Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] помер його батько [PERSON], після смерті якого залишилося спадкове майно. Заяву про прийняття спадщини у встановлений строк позивач не подав, оскільки батько помер на окупованій території Ук-раїни в м. Ялта, тому свідоцтво про смерть було видане Ялтинським міським відділом запису актів цивільного стану Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Респуб¬ліки Крим, на території України є недійсним. 07.12.2018 року на підставі рішення Бериславського районного суду було встановлено факт смерті [PERSON] та видано свідоцтво про смерть Бериславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Після отримання свідоцтва про смерть свого батька, [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, проте йому було відмовлено у зв'язку з пропуском строку для прийняття спадщини. Позивач просить суд визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [INFO] [PERSON]. Ухвалою суду від 20.03.2019 року було відкрито провадження у вказаній справі із призначенням підготовчого судового засідання та викликом сторін. Позивач у підготовче засідання не з'явився, заявою від 03.04.2019 року його представник [PERSON] просила розглянути справу за їх відсутності, на задоволені позову наполягали. Представник відповідача у підготовче засідання не з'явився, заявою від 25.03.2019 року просили розглянути справу за їх відсутності, позов визнали, проти його задоволення не заперечували. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. У відповідності до ст.223 ЦПК України, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності сторін, належних чином повідомлених про день, місце та час розгляду справи на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до п.п. 3,4 п. 5 ст. 12 ЦПК України - суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє захисту їхніх прав у випадках встановлених нормами ЦПК України. Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов'язків учасниками судового розгляду, у тому числі й в частині надання доказів на підтвердження позовних вимог. З огляду на вищенаведене, суд розглядає справу на підставі тих доказів, які є у матеріалах справи і вважає, що їх достатньо для розгляду цієї справи по суті. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі обставини і відповідні їм правовідносини. Відповідно до п. 4 ст. 206 ЦПК ЦУкраїни, у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст.ст. 1216-1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до положень ч.1,3 ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Так, з матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження батьком [PERSON], [INFO], є [PERSON] (а.с.9). Зі свідоцтва про смерть (запис поновлено повторно) [NUMBER] від 20.12.2018 року вбачається, що [PERSON], [INFO], [INFO] помер в м.Ялта Автономної Республіки Крим (а.с.5). З листа Бериславської державної нотаріальної контори від 15.01.2019 року вбачається, що спадкова справа після смерті [PERSON], який помер [INFO], не заводилась за відсутністю заяв від спадкоємців. Звернувся [PERSON], але йому було відмовлено в зв'язку з пропуском строку та рекомендовано звернутися до суду (а.с.6). Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Частиною 1 статті 1269 ЦК України, передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Згідно з ч.1 ст.1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Частиною 3 статті 1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. У ч.1 ст. 5 ЦПК України зазначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З огляду на ч. ч. 1, 2, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. ч. 1, 3 ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини поважних причин, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз'яснено, що особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити із того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Отже, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Норми процесуального права передбачають, що обставини цивільних справ з'ясовуються судом на засадах змагальності, в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Обов'язок доведення поважності причин пропуску встановленого законодавством строку для подання заяви про прийняття спадщини лежить на позивачу, оскільки відповідно до ч.1 ст.81, ч.3 ст.12 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. В абз. 6 п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», зазначено, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Судом встановлено, що у встановлений законом строк позивач не звернувся до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини з поважної причини, оскільки в силу того, що свідоцтво про смерть батька було видане на окупованій території, що перешкоджало підтвердженню смерті батька, внаслідок чого [PERSON] був змушений отримувати повторне поновлене свідоцтво (видане у грудні 2018 року). Враховуючи все вищевикладене, виходячи з сукупності усіх обставин, що виникли у справі, а саме, що свідоцтва про право на спадщину не видавалося, позивач в інший спосіб, крім як звернутися з позовом до суду про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, захистити своє порушене право не може, враховуючи відсутність інших спадкоємців, які б заявили свої права на спадщину, тобто визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після померлого батька не порушить прав, свобод чи інтересів третіх осіб, зважаючи на визнання позову відповідачем, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та вважає доцільним визнати поважною причину пропуску позивачем терміну для прийняття спадщини та визначити йому додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті [PERSON], який помер [INFO]. На підставі ст. 1216-1218, 1261, 1268, 1270 ЦК України, Постанови №7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» Постанови № 6 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про узагальнення судової практики розгляду цивільних справ про спадкування»,

Outcome: approved