Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом. Свої вимоги обгрунтовує тим, що 01 лютого 2011 року між ЗАТ«Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-11529, предметом якого є страхування транспортного засобу «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER]. Далі вказують, що 12 жовтня 2011 року відбулась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Мерседес», державний номерний знак № [NUMBER] під керуванням водія [PERSON]. Згідно з довідкою ВДАІ та постановою Броварського міськрайонного суду Київської області дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок порушення відповідачем вимо Правил дорожнього руху України. Стархувальник звернувся до позивача із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування й надав при цьому усі необхідні документи. Зазначають, що вони на підставі рахунку СТО, що здійснювало відновлювальний ремонт склали страховий акт № ДККА11438 та розрахунок страхового відшкодування до нього. Отже вищевказану ДТП було визнано страховим випадком, відповідно до договору добровільного страхування №. 28-0107-11529 та на підставі вищезазначених документів було позивачем здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 4517,80 грн., що підтверджується платіжним дорученням. В результаті виплати страхового відшкодування до позивача перейшло право зворотньої вимоги (регресу) на отримання відшкодування від особи винної в заподіянні збитків. В добровільному порядку відповідач не бажає відшкодувати завдані збитки, тому позивачі змушені звертатися до суду з даним позовом. Просять стягнути з відповідача шкоду в розмірі 4517,80 грн. та сплачений судовий збір при зверненні до суду з даним позовом в розмірі 243,60 грн. У судове засідання представник позивача не з»явився, надав письмову заяву, позов підтримує в повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутності, не заперечує проти прийняття заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з»явився, про день, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяв, заперечень проти позову не надав. Суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦК України. Дослідивши письмові, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи вбачається, що 01 лютого 2011 року між ЗАТ«Страхова компанія «Українська страхова група» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-0107-11529, предметом якого є страхування транспортного засобу «Хюндай», державний номерний знак [NUMBER] (а.с.5). 12.10.2011 близько 17 год 30 хв. в м. Києві по вул. Юності 2-А - Ш.Алейхема м. Києва сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Хундай», реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Мерседес», реєстраційний номерний знак [NUMBER], під керуванням водія [PERSON] , внаслідок чого був пошкоджений автомобіль «Хюндай», д.н.з. [NUMBER], ДТП сталося внаслідок порушення водієм [PERSON] п. 2.3 «б» та п. 15.13 Правил дорожнього руху України(а.с.6,7). Постановою Броварського міськрайонного суду Київської області від 27 жовтня 2011 р. водія [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та призначено йому стягнення у вигляді штрафу в розмірі 350 гривень(а.с. 8). На підставі Страхового акту № ДККА-11438 від 27.10.2011 р. та розрахунку страхового відшкодування до нього. Отже, вищевказану ДТП було визнано страховим випадком, відповідно до договору добровільного страхування № 28-0107-11529, позивач здійснив виплату страхового відшкодування на користь Страхувальника у розмірі 4 517,80 грн., що підтверджується платіжними дорученнями № 10722 від 31.10.2011 р. року (а.с.17). Позивач неодноразово звертався до відповідача з регресною вимогою про добровільне виконання зобов»язання, однак в досудовому порядку збитки не були відшкодовані. Відповідно до статті 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Отже, відповідно до наведених вимог закону позивач після виплати страхового відшкодування отримав право зворотної вимоги до особи, відповідальної за завдану шкоду. Згідно із частиною 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в порядку регресу відшкодування завданих збитків.

Outcome: approved