Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У вересні 2014 року Міське комунальне підприємство «Херсонелектротранс» звернулось до суду з позовом до [PERSON], в якому просило стягнути з відповідача на його користь на відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, 26930,05 грн. та вирішити питання про розподіл судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась з вини відповідача, було пошкоджено залізобетонну електричну опору, чим позивачу завдано збитків в розмірі 26930,05 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Пізніше подав до суду заяву, в якій просив розглядати справи справу за його відсутності. Відповідач позов визнав частково, на його думку, розмір матеріальних збитків визначено не вірно. В останнє судове засідання він не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі, письмових заперечень проти позову не надходило, доказів на підтвердження своїх заперечень не надав. Вивчивши матеріали справи, з'ясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 28.04.2014 року близько 03.30 год. [PERSON], керуючи автомобілем «ТОYОТА Сelica», реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по Миколаївському шосе зі сторони вул. Уварова у напрямку вул. Нафтовиків, в районі будинку № 30 в м. Херсоні, не впорався з керуванням, в результаті чого допустив з'їзд автомобіля з проїзної частини на праве узбіччя з послідуючим наїздом на електроопору. Постановою слідчого ВР ДТП СУ УМВС України в Херсонській області Щербакова О.С. від 14.05.2014 року закрито кримінальне провадження у зв'язку з відсутністю складу злочину, передбаченого ст. 286 ч. 1 КК України, та визначено, що вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини [PERSON], через порушення ним вимог ПДР України. За матеріалами справи та відповідно до пояснень самого відповідача його цивільно-право відповідальність не була застрахована та на момент ДТП він не мав відповідного полісу. Виходячи з положень ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеній в п. 6 постанови пленуму «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.0213 року, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України). Враховуючи те, що шкоду позивачу заподіяно діями відповідача, який на законних підставах володів транспортним засобом, а також те, що на балансі позивача перебуває пошкоджене майно - електрична опора тролейбусних ліній, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги щодо стягнення з відповідача суми заподіяної шкоди. Визначаючи розмір матеріальної шкоди, суд виходить з того, що згідно кошторисного розрахунку позивача розмір збитків, заподіяних в результаті пошкодження залізобетонної електричної опори, складає 26930,05 грн. з урахуванням ПДВ 4173,72 грн. Будь-яких доказів на спростування цих розрахунків відповідачем не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, які складаються з судового збору в розмірі 269,3 грн.

Outcome: approved