Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У березні 2016 року позивач ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить, внаслідок невиконання відповідачем умов кредитного договору, стягнути заборгованість за Кредитним договором №1939-014/08Р від 21 серпня 2008 року, у розмірі 15712,77 дол США та судові витрати у розмірі 4966,21 грн. В судове засідання представник позивача не з'явився, але на адресу суду надійшла заява в якій просять справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON]Ю проти задоволення позовних вимог заперечив, просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі у звязку із пропуском ПАТ КБ «Правекс-Банк» строку позовної давності. Суд, враховуючи думку представника відповідача, вважає за можливе розглянути справу на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних обставин. Судом встановлено, що між позивачем АКБ «Правекс-Банк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Правекс-Банк» та відповідачем [PERSON], 21 серпня 2008 року був укладений Кредитний договір №1939-014/08Р. Згідно умов кредитного договору, а саме п.1.1 Банк надає Позичальнику кредит в іноземній валюті на загальну суму 11318,00 доларів США. Кредит надається Позичальникові терміном з 21.08.2008 до 21.08.2013 зі сплатою 13,99 відсотків річних (п. 1.2 Кредитного договору.) Відповідно до п. 4.4 Кредитного договору, позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом шляхом внесення коштів рівними частинами в сумі 189,00 дол. США щомісяця до 10 числа наступного місяця. Згідно із п. 4.5 Кредитного договору, відсотки за користування кредитом підлягають сплаті Позичальником щомісяця (за час фактичного користування коштами протягом календарного місяця) у термін до 10 числа місяця, наступного за місяцем нарахування відсотків, а також на момент припинення дії Договору, зазначеного в п.1.2 даного Договору. У встановлені строки [PERSON] заборгованість не погасив у звязку з чим станом 03.06.2015 року утворилася заборгованість за кредитним договором, яка складається з наступного: - Заборгованість за тілом кредиту 9731,86 доларів США - Заборгованість по відсоткам за користування кредитом 5980,91 дол. США - Заборгованість по пені за несвоєчасне погашення кредиту 10921,67 дол США - Заборгованість по пені за несвоєчасне погашення відсотків 6574,27 дол США Відповідно ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таким чином, враховуючи той факт, що позивач ПАТ КБ «Правекс-Банк» в прохальній частині позовної заяви прохає стягнути заборгованість за Кредитним договором №1939-014/08Р від 21 серпня 2008 року у розмірі 15712,77 дол США (тіло кредиту та проценти), виходячи з цієї суми було сплачено судовий збір. Суд розглядає позов ПАТ КБ «Правек-Банк» в межах заявлених позовних вимог, не беручи до уваги розрахунок заборгованості по пені. Представником відповідача в судовому засіданні було підтримано заяву [PERSON] про застосування строку позовної давності до позовних вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк». Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня. коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу. яка його порушила. Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Оскільки умовами кредитного договору (графіком погашення кредиту) встановлені окремі самостійні зобовязання, які деталізують обовязок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обовязку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового траншу, а відтак і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Таким чином, якщо за умовами договору погашення кредиту та процентів повинно здійснюватись позичальником частинами кожного місяця, у рахунок чого вносяться кошти, початок позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальниками кожного із цих зобовязань. Аналогічні правові висновки містяться в постановах Верховного Суду України по справі №6-116цс13 від 06.11.2013, по справі №6-20цс14 від 19.03.2014, по справі №6-169цс14 від 29.10.14, по справі №6-160цс14 від 19.11.2014, по справі №6-18цс16 від 03.02.2016, які в силу положень ст.ст. 214, 3607 ЦПК України, мають враховуватися судами України. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів. Згідно із ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно п. 2 ч. 1 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема зміна умов зобов'язання. Згідно ч. 1 ст. 653 ЦК України, у разі зміни договору зобов'язання сторін змінюються відповідно до змінених умов щодо предмета, місця, строків виконання тощо. Згідно із п. 9.2 Кредитного договору, шляхом підписання даного Договору, сторони дійшли згоди про те, що у випадку виникнення у Позичальника прострочення з погашення заборгованості за кредитом та/або за сплатою відсотків за користування кредитом строк користування кредитом, зазначений у п. 1.2 даного Договору, припиняється достроково на 10-й день місяця, наступного за місяцем, у якому виник факт прострочення. Відповідно до п.п. 6.1.4 Кредитного договору, при настанні подій зазначених у п.п.9.1.1.-9.2 Даного договору, позичальник зобовязаний достроково погасити заборгованість за кредитом і відсотками у повному обсязі, а також сплатити пеню та штраф. Отже, сторони врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів. Як вбачається із розрахунку заборгованості наданого позивачем, останній платіж по погашенню тіла кредиту було зроблено 20.05.2009 р. у розмірі 630,14 дол США. Факт прострочення по сплаті заборгованості за тілом кредиту виник у серпні місяці 2009 року. Таким чином, строк користування кредитом припинився достроково 10 вересня 2009 року. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Оскільки, останній платіж по погашенню заборгованості за користування кредитними коштами (відсотками) було зроблено 07.04.2010 року, початок перебігу строку позовної давності за тілом кредиту, відсотками, неустойкою в повному обсязі має відраховуватися від 08 квітня 2010 року. Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 17 лютого 2016 року у справі № 6-2875цс15. Зокрема, Верховний Суд України у постанові від 17 лютого 2016 року зазначив: «…Сторони кредитного договору встановили як строк дії договору, так і строки виконання зобовязань за щомісячним погашенням платежів, зокрема в разі невиконання або неналежного виконання позичальником більш ніж 90 календарних днів своїх обовязків щодо своєчасної сплати кредиту та процентів строк користування кредитом вважається таким, що сплив, а позичальник зобовязаний протягом 1 робочого дня повернути кредит у повному обсязі, сплатити відсотки та штрафи, отже, сторони врегулювали в договорі питання дострокового повернення коштів, тобто зміни строку виконання основного зобовязання, та визначили умови такого повернення коштів. Оскільки боржник здійснив останній платіж 10 листопада 2008 року, строк користування кредитом достроково сплив 10 березня 2009 року, тобто через 90 календарних днів з дати, коли позичальник перестав сплачувати кредит, нараховані проценти за кредитом та штрафні санкції…». Отже, суд приходить до висновку, що трирічний строк позовної давності до вимог ПАТ КБ «Правекс-Банк» про стягнення заборгованості за кредитним договором спливає 8 квітня 2013 року. Оскільки ПАТ КБ «Правекс-Банк» звернувся до суду із позовом лише 28 березня 2016 року, заява [PERSON] про застосування трирічного строку позовної давності до вимог про стягнення заборгованості підлягає задоволенню. Позивач звернувся до суду з пропуском трирічного строку позовної давності і будь-яких належних та допустимих доказів, які б свідчили про поважність причин пропуску трирічного строку позовної давності, позивач суду не надав. За таких обставин, позов задоволенню не підлягає у зв'язку із пропуском позивачем трирічного строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed