Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-18 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом у якому зазначила, що в період з 17.08.05 р. по 26.07.13 р. працювала у відповідача на посаді кухаря філії «Смолинський торфозавод». При звільненні відповідач не виплатив всіх належних позивачці сум, зокрема заборговану заробітну плату, компенсацію за невикористані дні відпустки та вихідну допомогу у загальній сумі 8357,92 грн, за період з жовтня 2012 року по липень 2013 року включно, а тому, посилаючись на приписи Закону України «Про оплату праці», Закону України «Про компенсацію громадянам частини доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати» вона просить стягнути з ДП «Чернігівторф» компенсацію за втрату частини заробітної плати, у зв'язку із порушенням строків її виплати, відповідно до індексу зростання цін на споживчі товари і тарифів на послуги, з моменту невиплати заробітної плати і по день постановлення судового рішення. Позивач 12.03.2014 року, до судового засідання, подала заяву з проханням справу розглянути за її відсутності. Згідно положень ч.2 ст.158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, від в.о. директора ДП «Чернігівторф» надійшла заява з проханням справу розглянути за відсутності їх представника та відмовити у задоволенні позову, так як індекс інфляції за вказаний позивачкою період не перевищував 101 %, а тому вона не має права на компенсацію. Участь у судових засіданнях є правом особи, яка бере участь у справі і ця особа зобов'язана добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов'язки, що закріплено в статті 27 ЦПК України. Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов не обґрунтований і є таким, що не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно з трудовою книжкою позивача вона дійсно в період з 17.08.05 р. по 26.07.13 р. працювала у відповідача в філії «Смолинський торфозавод» та звільнена на підставі п.1 ст.40 КЗпП України. /а.с.8-13/ Відповідно до ч.1 ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов'язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно цієї статті при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Проте, в порушення зазначених вимог законодавства розрахунок з позивачем не був проведений, адже згідно з довідками ДП «Чернігівторф» від 26.07.2013 року №162 та від 12.08.2013 року №385 /а.с.14, 15/ сторона відповідача заборгувала [PERSON], за період з жовтня 2012 року по липень 2013 року включно, заробітну плату, компенсацію за невикористані дні відпустки та вихідну допомогу у загальній сумі 8357,92 грн. Доказів того, що станом на день розгляду справи в суді, вказана вище заборгованість була добровільно сплачена позивачу, надано не було. Згідно зі ст.3 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Відповідно до п.2 Положення про порядок компенсації працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 20 грудня 1997 р. N1427, компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати заробітної плати, нарахованої працівникові за період роботи починаючи з 1 січня 1998 року, якщо індекс цін на споживчі товари і тарифів на послуги (далі - споживчі ціни) за цей період зріс більш як на один відсоток. Однак, як свідчать офіційні статистичні дані, починаючи з жовтня 2012 року і по липень 2013 року включно, індекс інфляції не перевищував 101 відсотка, а тому позивач не має права на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв'язку з порушенням термінів її виплати, зокрема індекс інфляції становив у жовтні 2012 року 100 %, у листопаді 99,9 %, у грудні 2012 року 100,2 %, у січні 2013 року 100,2 %, у лютому 2013 року 99,9 %, у березні та квітні 2013 року 100 %, у травні 2013 року 100,1 %, у червні 2013 року 100 %, у липні 99,3 %. За таких підстав та міркувань у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed