Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-03 00:00:00

У вересні 2017 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки-інваліда, [PERSON], у розмірі ? частини доходу щомісячно з моменту звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову зазначала, що 10.06.2006 між позивачем та відповідачем укладено шлюб, який на теперішній час не розірвано, від шлюбу мають дитину-інваліда [PERSON], [INFO]. Відповідач останнім часом майже не зявляється вдома, дитину не утримує взагалі. Заняття з реабілітації дитини-інваліда потребують великої кількості грошових коштів. Однак, відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обовязків. Дитина проживає і буде проживати з позивачем. Між позивачем та відповідачем з приводу матеріального утримання та виховання дитини на момент предявлення позову не досягнуто згоди. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки-інваліда [PERSON] Від представника позивача через канцелярію суду надійшла заява про проведення розгляду справи за його відсутності без проведення фіксації судового засідання технічними засобами, проти постановлення заочного рішення за його відсутності не заперечував, просив вирішити питання щодо розміру аліментів на розсуд суду. Відповідач у судове засідання повторно не зявився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом направлення судових повісток рекомендованими листами із повідомленнями, причин неявки суду не повідомив. За таких обставин, суд постановив у судовому засіданні ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів в порядку\~статей 280, 281 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами в межах заявлених позовних вимог, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10.06.2006, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ЖС № 015731, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 10.06.2006, актовий запис № 118 (а.с. 3). Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] мають неповнолітню дитину-інваліда, доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖС № 141667, виданим Орджонікідзевським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції 08.04.2010 (а.с. 4). Дитина знаходиться на утриманні матері, позивача по даній справі, з нею мешкає, що, зокрема, вбачається зі змісту позовної заяви. Судом встановлено, що між сторонами не досягнуто згоди з приводу матеріального утримання та виховання неповнолітньої дитини. Як вказує позивач у позовній заяві, чоловік на утримання дитини стабільно кошти не надає, та у звязку з тим, що дитина є інвалідом, позивачеві важко самотужки виховувати та утримувати дитину. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована\~постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом\~ст. 180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч. 3\~ст. 181 СК України). За таких обставин суд доходить висновку, що з відповідача можуть бути стягнуті аліменти на утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень\~ст. 183 СК України\~розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень\~ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.\~183,\~184 СК України. Як розяснено у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Як зазначає позивач у позовній заяві, відповідач працює в ПАТ „Запоріжсталь на посаді гостювальник залізничних составів. Доказів стосовно наявності у відповідача на утриманні інших дітей або непрацездатних осіб відповідач суду не надав. Відповідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Також, у пункті 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» наголошується, що розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Отже, з урахуванням обставин, встановлених у судовому засіданні, та на підставі положень діючого законодавства, суд вважає за доцільне встановити відповідачу розмір належних до сплати аліментів у розмірі 1/3 частки від його доходу, починаючи з дня подачі позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з огляду на що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України та те, що позивач у справі звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача суму судового збору у розмірі 640 грн. на користь Державного бюджету України. Суд вважає за необхідне на підставі п. 1 ч. 1\~ст. 430 ЦПК України\~допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial