Jurisdiction: civil
Date: 2019-12-01 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , ПП «Каштан-2000», [PERSON] про визнання недійсними договорів. Свої вимоги мотивує тим, що вона перебуває в шлюбі з [PERSON] з 28 січня 2012 року. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Вона дізналась, що її чоловік - [PERSON] вчинив декілька удаваних та недійсних правочинів позики та застави рухомого майна. 25 липня 2017 року між [PERSON] та ПП «Каштан-2000» був укладений договір про надання посередницьких послуг № 25/07/17-10, який формально був спрямований на підготовку документів для отримання [PERSON] позики у фізичної особи під заставу рухомого майна, а саме автомобіля марки «Mitsubishi Colt» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Насправді цей договір є удаваним, оскільки укладений з метою приховати інший справжній правочин - договір позики грошових коштів між ПП «Каштан-2000» як позикодавцем та [PERSON] як позичальником під заставу автомобіля. 25 липня 2017 року на виконання договору про надання посередницьких послуг № 25/07/17-10 від 25 липня 2017 року був укладений договір позики № 25/07/17-10 між [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до умов договору позики позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 83252 гривні 14 копійок, що є еквівалентом в сумі 3224 долари США за курсом Національного банку України на момент укладення договору, строком до 25 листопада 2017 року. Позика є безпроцентною. 27 березня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладена додаткова угода № 2, якою внесено зміни до договору позики в частині суми позики та строку повернення. [PERSON] , будучі працівником ПП «Каштан-2000» та посвідчуючи прибуткові документи про отримання грошей від позичальника печаткою ПП «Каштан-2000», як фізична особа займається систематичною діяльністю щодо надання позик іншим фізичним особам під заставу майна без відповідної ліцензії на здійснення фінансових послуг. Зазначає, що згоди на укладення договору позики, який виходить за межі дрібного побутового, вона не надавала та про укладення цього договору їй нічого відомо не було. Одночасно з укладенням договору позики між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу від 25 липня 2017 року, предметом якого є автомобіль марки «Mitsubishi Colt» державний реєстраційний номер [NUMBER] . Зазначений договір є похідним від договору позики та передбачає забезпечення виконання зобов`язання, тому, оскільки договір позики є недійсним, то договір застави також визнається недійсним. Крім того, технічний паспорт на вказаний автомобіль містить відмітку «Кредит ЗАТ «Альфа-Банк». Відчуження заборонено». Проте, незважаючи на це застереження, договір застави було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. без перевірки та спростування заборони. Просить суд ухвалити рішення, яким: - визнати недійсним договір позики № 25/07/17-10 від 25 липня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] ; - визнати недійсним договір застави транспортного засобу від 25 липня 2017 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 09 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 02 грудня 2019 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про розгляд справи з повідомленням сторін. З відзиву на позовну заяву відповідача [PERSON] вбачається, що вона просить відмовити в задоволенні позову. Зазначено, що [PERSON] на час укладення договору позики та договору застави діяв виключно від свого імені, був ознайомлений з усіма умовами договору. Вона не відноситься ні до юридичних осіб, ні до суб`єктів підприємницької діяльності, а тому відсутні підстави застосування до спірних правовідносин положень Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». При укладенні договору позики отримання згоди другого з подружжя не потрібне, оскільки [PERSON] не розпорядився їх спільним майном з позивачем, а став учасником зобов`язальних правовідносин, оскільки не відчужив грошові кошти, які могли бути спільною сумісною власністю, а набув грошові кошти в позику. Крім того, позивач знала про отримання позики [PERSON] , оскільки була присутньою під час його укладання. Відсутність формальної письмової згоди одного з подружжя на отримання позики з метою погашення спільних зобов`язань щодо придбання у спільну власність майна, не надає правових підстав для визнання договору позики недійсним (а.с. 60-62). Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву суду не надав. У матеріалах справи міститься його клопотання, з якого вбачається, що він позов визнає, заперечує наявність у нього заборгованості за договором позики. Зазначає, що [PERSON] посвідчувала розписки на отримання коштів та квитанції печаткою ПП «Каштан-2000», що дає підстави вважати, що остання діяла не як фізична особа, а як агент чи представник підприємства, яке без ліцензії видає позик громадянам під заставу автомобіля та іншого майна (а.