Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-05 00:00:00

У березні 2017 року до суду звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON], Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності на майно, зняття арешту та зобовязання повернути майно. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 02 грудня 2016 року між ним та [PERSON] укладено договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого позивач придбав у [PERSON] автомобіль [NUMBER], після чого сторонами також було підписано акт прийому-передачі транспортного засобу. Таким чином, договір, укладений між позивачем та [PERSON] є дійсним, та позивач набув право власності на вказаний транспортний засіб у порядку, встановленому чинним законодавством України. 11 лютого 2017 року о 11 год. 40 хв. на 79 км. а/д Київ-Одеса поліцейським відділу № 3 роти [PERSON] в Київській області складений Акт огляду та тимчасового затримання транспортного засобу позивача, на підставі чого автомобіль доставлено для зберігання на спеціальну стоянку. Працівниками відділу поліції повідомлено позивачу, що на транспортний засіб Skoda Superb Classic, д.н.з. [NUMBER] Державною виконавчою службою Головного територіального управління юстиції в Київській області накладено арешт на майно, що належить [PERSON]. З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що право власності позивача порушено шляхом незаконного затримання та доставки на зберігання на спеціальну стоянку його автомобіль, [PERSON] змушений звернутися із даним позовом, в якому просить: визнати договір купівлі-продажу транспортного засобу марки Skoda Superb Classic, д.н.з. [NUMBER], між позивачем та [PERSON] дійсним, визнати за позивачем право власності на спірний транспортний засіб та зняти з нього арешт. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання направив клопотання, в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Представник управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області у судове засідання також не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2016 року між [PERSON] (Продавець) та [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу транспортного засобу, відповідно до якого останній придбав у [PERSON] транспортний засіб, який має такі характеристики: марка Skoda Superb Classic, д.н.з. [NUMBER], 2007 року випуску, № кузова ТМBDL23U18B300603. Відповідно до п. 1.2 Договору купівлі-продажу транспортного засобу автомобіль на лежить на праві власності Продавцю, що підтверджується Свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (технічним паспортом) серії АІС № 191153, виданим 17 листопада 2007 року Броварським РЕВ ДАІ при УДАІ ГУ МВС України в Київській області. За умовами вказаного Договору, а саме п. 1.5., право власності на транспортний засіб виникає у Покупця з моменту укладення даного Договору. За домовленістю сторін ціна транспортного засобу складає 200\~000 (двісті тисяч) грн. (п. 2.1. Договору). Із матеріалів справи вбачається, що 02 грудня 2016 року між позивачем та [PERSON] підписано акт прийому-передачі спірного транспортного засобу. Зі змісту акта огляду та тимчасового затримання транспортного засобу складеного 11 лютого 2017 року поліцейським відділу № 3 роти [PERSON] в Київській області, вбачається, що 11 лютого 2017 року під час руху по а/д Київ-Одеса зупинено вищевказаний автомобіль, який перебував під керуванням [PERSON] (а.с. 7). Заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи та надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими виходячи з наступного. Стаття 60 ЦПК України визначає, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до вимог статті 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Згідно із ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до вимог ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона ( продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну суму грошей. Відповідно до п. п. 2,7,8 «Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», затвердженого постановою КМ України від 07 вересня 1998 року № 1388 з наступними змінами ( далі Порядок державної реєстрації...) передбачено порядок набуття права власності на транспортний засіб з обов'язковою реєстрацією власником придбаного транспортного засобу на підставі документів, що підтверджують право власності. Відповідно до «Порядку державної реєстрації…» - юридичні та фізичні особи або їх представники зобов'язані зареєструвати їх протягом 10 діб після придбання або митного оформлення, чи тимчасового ввезення на територію України, або виникнення обставин, що є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Реєстрація транспортних засобів здійснюється на підставі заяви власника і документів, що посвідчують його особу, відповідність конструкції транспортного засобу встановленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів та правомірність придбання транспортного засобу. За змістом п. 8 «Порядку державної реєстрації…» документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів є - довідка-рахунок, договори та угоди, укладені на товарних\~ біржах\~ на зареєстрованих у Департаменті Державтоінспекції бланках, договори купівлі-продажу транспортних засобів, оформлені в Державтоінспекції, інші засвідчені в установленому порядку документи, що встановлюють право власності на транспортні засоби; копія рішення суду, довідка органу соціального захисту населення або управління\~ виконавчої дирекції Фонду соціального страхування; акт приймання-передачі транспортних засобів; вантажна митна декларація або видане митним органом посвідчення про реєстрацію транспортних засобів; договір фінансового лізингу, тощо. Для реєстрації транспортних засобів, що перебували в експлуатації і зареєстровані в підрозділах ДАІ, крім названих документів, додається свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт) з відміткою підрозділу ДАІ про зняття транспортного засобу з обліку. Перед відчуженням такий транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. Однак, всупереч вищевказаному порядку державної реєстрації, матеріали справи не містять доказів того, що спірний транспортний засіб знятий з обліку в підрозділі ДАІ, та зареєстрований на імя позивача, а тому немає підстав вважати, що він був відчужений [PERSON] та правомірно набутий [PERSON] Позивач [PERSON] відповідно до ст. 60 ЦПК України не довів обставини правомірності придбання ним спірного автомобіля, оскільки жодного документу, які перелічені у п. 8 «Порядку державної реєстрації та обліку автомобілів» суду не надано. Так, відповідно до розяснень, що містяться в листі № 24-150/0/4-13 від\~ 28 січня 2013 «Про практику застосування судами законодавства під час розгляду цивільних справ про захист права власності та інших речових прав» Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, зокрема, зазначено, що невірним є визнання дійсними договорів купівлі-продажу та право власності на автомобілі на підставі виданих їх власниками довіреностей іншим особам з правом користування та повного розпорядження автомобілем або на підставі розписок про отримання власником грошової суми за проданий автомобіль, оскільки п. 3 ч.1 ст. 208 ЦК України передбачено вчинення правочинів між фізичними особами у письмовій формі на суму, що перевищує у 20 і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, та постанови Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів», яка також передбачає письмову форму договору купівлі-продажу автомобілів. Відповідно до вимог зазначеної постанови перед відчуженням транспортний засіб повинен бути знятий з обліку в підрозділі ДАІ. На обґрунтування доводів придбання автомобіля позивач надав копію договору купівлі-продажу транспортного засобу від 02 грудня 2016 року, копію акта прийому-передачі транспортного засобу від 02 грудня 2016 року та копію розписки. Згідно ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Однак, п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України передбачено, що правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян, належить вчиняти у письмовій формі. У порядку ст. 210 ЦК України правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту державної реєстрації. Право власності на автомобіль підлягає державній реєстрації і настає з моменту його реєстрації в органах ДАІ. Однак, вищевказані документи не можуть слугувати як доказ законного придбання автомобіля, оскільки вищевказаних вимог чинного законодавства сторонами договору додержано не було, а, отже, і правочин не може вважатися вчиненим. Оскільки перехід права власності до позивача не відбувся, суд не вбачає наявності у [PERSON] порушених його прав та відповідно відсутні підстави для визнання права власності за позивачем на спірний автомобіль та звільнення його з-під арешту, тому позовні вимоги задоволенню не підлягають. На підставі викладеного, та

Outcome: dismissed