Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-09 00:00:00

У березні 2015 року ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДК «Автомобільні дороги України» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування 103 793,36грн. майнової шкоди через дорожньо-транспортну пригоду з вини відповідача під час виконання останнім трудових обовязків та судового збору у сумі 1037,93грн. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 12.09.2012 року о 13год. 10хв. на 163 кілометрі автодороги Одеса-Новоазовськ, за участю автомобілю ЗАЗ-110217, реєстраційний номер 06692НК, який належить ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДК «Автомобільні дороги України», під керуванням [PERSON] та автомобіля Honda Accord 2,4 АТ, реєстраційний номер ВЕ 2555ВЕ під керуванням [PERSON], відповідач здійснив зіткнення і в результаті зіткнення автомобілю Honda Accord 2,4 АТ, реєстраційний номер ВЕ 2555ВЕ завдано механічні ушкодження. Постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.10.2012р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП. Далі зазначали, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2014 року з підприємства на користь [PERSON] стягнуто 103 793,36грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, які вони перечислили до Корабельного відділу виконавчої служби при виконанні рішення. Враховуючи, що [PERSON] керував автомобілем, який належить на праві власності позивачу, з яким він перебував у трудових відносинах, просили суд стягнути на користь позивача у регресному порядку шкоду у сумі 103 793,36грн. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та остаточно просила стягнути з відповідача матеріальну шкоду в сумі 103 793,36грн. та судовий збір у сумі 1037,93грн. Відповідач та його представник позов визнали частково та стверджували, що оскільки відповідач керував службовим автомобілем позивача, з яким перебував у трудових відносинах, то шкода завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з його вини, що належить роботодавцю, відшкодовується власнику джерела підвищеної небезпеки тільки в межах його середнього заробітку. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. За загальним правилом ч.2 ст.1197 ЦК України шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником ( володільцем ) цього джерела. У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини. (ч.1 ст.1188 ЦК України) Згідно з нормою ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обовязків. Аналізуючи зазначені норми закону вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». Отже, за наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі ч.1 ст.1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Крім цього, положення ст.ст. 1187, 1188 ЦК України є спеціальними по відношенню до ст.1167 ЦК України, у звязку з чим перевага у застосуванні має надаватися спеціальним нормам. Відповідно до ст.130 КЗпП України працівник несе матеріальну відповідальність за шкоду заподіяну роботодавцеві внаслідок порушення покладених на нього трудових обовязків незалежно від притягнення його дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. В статях 132-134 КЗпП України наведені підстави як обмеженої так і повної матеріальної відповідальності працівника. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач [PERSON], згідно наказу №21-к від 24.04. 2012р. прийнятий на роботу до позивача майстром (на час відпустки основного працівника) з окладом 2210грн. з 24.04.2012р., а 28.05.2012р. переведений дорожнім робітником 4 розряду (наказ №25-к від 28.05.2012р.). Наказом №31-к від 03.09.2012р. [PERSON]П переведений тимчасово виконуючим обовязки головного інженера з окладом 2740грн. з 03.09.2012р. по 03.10.2012р. Згідно подорожнього листа службового легкового автомобіля №633 від 12.09.2012р. за відповідачем був закріплений автомобіль ЗАЗ-110217, реєстраційний номер 06692НК, який належить позивачу. Договір про повну матеріальну відповідальність меж сторонами не укладався. З матеріалів справи вбачається, що 12.09.2012 року о 13год. 10хв. на 163 км. автодороги Одеса-Новоазовськ сталася дорожня-транспортна пригода за участю автомобілю ЗАЗ-110217, реєстраційний номер 06692НК, який належить ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДК «Автомобільні дороги України», під керуванням [PERSON], який здійснив зіткнення з автомобілем Honda Accord 2,4 АТ, реєстраційний номер ВЕ 2555ВЕ під керуванням [PERSON] В результаті зіткнення автомобіль Honda Accord 2,4 АТ, реєстраційний номер ВЕ 2555ВЕ, який належить [PERSON], завдано механічні ушкодження. За наслідками вказаної ДТП, постановою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11.10.2012р. [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП.. Постанова в зазначеній справі набрала законної сили, а тому у відповідності до ч.4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалена постанова з питань, чи мало місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, суд вважає встановленим факт, що дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] який порушив Правила дорожнього руху. Внаслідок ДТП автомобілю Honda Accord 2,4 АТ, реєстраційний номер ВЕ 2555ВЕ який належить [PERSON] завдано ушкодження, на поновлення яких треба витратити 103 793,36грн. Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 20.03.2014 року, яке набуло законної сили, з ДП «Миколаївський облавтодор» ВАТ ДК «Автомобільні дороги України» на користь [PERSON] стягнуто у сумі 103793,36грн. майнової шкоди, яку державною виконавчою службою стягнуто з позивача, у відповідності до виконавчого провадження від 28.04.2014р. У відповідності до платіжного доручення №Е1002YSPRR від 02.10.2014р. позивач сплатив потерпілому [PERSON] 114 252,48грн. Згідно довідки №48 від 10.08.2015р. яка видана [PERSON] його середній заробіток за 2 місяці складає 3785,51грн.(3436,20+4134,82:2). Отже з відповідача підлягає стягненню на користь роботодавця, на підставі ст.ст. 130, 132 КЗпП України, матеріальну шкоду у сумі 3785,51 грн., що відповідає середньому заробітку. На підставі викладеного, суд вважає, що обовязок по відшкодуванню шкоди в такому випадку покладається на власника джерела підвищеної небезпеки, незалежно від вини водія, який знаходиться з власником автомобілю у трудових відношеннях, а водій відповідає перед власником за шкоду, тільки в межах свого середнього заробітку. Отже, позов ДП «Миколаївський облавтодор» підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст.88 ЦПК України, суд вважає за необхідне, стягнути з відповідача на користь позивача, у відповідності до пропорційно задоволених позовних вимог, понесені судові витрати у сумі 378,55грн.

Outcome: approved