Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

У вересні 2018 року позивач - [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить: - розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем [PERSON], зареєстрований 30.04.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції у м. Миколаєві, Україна, актовий запис 112; - стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO], в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менш 50% прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно, з моменту звернення до суду і до повноліття дітей. В обґрунтування свого позову позивач зазначила, що вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 30.04.2004 року. Від даного шлюбу вони мають двох малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. На теперішній час з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що призвело до частих скандалів і припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї з відповідачем є не можливим. Майнового спору між ними не має, а діти після розірвання шлюбу залишаться проживати з нею. Крім того, відповідач ухиляється від утримання дітей, матеріальної допомоги добровільно не надає. Разом із цим він має можливість надавати аліменти у вищевказаному розмірі. В судове засідання сторони не з'явилися. Позивач надала заяву про зменшення позовних вимог, і остаточно просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем та стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини його доходу, щомісячно. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на її користь на утримання дочки аліментів залишити без розгляду. Судове засідання провести у її відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, зменшені позовні вимоги визнає. Ухвалою суду від 07.02.2019 року позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів на утримання дочки були залишені без розгляду. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 30.04.2004 року, шлюб був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Корабельного районного управління юстиції у м. Миколаєві, Україна, актовий запис № 112. Від даного шлюбу мають малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO], які після розірвання шлюбу залишаться проживати з позивачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Разом з тим, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів, а також інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Оцінюючи надані докази та враховуючи, що батьки несуть обов'язок щодо утримання дітей рівноцінно, суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання сина підлягають повному задоволенню. Доказів, які б спростовували вищевикладене, судом не здобуто. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 768,40 грн., оскільки позивачка була звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду із вимогою про стягнення аліментів, а також на користь позивача понесені нею судові витрати у сумі 704,80 грн.

Outcome: approved