Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив стягнути з відповідача заборгованість по договору кредиту № 606ВІ10150819001 від 19.08.2015 року у сумі 7424,51 грн. Вимоги обґрунтовані тим, що 19.08.2015 року між ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідачем був укладений договір про надання кредиту № 606ВІ10150819001 від 19.08.2015 року, згідно умов якого відповідачу було надано грошові кошти у сумі 8086,49 грн. зі сплатою 18% річних. Відповідач протягом тривалого часу не здійснює погашення процентів за користування кредитом у встановлені терміни. У звязку із неналежним виконанням відповідачем свого обовязку станом на 17.08.2016 року утворилась заборгованість у сумі 7424,51 грн., що складається із: заборгованості по кредиту - 6401,79 грн.; заборгованості за відсотками - 675,73 грн.; пеня передбачена за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок 229,52 грн.; пеня передбачена за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок 66,81 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 39,13 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 11,53 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, у позовній заяві просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення у справі не заперечує. Відповідач, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, у судові засідання, призначені на 19.09.2016 року та 31.10.2016 року, не зявилась, про причини неявки суд не повідомила та не подала заяви про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Як передбачено ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або причина неявки визнана судом не поважною, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, наявні підстави для заочного розгляду справи. Оцінивши представлені документи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Установлено, що 19.08.2015 року між сторонами у справі було укладено договір кредиту № 606ВІ10150819001, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 8086, 49 грн., зі сплатою 18 % річних та комісій, строком до 18.07.2017 року. Позичальник свої зобовязання за договором кредиту виконав в повному обсязі, а саме видав відповідачу кредит у розмірі 8086,49, що підтверджується випискою по особовому рахунку № 22039700034962 за 19.08.2015 року. Відповідач належним чином не виконувала умов договору, щомісячні платежі в рахунок погашення кредиту та відсотків за кредитним договором у встановлені строки не вносила. Згідно з розрахунком, наданим позивачем, станом на 17.08.2016 року утворилась заборгованість по договору кредиту № 606ВІ10150819001 від 19.08.2015 року у сумі 7424,51 грн., що складається із: заборгованості по кредиту - 6401,79 грн.; заборгованості за відсотками - 675,73 грн.; пеня передбачена за несвоєчасне повернення кредиту за кожен випадок 229,52 грн.; пеня передбачена за несвоєчасне повернення відсотків за кожен випадок 66,81 грн.; розмір інфляційних витрат за кредитом 39,13 грн.; розмір інфляційних витрат за відсотками 11,53 грн. Відповідно до п.п.1.1, 1.1.1, 4.2 вищевказаного договору кредиту кредитор надав позичальнику грошові кошти на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання у сумі 8086,49 грн., зі сплатою 18 % річних та комісій, строком до 18.07.2017 року. У разі допущення позичальником прострочення строків сплати процентів у порядку та у розмірі , визначеному п.п.2.4, 2.7 цього договору, комісії, передбачених умовами цього договору, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.1.1, 3.2.3, 3.3.10 цього договору, позичальник сплачує кредиторові пеню у розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діє у період прострочення, від несвоєчасно сплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі статтею 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За таких обставин,

Outcome: approved