Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-29 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до Данинської сільської ради Ніжинського району про визнання права власності на буд.[ADDRESS] в порядку спадкування за заповітом після смерті рідної сестри [PERSON], яка померла [INFO]. Позов обгрунтовується тим, що даний будинок мав статус колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року у якому проживала [PERSON], яка була головою колгоспного двору та померла [INFO], спадщину останньої прийняла [PERSON], яка юридично її в цілому не оформила У зв»язку з відсутностю правовстановлюючих документів на будинок позивач позбавлений можливості оформити прийняту спадщину в нотаріальному порядку. Просить позов задовольнити. Згідно заяви від 29 січня 2019 року представник позивача адвокат [PERSON] просить позов задовольнити та розглянути справу за відсутності. Відповідно до заяви від 30 січня 2019 року Данинський сільський голова Оксенич Г.П. проти позову не заперечує, просить розглянути справу за відсутності. Інші заяви, клопотання сторін станом на час розгляду справи відсутні. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Із врахуванням доказів по справі суд приходить до слідуючих висновків. Згідно довідки Данинської сільської ради від 22 серпня 2018 року домоволодіння [ADDRESS] віднесене до суспільної групи «колгоспний двір», у якому станом на 15 квітня 1991 року проживала [PERSON],-голова колгоспного двору. Відповідно до довідок КП «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» від 01 та 05 червня 2018 року станом на 31 грудня 2012 року буд.[ADDRESS] зареєстрований за колгоспним двором, головою якого є [PERSON], на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння, виданого 17 вересня 1989 року. Відомості про самочинне будівництво у довідках не зазначені. Приписами ст.ст.120, 123 ЦК Української РСР (в ред. від 18 липня 1963 року), чинного на час існування колгоспних дворів, майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Із врахуванням викладеного [PERSON] не втратила права на даний будинок. [PERSON] померла [INFO] в с.Данине Ніжинського району, спадщину останньої прийняла її дочка-[PERSON], яка є спадкоємцем за заповітом від 14 грудня 1999 року і прийняла спадщину шляхом фактичного вступу у її володіння та подачі нотаріусу заяви про її прийняття, що підтверджується копіями матеріалів спадкової справи після [PERSON]. [PERSON] померла [INFO] в с.Данина Ніжинського району Чернігівської області, спадкоємцем її спадщини згідно заповіту від 10 березня 2016 року є позивач [PERSON], який прийняв спадщину шляхом подачі нотаріусу заяви про її прийняття. Згідно довідки Данинської сільської ради від 22 серпня 2018 року [PERSON] проживала і була зареєстрована одна в буд.[ADDRESS]. Докази на підтвердження інших осіб, які здійснили дії по прийняттю спадщини [PERSON], [PERSON], визнання недійсними, зміни чи скасування вищезазначених заповітів від 14 грудня 1999 року, 10 березня 2016 року,- станом на час розгляду справи відсутні. Постановою приватного нотаріуса Ніжинського районного нотаріального округу Бублик В.М. від 14 серпня 2018 року позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірний будинок у зв»язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього. Спадкодавець [PERSON] не втратила права на даний будинок, який входить до складу її спадщини, яка прийнята [PERSON], цивільна правоздатність даних спадкодавців, як фізичних осіб, відповідно до ст.25 ЦК України припинилась у момент їх смерті, відсутність правовстановлюючих на будинок перешкоджає позивачу [PERSON] оформити прийняту спадщину після [PERSON], що є підставою для визнання права власності в порядку спадкування із врахуванням заявлених вимог. Визнання представником відповідача позову, із врахуванням доказів по справі, не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що є підставою в порядку ст.ст.200, 206 ЦПК України для ухвалення рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Докази, що спростовують висновки суду, станом на час розгляду справи відсутні.

Outcome: approved