Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-10 00:00:00

ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 20 грудня 2016 року [PERSON] подала до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень»(далі- ТОВ «ФК «ЦФР») заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» та заяву № 1581566064 від 20 грудня 2016 року. Підписавши вказану заяву відповідачка підтвердила згоду, що вказана заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між нею та ТОВ «ФК «ЦФР». 30 липня 2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (далі- ТОВ «ФК «ЄАПБ») укладено договір відступлення прав вимоги №20180730, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Загальна заборгованість відповідача перед позивачем складає 28454,84 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу - 13080,00 грн., заборгованість за відсотками - 2524,44 грн., заборгованість за щомісячними процентами - 6310, 40 грн., заборгованість за пенею - 6540,00 грн. Заочним рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.06.2020, ухваленому у справі за вищевказаним позовом, позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» суму заборгованості за кредитним договором № 1581566064 від 20.12.2016 у розмірі 28454,84 грн. та судовий збір у розмірі 2102 грн. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 14.01.2021 заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення від 05.06.2020 по цивільній справі ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено. Заочне рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 05.06.2020 по цивільній справі ТОВ «ФК «ЄАПБ» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором скасовано, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, з викликом сторін. Від відповідачки надійшов відзив на позовну заяву, за змістом якого остання позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» не визнала в повному обсязі. Зазначила, що в даному випадку є таким, що не відповідає вимогам діючого законодавства п.7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» згідно якого до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років. Зазначила, що з поданої нею заяви від 20.12.2016 та наданих позивачем Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», текст яких розміщений на офіційному веб-сайті та графіку платежів, про відсутність її обізнаності з Умовами та досягнення домовленості із позивачем про збільшення позовної давності. Вважає, що до вимог позивача про стягнення пені підлягає застосуванню строк позовної давності, передбачений ст. 258 ЦК України в один рік. Зазначає, що умовами укладеного між сторонами кредитного договору передбачено строк його остаточного повернення 20.06.2018, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернулось до суду із позовом 05.03.2020, тобто з пропуском строку позовної давності. Також вважає, що підстав для стягнення коштів у визначеному позивачем розмірі 6310,40 грн., як заборгованість за платою управління кредитом відсутні, оскільки у підписаній відповідачем заяві від 20.12.2016 відсутні умови договору про встановлення плати за управління кредитом. Позивач надав відповідь на відзив на позовну заяву, за змістом якого строк позовної давності починає відраховуватися з моменту відступлення права вимоги, а саме після підписання Договору відступлення права вимоги №20180730 від 30.07.2018, адже тільки з цього моменту позивач довідався про порушення відповідачем кредитних зобов`язань. Отже, загальний строк позовної давності щодо стягнення заборгованості за кредитним договором №1581566064 від 20.12.2016 має часові рамки з 30.07.2018 по 30.07.2021. Вважає, що початок позовної давності для стягнення періодичних платежів необхідно обчислювати з дня невиконання позичальником кожного із зобов`язань за місячним платежами по кредиту. Тобто платежі, по яким не сплив строк позовної давності, знаходяться в графіку платежів у часовому періоді з 20.03.2017 по дату остаточного повернення кредиту, тобто підлягають задоволенню 16 платежів, які знаходяться в графіку платежів з 20.03.2017 по 20.06.2018. Також, укладаючи кредитний договір, сторони домовилися, що для розрахунку процентів за кредитом буде використовуватися два їх види, які складаються з щомісячних процентів та річних процентів. Плата за управління кредитом не була передбачена ні умовами кредитного договору, ні графіком платежів, однак ця складова заборгованості у кредитному договорі має назву плата за щомісячними процентами. Зазначив, що відповідно до Кредитного договору № 1581566064 від 20.12.2016, до складу умов договору входять Умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» від 30.03.2015, які є істотними. Підписанням цього договору позичальник засвідчив (підтвердив) прийняття загальних умов з надання кредитів-в якості невід`ємних умов цього договору. Відповідно до Кредитного договору № 1581566064 від 20.12.2016, підписанням цього договору позичальник засвідчив (підтвердив), що один з оригінальних примірників цього договору, включно із Умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», переданий кредитодавцем позичальнику в день підписання цього договору позичальником. Відповідно до п.7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» від 30.03.2015 до вимог, що виникають з кредитного договору або у зв`язку з ним, застосовується позовна давність у десять років. Зазначене застереження до кредитного договору є договором про збільшення строку позовної давності. Отже позивач зазначив три позиції обчислення строку позовної давності за Кредитним договором № 1581566064 від 20.12.2016 та зазначив, що вказані позиції вказують на те, що зауваження відповідача про сплив позовної давності являється необґрунтованим та безпідставним. 3гідно п.3 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» від 30.03.2015, що діяли на момент укладення відповідачем договору кредиту, сторони домовилися , що для розрахунку процентів за кредитом буде використовуватися два їх види, які складаються з щомісячних процентів та річних процентів. Щомісячні відсотки вказані як плата за управління кредитом. Нарахування суми щомісячних процентів відображені в графіку платежів, відтак кредитним договором передбачено такий вид нарахування заборгованості. Плата за управління кредитом не була передбачена ні умовами кредитного договору, ні графіком платежів, однак ця складова заборгованості у Кредитному договорі № 1581566064 від 20.12.2016 має назву плата за щомісячним процентами. Таким чином, плата за управління кредитом є щомісячними процентами, що передбачені умовами Кредитного договору. Враховуючи викладене, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Надав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, представник відповідача надав телефонограму про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що 20 грудня 2016 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1581566064, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит на суму 13080,00 грн., зі сплатою 2,50% щомісячних процентів строком на 18 місяців (а.с. 6). Особистим підписом у заяві № 1581566064 від 20 грудня 2016 року на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» відповідачка надала згоду на те, що ця заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та нею як позичальником. Підтвердила, що умови кредитного договору, зокрема, умови про сукупну вартість кредиту, їй роз`яснені та зрозумілі, зобов`язалася виконувати умови кредитного договору і регулярно ознайомлюватися з його змінами на зазначеному веб-сайті. Засвідчила, що повідомлена кредитодавцем у встановленій законом формі про всі умови, передбачені ч. 2 ст. 12 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» від 12 липня 2001 року № 2664-ІІІ, ч. 2 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-ХІІ, та їх зміст, а також про всі інші умови, повідомлення про які є необхідним відповідно до вимог чинного законодавства України. Як вбачається із розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1581566064 від 20 грудня 2016 року, заборгованість відповідачки за цим договором становить 28454,84 грн., з яких прострочена заборгованість -13080,00 грн., прострочена заборгованість за відсотками - 2524,44 грн., прострочені щомісячні відсотки - 6310,40 грн., заборгованість за пенею - 6540,00 грн. (а.с.14). 30 липня 2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладено Договір про відступлення прав вимоги № 20180730, відповідно до умов якого, ТОВ «ФК «ЦФР» передає (відступає) ТОВ «ФК «ЄАПБ» за плату, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» приймає належні ТОВ «ФК «ЦФР» права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників, укладеними між Кредитором і Боржниками (Портфель Заборгованості) (а.с.19-21). Відповідно до витягу з Реєстру боржників до Договору про відступлення прав вимоги № 20180730, від ТОВ «ФК «ЦФР» до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 1581566064 від 20 грудня 2016 року на загальну суму 28454,84 грн.( а.с.22). Згідно з частиною першою статті 11 ЦК України цивільні відносини засновані на засадах юридичної рівності, вольного волевиявлення та майнової самостійності їх учасників. Основні засади цивільного законодавства визначені у статті 3 ЦК України. Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у пункті 6 частини першої статті 3 ЦК України. Тобто дії учасників цивільних правовідносин мають відповідати певному стандарту поведінки та характеризуватися чесністю, відкритістю та повагою до інтересів іншої сторони чи сторін договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У даному випадку договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (частина перша статті 11 Закону України від 12 травня 1991 року № 1023-XII «Про захист прав споживачів» (далі - Закон №1023-XII). Згідно з пунктом 22 частини першої статті 1 Закону № 1023-XII споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у рішенні у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули Закону України від 22 листопада 1996 року № 543/96-В«Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань» від 11 липня 2013 року у справі №1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи частини четвертої статті 42 Конституції України участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. З урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, суд зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. [PERSON] підписала заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», та заяву на отримання кредиту № 1581566064 від 20.12.2016, в якій чітко вказані основні умови кредитування, що водночас є істотними умовами укладеного між сторонами договору, зокрема, ними визначено суму кредиту 13080,00 грн., початковий, щомісячні і річні проценти, розмір щоденної пені, тощо. В заяві зазначено цільове призначення отримуваних у кредит коштів перерахування їх сум на конкретні рахунки та з чітко визначеною метою (призначенням платежу), а до заяви додається графік платежів, який також підписаний [PERSON] (а.с. 7). Тому наявні підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] банк дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, на яких договір було укладено. З цих же підстав помилковим є посилання відповідача на постанову Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року по справі № 342/180-17-ц, оскільки встановлені судом обставини даної справи істотно відрізняються від зазначеної справи, так як в ній йшлося, про цілковите визначення істотних умов кредитування через нібито приєднання споживача банківських послуг до Умов і Тарифів банку (зокрема, в частині визначення розміру процентів), розміщених на його банківському сайті. Відповідно до ст.ст.525,526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Відповідно до положень ст.ст.526, 530, 610, ч.1 ст.612 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти в добровільному порядку не повернуті, а також вимоги частини другої статті 530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, що свідчить про порушення його прав. Суд відхиляє також доводи відповідача щодо спливу строків позовної давності стосовно вимог про стягнення пені відповідно до пункту 1 частини другої статті 258 ЦК України, оскільки з тексту кредитного договору, підписаного відповідачем, вбачається, що сторонами договору було погоджено, що до всіх правовідносин, пов`язаних з укладанням та виконанням цього договору, застосовується строк позовної давності тривалістю у десять років(п.7.2 Умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР»), що відповідає положенню частини 1 статті 259 ЦК України, згідно якого позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Визначений договором строк позовної давності позивачем порушений не був. Отже, стягненню з відповідачки на користь позивача підлягає сума у розмірі 28454,84 грн., з яких сума заборгованості за основною сумою боргу-13080,00 грн., заборгованість за відсотками - 2524,44 грн., заборгованість за щомісячними процентами - 6310,40 грн., заборгованість за пенею - 6540,00 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору - 2102 грн.

Outcome: approved