Jurisdiction: civil
Date: 2014-08-11 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому, з урахуванням уточнення позовних вимог, просили усунути перешкоди у користуванні власністю, визнати [PERSON] такою, що втратила право користування жилим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] та зобов'язати зняти відповідача з реєстрації. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 25 травня 2005 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 3682, а також договору купівлі - продажу частки житлового будинку, посвідченого 18 червня 2013 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 812, є співвласниками житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: сарай - «Б», погріб - «П», огорожа - «N». У належному позивачам будинку, крім його власників також зареєстровані [PERSON], [PERSON] та [PERSON] - племінниця [PERSON] Проте з 25 січня 2009 року [PERSON] за місцем реєстрації фактично не проживає тому є такою, що втратила право користування вказаним житлом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник [PERSON] - [PERSON] надали пояснення, аналогічні фабулі позовної заяви, уточнені позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, вказуючи при цьому, що відповідачка не була і не є членом сім'ї позивачів. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] проти позову заперечувала у повному обсязі. Пояснила, що вимоги позивачів є необгрунтованими та незаконними, оскільки [PERSON], [PERSON] приховали той факт, що згідно договору купівлі - продажу частки житлового будинку від 18 червня 2013 року її мати - [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] у власність 2/3 житлового будинку [ADDRESS], загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: сарай - «Б», погріб - «П», огорожа - «N». Крім того, [PERSON] звернула увагу суду на те, що 24 січня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб. Після укладення шлюбу відповідач стала проживати у свого чоловіка за адресою [ADDRESS]. Від шлюбу подружжя має двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], які зареєстровані також у м. Бровари за вказаною адресою. Після народження діти відповідача [PERSON] тривалий час перебували на амбулаторному та стаціонарному лікуванні й по теперішній час знаходяться на обліку в поліклініці. Разом з тим, подружнє життя зі [PERSON] не склалося та відповідач змушена винаймати житло, проте діти продовжують проживати з батьком. У зв'язку з наведеним, представник відповідача просила відмовити [PERSON] та [PERSON] в задоволенні уточнених позовних вимог у повному обсязі. Крім того, вказала, що відповідач у спірному будинку не проживала, не проживає і не буде проживати, а їй потрібна там тільки реєстрація. Представник третьої особи - Требухівської сільської ради Броварського району Київської області у судове засідання не з'явився. До початку розгляду справи до суду надійшов лист голови Требухівської сільської ради Броварського району Київської області Васильєва В.А., в якому зазначено, що сільська рада при вирішенні спору покладається на розсуд суду та просить розглянути справу за відсутності представника третьої особи. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, та дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та правовідносини. Судом встановлено, що житловий будинок [ADDRESS], загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 35,6 кв.м., з надвірними будівлями та спорудами: сарай - «Б», погріб - «П», огорожа - «N» належить на праві власності [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, посвідченого 25 травня 2005 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого у реєстрі за № 3682, а також договору купівлі - продажу частки житлового будинку, посвідченого 18 червня 2013 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за № 812 (а.с. 13, 18). Згідно з копією витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 5036982 від 18 червня 2013 року на підставі договору купівлі-продажу житлового будинку, укладеного 25 травня 2005 року між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON], 05 червня 2013 року зареєстроване право приватної власності [PERSON] на 1/3 частину житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14). 18 червня 2013 року приватним нотаріусом Броварського районного нотаріального округу [PERSON] здійснено державну реєстрацію права власності на 2/3 частини будинку [ADDRESS] за [PERSON], про що свідчить копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 5041636 від 18 червня 2013 року (а.с. 19). З копій довідок № 1858 від 02 грудня 2013 року та № 424 від 19 березня 2014 року, виданих Требухівською сільською радою Броварського району Київської області, вбачається, що у спірному житловому будинку, крім власників, зареєстровані [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 8,9). Разом з тим, з копій актів обстеження житлово - побутових умов, складених 13 вересня 2013 року, 11 грудня 2013 року та 17 березня 2014 року депутатом Требухівської сільської ради Броварського району Київської області Штакун Н.П., вбачається, що відповідач [PERSON] з 2009 року за місцем реєстрації не проживає (а.с. 5-7). Вказану обставину не заперечувала у судовому засіданні й представник відповідача. Судом також з'ясовано, що 24 січня 2009 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис за № 25 (а.с. 71). Від подружнього життя вони мають двох дітей - [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], про що свідчать копії свідоцтв про народження серії [NUMBER] та [NUMBER] (а.с.72-73). З того часу відповідач почала постійно проживати за адресою: [ADDRESS] у свого чоловіка, де були зареєстровані та проживають і їхні діти. Згідно з копією листа керівника «Дитячої лікарні» Шкуренка П. № 87 від 13 червня 2013 року [PERSON] та [PERSON] після народження тривалий час перебували на амбулаторному та стаціонарному лікуванні й по теперішній час знаходять на обліку в поліклініці (а.с. 74) фактично за їх постійним місцем проживання. Також з'ясовано, що відповідач [PERSON] не була і не є членом сім'ї позивачів. З власниками (позивачами) спірного будинку жодних договорів щодо користування житловою площею у будинку не укладала. Як зазначила представник відповідача у судовому засіданні, [PERSON] у спірному будинку не проживала, не проживає і не буде проживати, а їй потрібна там тільки реєстрація. Ч. 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенцїі про захист прав людини і основних свобод, ст. ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь - яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності особи може бути, зокрема, житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначене та придатне для постійного проживання в них (ст. 379 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї інших осіб і розпорядження своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно із ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зважаючи на викладене та ту обставину, що відповідач дійсно з 2009 року не проживає у спірному житловому будинку, оскільки проживала із своєю сім'єю за іншою адресою, не була та не є членом сім'ї власників будинку, тому не набула самостійного права користування спірним житлом, також у подальшому не має навіть наміру там проживати, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо усунення перешкод [PERSON] та [PERSON] у здійсненні права власності на житловий будинок [ADDRESS] та визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщення у будинку [ADDRESS] є обґрунтованими й підлягають задоволенню. За правилами ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. З огляду на те, що позивачами не наведено обставин порушення їх прав органом, який знімає з реєстрації місця проживання осіб, оскільки за наявності відповідного судового рішення вони не зверталися до уповноваженого органу про зняття відповідача з реєстраційного обліку за спірною адресою, суд не знаходить підстав для задоволення їх позовних вимог у цій частині. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial