Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-16 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просить: стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» заборгованість за кредитним договором № 50007879 від 14 березня 2013 року в розмірі 1 650 235 грн. 12 коп., із розрахунку: -залишок непогашеної частини кредиту в розмірі 554 022 грн. 04 коп.; -10% річних за час прострочення сплати залишку Кредиту в розмірі 187 760,35 грн.; -9,9% за користування кредитними коштами в розмірі 193 187 грн. 49 коп.; -заборгованість за неоплаченими виставленими рахунками за повернення кредиту та сплати процентів сумі 159 659 грн. 40 коп.; -10 % за порушення терміну оплати виставлених рахунків за повернення кредиту та сплати процентів в сумі 32 269 грн. 67 коп. -інфляційні втрати за період порушення терміну оплати виставлених рахунків за повернення кредиту та сплати процентів в сумі 38 376 грн. 41 коп.; -компенсація понесених витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 5 400 грн. 00 коп; -3% річних за час прострочення відшкодування витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 520 грн. 05 коп.; -втрати від інфляції за час прострочення відшкодування витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 1 987 грн. 16 коп.; -штраф та пеня в розмірі 2 148 грн. 36 коп. (згідно рахунків №№ 00244705, 00246102, 00251106); -штраф за несвоєчасне повернення кредиту 20% від суми залишку кредиту на дату вимоги в розмірі 155 226 грн. 24 коп. Стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» понесені судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу в розмірі 12 000, 00 грн. В обґрунтування позову вказано, що 14 березня 2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50007879, а також підписано невід`ємні додатки до договору - загальні умови кредитування та графік погашення кредиту. У відповідності до п. 1.1. Загальних умов ТОВ «Порше Мобіліті» зобов`язалося надати позичальнику кредит у сумі, визначеній у кредитному договорі. У кредитному договорі сторони встановлюють еквівалент суми кредиту у іноземній валюті, прийнятній для сторін. Відповідно до умов кредитного договору, які містяться в розділі «Основні умови Кредиту», позивач надав, а відповідач отримав кредит у розмірі 242 720 (двісті сорок дві тисячі сімсот двадцять) грн. 11 коп., що складає еквівалент 29 851 (двадцять дев`ять тисяч вісімсот п`ятдесят один) долар США 20 центів. Цільове призначення кредиту: на придбання автомобіля марки VW модель Tiguan, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 1968 куб. см., рік випуску 2013. 06 березня 2014 року між позивачем та відповідачем укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 50007879. Відповідно до умов додаткової угоди, позивач надав, а відповідач отримав додатковий кредит у розмірі 69 927 грн. 97 коп., що складає еквівалент 7 238 доларів США 92 цента. Цільове призначення додаткового кредиту: сплата страхових платежів відповідно до договору страхування № 245002/4098/0001297 від 22.03.2013. Просить врахувати, що за умовами договору усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовується до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище, відповідно до п. 1.3. Загальних умов кредитування. У свою чергу, термін кредитування, відповідно до п.1.4.2. Загальних умов, погоджений сторонами в графіку погашення кредиту, яким передбачено повернення кредиту частками щомісячно на відповідну дату. Змістом п.3.2, та 3.2.1. Загальних умов передбачено право ТОВ «Порше Мобіліті» достроково вимагати повернення кредиту та додаткового дредиту у випадку порушення відповідачем терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) або плати за користування кредитом на строк більше ніж 1 (один) календарний місяць. Вказує, що у зв`язку з систематичним невиконанням умов договору, позивачем 18.03.2015 було направлено відповідачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором вих. № 50007879 від 14.03.2013 з вимогою повернути суму кредиту. Позивач вказує, що вимога відповідачем не була отримана, внаслідок чого, заборгованість за кредитним договором не була погашена. З огляду на викладене просить позов задовольнити та стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором. Ухвалою судді від 28 грудня 2018 року в справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 11.05.2019 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву. В обґрунтування відзиву вказано наступне. Відповідно до умов кредитного договору позивач надав, а відповідач отримав споживчий кредит у розмірі 242 720 грн. 11 коп. на купівлю автомобіля. Розрахунки заборгованості, наведені в позовній заяві не підтверджуються документально, нормативно та розрахунково. Відповідач акцентує увагу, що позивачем пропущено строки позовної давності та вказано про застосування до позовних вимог строків позовної давності. Вказано, що ТОВ «Порше Мобіліті» направило відповідачу вимогу (повідомлення) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості протягом 30 календарних днів за кредитним договором за вих. № 50007879 від 03.06.2015, якою вимагало від відповідача дострокового повернення суми кредиту у повному обсязі та заборгованості відповідно до умов договору Просить врахувати, що оскільки відповідач отримав 03.06.2015 від позивача досудову вимогу про дострокове повернення кредиту та нараховані проценти протягом 30 календарних днів, то строк платежу за кредитним договором настав достроково 03.07.2015, а з позовом ТОВ «Порше Мобіліті» звернулося в кінці вересня 2018 року зі спливом строку позовної давності (3 роки). Крім того, позивач посилається в позовній заяві, що направляв 18.03.2015 вимогу (повідомлення) № 50007879 про дострокове повернення кредиту. Таким чином позивачем було змінено строки повернення кредиту. Просить врахувати, що з огляду на те, що зі спливом строку кредитування припинилося право позивача нараховувати проценти за кредитом, то після 03.07.2015, останній взагалі не міг такі проценти нараховувати. Також звертає увагу суду, що позивачем невірно визначена сума заборгованості. Зазначає, що звернувся до судового експерта Наберухіна Вячеслава Аркадійовича з метою проведення судово-економічної експертизи, на вирішення якої поставлено наступне питання: «Чи підтверджуються документально, нормативно та розрахунково відомості щодо заборгованості в сумі 738833,08 грн. позичальника [PERSON] , наведені у вимозі (повідомленні) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, станом на 18.03.2015». Просить врахувати, що висновком судово-економічної експертизи № 0605/19-1 від 06.05.2019 встановлено, що відомості щодо заборгованості позичальника [PERSON] , наведені у вимозі (повідомленні) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, станом на 18.03.2015 розмір якої складає 738833,08грн., у тому числі: 554022,04 грн. - дострокове повернення невиплаченої суми кредиту; 27436,44 грн. - неоплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу); 2148, 36 грн. - штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 Договору; 155226,24 грн. - штраф за порушення терміну повернення кредиту у розмірі 20 % від суми кредиту документально, нормативно та розрахунково не підтверджуються. Станом на 01.01.2015 позичальником [PERSON] , на користь ТОВ «Порше Мобіліті», на виконання умов укладеного кредитного договору № 50007879, Додаткової угоди № 1 від 06.03.2014 та Додаткової угоди від 09.07.2014, надмірно сплачені грошові кошти в загальній сумі 835,65 доларів США. З огляду на викладене просить у задоволенні позову відмовити. Представник позивача у судовому засіданні просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з викладених у відзиві підстав. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. У відповідності до ч. 2, ч. 3 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є: договори та інші правочини. Цивільний кодекс України у ст.ст. 3, 6, 203, 626, 627 визначає загальні засади цивільного законодавства, зокрема поняття договору і свободи договору та формулює загальні вимоги до договорів як різновиду правочинів (вільне волевиявлення учасника правочину). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 638 ЦК України встановлено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначенні законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» із змінами і доповненнями, фінансова установа - юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг та яка внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг. Фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, та за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. У ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги» визначено, що фінансовими послугами вважаються, зокрема: залучення фінансових активів із зобов`язанням щодо наступного їх повернення; надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту та ін. Згідно зі статтею 99 Конституції України, грошовою одиницею України є гривня. Вказана стаття визначає правовий статус гривні, але не встановлює сферу її обігу. Відповідно до ч. 2 ст. 192 ЦК України іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Отже, кредити можуть бути надані, згідно Цивільного кодексу України, як у грошовій одиниці України - гривні, так і в іноземній валюті, що виступатиме предметом зобов`язання. Статтею 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» визначено, що кошти - це гроші у національній або іноземній валюті. Окрім того, положення ч. З ст. 533 ЦК України допускають можливість виконання зобов`язань у іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Як зазначалося вище, такі випадки, порядок та умови визначені Законом «Про банки і банківську діяльність». Отже, можливість надання і погашення кредитів в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Частиною першою ст. 1054 цього ж кодексу встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики, якщо інше не встановлене спеціальними нормами і не випливає із суті кредитного договору. Закон «Про банки і банківську діяльність» визначає «кредит як будь - яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь - яка гарантія, будь - яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь - яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми». Як встановлено ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Таким чином, сторони при укладенні кредитного договору мали право вільно, на власний розсуд, обрати валюту виконання грошових зобов`язань, передбачених договором. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України та інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати кредитні кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За нормами ст. 598 цього ж кодексу, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином відповідно до ст.599 ЦК України. У відповідності до ст. 531 ЦК України, боржник має право виконати свій обов`язок достроково, якщо інше не встановлено договором, актами цивільного законодавства або не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Позивач, звертаючись з даним позовом до суду, посилався на те, що відповідач не повернув борг за кредитним договором, починаючи з лютого 2015 року перестав виконувати свої зобов`язання за договором, а тому просить стягнути з останнього заборгованість у розмірі 1 650 235 грн. 12 коп., на що суд зазначає наступне. З наявної в матеріалах справи копії кредитного договору № 50007879 від 14.03.2013 вбачається, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір. (а.с. 20) Положеннями вказаного договору передбачено: сума кредиту - 242720,11 грн. еквівалент суми кредиту в доларах США - 29851,20; строк кредиту - 60 місяців; курс для обчислення - 8,1310 грн/долар США, курс філії «КІБ» ПАТ «Креді Агріколь; процентна ставка - 9,90%, змінна ставка відповідно до ст. 2.3 загальних умов кредитування; разова комісія за надання кредиту - 2,50% від суми кредиту; цільове призначення кредиту - на придбання автомобіля марки VW модель Tiguan, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 1968 куб. см., рік випуску 2013; ціна автомобіля відповідно до договору з дилером в еквіваленті - 37314,00 доларів США; перший внесок за власні кошти в оплату автомобіля здійснено в еквіваленті 7462,80 доларів США; спосіб надання кредиту - перерахування на рахунок № [NUMBER] у банку «Райффайзен Банк Аваль», МФО 300335, одержувач - ТОВ «Автосоюз»; призначення платежу: «За придбання автомобіля». Згідно умов договору, всі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування. Судом встановлено, що додатком до кредитного договору № 50007879 є Загальні умови кредитування, які підписані відповідачем, а відтак беруться судом до уваги. (а.с. 21-31) Відповідно до п. 1.2 умов позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії кредит та додатковий кредит (у разі його надання позичальнику) у повному обсязі, а також сплатити проценти за використання кредиту та додаткового кредиту, а також інші платежі відповідно до умов кредитного договору. Згідно п. 1.3.1 Загальних умов кредитування, розмір платежів, що підлягають сплаті позичальником у повернення кредиту та додаткового кредиту, визначено в еквіваленті іноземної валюти на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід`ємною частиною кредитного договору. У подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту та додаткового кредиту відповідно до виставлених Компанією рахунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Позитивне або від`ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунку та обмінного курсу, який діяв на день укладення Кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов Кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунку та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшився більше, ніж на 2 % різниця, що виникла внаслідок такого збільшення виплачується позичальником. Відповідно до п. 1.4.1 Загальних умов кредитування, надання кредиту здійснюється з дати укладення кредитного договору. Датою надання кредиту є дата списання коштів у розмірі суми кредиту з рахунку компанії відповідно до умов кредитного договору. Повернення кредиту здійснюється позичальником у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту, про що зазначено у п. 1.4.2 Загальних умов кредитування. До 10 числа кожного місяця компанія надсилає позичальнику відповідні рахунки для оплати чергового платежу відповідно до графіку погашення кредиту. Черговий платіж підлягає сплаті у строк відповідно до графіка погашення кредиту. У разі, якщо позичальник не отримав рахунок для сплати чергового платежу, позичальник не пізніше ніж за 3 робочі дні до настання відповідного строку сплати платежу у повернення кредиту звертається до компанії за рахунком, в якому визначається розмір платежів у повернення кредиту, (п. 1.4.3 Загальних умов кредитування). Як зазначено у п. 1.6 Загальних умов кредитування, забезпечення виконання зобов`язання позичальника за цим кредитним договором забезпечується заставою майна відповідно до укладеного сторонами договору застави (та/або з третьою особою, яка надає заставу), а також усім майном позичальника, на яке може бути звернено стягнення за законодавством України. Повернення заборгованості: за домовленістю сторін будь-які кошти, отримані компанією від позичальника, будуть зараховуватись у виконання зобов`язань позичальника у наступному порядку (незалежно від призначення платежу, визначеного позичальником) в наступній черговості: -пеня та штрафні санкції відповідно до ст.8 Загальних умов кредитування за порушення умов оплати Додаткового кредиту; -прострочені проценти за користування сумою Додаткового кредиту; -прострочена сума Додаткового кредиту; -строкові комісії, нараховані у зв`язку з видачею (розміщенням) Додаткового кредиту; -чергові проценти за користування сумою Додаткового кредиту; -строкова сума Додаткового кредиту відповідно до Графіка погашення кредиту; -пеня та штрафні санкції відповідно до ст.8 Загальних умов кредитування за порушення умов повернення Кредиту; -прострочені комісії по Кредиту; -сплачені Компанією страхові платежі в порядку, передбаченому п. 5.6 (у випадку неотримання Позичальником Додаткового кредиту); -прострочені проценти по Кредиту; -строкові комісії по Кредиту; -строкові проценти за користування Кредитом; -прострочена сума основного боргу по Кредиту; -строкова сума основного боргу по Кредиту; о інші вимоги та витрати Компанії. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою; термін сплати процентів - одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до графіка погашення кредиту (п. 2.4, п.2.5 Загальних умов кредитування). П.3.3 Загальних умов кредитування передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути компанії у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню (сума до повернення позичальником розраховується компанією і вказується у повідомленні компанії) протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу позичальником. Відповідно до п. 8.1 Загальних умов кредитування, у разі порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, позичальник сплачує компанії пеню у розмірі 10% річних від суми заборгованості за кожний день прострочення до моменту повного погашення заборгованості включно. Сплата пені не звільняє позичальника від сплати процентів за фактичний строк користування Кредитом та/або додатковим кредитом. У разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у ст.. 3.3, за винятком умови порушення позичальником терміну сплати будь-якого чергового платежу з повернення кредиту та/або додаткового кредиту відповідно до графіка погашення кредиту, передбаченої у п.3.2.1 (порушення терміну сплати будь-якого чергового платежу (його частини) на строк щонайменше 1 календарний місяць), позичальник сплачує компанії штраф у розмірі 20 % від суми кредиту (п. 8.2 загальних умов кредитування). Розділом 10 Загальних умов кредитування визначено умови надання позичальнику додаткового кредиту, зокрема: п.10.1 - компанія надає позичальнику додатковий кредит на страхування в сумі та на умовах, визначених у кредитному договорі; п.10.2 - Цільовим призначенням додаткового кредиту є сплата страхових платежів відповідно до договору страхування, укладеного позичальником; п.10.3 - Сума додаткового кредиту дорівнює сумі страхових платежів, які має сплатити позичальник відповідно до договору страхування за весь час, що залишається до припинення Кредитного договору; п.10.4 - додатковий кредит надається позичальнику шляхом перерахування компанією на користь страхової компанії грошових коштів за страхові премії відповідно до договору страхування, що підлягають сплаті компанією рівними місячними платежами; п.10.5 - позичальник доручає компанії перераховувати страхові премії на користь страхової компанії рівними місячними платежами; п. 10.10.2 - кожна дата списання коштів з рахунку компанії на користь страхової компанії є датою надання чергового траншу додаткового кредиту; п. 10.10.3 - повернення додаткового кредиту здійснюється позичальником в повному обсязі в строки, встановлені графіком погашення кредиту. Також встановлено, що додатком до кредитного договору є договір купівлі-продажу автомобіля № 376148 від 18.03.2013, укладений між Товариством з обмеженою відповідальністю «Автосоюз» та [PERSON] , предметом якого є зобов`язання продавця передати у власність покупцю автомобіль, модель, марка, комплектація якого вказана в специфікації, а зобов`язанням покупця є прийняття та оплата зазначеного автомобіля. Загальна ціна автомобіля, відповідно до п. 2.1 зазначеного договору № 376148, складає 303401,00грн., у т.ч. ПДВ 50566,83грн., що дорівнює на дату підписання 37314,00 доларів США. (а.с. 41-43) З наявного в матеріалах справи договору застави транспортного засобу № 50007879 вбачається, що 26.03.2013 між сторонами кредитного договору № 50007879 укладено договір застави транспортного засобу, предметом якого є застава майна - автомобіля марки VW модель Tiguan, кузов [NUMBER] , об`єм двигуна 1968 куб. см., рік випуску 2013, державний номер [NUMBER] , позичальником з метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 50007879. (а.с. 46-51) Також з матеріалів справи вбачається, що між сторонами кредитного договору № 50007879 укладено договір про внесення змін/додаткова угода № 1 до кредитного договору № 50007879 від 06.03.2014, предметом якої є прийняття компанією зобов`язань надання позичальнику додаткової суми в сумі еквіваленту 7238,92 доларів США в українських гривнях, а позичальник прийняття на себе зобов`язання прийняти, належним чином використовувати і повернути компанії суму додаткового кредиту у повному обсязі, а також сплатити проценти за його використання та інші платежі відповідно до умов кредитного договору, всіх додатків, що є його невід`ємними частинами, та додаткової угоди. (а.с. 55-58) Сторони встановили, що на дату укладення додаткової угоди еквівалент суми додаткового кредиту у іноземній валюті, прийнятий для сторін, дорівнює 69927,97 грн. цільове призначення додаткового кредиту наведено в п. 1.2 додаткової угоди № 1 - сплата страхових платежів відповідно до договору страхування № 245002/4098/0001297 від 22.03.2013, укладеного між позичальником із страховою компанією «УНІКА», ПрАТ, на виконання умов кредитного договору № 50007879. 09.07.2014 між сторонами укладено додаткову угоду до кредитного договору № 50007879, предметом якої є внесення змін до укладеного кредитного договору № 50007879 в частині внесення змін до строку кредитування - 84 місяці; внесення відповідних змін до графіка погашення кредиту; внесення змін до договору застави транспортного засобу. (а.с. 59-63) 15.07.2014 між сторонами кредитного договору № 50007879 укладено додаткову угоду № 1 про внесення змін до договору застави транспортного засобу від 26.03.2013, яким визначено, зокрема, зміна строку користування кредитом за кредитним договором № 50007879 - 84 місці. (а.с. 66-67) Також зазначеною додатковою угодою № 1 внесено зміни до Загальних умов кредитування, зокрема: -п. 1.1 доповнено реченням: «Сума кредиту включає непогашену частину додаткового кредиту, наданого позичальнику згідно з відповідною додатковою угодою сторін; -внесено зміни в черговість погашення заборгованості позичальника (п. 1.7 Загальних умов кредитування); -інші зміни. З наданих позивачем копій рахунків-фактур, вбачається, що відповідач регулярно сплачував платежі за кредитним договором. (а.с. 68-113) Відповідно до ч. 1 ст. 106 ЦПК України учасник справи має право подати до суду висновок експерта, складений на його замовлення. Частиною 5 ст. 106 ЦПК України передбачено, що у висновку експерта зазначається, що висновок підготовлено для подання до суду, та що експерт обізнаний про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок. Експерт, який склав висновок за зверненням учасника справи, має ті самі права і обов`язки, що й експерт, який здійснює експертизу на підставі ухвали суду. Судом враховано наданий стороною відповідача висновок експерта Наберухіна Вячеслава Аркадійовича № 0605/19-1 за результатами проведення судово-економічної експертизи від 06.05.2019. Експертом досліджено, що у п.2.5 договору про іпотечний кредит визначено, що нарахування відсотків здійснюється, починаючи з дати списання коштів із позичкового рахунку, до дати повного погашення кредиту. Відсотки нараховуються на фактичний залишок заборгованості, виходячи з кількості 30 днів у місяці й 360 днів у році. Відсотки нараховуються щомісяця, за період з першої дати поточного періоду сплати по останню дату поточного періоду сплати включно. Дата остаточного погашення Кредиту в розрахунок не включається. Повне погашення відсотків здійснюється не пізніше дня повного погашення суми Кредиту. Періодом сплати або платіжним періодом вважається період, у якому Позичальник повинен сплатити платіж згідно Графіка погашення, і дорівнює одному місяцю, тобто 30 дням. Вказано, що п. 2.4 Загальних умов кредитування передбачено, що проценти нараховуються за методом «30/360» (для цілей розрахунку один календарний місяць складається із 30 днів, при цьому умовно в році 360 днів) відповідно до Графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент Суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою; термін сплати процентів - одночасно із поверненням чергового платежу в терміни та в сумі відповідно до Графіка погашення кредиту. Експертом розраховано суму щомісячного платежу з врахуванням того, що станом на 15.03.2014, включно, позичальником сплачено 7593,36 доларів США, з яких сума погашеного кредиту (тобто вартості автомобіля) складає 4751,08 доларів США. Тобто, станом на дату укладення сторонами договору про внесення змін /Додаткова угода № 1 до кредитного договору № 50007879 , сума основного боргу ( невиплаченого кредиту) складала 25100,12 доларів США, з врахуванням надання додаткового кредиту в сумі еквіваленту 7238,92 доларів США , заборгованість позичальника за кредитом ( тобто, вартістю автомобіля ) дорівнювала сумі 32339,04 долара США. Експерт дійшов висновку, що розмір щомісячного платежу, наведений у графіку погашення кредиту станом на дату укладення договору про внесення змін/додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 50007879 не враховує частину ціни автомобіля, що вже сплачена позичальником в розмірі 7593,36 доларів США ( з яких - 4751,08 доларів США - сума кредиту, тобто частина вартості автомобіля та 2842,28 долара США - проценти за користування кредитом). Згідно висновку експерта Наберухіна В.А. за результатами проведення судово- економічної експертизи №0605/19-1 від 06.05.2019 відомості щодо заборгованості позичальника [PERSON] , наведені у вимозі (повідомленні) щодо дострокового повернення кредиту та сплати заборгованості за кредитним договором, станом на 18.03.2015 розмір якої складає 738833,08грн., у тому числі: 554022,04грн. - дострокове повернення невиплаченої суми кредиту; 27436,44грн - несплачені чергові платежі (прострочені відсотки та прострочена сума основного боргу); 2148,36 грн - штрафні санкції відповідно до ст. 8.3 Договору; 155226,24 грн. - штраф за порушення терміну повернення кредиту у розмірі 20% від суми кредиту, документально, нормативно та розрахунково не підтверджуються. Провівши обрахунки експерт дійшов висновку, що станом на 01.01.2015 позичальником [PERSON] на користь TOB «Порше Мобіліті» на виконання умов укладеного Кредитного договору № 50007879, Додаткової угоди № 1 від 06.03.2014 та Додаткової угоди від 09.07.2014 надмірно сплачені грошові кошти у розмірі 835,65 доларів США. Суд враховує, що відповідно до статті 110 ЦПК України висновок експерта для суду не має заздалегідь встановленої сили і оцінюється судом разом із іншими доказами за правилами, встановленими статтею 89 цього Кодексу. Однак, на спростування вказаного висновку експерта, стороною позивача не надано суду належних та допустимих доказів, не заявлено клопотання про проведення судово-економічної експертизи та не наведено доводів, що ставлять вказаний висновок під сумнів. З огляду на викладене, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, проаналізувавши надані позивачем розрахунки та вивчивши наданий відповідачем висновок експерта, суд дійшов висновку, що розмір щомісячного платежу, наведений у графіку погашення кредиту станом на дату укладення договору про внесення змін/додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 50007879 не враховує частину ціни автомобіля, що вже сплачена позичальником. А відтак, суд погоджується з висновком експерта, та враховує, що надані позивачем розрахунки заборгованості не підтверджуються документально та розрахунково. Судом не приймається до уваги позиція позивача щодо того, що судовий експерт не мав права керуватися Законом України «Про кредитні спілки», Методикою проведення судово- бухгалтерських ( економічних) експертиз з деяких питань фінансово- господарської діяльності комерційних банків, Методикою вирішення судово- економічною експертизою питань, які виникають по справах щодо порушень у діяльності комерційних банків, оскільки правильності розрахунків, зазначених у вищевказаному висновку не спростував, повторну експертизу провести не просив, крім того, експертний висновок не містить посилань на вказаний закон та методичні рекомендації. Враховуючи вищевикладене, оскільки суд прийшов до висновку про відсутність заборгованості за тілом кредиту, не підлягає стягненню і -10% річних за час прострочення сплати залишку Кредиту в розмірі 187 760,35 грн.; -9,9% за користування кредитними коштами в розмірі 193 187 грн. 49 коп.; -заборгованість за неоплаченими виставленими рахунками за повернення кредиту та сплати процентів сумі 159 659 грн. 40 коп.; -10 % за порушення терміну оплати виставлених рахунків за повернення кредиту та сплати процентів в сумі 32 269 грн. 67 коп. -інфляційні втрати за період порушення терміну оплати виставлених рахунків за повернення кредиту та сплати процентів в сумі 38 376 грн. 41 коп.; -компенсація понесених витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 5 400 грн. 00 коп; -3% річних за час прострочення відшкодування витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 520 грн. 05 коп.; -втрати від інфляції за час прострочення відшкодування витрат (п. 8.5. Договору) в розмірі 1 987 грн. 16 коп.; -штраф та пеня в розмірі 2 148 грн. 36 коп. (згідно рахунків №№ 00244705, 00246102, 00251106); -штраф за несвоєчасне повернення кредиту 20% від суми залишку кредиту на дату вимоги в розмірі 155 226 грн. 24 коп. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про недоведеність позивачем заявлених позовних вимог та відсутність у відповідача заборгованості за кредитним договором № 50007879. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Відповідно до вимог статей 76-79 ЦПК України доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі статтею 89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed