Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

у вересні 2016 позивач звернувся до суду з позовом до КП «Київпастранс», [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. Свої вимоги мотивував тим, що внаслідок винних дій працівника відповідача, що виразились у порушенні останнім вимог ПДР України, йому завдано матеріальної шкоди в розмірі 12 851,33 грн. Вказану суму просив стягнути з солідарно КП «Київпастранс» та [PERSON] разом із витратами на автотоварозначе дослідження в розмірі 700,00 грн. та судовим збором в розмірі 580,00 грн. Ухвалою судді від 20.10.2016 у справі відкрито провадження (а.с. 12). На підставі розпорядження № 2339 від 10.09.2018 про призначення повторного автоматичного розподілу справ у зв'язку із звільненням судді [PERSON]. проведено повторний автоматизований розподіл судової справи між суддями (а.с. 57). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.09.2018 матеріали справи 13.09.2019 передано судді Хоменко В.С. (а.с. 58). На підставі норми п. 9 ч. 1 Розділу XIII «Перехідні положення» ЦПК України від 18.03.2004 № 1618-IV у редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу (15.12.2017), розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Ухвалою суду від 14.09.2018 справу прийнято до провадження суддею Хоменко В.С. з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подав. Відповідач КП «Київпастранс» в порядку ст. 178 ЦПК України надав відзив, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову, огляду на його безпідставність та недоведеність. Зокрема, вказав на відсутність права позивача на звернення до суду за захистом своїх інтересів, оскільки будь-які відомості про належність йому автомобіля [NUMBER] відсутні. Крім того, зауважив, що розмір завданої шкоди не доведений належними та допустимими доказами у справі. У відповідності до гл. 10 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема, малозначні справи. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін (ч. 2 ст. 274 ЦПК України). При цьому у відповідності до ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідач має подати в строк для подання відзиву, а позивач - разом з позовом або не пізніше п'яти днів з дня отримання відзиву. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків». На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Так, в ході судового розгляду справи судом встановлено про те, що 08.03.2016 о 15 годині 40 хвилин на вул. Заболотного в м. Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням позивача та тролейбуса К12.03 номерний знак [NUMBER], належного КП «Київпастранс», яким керував водій - працівник підприємства ТРЕЛ № 1 [PERSON] Винним у настанні даної дорожньо-транспортної пригоди відповідно до постанови Голосіївського районного суду м. Києва від 04.04.2016 визнаний водій тролейбуса - [PERSON] (а.с. 7). Судом встановлено та не спорстовано сторонами, зокрема, через що в силу положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню, що тролейбус К12.03 номерний знак [NUMBER] належить відповідачу - КП «Київпастранс». Водій [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди працював в філії КП «Київпастранс» ТРЕЛ № 1. Доказів на протилежність останнього суду надано не було. Згідно звіту № 88/03/16 про оцінку вартості збитку, нанесеного власнику пошкодженого колісного транспортного засобу, від 17.03.2016, складеного ФОП «[PERSON]», вартість матеріального збитку, завданого власнику внаслідок пошкодження транспортного засобу «Volvo S80» державний номерний знак [NUMBER] становить 12 851,33 грн. (а.с. 5). Разом з тим, згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (ч. 2 ст. 78 ЦПК України). За положеннями ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Аналізуючи надані суду докази по справі, суд враховує, що відповідно до вимог закону, тільки власник в повному обсязі реалізує право по володінню, користуванню та розпорядженню належним йому майном. На час розгляду справи позивачем, на якого відповідно до вимог закону покладається обов'язок доказувати обґрунтованість своїх позовних вимог, не надано суду доказів того, що саме він є власником автомобіля [NUMBER], котрий було пошкоджено в наслідок ДТП тролейбусом К12.03 номерний знак [NUMBER], належного КП «Київпастранс», яким керував водій - працівник підприємства ТРЕЛ № 1 [PERSON] З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачем не доведено в передбаченому законом порядку право вимоги на відшкодування завданих внаслідок ДТП пошкоджень автомобілю [NUMBER]. Тому, суд приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні позовних вимог про відшкодування завданої транспортному засобу шкоди, а також витрат на проведення експертного дослідження, внаслідок не доведення права звернення з позовними вимогами. Враховуючи зазначене, витрати по сплаті позивачем судового збору у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України також стягненню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed