Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві про звільнення майна з-під арешту. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі постанови ВДАІ Оболонського району на позивача було накладено штраф за вчинення адміністративного правопорушення. Вказану постанову передано на примусове виконання до відділу державної виконавчої служби. В рамках виконавчого провадження на все майно позивача накладено арешт та заборону на його відчуження. Позивач вказує, що ним сплачено штраф у повному обсязі. На час звернення до суду виконавчий документ повернутий заявнику, а тому звільнити майно з-під арешту у позасудовому порядку неможливо. За таких обставин, позивач просить зобов'язати відповідача зняти арешт з усього майна, що належить позивачу на праві власності, та заборону на відчуження такого майна, а також скасувати постанову державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ у м. Києві про арешт рухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 20 листопада 2012 року. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без участі позивача та його представника, позовні вимоги підтримує. Відповідач у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. За постановою Оболонського районного суду м. Києва від 26 грудня 2011 року позивача притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 2550 грн. Постанова суду пред'явлена до примусового виконання до ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві. Постановою державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 20 листопада 2012 року накладено арешт на все рухоме майно боржника [PERSON] та оголошено заборону на його відчуження. Відповідно до постанови державного виконавця ВДВС Оболонського РУЮ в м. Києві від 21 листопада 2012 року виконавчий документ повернуто без виконання. За правилами ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом: винесення постанови про арешт коштів та інших цінностей боржника, що знаходяться на рахунках і вкладах чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах; винесення постанови про арешт коштів, що перебувають у касі боржника або надходять до неї; винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження; проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Матеріалами справи підтверджено, що в рамках виконавчого провадження з примусового виконання постанови ВДАІ про стягнення з позивача штрафу було накладено арешт на все рухоме майно боржника та вжито заборону на його відчуження. Позивачем здійснено оплату штрафу у сумі 2550 грн., що підтверджується квитанцією від 21 липня2015 року. Судом не встановлено порушень прав третіх осіб, у разі звільнення майна, що належить позивачу, з-під арешту. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині зняття арешту та заборони відчуження з усього рухомого майна позивача є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про скасування постанови державного виконавця про арешт рухомого майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, судом встановлено, що оскаржувана постанова була винесена державним виконавцем в рамках виконавчого провадження з примусового виконання постанови суду про накладення штрафу на боржника. Під час вирішення питання про накладення арешту на рухоме майно боржника державний виконавець діяв у відповідності до положень Закону України «Про виконавче провадження», підстави для скасування такої постанови в судовому порядку відсутні. Крім того, задоволення позову в частині вимог щодо зняття арешту та заборони відчуження з усього рухомого майна позивача є достатнім способом захисту прав та інтересів позивача.

Outcome: partial