Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-29 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ «Фідобанк» звернулося до суду з позовом про виселення відповідачів та зняття з реєстраційного обліку. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 06 лютого 2007 року між ВАТ «АКБ «Престиж», назва якого змінювалась на ВАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Ерсте банк», ПАТ «Фідокомбанк», ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0398/74/01115, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 700 000 доларів США на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Надані [PERSON] кредитні кошти, згідно умов укладеного договору, призначались для придбання квартири на вторинному ринку за адресою: [ADDRESS]. Дніпровським районним судом м. Києва на підставі рішення третейського суду, 29 серпня 2012 року видано виконавчий лист №2604/16973/12 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ерсте Банк» 5 200 428 грн. 13 коп. та витрат, пов'язаних з вирішенням третейського спору. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки № 014/0398/74/01115 від 06 лютого 2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.В. та зареєстрований в реєстрі за № 450, предметом якого є: 5-кімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У зв'язку з невиконанням [PERSON] кредитного зобов'язання, банком подано на виконання Державної виконавчої служби виконавчий напис, який вчинений нотаріусом на договорі іпотеки. В ході виконання виконаного напису, виконавцем отримано інформацію, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані відповідачі. 03 червня 2014 року на адресу [PERSON] було направлено вимогу про виселення відповідачів. Проте протягом 30 денного строку квартира відповідачами не звільнена, у зв'язку з чим позивач просить суд задовольнити пред'явлені вимоги. У судовому засіданні до участі у справі залучено Печерський районний відділ державної міграційної служби України в м. Києві як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Представник позивача, відповідачі та третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час та місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи Служби у справах дітей Печерської районної в м. Києві державної адміністрації у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Представник третьої особи Печерського районного відділу державної міграційної служби України в м. Києві у судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, направив суду заяву про розгляд справи за його відсутності, при вирішенні спору поклався на розсуд суду. За таких обставин, суд вважає можливим проводити судове засідання за відсутності представника позивача, відповідачів та третіх осіб у заочному порядку, оскільки представник позивача не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06 лютого 2007 року між ВАТ «АКБ «Престиж», назва якого змінювалась на ВАТ «Ерсте Банк», ПАТ «Ерсьте банк», ПАТ «Фідокомбанк», ПАТ «Фідобанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0398/74/01115, за умовами якого банк надав [PERSON] кредит у розмірі 700 000 доларів США на умовах його забезпечення, строковості, повернення та плати за користування. Надані [PERSON] кредитні кошти, згідно умов укладеного договору, призначались для придбання квартири на вторинному ринку за адресою: [ADDRESS]. Дніпровським районним судом м. Києва на підставі рішення третейського суду, 29 серпня 2012 року видано виконавчий лист №2604/16973/12 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Ерсте Банк» 5 200 428 грн. 13 коп. та витрат, пов'язаних з вирішенням третейського спору. Як вбачається з матеріалів справи, згідно договору купівлі-продажу від 06.02.2007 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.В., та зареєстрованого в реєстрі за № 447, [PERSON] є єдиним власником квартири за адресою: [ADDRESS]. З метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки № 014/0398/74/01115 від 06 лютого 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міської нотаріального округу Авдієнко В.В., та зареєстрований в реєстрі за № 450, згідно умов якого [PERSON] передав належну йому на праві власності 5-кімнатну квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] в іпотеку позивачу. Обґрунтовуючи позовні вимоги, представник позивача посилається на те, що у зв'язку з невиконанням [PERSON] в добровільному порядку зобов'язання щодо погашення заборгованості за кредитним договором, банком подано на виконання до Державної виконавчої служби виконавчий напис про звернення стягнення, який вчинено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального окрузі Потапчук З.А. на договорі іпотеки. В процесі примусового виконання виконавчого напису Державною виконавчою служби було отримано інформацію, що в квартирі, яка є предметом іпотеки, зареєстровані відповідачі, відтак, вважає представник позивача, процедура звернення стягнення на предмет іпотеки є підставою для виселення відповідачів та зняття їх з реєстраційного обліку в квартирі. Відповідно до ч.1 ст. 33, ст., 39 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки; передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до ст. 109 ЖК Української РСР, звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом. Після прийняття кредитором рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, якщо сторонами не погоджено більший строк. Якщо громадяни не звільняють жиле приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Звернення стягнення на передане в іпотеку жиле приміщення є підставою для виселення всіх громадян, що мешкають у ньому, за винятками, встановленими законом - ч.ч.1,3 ст. 109 ЖК України. У відповідності до ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселена всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненнями фізичних юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ним вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно з ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, всупереч вказаній нормі процесуального закону, позивачем суду не надано доказів, які б давали підстави для виселення відповідачів з приміщення, яке перебуває в іпотеці, на підставі ст. 40 Закону України «Про іпотеку» та ст. 109 ЖК Української РСР. Зокрема позивачем не надано доказів того, що приватним нотаріусом був вчинений виконавчий напис на договорі іпотеки про звернення стягнення на предмет іпотеки та доказів того, що вказаний виконавчий напис перебуває на виконанні у відповідній виконавчій службі. Також в матеріалах справи відсутні дані про отримання власником квартири письмової вимоги банку про добровільне звільнення квартири. Таким чином, вимоги позивача про виселення відповідачів з житлового приміщення, що виступає предметом іпотеки, задоволенню не підлягає. Оскільки вимога про зняття відповідачів з реєстраційного обліку є похідною від вимоги про виселення відповідачів з житлового приміщення, що виступає предметом іпотеки, позов в цій частині також задоволенню не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed