Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-26 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебувала у шлюбі з відповідачем, який рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 04.11.2013 року розірвано. Під час перебування у шлюбі у сторін по справі [INFO] народилася дитина -донька [PERSON], батьком якої в свідоцтві про народження зазначено [PERSON]. Після розірвання шлюбу донька залишилася проживати разом з матір'ю, [PERSON] Позивач вказує, що батько дитини - [PERSON] після розірвання шлюбу не приймає ніякої участі у вихованні дитини, не займається її розвитком, не цікавиться навчанням, станом здоров'я, матеріально не забезпечує, не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі, усунувшись тим самими від виконання своїх батьківських обов'язків, що в значній мірі шкодить інтересам дитини. Позивач повністю самостійно піклується про доньку, займається її вихованням, створює всі необхідні умови для матеріального забезпечення, належного навчання, розвитку та формування як особистості, забезпечує гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення. Таким чином, у зв'язку із вище зазначеними обставинами, позивач змушена звернутися до суду з вимогами про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON], оскільки вважає, що факти, викладені нею в позові суперечать інтересам дитини. В судове засідання позивач не прибула, надала до суду заяву з проханням справу слухати за її відсутністю, наполягала на задоволенні позовних вимог. Відповідач не з'явився в судове засідання з невідомих суду причин, про день час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, справа розглядається на підставі ст. 224 ЦПК України - заочно. Представник заінтересованої особи - Управління молодіжної політики та у справах дітей Бахмутської міської ради, в судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] народилася [INFO]. Батьками малолітньої [PERSON] згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 07 лютого 2012 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у м.Донецьку, є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 13). На теперішній час шлюб між сторонами по справі розірвано, та малолітня [PERSON] після розірвання шлюбу проживає разом з матір'ю та перебуває повністю на її утриманні та вихованні. В судовому засіданні встановлено, що відповідач по справі [PERSON] жодних з покладених законом на батьків обов'язків щодо своєї дитини не виконує, не цікавиться станом здоров'я та життям доньки, взагалі не виявляє бажання спілкуватися з нею та приймати участь у її вихованні. Як убачається з листа державного виконавця Бахмутського міськрайонного відділу Державної виконавчої служби ГТУЮ у Донецькій області, будь-яких виконавчих документів про стягнення аліментів на користь [PERSON] станом на 22.08.2018 року до відділу не надходили та на примусовому виконанні не перебувають (а.с.14). Позивач [PERSON] повністю піклується про доньку, займається її вихованням, створює всі необхідні умови для належного навчання, розвитку та формування як особистості, забезпечує гідні умови проживання та гармонійну атмосферу оточення, повністю матеріально утримує дитину, про що свідчать наявні в матеріалах справи документи, а саме: копія договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2006 року, з якого убачається, що [PERSON] є одноособовою власницею квартири [ADDRESS], яка розташована в м.Бахмут Донецької області (а.с.16); довідка про склад сім'ї, з якої убачається, що малолітня [PERSON] проживає разом з матір'ю за адресою: [ADDRESS] (а.с.17); довідка дошкільного навчального закладу компенсую чого типу, дитячий садок № 25 «Дзвіночок» № 14/91 від 14.08.2018 року, відповідно до якої, позивач самотужки займається вихованням дитини, батько дитини за період відвідування нею дошкільного заходу жодного разу не з'являвся (а.с.18). У зв'язку з викладеним, позивач звернулася до суду з позовом, в якому ставить питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно малолітньої доньки [PERSON] . Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Звертаючись до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, позивач, як на підставу позову, посилається на ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню та утриманню дитини. Відповідно до п.16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідність харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалась з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовими рішеннями, визначають відповідно до застосованого закону і процедур, що таке розлучення необхідне в як найкращих інтересах дитини. Згідно висновку органу опіки та піклування Бахмутської міської ради, позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно малолітньої доньки [PERSON], [INFO] є доцільним, оскільки відповідач без поважних причин самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітньої доньки. Враховуючи наведене, суд доходить висновку про наявність підстав для позбавлення відповідача батьківських прав стосовно його малолітньої доньки. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 ч.2 ст.141 ЦПК України передбачено, що у разі задоволення позову, інші судові витрати, пов'язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. У зв'язку з викладеним, враховуючи, що позов задоволено в повному обсязі, а позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом було сплачено судовий збір в розмірі 704,80 грн. (а.с.2), суд вважає необхідним у виконання вимог п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь позивача суму судового збору в розмірі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved