Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-01 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначила, що від спільного шлюбу з відповідачем має дочку [PERSON] , [INFO] , на яку за рішення Нетішинського міського суду Хмельницької області від 03 квітня 2017 року з відповідача на її користь стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 500 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивач у позові вказує, що з моменту ухвалення вказаного вище рішення змінився стан здоров`я дитини, оскільки останній встановлено інвалідність, яка пов`язана з вродженою вадою серця. Дитина потребує регулярного нагляду вузькопрофільних лікарів, а тому тричі на рік вона проходить обстеження у «Науково-практичному медичному центрі дитячої кардіології та кардіохірургії», а в квітні 2019 року для дочки було здійснено медичне оперативне втручання (операція) на серці, після чого дитина проходила довготривалу індивідуальну реабілітацію. Окрім того, позивач зазначає, що з моменту визначення судовим рішенням розміру аліментів у вище вказаному розмірі, змінилось законодавство, яким збільшено гарантований мінімальний розмір аліментів та рекомендований розмір аліментів, які має право отримувати дитина. Зокрема Законом України №2037-УІІІ від 17 травня 2017 року до ч. 2 ст. 182 СК України внесено зміни за якими, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років з 01 січня -1779 грн. Отже, станом на сьогодні гарантований мінімальний розмір аліментів на одну дитину віком до 6 років, за будь-яких обставин не може бути меншим ніж 889,50 грн. щомісячно, при цьому рекомендований законодавством розмір аліментів має становити 1779 грн. щомісячно. [PERSON] у позові також вказує, що розмір аліментів, який станом на сьогодні сплачує відповідач на утримання доньки, є значно меншим від встановленого законом гарантованого мінімального розміру та рекомендованого законом розміру аліментів, та не є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку доньки, враховуючи її стан здоров`я. За вказаних обставин позивач, посилаючись на норми права, що містяться в ст.ст. 180, 181, 182, 192 СК України, просить змінити розмір аліментів, які стягуються з відповідача на підставі вказаного вище рішення на її користь на дитину, та стягувати їх у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу), але не менше, ніж прожитковий мінімум на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи із дня прийняття судового рішення і до досягнення дитиноюи повноліття. Відповідач відзив на позовну заяву, де були б зазначені заперечення щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову, суду не надав. Будь-яких заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Ухвалою судді Нетішинського міського суду Хмельницької області від 12 березня 2020 року дана позовна заява прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Позивач в судове засідання не з`явилася. Представник позивача в судовому засіданні розгляд справи просив проводити у відсутності позивача, заявлені вимоги останньої підтримав, просив позов задовольнити повністю з підстав зазначених у позові, зазначивши, що не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з`явився та не подав відзив, а тому суд, враховуючи думку представника позивача, який не заперечує проти заочного розгляду справи, постановив ухвалу про заочний розгляд справи з дотриманням вимог, встановлених ст. 281 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України). Заслухавши представника позивача, встановивши фактичні обставини справи, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов належить задовольнити частково зважаючи на таке. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , яка проживає з позивачем. Вказані обставини підтверджуюся даними свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 21 січня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Нетішинського міського управління юстиції у Хмельницькій області (арк. спр. 6). 26 липня 2017 року [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується даними свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого 26 липня 2017 року Нетішинським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області (арк. спр. 8). Згідно виконавчого листа №2/679/240/2017 від 03 квітня 2017 року, Нетішинським міським судом Хмельницької області від 03 квітня 2017 року постановлено стягувати із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на дочку [PERSON] , [INFO] , в розмірі 500 гривень щомісячно, починаючи з 30 січня 2017 року до досягнення дитиною повноліття (арк. спр. 7). З посвідчення серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Нетішинської міської Хмельницької області 27 серпня 2018 року, судом установлено, що [PERSON] отримує державну соціальну допомогу на дитину з інвалідністю (арк. спр. 13). Також судом установлено, що дочка сторін [PERSON] хворіє, зокрема має захворювання серця та супутні діагнози, що підтверджується медичним висновком про дитину-інваліда віком до 18 року №8 від 05 лютого 2016 року, консультативними висновками від 24 лютого 2017 року, 22 січня 2018 року, 20 липня 2018 року, 23 липня 2019 року та 17 жовтня 2019 року, ехокардіологічними обстеженнями, випискою з історії хвороби №1239 та індивідуальною програмою реабілітації дитини-інваліда (арк. спр. 12, 14-26). Позивач, вказуючи на наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів, зміни стану здоров`я дитини, звернулася до суду з даним позовом за захистом свого порушеного права. Таким чином, спірні правовідносини, що виникли між сторонами та стосуються обов`язку батька, матері утримувати дитину регулюються главою 15 Сімейного кодексу України (далі СК України). Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до ч. 2 ст. 51 Конституції України та ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Приписами ст. 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дітей і проживання батьків окремо від них не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дітей. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (зі змінами, внесеними Протоколом №11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Виходячи з вищенаведеного, сторони мають рівні права та обов`язки по утриманні та матеріальному забезпеченні дітей, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язані утримувати своїх малолітніх (неповнолітніх) дітей. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога міститься і в п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» №3 від 15 травня 2006 року. Тобто зазначена законодавча норма вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. В зв`язку з наведеним позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька, підлягає задоволенню. Щодо визначення частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд зазначає наступне. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому розмір аліментів визначається судом з урахуванням обставин, що мають істотне значення (ст. 182 СК України). З аналізу вищевказаних правових норм убачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у ст. 182 СК України. Визначаючи частку заробітку (доходу) відповідача, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд враховує стан здоров`я дитини, яка часто хворіє, відсутність даних про незадовільний стан здоров`я платника аліментів, відсутність даних про: наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав. Окрім зазначеного, суд у відповідності до п. 4 ч. 1 ст. 182 СК України враховує відсутність даних про витрати позивача на лікування дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Враховуючи вищевказані обставини по справі, розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, який встановлений на даний час ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік», рівність прав як позивача так і відповідача щодо обов`язків по вихованню та утриманню дитини, відсутність встановлених обставин щодо неможливості відповідача сплачувати аліменти, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог в частині визначення розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, та визначає 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Стосовно вимоги позивача щодо стягнення аліментів не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд зазначає наступне. Частиною 2 ст. 182 СК України встановлено два поняття розміру аліментів «мінімальний гарантований розмір аліментів» і «мінімальний рекомендований розмір аліментів». Мінімальний гарантований розмір аліментів, власне, і є нижньою межею, тобто розміром, який гарантовано буде стягнутий. Він становить 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дана норма однаково застосовується до всіх платників аліментів. Мінімальний рекомендований розмір аліментів може бути присуджений лише в порядку позовного провадження у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів і становить один прожитковий мінімум для дитини відповідного віку. Достатній рівень означає наявність «мінімуму достатку», який дає змогу виживати особі або сім`ї, в зв`язку з чим присудження мінімального рекомендованого розміру аліментів входить до предмета доказування та присудження стягнення аліментів в твердій грошовій сумі. Отже, з огляду на те, що позивач просить стягувати аліменти в частці від заробітку (доходу), а не в твердій грошовій сумі, вимога про стягнення аліментів в розмірі не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку задоволенню не підлягає. При вирішенні даного спору суд застосовує вимоги норм права, які містяться в ст.ст. 180, 181, 182, 192 СК України та на окремі з яких вірно посилається позивач в поданому нею позові. За вказаних обставин суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом часткового задоволення позову. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд вважає, що з відповідача в доход держави у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню 840 гривень 80 копійок судового збору, оскільки позивач при подачі позову була звільнена від сплати судового збору в порядку п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 650 гривень витрат пов`язаних з розглядом справи, зокрема на професійну правничу допомогу, понесення яких позивачем у вказаному розмірі стверджується даними квитанції до прибуткового касового ордера від 02 березня 2020 року (арк. спр. 30). Визначаючи розмір витрат на оплату послуг адвоката у вказаному розмірі суд відповідно до приписів ч. 4 ст. 137 ЦПК України враховує, що вказані витрати пов`язані з розглядом даної справи, розмір таких витрат є обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, обсягу наданих послуг згідно акта приймання-передачі правничих послуг від 02 березня 2020 року (арк. спр. 29) та виконаних адвокатом робіт.

Outcome: partial