Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-05 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» звернулося з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення компенсації у зв`язку з тривалим невиконанням зобов`язань за кредитним договором. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01 липня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № SМЕ0015113. Відповідно до п.1.1 кредитного договору кредитор на підставі та умовах цього договору зобов`язався надати позичальнику кредит, а позичальник зобов`язалась повернути наданий кредит, сплатит проценти за корисування кредитом, належно виконувати усі умови, необхідні для отримання кредиту, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, що передбачені договором. 01 липня 2008 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укадено договір поруки № SМЕ0015113/1. 01 липня 2008 р. між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SМЕ0015113/2. 01 липня 2008 р. між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SМЕ0015113/3. За умовами договору поруки поручителі взяли на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору № SМЕ0015113 від 01.07.2008 р., в повному обсязі цих зобов`язань, незалежно від отримання або неотримання вимоги кредитора про погашення кредитного договору. 26 вересня 2016 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 2016-3КІ/ДГ, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № SМЕ0015113 від 01.07.2008 р. перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». 01 лютого 2019 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» було укладено договір факторингу № 01/02/19УФС, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № SМЕ0015113 від 01.07.2008 р. перейшло до «ФК «Укрфінстандарт». 17 вересня 2012 року Новозаводським районним судом м.Чернігова постановлено ухвалу про видачу товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» виконавчий лист згідно рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29 грудня 2010 р. у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволено і стягнуто з відповідачів солідарно на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у сумі 229 958,83 грн. та судові витрати по сплаті третейського збору в сумі 100 грн. Оскільки позивач набуло право вимоги до відповідачів згідно договору факторингу, то фактор відповідно ч. 2 ст. 625 ЦК України має право на одержання інфляційних втрат та 3% річних у зв`язку з невиконанням позичальником зобов`язань за кредитним договором. Станом на дату подачі позовної заяви матеріальні витрати кредитора з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з квітня 2016 р. по лютий 2019 р. становлять 100 305,65 грн., 3% річних - 20 710,56 грн., а всього 121 016,20 грн. Просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» інфляційні втрати - 100 305,65 грн., 3% річних - 20 710,56 грн., а всього 121 016,20 грн. Ухвалою Кам`янець-Подільського міськрайонного суду від 20 червня 2019 року розгляд справи призначений в порядку спрощеного провадження з повідомленням сторін. Позивач в судове засідання не з`явився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Відповідачі повторно в судове засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, про час і місце розгляду справи повідомлені своєчасно належним чином, судовою повісткою. За відсутності відзиву на позовну заяву та відсутності заперечень проти розгляду позову в порядку спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе проводити розгляд справи за наявними в матеріалах справи доказами у відповідності до ст.. 279 ЦПК України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали цивільної справи в повному обсязі суд встановив наступне. Судом встановлено, що що 01 липня 2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № SМЕ0015113. Відповідно до п.1.1 кредитного договору кредитор на підставі та умовах цього договору надав позичальнику [PERSON] кредит в розмірі 30 000 доларів США, строком на 23 календарних місяці, з сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 21% річних, а позичальник зобов`язалась повернути наданий кредит, сплатити проценти за корисування кредитом, належно виконувати усі умови, необхідні для отримання кредиту, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань, а також належно виконувати усі інші зобов`язання, що передбачені договором. 01 липня 2008 року між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укадено договір поруки № SМЕ0015113/1. 01 липня 2008 р. між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SМЕ0015113/2. 01 липня 2008 р. між АТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено договір поруки № SМЕ0015113/3. За умовами договору поруки поручителі взяли на себе зобов`язання перед кредитором відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , які виникають з умов кредитного договору № SМЕ0015113 від 01.07.2008 р., в повному обсязі цих зобов`язань, незалежно від отримання або неотримання вимоги кредитора про погашення кредитного договору. 26 вересня 2016 року між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 2016-3КІ/ДГ, відповідно до умов якого право грошової вимоги за кредитним договором № SМЕ0015113 від 01.07.2008 р. перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». 01 лютого 2019 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» уклали договір факторингу № 01/02/19УФС за умовами якого ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» відступило фактору ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» свої права грошової вимоги за кредитним договором №SМЕ0012302 від 25.04.2008 р., укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] та № [NUMBER] від 01.07.2008 р., укладеного між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , що підтверджується актом приймання-передачі прав вимоги від 01 лютого 2019 р. Згідно вказаного акту, що є додатком до договору факторингу, було відступлено і право вимоги за кредитним договором №SМЕ0012302 від 25.04.2008 р., укладеного з [PERSON] , договором поруки № SМЕ0012302/1, укладеного з [PERSON] , № [NUMBER] /2, укладеного з [PERSON] ; за кредитним договором №SМЕ0015113 від 01.07.2008 р., укладеного з [PERSON] , договором поруки № SМЕ0015113/1, укладеного з [PERSON] , договором поруки № SМЕ0015113/2, укладеного з [PERSON] , договором поруки № SМЕ0015113/3, укладеного з [PERSON] . Рішенням постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29 грудня 2010 р. у справі за позовом ТОВ «Кредитні ініціативи» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позовні вимоги задоволено і стягнуто з відповідачів солідарно на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у сумі 229 958,83 грн. та судові витрати по сплаті третейського збору в сумі 100 грн. 17 вересня 2012 року Новозаводським районним судом м. Чернігова постановлено ухвалу про видачу товариству з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» виконавчий лист згідно рішення постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 29 грудня 2010 р. про стягнення солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованість за кредитним договором у сумі 229 958,83 грн. Доказів того, що зазначене судове рішення виконано суду не надано. Предметом позову у цій справі є стягнення на підставі статті 625 ЦК України 3 % річних та інфляційних втрат, нарахованих за період з 12 квітня 2016 року по 12 квітня 2019 року за невиконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 3 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 5 ст. 11 ЦК України у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Отже, рішення суду може породжувати зобов`язання між сторонами по справі. Залежно від змісту такого зобов`язання воно може бути грошовим або не грошовим. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 11 квітня 2018 року у справі № 758/1303/15-ц. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Такий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), який є обов`язковим для всіх судів. Матеріалами справи підтверджується, що [PERSON] має грошове зобов`язання перед ТОВ «ФК «Укрфінстандарт», що підтверджується рішенням третейського суду про стягнення солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором. З огляду на те, що [PERSON] порушила вказане грошове зобов`язання, у позивача виникло право на застосування наслідків такого порушення відповідно до статті 625 ЦК України. Наведений в розрахунку розрахунок інфляційних втрат та 3% річних відповідачами не оспорюється. На підставі наведених норм закону та зібраних у справі доказів, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів судовий збір в рівних частках.

Outcome: approved