Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-24 00:00:00

У вересні 2018 року ГУНП в Донецькій області звернулося до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди в порядку регрессу. В обґрунтування позову зазначено, що 09.09.2017 о 22:00год., в Центральному районі м.Маріуполя на перехресті вул. Куінджи та вул. Успенської відбулась ДТП, внаслідок якої автомобіль ГАЗ «Газель» державний номер [NUMBER] який належить до сфери управління ГУНП в Донецькій області, та транспортний засіб громадянина [PERSON] Hyundai ІХ35 державний номер [NUMBER] отримали механічні ушкодження, чим спричинено матеріальну шкоду. Винним у ДТП визнано командира відділення №1 вводу конвойної служби ІТТ №2 (м.Волноваха) ГУНП в Донецької області [PERSON] , який керуючи автомобілем марки ГАЗ3302 Газель, державний номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності Мар`янівському РВ ГУМВС в Донецької області, проігнорував червоний сигнал світлофору, виїхав на перехрестя де скоїв зіткнення з автомобілем позивача, що підтверджується постановою Жовтневого районного суду м.Маріуполя від 14.11.2017 року. Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 листопада 2017 року з відповідача ГУНП в Донецької області, як власника транспортного засобу та роботодавця особи винної у настанні ДТП, на користь [PERSON] стягнуто майнову шкоду, за виключенням суми страхового відшкодування, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 252569 грн 20 коп, витрати, пов`язані з проведенням оцінки завданної шкоди, у розмірі 2000 грн, послуги евакуатора у розмірі 800 грн та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2553 грн 70 коп, а всього стягнути 257922 грн 90 коп. Також позивач просив стягнути з відповідача шкоду спричинену пошкодженням автомобілем марки ГАЗ3302 «Газель», державний номерний знак [NUMBER] , що належить на праві власності Мар`янівському РВ ГУМВС в Донецької області, однак 30 листопада 2018 року направив до суду уточнення позовних вимог у якому відмовився від стягнення шкоди спричинененої пошкодженням автомобілю марки ГАЗ3302 «Газель» оскільки відповідач повністю відремонтував транспортний засіб за свій рахунок. Представник відповідача направив до суду свої заперечення проти позову, де вказував, що причиною ДТП є велике фізичне навантаження на відповідача з боку керівництва, тому просив у позові відмовити у повному обсязі. У судове засідання представник позивача не з`явився, але подав суду заяву, в якій просив розглянути справу за відсутності представника ГУНП в Донецькій області. Крім того, представник у поданій заяві, заявлені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить суд їх задовольнити. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, подав суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі, якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутністю осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється. На підставі ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 09.09.2017 о 22:00год., в Центральному районі м.Маріуполя на перехресті вул. Куінджи та вул. Успенської відповідач [PERSON] , керуючи автомобілем ГАЗ «Газель» державний номер [NUMBER] , який належить до сфери управління ГУНП в Донецькій області, проігнорував червоний сигнал світлофору, виїхав на перехрестя де скоїв зіткнення з автомобілем [PERSON] , внаслідок чого автомобіль ГАЗ «Газель» державний номер [NUMBER] який належить до сфери управління ГУНП в Донецькій області, та транспортний засіб громадянина [PERSON] Hyundai [NUMBER] державний номер [NUMBER] отримали механічні пошкодження, чим спричинено матеріальну шкоду. Постановою судді Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14 листопада 2017 року винним у ДТП визнано командира відділення №1 вводу конвойної служби ІТТ №2 (м.Волноваха) ГУНП в Донецької області [PERSON] , який свою провину у вчиненні ДТП визнав у повному обсязі, та та призначено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн. (а.с.18-19) Рішенням Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 24 листопада 2017 року з відповідача ГУНП в Донецької області, як власника транспортного засобу та роботодавця особи винної у настанні ДТП, на користь [PERSON] за виключенням суми страхового відшкодування у розмірі 99000 грн, стягнуто матеріальну шкоду, яка полягає у вартості відновлювального ремонту транспортного засобу, спричинену внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, у розмірі 252569 грн 20 коп, витрати, пов`язані з проведенням оцінки завданої шкоди, у розмірі 2000 грн, послуги евакуатора у розмірі 800 грн та судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у розмірі 2553 грн 70 коп, а всього стягнути 257922 грн 90 коп. (а.с. 20-22) 27.07.2018 року ГУНП в Донецької області виплачено [PERSON] відповідно до платіжних доручень №3612, №3613, №3614, № 3618 252569,2 грн.,матеріальної шкоди. (а.с.7,8,9) Таким чином, з моменту виконання позивачем зобов`язання, у ГУНП в Донецької області виникло право зворотної вимоги до [PERSON] , у зв`язку з чим позивач просить стягнути з відповідача на користь ГУНП в Донецької області 252 569,2 грн. в якості відшкодування матеріальних збитків та судовий збір у розмірі 3 868,84 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України Про Національну поліцію поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського,проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції. При цьому згідно з ч. 1 ст. 59 вищезазначеного Закону, служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Натомість, відповідно до ст. 1 Кодексу законів про працю України, цей Кодекс регулює трудові відносини всіх працівників, сприяючи зростанню продуктивності праці, поліпшенню якості роботи, підвищенню ефективності суспільного виробництва і піднесенню на цій основі матеріального і культурного рівня життя трудящих, зміцненню трудової дисципліни і поступовому перетворенню праці на благо суспільства в першу життєву потребу кожної працездатної людини. А ст. 3 Кодексу законів про працю України визначає, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм за трудовим договором із фізичними особами. власності, виду діяльності та галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором із фізичними особами. Поліцейські не перебувають у трудових відносинах з підприємствами, установами, організаціями усіх форм власності та господарювання, а проходять службу в лавах Національної поліції України. При цьому порядок проходження служби у Національній поліції України урегульовано спеціальними нормативно-правовими актами, які покладають на громадян, котрі перебувають на такій службі, додаткові обов`язки і відповідальність. Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України Про Національну поліцію , у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Виходячи з наведеного вбачається, що на поліцейських, які проходять службу у Національній поліції України, положення Кодексу законів про працю України та іншого загального законодавства в сфері трудових правовідносин не поширюються. Чинне законодавство України не передбачає обмежень щодо матеріальної відповідальності поліцейського за шкоду, нанесену третій особі, а не органу, в якому такий поліцейський проходить службу. Приписи ч. 1 ст. 132 КЗпП України не можуть бути застосовані до регресних вимог про відшкодування шкоди, оскільки у вказаній нормі чітко зазначено, що вона поширюється на випадки заподіяння шкоди робітником саме роботодавцеві під час виконання трудових обов`язків, а не будь-яким іншим стороннім особам. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. (ч. 1 ст. 1172 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 Цивільного Кодексу України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Регресна вимога носить похідний характер і виникає тільки на основі виконання якогось іншого зобов`язання, що стосовно регресного може бути названо основним. Регресне зобов`язання завжди є похідним від основного, оскільки коли припиняє дію основне, то виникає регресне зобов`язання. Підставою даного позову є заподіяння відповідачем шкоди не ГУНП в Донецької області а третій особі [PERSON] , власнику транспортного засобу Hyundai ІХ35 державний номер [NUMBER] внаслідок вчинення відповідачем протиправних дій. У зв`язку з виконанням позивачем обов`язку перед третьою особою, [PERSON] , , щодо відшкодування заподіяної шкоди, позивач отримав право зворотної вимоги щодо такого відшкодування. Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27.03.1992 року Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди з винної особи за регресною вимогою стягується сума майнових витрат, понесених на виконання зобов`язання по відшкодуванню шкоди. Враховуючи що законом не встановлені обмеження щодо відшкодування відповідачем сплачених в рахунок виконання зобов`язання з відшкодування шкоди грошових коштів, останній має обов`язок сплатити на користь позивача грошову суму в розмірі 252 569,2 грн., тобто у розмірі виплаченого матеріального відшкодування. Відповідно до ст.89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved