Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-02 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовна заява мотивована тим, що 03 серпня 2002 року між ним та відповідачем відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 785 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] у подружжя народилась донька [PERSON] . Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 27 січня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві. [INFO] у подружжя народився син [PERSON] . Цей факт підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 21 липня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Спору з відповідачем про виховання, утримання та місце проживання дітей немає. Останнім часом сімейні стосунки між позивачем та відповідачем погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних сварок та, як наслідок, до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Останній рік кожен із подружжя живе окремим життям, спільне господарство не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 03 серпня 2002 року відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області, актовий запис № 785. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 09 березня 2021 року відкрито провадження у справі, постановлено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки подання відповідних заяв по суті. 03 серпня 2021 року на електронну адресу суду надійшла заява [PERSON] , у якій відповідач визнала позовні вимоги в повному обсязі та не заперечувала проти розірвання шлюбу з позивачем, просила суд не застосовувати строк на примирення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до статті 1 Сімейного кодексу України (далі - СК України) побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень статті 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини другої статті 36 та статті 51 СК України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (стаття 55 СК України). За правилом частини другої статті 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 5 Протоколу № 7 Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Судом установлено, що 03 серпня 2002 року між [PERSON] та [PERSON] відділом реєстрації актів громадського стану Білоцерківського міського управління юстиції Київської області був зареєстрований шлюб, про що зроблено відповідний актовий запис № 785 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Сторони мають спільних дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 27 січня 2004 року відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , яке видане 21 липня 2009 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Білоцерківського міськрайонного управління юстиції Київської області. Спору з питань утримання дітей чи поділу майна, що є спільною власністю сторони не мають. Відповідно до статті 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до частини першої статті 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніьої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з указаним позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Відповідно до статті 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Як роз`яснено у пункті 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони не виявили бажання примиритись. Згідно положень частини третьої та четвертої статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Перешкод для розірвання шлюбу, визначених частиною другою статті 110 СК України, судом не встановлено. Суд дійшов висновку, що причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти цього, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливим, оскільки сторони не підтримують сімейно-шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть, разом не проживають, поновлювати сімейно-шлюбні відносини наміру не мають. За таких умов подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та моральним засадам суспільства, тому наявні підстави для задоволення позову. Згідно з частиною другою статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи наведене та

Outcome: approved