Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-08 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, Державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про зняття арешту з жилого будинку, посилаючись на те, що 13 лютого 2013 року померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-ОК № 269212, виданого 19 лютого 2013 року виконкомом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої увійшли ? частин жилого будинку № 165, що знаходиться по вул. Леніна в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області. У січні 2015 року вона звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але за запитом нотаріуса стало відомо, що на спадковий жилий будинок № 165 по вул. Леніна в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області був накладений арешт. Підставою накладення арешту стала постанова про арешт майна серії АА 202867 від 10 грудня 2008 року ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, в якій вказаний [PERSON]. Позивач [PERSON] зазначала, що у 2008 році коли був накладений арешт, то власниками будинку № 165 на праві спільної часткової власності були [PERSON] на підставі свідоцтва по право на спадщину № 2-4652 від 23 грудня 2005 року на ? частину і на підставі свідоцтва про право власності № 2-4649 від 23 грудня 2005 року на ? частку, а також [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-4655 від 23 грудня 2005 року на ? частку, а [PERSON] взагалі ніколи не був власником зазначеного вище будинку чи його частини. До того ж він помер 17 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії 1-БК № 313702, виданим 18 жовтня 2014 року відділом реєстрації смерті у місті Києві. Позивач [PERSON] вважала, що вказане вище обтяження є незаконним і таким, що порушує її охоронювані законом інтереси. До Відділу державної виконавчої служби Києво-Святошинського РУЮ було подано заяву щодо зняття арешту з вказаного будинку і було отримано лист за № 1578 від 24 лютого 2015 року з рекомендацією на звернення до суду з вказаного питання. В установлений законом строк вона прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом подачі заяви до Першої київської обласної державної нотаріальної контори, але отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Накладення арешту і внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна обмежує законні права і обов»язки її, як спадкоємця, і унеможливлює отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, здійснити державну реєстрацію спадкового нерухомого майна. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила зняти арешт з будинку № 165 по вул. Леніна в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області, ? частин якого належала [PERSON], яка померла 13 лютого 2013 року, а ? частина будинку належить [PERSON]. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав і просив його задовольнити. У судове засідання представники відповідачів не з»явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідачі належним чином повідомлялися про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] померла 13 лютого 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ОК № 269212, виданого виконавчим комітетом Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області , актовий запис № 18. [PERSON] помер 17 жовтня 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БК № 313702, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві 18 жовтня 2014 року, актовий запис № 17616. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСК № 782225, виданого 23 грудня 2005 року [PERSON], державним нотаріусом Першої київської обласної державної нотаріальної контори, спадкоємицею ? частини майна [PERSON], який помер 17 вересня 1999 року, є його донька [PERSON], і спадкове майно, на яке в указаній частці видане це свідоцтво, складається з: ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в с. Білогородка, Києво-Святотшинського району, Київської області по вул. Леніна, під № 165, належної померлому [PERSON]. Вартість ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель становить 15649 грн. 25 коп.. Свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину зазначеного спадкового майна видано [PERSON]. Відповідно до [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 11 травня 2006 року за [PERSON] зареєстровано на праві часткової приватної власності ? частину домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Леніна, буд. 165. [PERSON] свідоцтва про право власності серії ВСК № 782223, виданого 23 грудня 2005 року [PERSON], державним нотаріусом Першої київської обласної державної нотаріальної контори, [PERSON] , що є дружиною [PERSON], який помер 17 вересня 1999 року, належить право власності на ? частину в спільному сумісному майні, набутому названим подружжям за час шлюбу, що складається із житлового будинку з надвірними будівлями, що знаходиться в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області, вул. Леніна, під. № 165, належного померлому [PERSON]. Вартість ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель становить 31 298 грн.. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 23 грудня 2005 року серії ВСК № 782224, виданого 23 грудня 2005 року [PERSON], державним нотаріусом Першої київської обласної державної нотаріальної контори, спадкоємицею ? частини майна [PERSON], який помер 17 вересня 1999 року, є його дружина [PERSON], і спадкове майно, на яке в указаній частці видане це свідоцтво, складається з ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель, що знаходиться в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області, по вул. Леніна, під № 165 належної померлому [PERSON]. Вартість ? частини житлового будинку з відповідною частиною надвірних будівель становить 15 649 грн.25 коп. Відповідно до [PERSON] про реєстрацію права власності на нерухоме майно Києво-Святошинським бюро технічної інвентаризації 18 січня 2006 року за [PERSON] зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності ? частин домоволодіння за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Леніна, буд. 165. [PERSON] з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів наявні відомості з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна, і за результатами пошуку накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 8280594, зареєстровано 10 грудня 2008 року реєстратором Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження-постанова про арешт майна, АА 202867, 10 грудня 2008 року, ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, об»єкт обтяження: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Леніна, будинок 165, власник [PERSON], заявник ВДВС Києво-Святошинського РУЮ. У наданій відповіді Відділ державної виконавчої служби Києво-Святошинського РУЮ від 24 лютого 2015 року № 1578 повідомив представника позивача [PERSON], що станом на 24 лютого 2015 року згідно Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень у Відділі на виконанні не перебувають виконавчі провадження, боржником за яким є [PERSON], проживає; с. Білогородка, вул. Леніна, 165. Водночас Відділ повідомив, що раніше на виконанні знаходились виконавчі провадження по стягненню боргу з [PERSON], [INFO], проживає: [INFO]. [PERSON] Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень обтяження, а саме арешт нерухомого майна стосовно [PERSON], 31 січня 1961 р. н., проживає: [INFO], Відділом не накладалися. Станом на 10 грудня 2008 року на момент винесення працівником Відділу постанови про арешт майна № АА 202867 Єдиний Державний реєстр виконавчих проваджень не діяв, а тому ідентифікувати належність вказаної постанови до того чи іншого виконавчого провадження не виявляється можливим. Відповідно до п. 9.9. розділу 9 Наказу Міністерства юстиції України № 2274/5 від 25 грудня 2008 року «Про затвердження Порядку роботи з документами в органах ДВС» строк зберігання завершених виконавчих проваджень, переданих на зберігання, становить 3 роки, крім виконавчих проваджень, завершених за постановами про накладення адміністративного стягнення, строк зберігання яких становить 1 рік. Позивач [PERSON] зазначала, що після смерті її матері [PERSON] відкрилася спадщина, до складу якої увійшли ? частин жилого будинку № 165, що знаходиться по вул. Леніна в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області. У січні 2015 року вона звернулась до нотаріальної контори для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, але за запитом нотаріуса стало відомо, що на спадковий жилий будинок № 165 по вул. Леніна в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області був накладений арешт. В установлений законом строк вона прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] шляхом подачі заяви до Першої київської обласної державної нотаріальної контори, але отримати свідоцтво про право на спадщину не може. Накладення арешту і внесення відповідного запису до Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна обмежує законні права і обов»язки її, як спадкоємця, і унеможливлює отримати свідоцтво про право на спадщину за законом, здійснити державну реєстрацію спадкового нерухомого майна. [PERSON] вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов»язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилами ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов»язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. [PERSON] вимог ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до вимог ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] вимог ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов»язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. В зв»язку з цим слід зазначити, що при розгляді справ про спадкування суд має встановлювати: місце відкриття спадщини, коло спадкоємців, які прийняли спадщину та інше. Обставини, які входять до предмета доказування у зазначеній категорії справ, можна встановити лише при дослідженні документів, наявних у спадковій справі. Належними доказами щодо фактів, які необхідно встановити для вирішення спору про право спадкування, є копії документів відповідної спадкової справи, зокрема, поданих заяв про прийняття спадщини, виданих свідоцтв про право на спадщину. Суду також слід звернути увагу на наявність у матеріалах справи обгрунтованої постанови про відмову нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. У випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов»язаний витребувати такі докази (ч. 1 ст. 137 ЦПК України). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні підтвердила, що розяснені судом права їй зрозумілі, однак не використала передбачене ЦПК України право на подання суду відповідного клопотання про витребування необхідних доказів у даній цивільній справі, які мають значення для вирішення справи, а саме витребування з нотаріальної контори копій матеріалів спадкової справи після смерті 13 лютого 2013 року [PERSON]. Також позивач [PERSON] зазначала, що у 2008 році, коли був накладений арешт, то власниками будинку № 165 на праві спільної часткової власності були [PERSON] на підставі свідоцтва по право на спадщину № 2-4652 від 23 грудня 2005 року на ? частину і на підставі свідоцтва про право власності № 2-4649 від 23 грудня 2005 року на ? частку, а також і вона, [PERSON],- на підставі свідоцтва про право на спадщину № 2-4655 від 23 грудня 2005 року на ? частку. Відповідно до вимог ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. [PERSON] вимог ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до вимог ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Як повідомив у своїй відповіді 24 лютого 2015 року ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, раніше на виконанні знаходились виконавчі провадження по стягненню боргу з [PERSON], [INFO], проживає: [INFO]. [PERSON] Єдиного Державного реєстру виконавчих проваджень обтяження, а саме арешт нерухомого майна стосовно [PERSON], 31 січня 1961 р. н., проживає: [INFO], Відділом не накладалися. Однак, у матеріалах справи наявні відомості, що з Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна і за результатами пошуку накладено арешт нерухомого майна, реєстраційний номер 8280594, зареєстровано 10 грудня 2008 року реєстратором Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, підстава обтяження-постанова про арешт майна, АА 202867, 10 грудня 2008 року, ВДВС Києво-Святошинського РУЮ, об»єкт обтяження: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Білогородка, вул. Леніна, будинок 165, власник [PERSON], заявник ВДВС Києво-Святошинського РУЮ. За таких обставин з наявних матеріалів справи суду неможливо дійти висновку, з приводу вирішення якого конкретно спору і між якими особами відділом державної виконавчої служби було вжито вищевказані заходи забезпечення на підставі постанови про арешт майна 10 грудня 2008 року. В суду також відсутні відомості, чи виконані зобов»язання між певними особами, і чи не порушені права й інтереси в даний час конкретних осіб, що стало б підставою суду скасувати вжиті заходи і зняти арешт з вказаного майна, а саме будинку № 165 по вул. Леніна в с. Білогородка, Києво-Святошинського району, Київської області. [PERSON] з положеннями ч. ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. За вимогами ст.ст. 57-59 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що [PERSON] відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не довела і не надала суду достатніх, належних та допустимих доказів, які б підтверджували заявлені позовні вимоги, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed