Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом до відповідачів. Зазначав, що він на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 16.03.2010 року є\~\~власником домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Херсон, проїзд Патона, 19, на земельній ділянці площею 0,0396 га. кадастровий номер 6510136900:15:004:0145. Державним виконавцем Відділу державної виконавчої служби Суворовського районного управління юстиції у м. Херсону (далі ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні) в рамках виконавчого провадження №\~32294720 про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 594\~958,\~68\~грн., винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону на його відчуження. При цьому було накладено арешт на земельну ділянку площею 0,0396\~га. кадастровий номер 6510136900:15:004:0145, яка розташована за адресою: м. Херсон, проїзд Патона, 19, та належить [PERSON] на праві власності на підставі державного акту серія ЯЛ № 286599 (рішення сесії Херсонської міської ради від 29.06.2010року за №1574) Відповідно до вимог ст.ст.185, 377\~ЦК України, ст.120 Земельного Кодексу України арештована земельна ділянка є приналежною річчю відносно до нерухомого майна, домоволодіння за адресою: м. Херсон, проїзд Патона, 19, яке на ній розташоване і, як наслідок слідує за головною річчю у разі договору купівлі продажу, а тому до нього, як власника нерухомого майна перейшло право власності на земельну ділянку. Державний виконавець не має права окремо від нерухомого майна арештовувати, описувати та реалізовувати земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно. Посилаючись на вказані обставини, положення ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»( в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) позивач просив визнати за ним право власності на\~\~ земельну ділянку площею 0,0396га. кадастровий номер 6510136900:15:004:0145, яка розташована за адресою: м. Херсон, проїзд Патона, 19 та зняти арешт, накладений на зазначену земельну ділянку площею 0,0396\~га. кадастровий номер 6510136900:15:004:0145. У судове засідання позивач не зявився надав повноваження представнику, яка в останнє судове засідання не зявилася надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Представник [PERSON] в останнє судове засідання не зявився, про день та час судового засідання повідомлений належним чином. Представники державної виконавчої служби та третьої особи в судове засідання не зявилися про час, місце і день судового засідання були повідомленні належним чином. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження»(в редакції, чинній на день виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає, що майно на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Частиною другою статті 120 Земельного кодексу України передбачено, якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. Відповідно до ч.3 ст.377 ЦК України якщо житловий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, наданій у користування, то в разі їх відчуження до набувача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій вони розміщені, та частиною ділянки, яка необхідна для їх обслуговування. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 04.03.2013року державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсону в ході примусового виконання виконавчого листа № 2-4506\\10, виданого 31.01.2011року Комсомольським районним судом м. Херсона про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» боргу в сумі 594\~958,68грн. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Згідно до витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію обтяження, запис про обтяження майна боржника здійснена 16.03.2013року, на підставі постанови державного виконавця від 04.03.2013року. Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування від 16.03.2010року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв в дар належне дарувальнику на праві приватної власності домоволодіння, що розташоване за адресою: м. Херсон, пр. Патона, 19, на неприватизованій земельній ділянці площею 405,0кв.м, кадастровий номер 6510136900:15:004:0145. Право власності [PERSON] на домоволодіння, розташоване у м.\~Херсоні, проїзд Патона, 19, зареєстровано в Реєстрі речових прав власності на нерухоме майно 23.03.2010року. [PERSON] на підставі рішення сесії Херсонської міської ради від 29.06.2010року № 1574, належить на праві власності, земельна ділянка, площею 0,0396\~га., розташована у м. Херсоні, проїзд Патона, 19, що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯЛ № 286500, виданого 04.11.2010року. Отже, на час укладення договору дарування домоволодіння, земельна ділянка перебувала в користування [PERSON], а тому у відповідності до приписів ч.3 ст.377ЦК України до позивача переходить право користування тією частиною земельної ділянки, на якій розміщене домоволодіння та частиною ділянки, яка необхідна для його обслуговування. Окрім того, з часу прийняття рішення Херсонською міською радою за № 1574 від 29.06.2010року про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, на якій розташоване належне [PERSON] нерухоме майно, позивач не порушував питання щодо правомірності дій органу місцевого самоврядування та свого права на спірну земельну ділянку. Відповідно до ч.1 ст. 11ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до вимог цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У даному випадку посилання позивача на визнання за ним права власності на земельну ділянку, яка на час отримання в дар домоволодіння перебувала в користуванні, а не у власності попереднього власника, без вирішення питання щодо правомірності рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність іншій особі земельної ділянки, на якій розташоване належне позивачу нерухоме майно, на думку суду є обранням неправильного способу захисту порушеного права. З огляду на викладене суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню. На підставі викладеного, ст.ст. 16, 377ЦК України, ст.120 ЗК України, Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції на час виникнення спірних правовідносин),

Outcome: dismissed