с. 70). Відповідач - ПП «Каштан-2000» відзив на позовну заяву суду не надало. З пояснень третьої особи вбачається, що договір застави нею було посвідчено у встановленому законом порядку, із додержанням вимог і за наявності всіх документів, необхідних для посвідчення правочинів. На момент укладення договору застави транспортного засобу шляхом перевірки інформації нею було встановлено, що предмет застави не перебуває під забороною відчуження чи в заставі, про що свідчить витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Про відсутність заборони також свідчить довідка № 88258 від 01 листопада 2013 року, видана ПАТ «Альфа-Банк», з якої вбачається, що [PERSON] як позичальник заборгованості за кредитним договором № 490046585 від 03 вересня 2007 року не має, кредитний договір закрито (а.с. 49-51). Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 25 липня 2017 року між [PERSON] та ПП «Каштан-2000» був укладений договір про надання посередницьких послуг № 25/07/17-10, відповідно до якого агентство зобов`язувалось провести комплекс заходів з підготовки документів для отримання [PERSON] позики у фізичної особи під заставу рухомого майна, а саме автомобіля марки «Mitsubishi Colt» державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 26-28). 25 липня 2017 року на виконання договору про надання посередницьких послуг № 25/07/17-10 від 25 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики № 25/07/17-10, відповідно до якого позикодавець передає у власність позичальнику грошові кошти в сумі 83252 гривні 14 копійок, що є еквівалентом в сумі 3224 долари США за курсом Національного банку України на момент укладення договору, строком до 25 листопада 2017 року, позика є безпроцентною (а.с. 14-16). 27 березня 2018 року між [PERSON] та [PERSON] укладена додаткова угода № 2 до договору позики, якою внесено зміни до договору позики в частині суми позики в гривнях та строку повернення (а.с. 17-18). З договору позики вбачається, що він укладений між двома фізичними особами - [PERSON] з однієї сторони та [PERSON] з іншої. У забезпечення виконання зобов`язання за договором позики 25 липня 2017 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір застави транспортного засобу, предметом якого є автомобіль марки «Mitsubishi Colt» державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 19-22). Частинами 1, 2 ст. 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя, вважається що він діє згодою другого з подружжя, дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Позивач як на підставу недійсності договору позики посилається на те, що згоди на укладення оспорюваного договору позики вона не давала, а тому останній має бути визнаний недійсним. Така вимога позивача не ґрунтується на законі. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Вбачається, що договір позики є угодою щодо отримання особою (позичальником) грошових коштів або інших речей, визначених родовими ознаками, та зобов`язання повернути іншій особі (позикодавцеві) таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є угодою спрямованою на отримання грошових коштів або інших речей, а не угодою щодо розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За таких обставин, суд вважає хибним посилання сторони позивача на відсутність її згоди на укладення договору позики як підстави для визнання недійсним зазначеного договору, оскільки згода подружжя вимагається у разі розпорядження майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, з відзиву [PERSON] вбачається, що позивач знала про отримання позики [PERSON] , оскільки була присутньою під час його укладання. Доказів на спростування зазначеного стороною позивача суду не надано. Позивачем зазначається про те, що договір позики укладений на виконання договору про надання посередницьких послуг № 25/07/17-10, який вважає удаваним. Разом з тим, позивачем договір про надання посередницьких послуг № 25/07/17-10 не оспорюється. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачем також оспорюється договір застави транспортного засобу через недійсність договору позики. Разом з тим, договір позики не визнається судом недійсним, а тому підстави для визнання договору застави транспортного засобу також відсутні. Позивач крім того як на підставу недійсності договору застави транспортного засобу посилається на те, що технічний паспорт на автомобіль містить відмітку «Кредит ЗАТ «Альфа-Банк». Відчуження заборонено». Проте, незважаючи на це застереження, договір застави було посвідчено приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. без перевірки та спростування заборони. З письмових пояснень приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Луценко В.С. вбачається, що на момент укладення договору застави транспортного засобу шляхом перевірки інформації нею було встановлено, що предмет застави не перебуває під забороною відчуження чи в заставі, про що свідчить витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Про відсутність заборони також свідчить довідка № 88258 від 01 листопада 2013 року, видана ПАТ «Альфа-Банк», з якої вбачається, що [PERSON] як позичальник заборгованості за кредитним договором № 490046585 від 03 вересня 2007 року не має, кредитний договір закрито. Доказів на спростування зазначених доводів стороною позивача суду не надано. З огляду на наведене, в задоволені позову слід відмовити.

Outcome: dismissed