Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-29 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Держави Україна в особі КМ України, Прем'єр-міністра України Яценюка А.П., Президента України Порошенка П.О., судді Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В., суддів Апеляційного суду Київської області Фінагєєвої В.О., Лашенко В.Д., Ігнатченко Н.В. про відшкодування шкоди. В обґрунтування позовних вимог, з посиланням на неправосудність судових рішень зазначили, що суди сприяли шахраям привласнити майно позивачів, а також не надали останнім належного судового захисту. За наведених обставин просять стягнути з відповідачів на користь [PERSON] 120368 грн. 00 коп. матеріальної шкоди та на користь інших позивачів компенсацію моральної шкоди в розмірі виваженості, розумності та справедливості. В судове засідання позивачі не з'явилися, про місце, день і час розгляду справи повідомлені належним чином, проте на адресу суду надійшла письмова заява [PERSON], який від імені всіх позивачів позов з викладених у ньому підстав підтримав, просив задовольнити та не заперечував проти розгляду справи за відсутністю всіх позивачів. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 2. ст.169 ЦПК України неявка представника в судове засідання без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки не є перешкодою для розгляду справи. За викладених підстав, враховуючи положення ч. 2 ст. 169 ЦПК України, суд визнав можливим провести розгляд справи у відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити, виходячи з наступного. Так, у своєму позові [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] наголошують на тому, що суди сприяли шахраям привласнити майно позивачів, й не надали останнім належного судового захисту, через що їм завдано моральної та матеріальної шкоди. Разом з цим, суд не може погодитись з доводами позивачів виходячи з наступного. Дійсно, відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 6 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Разом з цим, згідно положень ст. ст. 62, 126, 129 Конституції України, матеріальна та моральна шкода, заподіяна при здійсненні правосуддя, відшкодовується державою лише безпідставно засудженій особі в разі скасування вироку як неправосудного; судді при здійсненні правосуддя незалежні і підкоряються лише закону, вплив на них у будь-який спосіб забороняється, а однією з основних засад судочинства є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом. Таким чином, застосування положень ст. 1176 ЦК України можливе у випадку, коли предметом позову є інші дії чи бездіяльність, зокрема, суду, які не пов'язані зі здійсненням правосуддя, відправленням судочинства, яке має на меті прийняття акту органом судової влади. Тобто, це інші дії суддів (суду) при здійсненні правосуддя, коли спір не вирішується по суті, у разі їх незаконних дій або бездіяльності і якщо вина судді встановлена не лише вироком суду, а й іншим відповідним рішенням суду. Згідно ст. 6 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суди здійснюють правосуддя самостійно. Здійснюючи правосуддя, суди є незалежними від будь-якого незаконного впливу. Втручання у здійснення правосуддя, вплив на суд або суддів у будь-який спосіб забороняється. Як вбачається з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про незалежність судової влади» № 8 від 13 червня 2007 року, відповідно до частини п'ятої статті 124 Конституції України судові рішення є обов'язковими до виконання на всій території України, і тому вважаються законними доки вони не скасовані в апеляційному чи касаційному порядку або не переглянуті компетентним судом в іншому порядку, визначеному процесуальним законом, в межах провадження справи, в якій вони ухвалені. Виключне право перевірки законності та обґрунтованості судових рішень має відповідний суд згідно з процесуальним законодавством. Оскарження у будь-який спосіб судових рішень, діяльності судів і суддів щодо розгляду та вирішення справи поза передбаченим процесуальним законом порядком у справі не допускається. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування моральної шкоди є безпідставними, необґрунтованими та недоведеними. Суд також не вбачає підстав для задоволення вимоги позивачів про стягнення на користь [PERSON] 120368 грн. 00 коп. матеріальної шкоди. Так у позові відсутні обґрунтування й докази того, в чому саме полягає заявлена до стягнення сума матеріальної шкоди та ким конкретно з відповідачів і якими діями цю шкоду було завдано [PERSON] Також у позові відсутні будь-які обґрунтування щодо неправомірності дій Прем'єр-міністра України Яценюка А.П., Президента України Порошенка П.О., КМ України, як і не зазначено в чому саме полягають такі дії останніх. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Суд також вважає за необхідне відмітити, що будучи належним чином повідомленими позивачі в судове засідання не з'явилися, належних та допустимих доказів, в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження доводів позовної заяви не надали. За наведених обставин суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Держави Україна в особі КМ України, Прем'єр-міністра України Яценюка А.П., Президента України Порошенка П.О., судді Шевченківського районного суду м. Києва Піхур О.В., суддів Апеляційного суду Київської області Фінагєєвої В.О., Лашенко В.Д., Ігнатченко Н.В. про відшкодування шкоди, слід відмовити. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed