Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-28 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом у власних інтересах та інтересах неповнолітнього [PERSON]. Свої вимоги мотивував тим, що їм на праві власності належить по ? частині кожному квартири [ADDRESS]. Інша частина квартири належить відповідачам по справі. Дана квартира є двокімнатною. До виникнення спору за домовленістю він користувався кімнатою 4-4 площею 20,9 кв.м, а відповідач кімнатою 4-3 площею 12,3 кв.м. Інші приміщення залишались в спільному користуванні. У подальшому він почав процес реконструкції частини квартири, щоб створити окремий вихід та добудував три кімнати площею 77,2 кв.м, а відповідач також добудував до своєї кімнати ще два приміщення. При цьому відповідач самовільно заклав прохід до його кімнати та відєднав всі комунікації. Такі дії позбавили його та його сімю нормальних умов проживання, користуватись своєю власністю. Через неможливість проживання він виїхав разом з сімєю до орендованого приміщення. В добровільному порядку відповідачі визначити порядок користування відмовляються та усувати порушення їх прав не бажають. Просили суд зобовязати [PERSON] не створювати їм перешкоди в користуванні ? частиною квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], шляхом надання безперешкодної можливості входити до даного приміщення, зобовязати його розібрати закладені міжкімнатні двері між кімнатами 4-3 та 4-4, під єднати до кімнати 4-4 систему опалення та електроенергію; визначити порядок користування квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], наступним чином: виділити їм у користування кімнату 4-4, виділити відповідачам по справі у користування кімнату 4-3, залишити у спільному користуванні кухню 4-1 та ванну кімнату 4-2; судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали. Суду пояснили, що він проживав там півроку десь, з 2008 року виїхав з кватири добровільно, бо збирався робити ремонт, пристройки. Ремонт в кімнаті та добудови до неї він робив самостійно. Коли і як заклали стіну між приміщеннями він не бачив. Відповідач змінив замки ще 2008 році. В даний час проживає у своєї дружини. Але як власник має право користуватись квартирою. За час відсутності в квартирі, витрати по її утриманню не ніс. Оскільки він користувався до цього великою кімнатою, тому дана кімната має і зараз йому відійти в користування. У добудованих приміщеннях проживати не можливо, а відповідач чинить перешкоди в користуванні його власністю, тому він вважає своє право порушеним. Просили суд задоволити позов. У судовому засіданні відповідач та його представник проти позову заперечували. Суду пояснили, що він ніколи не чинив перешкоди в користуванні квартирою. Оскільки квартира є маленькою та не можливо там проживати двом сімям, тому вони з позивачем погодили, що проведуть добудови до приміщень. Позивачу відійде велика кімната та до неї він зробить добудови, а йому менша кімната та приміщення загального користування: кухня, ванна, коридор. На виконання даної домовленостей вони почали ремонт. Двері між кімнати він не закладав. Коли він переїхав до квартири та був борг по комунальним послугам, які він сплатив самостійно та в даний час самостійно несе всі витрати. Проти встановлення такого порядку користування заперечує, бо це істотно порушить його права, бо він також має дружину та маленьку дитину, у своїй половині він зробив ремонт. Просили відмовити в задоволенні позову. У судове засідання представник служби в справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подали суду заяву про розгляд справи в їх відсутність, вирішення спору відповідно до вимог закону. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO] (свідоцтво про народження №201756, виданого відділом РАГС Козятинського районного управління юстиції Вінницької області). [PERSON] є батьком неповнолітньої [PERSON], [INFO]. [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві власності належить по ? частині кожному квартири [ADDRESS]. З висновку №646 від 14 липня 2008 року головного спеціаліста з питань архітектури вбачається, що [PERSON] звернувся з питання здійснення прибудови до квартири 4 та обстеженням встановлена можливість здійсненні прибудову зовнішніми розмірами 8,70х9,00м, прибудову в два поверхи зовнішніми розмірами 9,00х5,50м. Рішенням виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області №103/35 від 15 липня 2008 року за зверненням [PERSON] надано дозвіл КП БГ ВУЖКГ на здійснення прибудов до квартири №4, а саме прибудову зовнішніми розмірами 8,70х9,00м, прибудову в два поверхи зовнішніми розмірами 9,00х5,50м. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 03 жовтня 2009 року квартира є двокімнатною (кімната 4-3 площа 12,3 кв.м, яка є прохідною, та кімната 4-4 площею 20,9 кв.м), загальною площею 44,4 кв.м, житловою площею 33,2 кв.м. Відповідно до технічного паспорту, виготовленого станом на 07 серпня 2015 року, до кімнати 1 площею 20.9 кв.м (квартира 5) прибудовані приміщення: І площею 17,0 кв.м, ІІ площею 7,0 кв.м, ІІІ площею 14,2 кв.м та мансарда площею 39,0 кв.м; до кімнати 3 площею 12.3 кв.м (квартира 4) прибудовані приміщення: І площею 5,3 кв.м, ІІ площею 40.2 кв.м. Згідно даних технічного паспорту дані приміщення незавершені будівництвом та прохід між кімнатою 1 площею 20.9 кв.м та кімнатою 3 площею 12.3 кв.м відсутній. Ст.ст. 47, 48 Конституції України гарантоване кожному право на житло, ніхто не може бути позбавлений житла. Згідно ч.4 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного житлового приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як на підставі і в порядку, передбаченому законом. Стаття 391 ЦК України передбачає, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 383 ЦК України\~власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не\~\~порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку Згідно положень\~ст.150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. За ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. З пояснень сторін, показів свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та матеріалів справи встановлено, що між сторонами виникли на даний час неприязні стосунки. Між [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо поділу квартири. А саме: через неможливість фактично розділити квартири, було вирішено провести добудови для створення окремих квартир. На виконання даних домовленостей було отримано дозвіл на проведення добудов, проведення їх будівництва кожним із співвласників відповідно свою прибудову та відповідно закладено прохід між кімнатами. Доводи позивача, що відповідач самовільно, без погодження з ним заклав цей прохід, відєднав комунікації, суд оцінює критично, оскільки належних та допустимих доказів цим обставинам суду подано не було. На даний час будівництво є незавершеним. Позивач просив суд встановити порядок користування квартирою посилаючись на технічний [NUMBER] року. Разом з тим, згідно технічного паспорту на даний час квартира змінена. Посилаючись на виділення йому більшої кімнати 4-4 площею 20,9 кв.м, а залишаючи відповідачу меншу прохідну кімнату 4-3 площею 12,3 кв.м, позивач не навів істотних переваг, оскільки двоє братів мають власні сімї з неповнолітніми дітьми 2003 та [INFO]. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. На підтвердження чинення перешкод, позивач подав суду акт депутата від 16 вересня 2015 року. Даний акт суд оцінює критично, оскільки з нього не можливо встановити куди саме не пускають позивача чи до його частини, чи взагалі до квартири, є одноразовим актом, що не може підтверджувати неодноразове недопущення до квартири або чинення інших перешкод. Зважаючи на те, що між стонами була досягнута згода щодо поділу квартири в натурі, кожний із співвласників вчинив дії на виконання даних домовленостей, в даний час квартира змінилась, належних та допустимих доказів відсутності опалення, електроенергії, чинення перешкод в користуванні суду не подано, тому у задоволенні позову суд відмовляє. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed