Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив припинити стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , паспорт [NUMBER] виданий 03.02.2000 року Роздільнянським РВ УМВС України в Одеській області, уродженця смт Суворово Ізмаїльського району Одеської області, на користь [PERSON] на утримання дитини [PERSON] , [INFO] на підставі рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.12.2016 року по справі №511/2730/16-ц (провадження 2/511/1185/16). Свої вимоги мотивував тим, що в нього з відповідачем є спільна неповнолітня донька: [PERSON] , [INFO] , яка проживала з матір`ю і на її утримання, він за рішенням суду сплачував аліменти. У зв`язку з проживанням з лютого 2021 року доньки з ним, то вважає, що його має бути звільнено від стягнення аліментів на утримання дитини. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 18.03.2021 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 19.05.2021 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання представник позивача - адвокат Магера\~Р.Ю.,\~який діяв\~на підставі\~договору про\~надання правової\~допомоги №\~б/н\~від 11.03.2021\~року,\~в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву, в якій позовні вимоги [PERSON] підтримав у повному обсязі та просив справу розглядати у його відсутність та відсутність позивача ( а.с.31) Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином - поштою, рекомендованим листом з повідомленням, на адресу суду повернувся конверт з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», причини неявки суду не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи або слухання справи у її відсутність, суду не надходило. Відзиву на позов до суду не подавала.( а.с.24,25.30). Відповідно до ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням нею про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку\~статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. Відповідно до\~ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»,\~ч.1ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право особи на справедливий і публічний розгляд\~його справи упродовж розумного строку кореспондується з обов`язком добросовісно користуватися наданими законом процесуальними правами, утримуватись від дій, що зумовлюють затягування судового процесу, та вживати надані процесуальним законом заходи для скорочення періоду судового провадження (п.35 рішення від 07.07.1989р. Європейського суду з прав людини у справі «Юніон Еліментарія Сандерс проти Іспанії» (AlimentariaSandersS.A. v. Spain). Обов`язок швидкого здійснення правосуддя покладається, в першу чергу, на відповідні державні судові органи. Розумність тривалості судового провадження оцінюється в залежності від обставин справи та з огляду на складність справи, поведінки сторін, предмету спору. Нездатність суду ефективно протидіяти недобросовісно створюваним учасниками справи перепонам для руху справи є порушенням ч.1 ст.6 даної Конвенції (§ 66 - 69 рішення Європейського суду з прав людини від 08.11.2005 р. у справі «Смірнова проти України»). В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України\~розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. Суд, вивчивши матеріали справи, перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом\~\~встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 05.08.2006 року, який був розірваний рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 23.12.2016 року.( а.с.4) Від шлюбу мають неповнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 26, батьком якого є позивач [PERSON] .( а.с.5) Заочним Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.12.2016 року по\~справі №511/2730/16-ц\~(провадження\~2/511/1185/16)\~стягнуто з [PERSON] ,\~ [INFO] на користь [PERSON] на утримання доньки: [PERSON] , [INFO] аліменти в розмірі 1200 грн. щомісячно, до досягнення донькою повноліття, тобто до [INFO] (а.с.6) З лютого 2021 року за взаємною згодою доньки та дружини, донька проживає з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Згідно\~акту обстеження\~матеріально-побутових\~умов сім`ї\~ від\~02.03.2021\~року,\~складеного комісією,\~за адресою:\~ [ADDRESS] встановлено, що [PERSON] дійсно проживає з донькою: [PERSON] та із матір`ю - [PERSON] в її будинку. Будинок складається з 3-х кімнат, в будинку чисто, затишно, тепло; у дитини є окреме місце для спання, навчання та ігор. Дитині приділяється багато уваги у вихованні, навчанні та розвитку. Є присадібна ділянка-025га, та земельний пай -1,00га. ( а.с.8). Відповідно до довідки №13 наданої директором Степанівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області від 25.02.2021 року, [PERSON] , 2008 року народження навчається в 6 класі Степанівської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Степанівської сільської ради Роздільнянського району Одеської області. ( а.с.9) Відповідно до ч.1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У Принципі 6 Декларації прав дитини, проголошеної Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року зазначено, що дитина для повного та гармонічного розвитку її особистості потребує любові та розуміння. Вона повинна зростати у піклуванні та під відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, що була ратифікована\~постановою Верховної Ради України N 789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до\~ст. 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені п.3 ч. 2\~ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів, зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. Відповідно до ч. 3\~ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до п. 17\~постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»\~право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша\~статті 192 СК України\~передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.2\~ст.197 СК України\~за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Відповідно\~ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у\~статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Стаття 192 СК України\~тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом, а\~ст. 273 СК України\~додатково вказує на підстави припинення виплати аліментів. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями\~ст. 192 СК України\~зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями\~ст. 273 СК України\~має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних норм вбачається, що припинення стягнення аліментів можливе у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме те, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] перестала постійно проживати з матір`ю, на користь якої стягуються аліменти з позивача, дитина знаходиться повністю на утриманні позивача, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплати аліментів. Крім того, суд зауважує, що спірні правовідносини, що регулюються нормами чинного сімейного законодавства з приводу припинення стягнення аліментів, що може бути вирішено лише на підставі рішення суду, почали діяти саме з моменту звернення до суду. Відповідно до\~ст.2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з моменту звернення з відповідним позовом до суду суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку. За таких обставин, припинення стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , повинно відбуватись з часу звернення позивачем до суду з даним позовом, тобто з 12 березня 2021 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved