Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-25 00:00:00

У березні 2020р. позивачка звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці з вказаним вище позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей. У позові посилалась на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01 серпня 2012 року шлюб з відповідачем розірвано. Після припинення фактичних шлюбних відносин неповнолітні діти проживають разом із нею та знаходяться на її утриманні, вихованні. Відразу після розірвання шлюбу відповідач час від часу надавав їй кошти на утримання дітей, а також допомагав продуктами харчування. Втім, з весни 2019 року [PERSON] повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків: матеріально дітей не утримує та не цікавиться їхнім життям. Вона працює в ТОВ «Аутомотів електрик Україна» у відділі кадрів, її середньомісячний дохід становить близько 8000грн. Однак їй вкрай важко самій утримувати дітей та забезпечувати їх усім необхідним. [PERSON] та [PERSON] навчаються ЗОШ №28, їхній стан здоров`я задовільний. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, стан здоров`я його задовільний. Наскільки їй відомо, він матеріально забезпечений, так як працює, хоча і без офіційного оформлення трудових відносин. Просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі по 2218грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 06 травня 2020 року позов [PERSON] задоволено. Ухвалою суду від 20 серпня 2020 року вказане заочне рішення скасоване. 26 листопада 2020 року позивачка [PERSON] надала через канцелярію суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Позов підтримала у повному обсязі та просила його задовольнити. Також до суду від представника відповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про слухання справи без його участі. Вирішення спору залишив на погляд суду. Відповідач [PERSON] для розгляду справи не з`явився, незважаючи на те що належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. Причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов, жодних клопотань, заяв до суду не подав. Враховуючи те, що в судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, що з 01 червня 2003 року сторони перебували у шлюбі, який заочним рішенням Першотравневого районного суду м.Чернівці від 01 серпня 2012 року розірвано (а.с.6). Від шлюбу у сторін [INFO] народився син [PERSON] та 14 квітня 2010 року [PERSON] , які після розірвання шлюбу проживають разом із матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні (а.с.4,5,7). Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] працює в ТОВ «Аутомотів електрик Україна» у відділі кадрів, її середньомісячний дохід становить близько 8000грн. Оскільки відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків та дітям матеріально не допомагає, [PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Так, згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Нормами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону (ч.ч.1,2 ст.184 СК України). При призначенні аліментів суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Як було встановлено судом, [PERSON] з 24 квітня 2020р. зареєстрований в Чернівецькій міській філії Чернівецького обласного центру зайнятості як безробітній. Його дохід за період з 24 квітня по 30 червня 2020р. становить 5423,77грн. (а.с.33). Втім, суд, під час визначення розміру аліментів, враховує те, що відповідач є молодою, працездатною особою, стан здоров`я його задовільний, а тому, він може та зобов`язаний належним чином утримувати своїх дітей та забезпечувати їх усім необхідним. Таким чином, на думку суду, факт перебування [PERSON] в центрі зайнятості на обліку як безробітного не може перекласти тягар по утриманню дітей на позивачку. Крім того, судом встановлено, що у [PERSON] немає на утриманні непрацездатних батьків та неповнолітніх дітей. Доказів, які б свідчили протилежне, суду не надано. Більше того, неповнолітній [PERSON] через півтора роки досягне повноліття, у зв`язку із чим, стягнення аліментів на його утримання буде припинено. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону та наведені вище обставини, підтверджені дослідженими доказами, суд вважає, що на підставі ст.184 СК України з [PERSON] слід стягнути на користь позивачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі по 2218грн. на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви і до досягнення дітьми повноліття. Також відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь держави у відповідності до кількості заявлених вимог підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1681,60грн.

Outcome: approved