Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-11 00:00:00

У березні 2017 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке згідно Наказу Міністерства фінансів України № 519 від 21.05.2018 року змінило зазву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості кредитним договором, в обґрунтування якого зазначило, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору без номеру від18.10.2007 року відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту у розмірі 3300,00 грн. на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Позивачем умови кредитного договору були виконані в повному обсязі. Відповідач взяті на себе обов`язкищодо виконання умов договоруналежним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 28.02.2017 року виникла заборгованість по сплаті кредиту в розмірі 44406,81 грн., яка складається ззаборгованості за кредитом 3183,64 грн.; заборгованості по процентам за користування кредитом 35148,07 грн.; заборгованості за пенею та комісією 3484,30 грн.; штрафів відповідно до п. 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг: фіксованої частини штрафу 500,00 грн.; процентної складової штрафу 2090,80 грн. У зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором тапонесені судові витрати у розмірі 1600,00 грн. Відповідач до початку слухання справи по суті подав заяву про застосування позовної давності та відзив, в якому позовні вимоги не визнав в повному обсязі та вважає їх безпідставними, просить суд застосувати наслідки закінчення строку позовної давності та відмовити АТ КБ «ПриватБанк» в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. В обґрунтування своїх заперечень вказав, що враховуючи що за час користування кредитом заборгованість за договором від 18.10.2007 року він сплатив 13141,00 грн. (суму, яка значно більше перевищує 50% від суми кредиту), то вимоги позивача щодо стягнення з нього 35148,07 грн. по відсоткам за користування кредитом є неправомірною. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав відповідь на відзивта заяву про слухання справи без його участі, просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив,про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно, належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, вивчивши матеріали справи та з`ясувавши обставини, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши письмові докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що 18.10.2007 року між Закритим акціонерним товариством Комерційний Банк «ПриватБанк», яке рішенням загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 року змінило назву на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», яке згідно Наказу Міністерства фінансів України № 519 від 21.05.2018 року змінило зазву на Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] був укладений кредитний договір без номеру, на підставі якого відповідач отримав грошові кошти в розмірі 3300,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,80% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно Анкети-заяви відповідача, було встановлено кредитний ліміт 500,00 грн., базова процентна ставка становила 1,9% на місяць на залишок заборгованості, отримана кредитна картка «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним 18.10.2007 року Анкета-заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг складає між ним і Банком Договір, про що свідчить підпис Відповідача у заяві. Відповідно до умов договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця, в період сплати, Позичальник повинен надавати Банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за Кредитом, яка складається із заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Таким чином, судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. З наданого позивачем розрахунку заборгованості та виписки по рахункам вбачається, що кредитний ліміт у розмірі 3300,00 грн. було встановлено 26.10.2013. Факт отримання кредитних коштів відповідачем не заперечувався. Згідно зі статтею 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За частиною першою статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина перша статті 530 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (стаття 610 ЦК України). Встановлено, що банк надав [PERSON] кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно довідки банку, виписки по рахунку, [PERSON] згідно кредитного договору від 18.10.2007 отримав картки № [NUMBER] , № [NUMBER] , № [NUMBER] та № [NUMBER] , термін дії останньої до останнього дня квітня 2017 року. Відповідачем вказані обставини не спростовуються. Виходячи з інформації, яка міститься у виписці про рух коштів по картрахунку, відповідач користувався кредитними коштами, частково виконуючи свої зобов`язання за кредитним договором, а саме, здійснював часткове погашення заборгованості за договором. Останній платіж на погашення заборгованості відповідачем було здійснено 12.06.2014. Вказана виписка по рахунку є належним і допустимим доказом здійснення всіх операцій по рахунку, доводить наявність як укладеного договору, так і розмір всіх нарахувань, передбачених його умовами. Відповідно до розрахунку, наданого банком, [PERSON] у зв`язку з неналежним виконанням умов договору станом на 28.02.2017 має заборгованість 44406,81 грн., яка складається з наступного: 3183,64 грн. - заборгованість за кредитом; 35148,07 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, 3484,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2090,80 грн. штраф (процента складова). Заборгованість по тілу кредиту у сумі 3183,64 грн. визнається відповідачем. Станом на 28.02.2017 банк нарахував відповідачу заборгованість по процентам за користування кредитом у сумі 35148,07 грн. Згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то у разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Частиною першою статті 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Проведений позивачем розрахунок процентів за користування кредитом, а також процентна ставка, за якою позивач нараховував проценти за користування кредитом, не відповідають умовам укладеного сторонами договору. Відповідно до положень ч.1 ст.1050 ЦК України з урахуванням статей 526, 527, 530 ЦК України, позивач має довести надання позичальникові грошових коштів у розмірі та на умовах, встановлених договором (що узгоджується з позицією викладеною в Постанові Верховного Суду від 30.01.2018 року по справі №161/16891/15-ц). Позивачем не надано доказів на підтвердження того, що саме на цих умовах ґрунтувалися договірні відносини за умови відсутності підпису позичальника відомостей про те, що саме ці Умови у наданій позивачем редакції існували на час виникнення спірних правовідносин. Це узгоджується з правовими позиціями, викладеними Великою Палатою Верховного Суду 03 липня 2019 року у постанові в справі № 342/180/17 Провадження № 14-131цс19. Зокрема, у зазначені постанові було зроблено висновок, що не можна вважати договір укладений на умовах зазначених позивачем, якщо матеріали справи не містять підтверджень, що саме надані позивачем Витяг з Тарифів та Витяг з Умов розуміла відповідач та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. Крім того, як зазначив Верховний суд у зазначеній постанові, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування, що підтверджено й у постанові Верховного Суду України від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15) і не спростовано позивачем при розгляді вказаної справи. У заяві позичальника від 18.10.2007 встановлена базова відсоткова ставка за користування кредитними коштами - 1,9% на місяць (22,8 % на рік ). Згідно розрахунку заборгованості та виписки по рахункам, проценти за користування кредитом нараховувалися за ставкою 1,9% в місяць до 31.12.2012, по операціям з 01.01.2013 по 31.08.2014 - 2,5% в місяць, по операціям з 01.09.2014 по 31.03.2015 2,9 % в місяць, по операціям з 01.04.2015 3,6% в місяць. Підтвердження того, що відповідач був повідомлений про те, що процентна ставка за користування кредитом змінювалась, матеріали справи не містять. Оскільки заява анкета, яка була підписана відповідачем особисто, містить лише інформацію про те, що базова процента ставка по кредитному ліміту з моменту підписання договору складає 1,9% на місяць (22,8% річних), то її ї слід брати під час розрахунку заборгованості відсотків за користування кредитом. Отже, з урахуванням відсоткової ставки, яка зазначена в заяві позичальника, а саме 1,9% на місяць, що становить 22,8% на рік, розрахунок відсотків за зазначеній період здійснюється за формулою: тіло кредиту х процентну ставку х кількість днів : 365 днів : 100. 3183,64 грн.х 22,8 х 1531 днів (період з 20.12.2012 по 28.02.2017) : 365 днів : 100 = 3044,67 грн. Відтак стягненню на користь банка підлягає заборгованість за процентами в розмірі 3044,67 грн. Також судом встановлено, що вимоги позивача в частині нарахованої пені та штрафів не підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України). Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачем заявлено вимоги про стягнення наступних сум: 3484,30 грн. - заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до умов договору: 500 грн. - штраф (фіксована частина), 2090,80 грн. штраф (процента складова). Оскільки нарахування пені та штрафів на загальну суму не передбачено анкетою-заявою про приєднання до умов та правил надання банківських послуг в Приватбанк, тому відсутні підстави для стягнення зазначеної суми. За вказаних обставин суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог банку та стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості по тілу кредиту у сумі 3183,64 грн., по процентам за кредитним договором б/н від 11.12.2007 року в розмірі 3044,67 грн., а всього 6228,31 грн. В іншій частині вимоги позову задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог статті 141 ЦПК України АТ КБ «Приватбанк» має право на компенсацію відповідачем суми судового збору, сплаченого за подання позовної заяви, пропорційно до задоволених вимог, що становить 224,40 грн.

Outcome: partial