Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що відповідно до державного акту від 13.10.1992 року її чоловікові, [PERSON], належала на праві власності земельна ділянка площею 0,0616 га. по [ADDRESS]. Оформлюючи спадщину після смерті чоловіка позивачу стало відомо, що рішенням Степаніської сільської ради від 08.11.2006 року № 37 скасовано рішення Чорнобаївської ради народних депутатів від 02.07.1992 року в частині відведення [PERSON] зазначеної земельної ділянки. Крім того, їй стало відомо, що належна її чоловіку земельна ділянка рішенням Степанівської сільради від 12.12.2008 року №258 передана у власність відповідачці. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 13.06.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22.07.2013 року визнано незаконними та скасувано рішення IV сесії Степаніської сільради № 37 від 08.11.2006 року в частині відміни рішення 9 сесії ХХІ скликання Чорнобаївської ради народних депутатів від 02.07.1992 року щодо відведення [PERSON] земельної ділянки площею 0, 0616 га, по [ADDRESS]; рішення V сесії Степаніської сільради № 51 від 20.12.2006 року в частині погодження виділення та надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації зі землеустрою щодо складання державного акту на право власності на земельну ділянку площею 0,0616 га по [ADDRESS]; рішення ХХІV сесії Степаніської сільради № 258 від 12.12.2008 року в частині надання [PERSON] у власність земельної ділянки площею 0,0616 га по [ADDRESS] для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Оскільки на підставі скасованого рішення Степанівської сільради відповідачкою у квітні 2009 року отримано державний акт на право власності на спірну земельну ділянку, що унеможливлює оформлення позивачкою права спадщини після смерті чоловіка, позивачка просила суд визнати недійсним державний акт серії ЯЗ №310327 на право власності на земельну ділянку площею 0,0616 га. по [ADDRESS], виданий на ім'я [PERSON] В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити позов. Представник відповідача, третьої особи в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в позові. Судом встановлено, що на підставі рішення Чорнобаївської Ради народних депутатів на 9-й сесії ХХІ скликання від 02.07.1992 року про відведення в користування [PERSON] земельної ділянки площею 0,0616 га, яка розташована на території Чорнобаївської сільської Ради народних депутатів в [ADDRESS], останньому 13.10.1992 року був виданий державний акт на право приватної власності на вказану земельну ділянку. Відповідно до рішення Херсонської обласної ради народних депутатів від 29.04.1993 року № 257 «Про встановлення територій підпорядкованих Херсонській міській, Бєлозерській та Цюрупинський районним Радам народних депутатів» селище Славутич увійшло до складу земель села Степанівка Суворовського району міста Херсона. Рішенням Степанівської сільської ради № 37 від 08.11.2006 року скасовано рішення Чорнобаївської Ради народних депутатів від 02.07.1992 року в частині відведення [PERSON] земельної ділянки по [ADDRESS]. Рішенням Степанівської сільської ради Суворовського району м. Херсона №51 від 20.12.2006 року погоджено виділення [PERSON] зазначеної земельної ділянки та надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання держаних актів на право власності (а.с.8). Рішенням Степанівської сільської ради Суворовського району м. Херсона № 258 від 12.12.2008 року спірну земельну ділянку передано у власність [PERSON] На підставі зазначеного вище рішення відповідачка отримала державний акт про право власності на вказану земельну ділянку серії ЯЗ №310327 від 06.04.2009 року. Рішенням Суворовського районного суду м.Херсона від 13.06.2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 22.07.2013 року визнано незаконними та скасувано рішення IV сесії Степаніської сільради № 37 від 08.11.2006 року в частині відміни рішення 9 сесії ХХІ скликання Чорнобаївської ради народних депутатів від 02.07.1992 року щодо відведення [PERSON] спірної земельної ділянки; рішення V сесії Степаніської сільради № 51 від 20.12.2006 року в частині погодження виділення та надання дозволу [PERSON] на виготовлення технічної документації зі землеустрою щодо складання державного акту на право власності на спірну земельну ділянку та рішення ХХІV сесії Степаніської сільради № 258 від 12.12.2008 року в частині надання [PERSON] у власність спірної земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрали законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до частин 1,3,4,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. ч3. Ст. 215 ЦК України передбачено: якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зважаючи на те, що вимога про скасування державного акта на право приватної власності на земельну ділянку є похідною й залежить від доведеності незаконності рішення органу місцевого самоврядування, з огляду на те, що незаконність рішення Степанівської сільської ради Суворовського району м. Херсона, на підставі якої виданий оспорюваний державний акт, встановлена рішенням суду, що набрало законної сили, а тому на підставі ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, оскільки державний акт на земельну ділянку виданий на підставі, визнаного судом незаконним рішення. Посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку давності на звернення до суду з позовом суд не бере до уваги з огляду на наступне. Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. З матеріалів справи вбачається, що про наявність оспорюваного державного акту позивачці стало відомо з листа Управління держкомзему у м.Херсоні Головного управління Держкомзему у Херсонській області від 30.11.2012 року №02-2156, а тому доводи представника відповідача щодо пропуску позивачкою строку позовної давності є необґрунтованими, у зв'язку з чим судом не приймаються до уваги посилання на пропуск строку позовної давності. На підставі викладеного,

Outcome: approved