Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

У березні 2018 р. позивач звернулась до суду з позовом, у якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: м. Васильків, Київської області, вул. Г.Сагайдачного (Фрунзе) 34 «а» кв. 7, обґрунтовуючи свою вимогу тим, що на протязі останніх 2 років її син [PERSON] в даній квартирі не проживає, місце його перебування їй не відоме, через що позивач не може вільно розпоряджатись та що значно обмежує її права як власника. В судове засідання позивач не з'явилася, подавши заяву, в якій просить просить проводити розгляд справи без її участі, заявлені вимоги підтримує та просить суд їх задовольнити. Відповідач також в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву, в якій просить проводити розгляд справи без його участі, вимоги позову визнає, щодо їх задоволення не заперечує. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. 05.03.2018 р. судом направлено запит до відділу з питань реєстрації місця проживання виконавчого комітету Васильківської міської ради, з метою отримання актуальної інформації щодо про місце проживання (перебування) відповідача. Відповідно до наданої відповіді, відповідач з 14.07.2010 р. значиться зареєстрованим за адресою: [INFO]. Факт реєстрації відповідача за спірною адресою також підтверджується довідкою виконавчого комітету Васильківської міської ради № 1658 від 28.02.2018 р. Судом достовірно встановлено, що відповідно до договору дарування, посвідченого 03.03.1998 р. приватним нотаріусом Васильківського нотаріального округу Київської області [PERSON] є власником квартири, що знаходиться за адресою: м. Васильків, Київської області, вул. Фрунзе, 34 «а» кв. 7. Як вбачається з свідоцтва про шлюб серії І-ОК № 86589, виданого 08.08.2015 р. відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції у Київській області, 08.08.2015 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], змінивши прізвище «Мотрич» на «Волокітіна». \~ \~ \~ \~В свою\~чергу з\~довідки депутата\~васильківської міської\~ради від\~28.02.2018\~р.\~встановлено,\~що [PERSON]\~починаючи з\~січня 2017\~р.\~не проживає\~за спірною\~адресою: м. Васильків, Київської області, вул. Г.Сагайдачного, 34 «а» кв. 7 . Оскільки понад рік відповідач не проживає у зазначеній будинку, але самостійно не знявся з реєстраційного обліку, зазначене порушує право позивача як власника та є підставою для визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним приміщенням. Відповідно до\~статті 41 Конституції\~У країни, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності є непорушним. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що встановлено частиною 1\~статті 316 ЦК України. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном - частиною 1\~статті 317 ЦК України. Статтею 319 ЦК України\~визначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений або обмежений у здійсненні права власності, як вказано у частині 2\~статті 321 ЦК України. Відповідно до\~статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Разом з тим, згідно зі\~статтею 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з частиною 1\~статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням). У відповідності з приписами частини 2\~статті 405 ЦК України, особа втрачає право на користування житлом, у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на те, що обставини, на які посилалася позивач, знайшли своє підтвердження під час судового розгляду та визнані відповідачем, вони підлягають задоволенню шляхом визнання відповідача таким, що втратив право на житлове приміщення. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved