overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-16 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказав, що 20 лютого 1994 року вони з відповідачкою уклали шлюб, який зареєстрували в Гадинківській сільській раді народних депутатів Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 3. Від шлюбу у них є повнолітній син. Спільне життя з відповідачкою не склалося, на даний час шлюбні відносини між ними припинені. Подальше сумісне життя, примирення і збереження сім'ї [PERSON] вважає неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнає. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Судом встановлено, що з 20 лютого 1994 року сторони перебувають в шлюбі, який було зареєстровано в Гадинківській сільській раді народних депутатів Гусятинського району Тернопільської області, актовий запис № 3. Від шлюбу в них народився син, який на даний час вже повнолітній. Спільне життя між сторонами не склалося, на даний час шлюбні відносини між ними припинені. Вони проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Згідно вимог ч. 1 ст. 24, ч.ч. 3 та 4 ст. 56 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року № 11 Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Фактичні обставини справи та відносини, що склалися між сторонами, свідчать про те, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] носить формальний характер, подальше спільне життя і збереження сім'ї є неможливим і це буде суперечити інтересам позивача, а тому позов є обґрунтованим і його слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до Літятинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначив, що будинковолодіння по вул. Центральній, 157, в с. Літятин Бережанського району Тернопільської області належало [PERSON] та [PERSON], кожному з яких належало по ? частки вказаного будинковолодіння. 24 лютого 2004 року в селі Літятин Бережанського району померла [PERSON], яка відповідно до заповіту посвідченого 27 грудня 2000 року секретарем Літятинської сільської ради за реєстровим номером 27 заповіла все належне їй майно йому [PERSON]. 02 липня 2014 року в селі Літятин помер [PERSON], який відповідно до заповіту посвідченого 22 квітня 2008 року секретарем Літятинської сільської ради за реєстровим номером 159 заповів все належне йому майно йому [PERSON]. Він прийняв спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON], однак оформити в порядку спадкування право на будинковолодіння виявилося неможливим і йому було відмовлено в цьому, оскільки відсутні свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя спадкодавців. Отримати такі документи після смерті спадкодавців в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судове засідання позивач та представник позивача не зявилися. Представник позивача подав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем і спадщина належить йому з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-20 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача Миколаївської міської ради, посилаючись на те, що [INFO] померла його бабуся [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді житлового будинку [ADDRESS] Позивач звернувся до П'ятої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області із заявою про прийняття спадщини після смерті бабусі, проте отримав відмову у зв'язку із тим, що ним пропущено строк для прийняття спадщини. Позивач вказав, що у встановлений законом строк не подав до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини в силу того, що бабуся за життя тимчасово виїхала до родичів в Росію, а саме до Магнітогорська Челябінської області, там і померла, про що родичи його не повідомили через неможливість його виїзду до Росії на похорон. Просить визначити йому додатковий строк - шість місяців для подання заяви про прийняття спадщини. В судове засідання сторони не з'явилися. Надали суду заяви, згідно яких позивач просив розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач просив розглядати справу у відсутність його представника. Дослідивши письмові докази по справі, в межах заявлених позовних вимог, суд встановив, що за даними свідоцтва про смерть [NUMBER] [INFO] в м. Магнітогорськ Челябінської області померла [PERSON], про що відділом ЗАГС адміністрації Магнітогорського міського округу Челябінської області здійснено актовий запис про смерть за № 760 від 16.02.2016 року. Відповідно до листа за вих. № 180/01-16 від 15.02.2017 року позивачу відмовлено у реєстрації від його імені заяви про прийняття спадщини за законом після смерті спадкодавиці у зв'язку із тим, що позивачем пропущено строк для прийняття спадщини. Відповідно до ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, які починаються з часу відкриття спадщини; якщо виникнення у особи права на спадщину залежить від неприйняття спадщини або відмови в його прийнятті іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється в три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Згідно ч. 3 ст. 1272 цього Кодексу за позовом спадкоємця, що пропустив строк для прийняття спадщини із поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до роз'яснень п. 24 Постанови №7 Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», вирішуючи питання про призначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Суд, оцінивши та проаналізувавши наявні у справі докази в їх сукупності, вважає причини пропуску строку для прийняття спадщини позивачем поважними, а позовні вимоги [PERSON] такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-01 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання позивач не з»явився, разом з тим подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати без його участі та просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилася, попередньо не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується розпискою про отримання яка повернулась до суду з відміткою про вручення. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 18 вересня 1998 року у відділі реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації шлюбів цього ж числа зроблено запис за № 1525, свідоцтво [NUMBER]. Сімейно-шлюбні відносини не склалися. Від вказаного шлюбу сторони мають двох синів [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спір про розподіл майна відсутній. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-10 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що протягом останнім 15 років вони з відповідачкою не ведуть спільного господарства, шлюбно-сімейні відносини припинили через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейне відносини та сімейні обовязки, а тому вважає за необхідне розірвати шлюб за вказаних умов. При цьому, в позові вказував, що кожен з подружжя живе своїм життям. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, але надав на адресу суду заяву, в якій прохав проводити судовий розгляд справи у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, але надала на адресу суду заяву, в якій прохала проводити судовий розгляду справи у її відсутність, позов визнає в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Судом встановлено, що 06 червня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у Полтавському міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, актовий запис 484 (а.с.6). Шлюб укладено між сторонами вперше ( а.с.3). Від шлюбу сторони мають дитину [PERSON], [INFO] (а.с.5). Відповідно до положення ст.112 СК України суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Майнового спору між подружжям на момент розгляду даної справи не заявлено. [PERSON] таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 2 червня 2007 року між сторонами у Відділі реєстрації актів цивільного стану Рубіжанського міського управління юстиції Луганської області зареєстровано шлюб, актовий запис за № 120. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина: [PERSON], [INFO] Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий сторони не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя та неповнолітньої дитини. До судового засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримує, відповідач їх визнає повністю. Враховуючи, що у справі на виконання положень п. 9 Перехідних положень ЦПК України в редакції, яка набула чинності 15 грудня 2017 року, проведено підготовче засідання, у якому відповідачем надано заяву про визнання позову, суд дійшов висновку про ухвалення рішення в порядку ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають, та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя та неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141-142 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає відшкодуванню на користь позивача, з яких: 320 грн. - стягненню з відповідача та 320 грн. - поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 7 липня 2017 року між сторонами у Центральному відділі державної реєстрації шлюбів Головного територіального управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, актовий запис за № 1333. Від шлюбу у сторін неповнолітніх дітей немає. Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий час сторони не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя. До судового засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягають. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають, та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-18 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 7 лютого 2009 року між сторонами у Центрально-Міському відділі реєстрації актів Цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області зареєстровано шлюб, актовий запис за № 38. Від шлюбу у сторін є неповнолітні син [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий час (з 2015 року) сторони не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя та неповнолітніх дітей. До судового засідання сторони не з'явилися. Зокрема, відповідач - з невідомих причин. Позивач надав заяву про розгляд справи у його відсутність, просить справу розглянути в порядку заочного провадження. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами заочного спрощеного позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідач належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, не з'явилася в судове засідання без повідомлення причин, відзив не подала. При цьому, представник позивача не заперечує щодо такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають, та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає відшкодуванню відповідачем на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи тим, що 9 червня 2012 року між сторонами у Відділі реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб, актовий запис за № 570. Від шлюбу у сторін є неповнолітній син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя між сторонами не склалось через несумісність характерів, втрати взаєморозуміння та довіри один до одного, різні погляди щодо життя та життєвих цінностей, тривалий час сторони не ведуть спільне господарство, збереження шлюбу не можливе та суперечить інтересам подружжя, неповнолітньої дитини. До судового засідання сторони не з'явилися, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, на розірванні шлюбу наполягають. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, оскільки судом встановлено, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, сторони разом не проживають, та збереження шлюбно-сімейних відносин між сторонами неможливе і суперечить інтересам подружжя, неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 88 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-23 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 05 липня 2014 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб, про що було внесено актовий запис № 285. Від шлюбу дітей вони не мають. Подружнє життя між ними не склалося, оскільки у подружжя різні характери, погляди на сімейне життя та створення сім'ї, що призводило до постійних непорозумінь та сварок. Шлюбно-сімейні відносини між подружжям фактично припинилися. Сім'ю зберегти не бажають. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив розірвати шлюб між ним та відповідачкою [PERSON], зареєстрований 05 липня 2014 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 285. Суд, з'ясувавши дійсні обставини справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 05 липня 2014 року [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-ОК № 160503, видане 05 липня 2014 року Виконавчим комітетом Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області, актовий запис № 285. Від шлюбу дітей вони не мають. 23 жовтня 2017 року за заявою [PERSON] судом було надано строк для примирення з позивачем [PERSON], що не дав позитивних результатів. Подружнє життя між ними не склалося, оскільки у подружжя різні характери, погляди на сімейне життя та створення сім'ї, що призводило до постійних непорозумінь та сварок. Шлюбні відносини між подружжям припинилися, спільного господарства подружжя не веде. Сім'ю зберегти не бажають, строк на примирення не потрібен. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved