Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму страхового відшкодування у розмірі 22189 грн 71 коп. та судові витрати у розмірі 1378 грн. 00 коп., посилаючись на ті підстави, що 14.04.2015 трапилася дорожньо-транспортна пригода, за участю [PERSON], який керував транспортним засобом «Шкода» номерні знаки [NUMBER], внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Джілі» номерні знаки [NUMBER]. Постановою Святошинського районного суду м. Києві від 12.05.2015 [PERSON] було визнано винним у вчиненні ДТП, однак на момент ДТП у відповідача не було чинного договору обов'язкового страхування тому власник транспортного засобу «Джілі» номерні знаки [NUMBER] звернувся до МТСБУ із заявою про отримання відшкодування, внаслідок чого у позивача виникло право регресу. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подавши заяву про слухання справи без участі представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі (а.с. 52). Заявляючи у відповідності до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України клопотання про розгляд справи за її відсутності особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з'ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Відповідач у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував, оскільки вважає, що позовні вимоги безпідставні, просив відмовити у задоволені позову. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 14.04.2015 о 17 год. 00 хв. по вул. Туполєва, у м. Києві керуючи транспортним засобом «Шкода» номерні знаки [NUMBER] перед початком руху не переконався, що це буде безпечно, внаслідок чого скоїв зіткнення з транспортним засобом «Джілі» номерні знаки [NUMBER], що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів. Постановою Святошинського районного суду м. Києва від 12.05.2015 відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП (а.с. 6). [PERSON] звернувся до МТСБУ із заявою про відшкодування оціненої заподіяної шкоди в результаті ДТП, що сталася 14.04.2015 із від повідним полісом №АС/9435856 згідно якого у ПАТ «СК «Скайд» застраховано транспортний засіб «Джілі» номерні знаки [NUMBER], що належить [PERSON] (а.с. 4, 5). Як вбачається із звіту №11470 про оцінку колісного транспортного засобу «Джілі» номерні знаки [NUMBER], встановлено вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ, що становить 26627 грн 65 коп. (а.с. 9-18). Згідно наказу від 10.06.2015 №3070 [PERSON] відшкодовано шкоду завдану в результаті ДТП у розмірі 22189 грн 71 коп., що підтверджується платіжним дорученням №3070 від 11.06.2015 (а.с. 7). Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи із змісту ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. За ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотньої вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Згідно зі ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Щодо позовних вимог про витрати на аварійного комісара, суд вважає, що в цій частині необхідно відмовити, оскільки позивачем не надано належних доказів про оплату послуг аварійного комісара у розмірі 620 грн 00 коп. Стосовно вимог стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає, що відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Згідно ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Таким чином, витрати на правову допомогу можуть бути стягнуті на користь позивача у розмірі не більшому ніж визначено вищевказаним Законом, однак позивачем у судовому засіданні не надано доказів того, скільки часу було витрачено адвокатом на вчинення процесуальних дій поза судовим засіданням, що унеможливлює розрахунок граничного розміру витрат, який підлягає стягненню з відповідача, а отже в задоволенні вимог про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн. 00 коп. належить відмовити. Суд, оцінивши докази у їх сукупності, прийшов до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими на законі, доведені матеріалами справі та такими, що підлягають частковому задоволенню. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України встановлено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджу.ться позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно др ьієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Відповідно до ч. 1, п. 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Загальна сума задоволених вимог позивача складає в розмірі 19569 грн 71 коп., а тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в сумі 1212 грн 00 коп. (19569 грн 71 коп. х 100% : 22189 грн 71 коп. = 88 % х 1378). На підставі викладеного,

Outcome: partial