Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-14 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про зміну порядку стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтувала тим, що за рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 16 травня 2017 року, яке набрало законної сили, стягнуті аліменти на її користь з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 28.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Вважає, що аліменти у такому розмірі не можуть забезпечити усі необхідні потреби дитини. Посилалась на те, що відповідач офіційно працевлаштований, його матеріальне становище змінилося, інших утриманців не має. Просила змінити порядок стягнення аліментів на утримання дитини, а саме стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі ј частини від усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання цим рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 09.04.2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження. Позивач у судове засідання не з`явилася, про дату розгляду справи повідомлялася належним чином, просила справу розглядати без її участі, позов підтримала із зазначених у ньому підстав, просила суд позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судовому засіданні заперечував проти позовних вимог. В обгрунтування заперечень пояснив, що відповідач не бачиться з дитиною та не знає як витрачаються позивачем аліменти. Відповідач зазначив, що офіційно працевлаштований на ТОВ ЛТД «Ізумруд» оператором лінії, отримує заробітну плату до 9000 грн. щомісячно, родину та інших утриманців не має. Дослідивши матеріли справи, надані докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: Рішенням Автозаводського районного суду міста Кременчука від 16 травня 2017 року, яке набрало законної сили, стягнуті аліменти на її користь з відповідача на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн., щомісячно, починаючи з 28.02.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. На виконання вказаного рішення суд видав виконавчий лист. Дитина проживає разом із матір`ю. Позивач вказує, що аліментів не вистачає на утримання дитини. Вважає, що аліменти у такому розмірі не можуть забезпечити усі необхідні потреби дитини. Посилалась на те, що відповідач офіційно працевлаштований, його матеріальне становище змінилося, інших утриманців не має. Відповідач заперечував щодо позовних вимог. В обгрунтування заперечень пояснив, що він не бачиться з дитиною та не знає як витрачаються позивачем аліменти. Проте такі аргументи суд не може взяти до уваги. Крім того, належних доказів того, що у відповідача немає можливості сплачувати аліменти у зазначеному позивачем розмірі, а саме 1/4 частки від усіх видів заробітку (доходу) відповідачем не надано. Вирішуючи спір суд виходить з такого: Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Ч. 1 ст. 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно п.п. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини. Аліменти мають на меті забезпечити нормальні матеріальні умови життя дитини. Суд встановив, що після ухвалення Автозаводським районним судом м. Кременчука рішення від 16.05.2017 року про стягнення аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно, майновий стан відповідача [PERSON] покращився. Протягом останніх чотирьох років відповідач має постійну роботу, працює оператором у ТОВ «Ізумруд-ЛТД» та отримує стабільну заробітну плату, розмір якої коливається від 6 000 грн. до 9 000 грн. на місяць. Інших утриманців відповідач не має. Відповідачу роз`яснено, що з приводу участі у вихованні дитини, а також витрачання позивачем коштів, які вона отримує як аліменти, він має право звернутися до Органу опіки та піклування. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Позивач звільнена від сплати судового збору. Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь держави судового збору в розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved