Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] про визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що їй на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] На даний час у вказаному будинку зареєстровано місце проживання її колишнього чоловіка - [PERSON], з яким позивач перебувала у шлюбі із грудня 2000 року по вересень 2013 року. Деякий час після розлучення відповідач проживав у вказаному будинку, однак, з вересня 2014 року останній забрав свої речі з будинку та покинув його. Як зазначає позивач, з того часу відповідач у будинку не проживає, ніяких перешкод у користуванні будинком позивач не чинить. Відповідач добровільно визначив собі інше місце проживання, яке позивачу не відоме. Таким чином, відповідач за вказаним місцем реєстрації в житловому будинку не проживає, жодних витрат по його утриманні не несе, а факт його реєстрації завдає позивачу додаткових витрат на оплату комунальних послуг, крім того, створює перешкоди для оформлення необхідних субсидій. З огляду на викладені обставини, позивач змушена звернутися із даним позовом, в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі, та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, а також свідків по даній справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] на підставі договору дарування від 18 березня 2009 року на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] про що також свідчить наявна у матеріалах справи копія витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 5-6). Судом встановлено, що сторони по даній справі із 18 грудня 2000 року перебували у зареєстрованому шлюбі, про що свідчить наявна у матеріалах справи копія свідоцтва про одруження [NUMBER] (а.с. 9). Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 30 вересня 2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 10). Відповідно до наявної у матеріалах справи копії довідки № 433, виданої 08 липня 2015 року Жердівською сільською радою Броварського району Київської області, [PERSON] дійсно належить житловий будинок в селі Підлісся Броварського району Київської області, що знаходиться по [ADDRESS]. У даному житловому будинку на даний час зареєстрований колишній чоловік [PERSON] - [PERSON] (а.с. 8). Згідно із відомостями адресно-довідкового відділу ГУ ДМС, УДМС України в Київській області від 25.09.2015 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Зі змісту акта депутата Жердівської сільської ради Броварського району Київської області, складеного при обстеженні спірного житлового будинку № 21, вбачається, що [PERSON] зареєстрований у даному будинку, однак із вересня 2014 року в ньому не проживає, речі [PERSON] у будинку відсутні. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON], який є братом позивача, пояснив, що часто буває у будинку позивача, однак вже близько одного року відповідача там не бачить, речі його у будинку відсутні Крім того, додав, що будь-яких перешкод у користуванні будинком позивач відповідачу не чинить. Свідок [PERSON]. яка доводиться племінницею позивачу, у судовому засідання пояснила, що часто приїжджає до тітки у будинок [ADDRESS] Раніше у вказаному будинку проживав також відповідач. Однак, уже близько року відповідач у даному будинку не проживає, речі його відсутні. Фактичне місце проживання відповідача не відоме. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про відсутність без поважних причин [PERSON] понад один рік у будинку [ADDRESS] У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача та покази свідків, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved