 2011 року. Отже, до правовідносин між сторонами у цій справі належить застосувати Закон України «Про інформацію» в редакції від 13 січня 2011 року. Текст цього Закону не містить ст. 47-1, на яку послався суд в обґрунтування висновку про оціночність суджень, які позивач просить визнати недостовірною інформацією. Отже, судом першої інстанції застосовано закон, який не підлягав застосуванню. Відповідно до ч.1 ст. 30 Закону України «Про інформацію» в редакції, яка є чинною, ніхто не може бути притягнутий до відповідальності за висловлення оціночних суджень. Визначення поняття «оціночні судження» дане у ч.2 вказаної норми Закону. Виходячи із змісту ч.2 ст. 30 Закону України «Про інформацію», не можна визнати обґрунтованими висновки суду про те, що вся (крім задоволеної частини вимог), викладена у опублікованих відповідачем статтях, інформація є оціночними судженнями. Так, у реченнях «...все административные вопросы она делегировала своему представителю, местному риелтору [PERSON]...», «..была оплачена разовая сумма аванса в размере в 800 гривен гражданке [PERSON].», «На вопрос «В чем дело ?» риелтор пояснила, что я, якобы, не платила за квартиру и сотрудничать они со мной больше не хотят», «Отчим, не зная, что делать, просто забрал те вещи, которые ему выдали и ушел», «... дорогую бытовую и цифровую технику на сумму 3000 долларов мошенники оставили себе...», «... и риелтор [PERSON], подтвердила сдачу данной квартиры в аренду», «... по договору, который был украден хозяйкой и риелтором вместе с моими вещами...», «...список вещей, которые воровки присвоили себе», «Общая стоимость украденного около 3000 долларов. Украдены были и документы на технику, квитанции об оплате и другие ценные документы. В документах находилось 200 долларов...», «...на компьютере, который тоже был украден», «...и риелтор [PERSON] читают эту статью», «Все юридические доказательства того, что я снимала квартиру и вовремя за все платила, находились в квартире и были украдены хозяйкой [PERSON] и ее доверенным лицом [PERSON]», «Хотим отметить, что риелтор [PERSON]...», «Возможно, это убережет черниговцев от сделки с нечистоплотной дамой», «...совместно удастся вывести мошенников на «чистую воду» з публікації під назвою «[INFO]» стверджується як доконаний факт негативна інформація щодо позивача, достовірність якої відповідачем не підтверджена. Зокрема, позивача звинувачують у крадіжці та у шахрайстві. Те ж саме стосується інформації, викладеної в статті «[INFO]» , а саме в реченнях: «[PERSON] снимала у нее квартиру», «... потерявшей совесть и человеское достоинство женщины» , «...в результате мошеннических действий [PERSON].», « [PERSON] хорошо юридически подкована и осознанно идет на подобные махинации», «... когда-то обманула [PERSON]», «... наш опыт работы с [PERSON] поможет хотя бы некоторым жителям Чернигова избежать обмана со стороны этой женщины.», «... и встретиться с еще одним обманутым [PERSON] человеком...», «Звонила [PERSON]. В трубку были слышны сплошные маты и оскорбления», «В итоге [PERSON] меня послала подальше...», «[PERSON] написала на меня заявление, обвинила в том, что я сломал ей замок» , «...Сколько еще людей должно пострадать от действий мошенницы, чтобы на нее открыли уголовное дело?», «Известно уже, как минимум, три человека, которые материально и морально пострадали от действий мошенницы.», «...обманутым [PERSON] людям все-таки удастся восстановить справедливость и наказать преступницу за ее махинации». В цій публікації позивача прямо звинувачують в обмані людей і шахрайстві, називають злочинцем, допущені брутальні і принизливі вислови. Наведена вище негативна інформація щодо позивача доказами не підтверджена. З висновків про результати перевірок звернень [PERSON] до Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області (а.с. 25-35) вбачається, що [PERSON] до міліції із заявою про крадіжку її речей не зверталась. Цими ж висновками підтверджуються лише факти звернення [PERSON] (але не [PERSON].) та [PERSON] з приводу невиконання позивачем договорів про виконання робіт, а також [PERSON] з приводу отримання тілесних ушкоджень. Однак, невиконання стороною цивільно-правової угоди обов'язків, передбачених такою угодою, не є підставою для звинувачення її у вчиненні кримінально-караних діянь ( шахрайство, крадіжка) та обмані. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог щодо визнання недостовірною інформації поширеної відповідачами у статті під назвою «[INFO]» суд застосував позовну давність, пославшись на п.2 ч.1 ст. 258 ЦК України, що також є неправильним застосуванням норми матеріального права. Згідно з п.2 ч.2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про спростування недостовірної інформації, поміщеної у засобах масової інформації. Під засобами масової інформації, відповідно до ч.2 ст. 2 Закону СРСР «Про пресу та інші засоби масової інформації», який є чинним на тепер, розуміються газети, журнали, теле- і радіопрограми, кінодокументалістика, інші періодичні форми публічного розповсюдження інформації. Статтею 8 вказаного Закону передбачено, що редакція засобу масової інформації провадить свою діяльність після реєстрації відповідного засобу масової інформації. Згідно з роз'ясненнями, викладеними у п. 12 Постанови № 1 Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», нормами, що регулюють діяльність засобів масової інформації, слід керуватись тоді, коли недостовірна інформація розміщена в мережі Інтернет на інформаційному ресурсі, зареєстрованому в установленому законом порядку як засіб масової інформації. Інформаційний ресурс Gorod.cn.ua і ТОВ «Сіемджи Веб Проджектс» як засоби масової інформації або як інформаційні агентства не зареєстровані, що підтверджується повідомленням Державної реєстраційної служби України № Б-48-14-10 від 06 січня 2015 року та листом Департаменту інформаційної діяльності та комунікації з громадськістю Чернігівської обласної державної адміністрації № 01-15-Б/46 від 27 листопада 2014 року і не заперечується відповідачами. Враховуючи наведене, п.2 ч.2 ст. 258 ЦК України у цьому випадку застосуванню не підлягає. Позивачем також заявлялись вимоги про визнання неправомірним використання відповідачами конфіденційної інформації про її особу з посиланням на порушення з боку відповідачів Закону України «Про захист персональних даних». Ці вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. По справі встановлено, що у статті під назвою «[INFO]» опублікована копія договору між позивачем і приватним підприємцем, в якому вказана адреса проживання позивача. Відповідно до ч.2 ст. 11 Закону України «Про інформацію» адреса фізичної особи належить до конфіденційної інформації, збирання, зберігання , використання і поширення якої без згоди цієї особи не допускається. Визнаючи частину інформації недостовірною, суд першої інстанції не зобов'язав відповідачів спростувати недостовірну інформацію, вказавши, що позивач не заявляла такої вимоги. Такий висновок суду не відповідає матеріалам справи, зокрема, позовним заявам [PERSON] (а.с.2-8, 51-57) та позовній заяві в порядку уточнення позовних вимог (а.с. 99-105). У перших двох позовних заявах заявлена вимога про спростування недостовірної інформації шляхом розміщення статті на сайті gorod.cn.ua з вибаченням перед позивачем про визнання вищезазначених відомостей недійсними, а у заяві поданій в порядку уточнення позовних вимог позивач вказує, що підтримує свою позовну заяву в повному обсязі і конкретизує позовні вимоги. Вимоги позивача про спростування недостовірної інформації належить задовольнити, зобов'язавши відповідачів спростувати поширену недостовірну інформацію, шляхом опублікування на веб-сайті Gorod.cn.ua статті про визнання вищезазначених відомостей недостовірними з посиланням на судове рішення. Вимога позивача про вибачення відповідачів перед нею задоволенню не підлягає. Суд не вправі зобов'язати відповідачів вибачитись перед позивачем у тій чи іншій формі, оскільки примусове вибачення як спосіб судового захисту гідності, честі чи ділової репутації за поширення недостовірної інформації не передбачено у ст.ст. 16, 277 ЦК України. Висновки суду першої інстанції іншій частині позовних вимог відповідають встановленим обставинам і вимогам закону та не спростовуються доводами апеляційної скарги. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення з іншої сторони стягуються понесені нею і документально підтверджені витрати. Позивачем у цій справі понесені витрати на сплату судового збору у загальній сумі 1023,12 грн. (а.с. 1, 165). Суми сплаченого судового збору відповідають вимогам Закону України «Про судовий збір» в редакції. Крім того, позивачем 1500 грн. витрачено на правову допомогу, що підтверджено квитанцією про сплату та розрахунком вартості послуг (а.с. 111,112).

Outcome: partial