Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-05 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», що є правонаступником права вимоги за зобов`язаннямиПАТ «АКТАБАНК», звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 0861717701/Т/972135 від 20.06.2013 року в сумі 69066 гривень та судових витрат по справі. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 20.06.2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0861717701/Т/972135, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 40000 гривень на строк до 19.06.2016 року включно зі сплатою відсотків за користування кредитом в обмін на зобов`язання відповідача повернути кредит та сплачувати відсотки за користування кредитом у відповідності до умов договору. На виконання умов договору банк свої зобов`язання виконав належним чином, перерахувавши [PERSON] кредитні кошти, проте останній свої зобов`язання належним чином не виконував, систематично порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 69066 грн., яку [PERSON] погашати відмовляється. 03.02.2021 року відкрито провадження у справі та визначено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 11.03.2021 року відповідач [PERSON] в особі представника адвоката Неживка І.В. подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити повністю, оскільки позивачем не надано в якості доказу обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, а наданий розрахунок боргу не є доказом в розумінні ЦПК України. 01.04.2021 року представник позивача надіслав до суду відповідь на відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що надані позивачем докази є належними та достатніми для підтвердження суми заборгованості [PERSON] за кредитним договором № 0861717701/Т/972135 від 20.06.2013 року. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Із матеріалів справи встановлено, що 20.06.2013 року між ПАТ «АКТАБАНК» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 0861717701/Т/972135 на споживчі потреби, відповідно якого відповідачу надано кредит в сумі 40000 гривень на строк до 19.06.2016 року включно з процентною ставкою у розмірі 0,01 % річних, що включається в суму щомісячного платежу, крім того, позичальник зобов`язався сплачувати комісію за супроводження кредиту в розмірі 1300 грн., що розраховується як 3,25 % від суми кредиту вказаної в п. 2.1. цього договору та включається в суму щомісячного платежу (а.с. 4-5). Додатком до договору є повідомлення про умови кредитування фізичних осіб за кредитним продуктом «Швидкий кредит», в якому зазначено розмір процентної ставки та комісій за надання та супроводження кредиту, з якими відповідач погодився, про що свідчить його власноручний підпис (а.с.7). На виконання умов договору ПАТ «АКТАБАНК» свої зобов`язання виконало належним чином, перерахувавши відповідачу кредитні кошти (копія заяви на видачу готівки № 625824 від 20.06.2013 року - а.с.13). Проте [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, порушуючи умови кредитного договору, в результаті чого виникла заборгованість за договором загальною сумою 69066 гривень, в тому числі: 33252 грн. основного боргу, 32500 грн. заборгованості за комісіями, 14 грн. процентів, 3300 грн. штрафу, пені, що підтверджується розрахунком боргу за кредитним договором № 0861717701/Т/972135 від 20.06.2013 року за період з 23.03.2018 року по 30.11.2020 року (а.с. 18). Відповідно договору про відступлення прав вимоги № 2 від 23.03.2018 року ПАТ «АКТАБАНК» право вимоги за кредитним договором № 0861717701/Т/972135 від 20.06.2013 року, укладеним з [PERSON] , відступило ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (а.с. 22-24), про що [PERSON] був повідомлений письмово повідомленнямТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» від 27.03.2018 року (копія повідомлення - а.с. 19). Відповідно до ч.1-4 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч.ч. 1, 3 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором кредитодавець зобов`язується надати грошові кошти позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів. Відповідно до ст.ст. 525,526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Ст. 530 ЦК України визначає, що якщо у зобов`язанні встановлений строк( термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання, тобто ухиляючись від сплати заборгованості за кредитом, відповідач порушує зобов`язання за даним договором. Під час судового розгляду встановлено, що відповідач, отримавши від ПАП «АКТАБАНК» кредитні кошти, в добровільному порядку їх не повернув, а відтак, виходячи з положень частини другої статті 530 ЦК України, наявні підстави вважати, що права позивача були порушені, у зв`язку з чим, суд приходить до висновку щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за основним боргом в сумі 33252 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Так, оскільки п. 2.1.1. кредитного договору № 0861717701/Т/972135 від 20.06.2013 року встановлено процентну ставку за кредитом у розмірі 0,01% річних, що включається в суму щомісячного платежу, та виходячи з положень ст. 1056-1 ЦК України, наявні підстави для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованість за процентами в сумі 14 грн. За змістом ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами 1,2 ст. 551 ЦК України визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Так, статтею 5 договору № 0861717701/Т/972135 від 20.06.2013 року встановлено умови щодо відповідальності у вигляді пені (штрафу) за порушення зобов`язання, у зв`язку з чим наявні підстави для задоволення позовних вимог в частині стягнення з відповідача штрафу, пені в сумі 3300 грн. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного поговору тощо). Таким чином, зазначена у договорі № 0861717701/Т/972135 від 20.06.2013 року комісія за обслуговування кредиту не є додатковою послугою банку, а є дією банку, яка випливає з умов кредитного договору та здійснюється банком на власну користь, за що законодавством не передбачено встановлення додаткового платежу з боржника, що виключає можливість стягнення нарахованої банком заборгованості за комісією в сумі 32500 грн. Верховний Суд у складі об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 09 грудня 2019 року, справа № 524/5152/15-ц, провадження № 61-8862сво18, дійшов висновку, що умова договору про сплату комісії за користування кредитом є нікчемною. При цьому посилання відповідача [PERSON] на те, що позивачем не надано в якості доказу обґрунтований розрахунок сум, що стягуються, суд відхиляє, оскільки до матеріалів справи позивачем надано розрахунок боргу за кредитним договором № 0861717701/Т/972135 від 20.06.2013 року, який в повній мірі відповідає вимогам закону, а розмір заборгованості за кредитним договором відповідачем не оспорювався і не спростовувався, доказів належного виконання [PERSON] кредитного договору № 0861717701/Т/972135 від 20.06.2013 року суду не надано. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог , інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2102 гривні, що підтверджується платіжним дорученням № 1257 від 22.12.2020 року (а.с.1), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України стягує його з відповідача пропорційно розміру задоволених позовних вимог, тобто в сумі 1112,87 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial