Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-13 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу посилаючись на те, що 01.03.2014 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно розписки, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 40 000, 00 доларів США, строком до 01.03.2014 року. Відповідач у встановлений в розписці строк грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим позивач просив стягнути на його користь суму основного боргу по курсу НБУ станом на 01.03.2014 року у розмірі 387 960 грн., та три відсотки річних від суми заборгованості за 370 днів прострочення у розмірі 11 795 грн. 60 коп., а також понесені судові витрати. Оскільки на неодноразові прохання [PERSON] кошти не повертає, позивач просив про задоволення позовних вимог. В судовому засіданні позивач підтримав позов з підстав зазначених у позовній заяві. [PERSON] не заперечував проти позову, підтвердив факт отримання від [PERSON] грошових коштів у розмірі 40 000, 00 доларів США, при цьому вказував, що у зв»язку з відсутністю фінансових можливостей не має змоги повернути позику. Суд дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, встановив наступне. Згідно розписки від 01.03.2014 року за особистим підписом [PERSON] він отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 40 000, 00 доларів США, які зобов'язувався повернути у строк до 01.03.2014 року. У відповідності з п. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов'язання. З огляду на ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем). Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів(суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилами ч.1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні [PERSON] не заперечував проти позову, підтвердив факт отримання від [PERSON] грошових коштів у розмірі 40 000, 00 доларів США, при цьому вказував, що у зв»язку з відсутністю фінансових можливостей не має змоги повернути позику. Позивач просив стягнути на свою користь суму основного боргу по курсу НБУ станом на 01.03.2014 року у розмірі 387 960 грн. За правилами ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Таким чином, враховуючи положення ст. 11 ЦПК України, визначений позивачем розмір сум, що підлягають стягненню з боржника вимога про стягнення суми позики в гривневому еквіваленті у розмірі 387 960 грн. підлягає до задоволення як законна та обґрунтована. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання, крім того на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що за період з 01.03.2013 року по 05.03.2014 року термін прострочення повернення боргу склав 370 днів. Таким чином, три відсотки річних за період прострочення дійсно складають 11 795 грн. 60 коп. і підлягають стягненню з відповідача. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 3 727 грн. 08 коп. сплата яких підтверджена квитанцією від 05.03.2015 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved