Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаною позовною заявою, у якій, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив стягнути заборгованість за кредитним договором, посилаючись на неналежне виконання [PERSON] взятих на себе зобов'язань за договором про відкриття кредитної лінії від 26 червня 2008 року і договору про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки від 18 червня 2008 року у розмірі 25 634,47 доларів США; також просив стягнути із відповідачів судові витрати. Свої вимоги позивач мотивував тим, що 26.06.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 148USD-06-08, за умовами якого банк зобов'язався відкрити відповідачу на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом в сумі 10 000,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитними ресурсами - 15% річних. Відповідач зобов'язався повністю повернути кредитні кошти, та сплатити проценти за користування кредитом до 26.06.2010 року. 18.06.2008 року між банком та відповідачем було укладено договір № 001-Р/001053 про відкриття карткового рахунку і використання платіжної картки, відповідно до якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER], надав платіжну картку типу VISA Gold № [NUMBER]. Відповідач свої зобов'язання виконував неналежним чином, у зв'язку з чим у неї виникла кредитна заборгованість за кредитним договором. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову, виходячи із такого. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 26.06.2008 року між ВАТ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», та відповідачем було укладено договір про відкриття кредитної лінії № 148USD-06-08, за умовами якого банк зобов'язався відкрити відповідачу на умовах забезпеченості, поворотності, строковості, платності відновлювальну кредитну лінію з кредитним лімітом в сумі 10 000,00 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом - 15% річних. Відповідач зобов'язався повністю повернути кредитні кошти, та сплатити проценти за користування кредитом до 25.06.2010 року. 18.06.2008 року між банком та відповідачем було укладено договір № 001-Р/001053 про відкриття карткового рахунку і використання платіжної картки, відповідно до умов якого банк відкрив відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] і надав платіжну картку типу VISA Gold [NUMBER]. Банк свої зобов'язання виконав, надавши можливість відповідачеві користуватись кредитною лінією у розмірі 10 000,00 дол. США. Водночас, відповідач свої зобов'язання за кредитним договором виконувала неналежним чином, внаслідок чого, станом на 12.05.2014 року, її заборгованість становила 25 634,47 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом - 9 428,01 доларів США, що є еквівалентом 109 416,25 грн., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 2 715,89 доларів США, що є еквівалентом 31 519,11 грн., нараховані відсотки на прострочену заборгованість - 13 490,57 доларів США, що є еквівалентом 297 581,14 грн. Грошовий еквівалент у національній валюті України у позові банком було визначено згідно із офіційним курсом НБУ, станом на 12.05.2014 року, на рівні 11,61 грн. за 1 дол. США. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов'язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Факт неналежного виконання відповідачем своїх договірних зобов'язань і наявності заборгованості за кредитним договором у вказаному розмірі підтверджується наявними у матеріалах справи розрахунком заборгованості відповідача і випискою з особового кредитного рахунку позичальника. Разом із тим, у ході розгляду даної справи відповідачем було подано заяву про застосування загального трирічного строку позовної давності до даного позову; заява мотивована тим, що позивачкою і банком було укладено вказаний кредитний договір 26.06.2008 року із строком користування кредитом у 24 місяці і кінцевим терміном повернення кредиту до 26.06.2010 року; відтак, враховуючи те, що даний позов було подано шляхом поштового його відправлення до суду 09.09.2014 року, то відповідач вказує на те, що у даному випадку банк пропустив загальний трирічний строк позовної давності звернення із позовом і просить на цій підставі відмовити у його задоволенні. Водночас у ході розгляду даної справи представник банку подав письмові заперечення на заяву відповідача про застосування строку позовної давності до даного позову, посилаючись на те, що за змістом пункту 10.1 договору про відкриття карткового рахунку від 18.06.2008 року, цей договір набирає чинності за моменту підписання його обома сторонами і є укладеним на невизначений строк. Разом із тим пунктом 10.2. договору про відкриття карткового рахунку від 18.06.2008 року встановлено, що цей договір може бути розірваний за письмовою заявою клієнта за умови виконання клієнтом перед банком усіх фінансових зобов'язань. Таким чином, позивач вказує на те, що договір про відкриття карткового рахунку від 18.06.2008 року і договір про відкриття кредитної лінії № 148USD-06-08 від 26.06.2008 року є похідними один від одного і взаємно доповнюють один одного, тому, зважаючи на безстроковість дії договору про відкриття карткового рахунку, то і кредитний договір продовжує свою дію. Тому, представник банку просить визнати дану позовну заяву такою, що подана без порушення строків позовної давності. Разом із тим, у тексті даної заяви не сформульовано прохання відновити строк позовної давності для звернення із вимогами цього позову. Вислухавши пояснення сторін щодо наявності підстав для застосування строку позовної давності до вимог даного позову, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до частини 1 статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина 1 статті 261 ЦК України). Частиною 5 статті 261 ЦК України встановлено, що за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. У постанові від 19.03.2014 №6-20цс14 Верховний Суд України звернув увагу на те, що позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. За змістом пункту 3.2.1. договору про відкриття кредитної лінії № 148USD-06-08 від 26.06.2008 року позичальник зобов'язаний починаючи з 26 числа поточного місяця до 5 числа наступного місяця здійснити погашення необхідної частини кредиту і нарахованих відсотків за його користування. Строк погашення кредитної заборгованості сторонами встановлений у 24 місяці із дати видачі кредиту із кінцевим терміном повного його повернення до 25 червня 2010 року. При цьому суд, дослідивши зміст наявної у матеріалах справи копії кредитного договору і заяви позичальника на встановлення кредитного ліміту на вказану кредитну картку, враховує пояснення представника банку про те, що у пункті 2.1. кредитного договору від 26.06.2008 року помилково вказано термін повернення кредиту до 25.06.2008 року. Разом із тим, сторонами не укладалась жодна додаткова угода щодо продовження строків користування кредитними коштами, а за первинним кредитним договором сторонами не встановлювався інший строк позовної давності, ніж той, що визначений статтею 257 ЦК України. Відтак, починаючи із 26 червня 2010 року позичальник, відповідач у даній справі, порушила цивільне право банку, не виконавши у визначений договором строк зобов'язання із повернення кредиту у розмірі 9 428,00 дол. США.; цієї датою слід вважати початок перебігу трирічного строку позовної давності до вимоги про стягнення із відповідача кредиту у розмірі 9 428,00 дол. США. Викладене свідчить про те, що строк позовної давності до вимоги про стягнення із відповідача кредиту у розмірі 9 428,00 дол. США закінчився 27 червня 2013 року. При обрахунку позовної давності до вимоги про стягнення відсотків за користування кредитом у розмірі 2 715,89 дол. США у даному разі слід виходити із такого. Так, враховуючи визначені пунктом 3.2.1. договору про відкриття кредитної лінії № 148USD-06-08 від 26.06.2008 року щомісячні строки погашення відсотків за користування кредитом, кожен несплачений обов'язковий щомісячний грошовий платіж позичальника за відсотками вважається простроченим після 5 числа наступного місяця. Відтак, до кожного із цих обов'язкових періодичних щомісячних платежів за відсотками за користування кредитом застосовуються строки позовної давності. Тому, із врахуванням дати подання даного позову, 09.09.2014 року, прострочені платежі за відсотками за користування кредитом, що виникли включно до вересня 2011 року, є такими, що нараховані поза межами строку позовної давності (колонка 15 розрахунку заборгованості позичальника). У вересні 2011 року борг відповідача за відсотками за користування кредитом становив 2 495,47 дол. США, а тому при стягненні із відповідача даної складової заборгованості від нарахованих банком за увесь період 2 715,89 дол. США боргу за відсотками, слід відняти 2 495,47 дол. США. Різниця, що підлягає стягненню із відповідача у такому разі становить 220,42 дол. США. Аналогічним чином підлягає обрахунку борг позичальника за нарахованими банком, у розмірі 13 490,47 дол. США, відсотками за простроченою (несанкціонованою) заборгованістю за кредитом (колонка 16 розрахунку заборгованості позичальника). Відтак різниця, що підлягає стягненню із відповідача становить 13 444,47 дол.США (нараховані банком 13 490,00 дол.США - 46,00 дол. США цією складової заборгованості у вересні 2011 року). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина 4 статті 267 ЦК України). Викладене свідчить про те, що у зв'язку із пропуском позовної давності у позові банку про стягнення з відповідача 9 428,00 дол. США боргу за кредитом слід відмовити. Із цих же мотивів підлягають частковому залишенню без задоволення вимоги банку про стягнення відсотків за кредитом. Таким чином, із відповідача на користь банку підлягають стягненню 220,42 дол. США боргу за відсотками за користування кредитом і 13 444,47 дол. США боргу за відсотками за користування простроченим (несанкціонованим) кредитом, а всього 13 664,89 дол.США, що є еквівалентом 158 649,37 грн. Грошовий еквівалент у національній валюті України у позові банком було визначено згідно із офіційним курсом НБУ, станом на 12.05.2014 року, на рівні 11,61 грн. за 1 дол. США. Разом із тим суд відхиляє доводи позивача, викладені у письмових запереченнях проти застосування строку позовної давності до даного спору, стосовно того, що договір про відкриття карткового рахунку від 18.06.2008 року і договір про відкриття кредитної лінії № 148USD-06-08 від 26.06.2008 року є похідними один від одного і взаємно доповнюють один одного, а тому, на думку представника банку, зважаючи на безстроковість дії договору про відкриття карткового рахунку і кредитний договір продовжує свою дію. Так, вказані договори мають різний предмет регулювання із різних цивільних відносин між банком і клієнтом: договір про відкриття карткового рахунку із випуском кредитної платіжної картки було укладено сторонами з метою встановлення способу користування позичальником кредитними грошовими коштами, що обліковуються на його кредитному рахунку; разом із тим взаємні права і обов'язки сторін з приводу надання кредитних коштів позичальнику у строкове користування і порядку й строків їх повернення банку закріплені виключно у про відкриття кредитної лінії № 148USD-06-08 від 26.06.2008 року. Поряд із цим, суд вказує на те, що при застосуванні строків позовної давності до спірних правовідносин сторін кредитного договору мова не йде про припинення кредитного зобов'язання чи відповідного договору. Так, у разі пропуску кредитором строку позовної давності за невиконаним зобов'язанням, саме зобов'язання не є припиненим, однак, у такому разі, суд відповідно до припису частини 4 статті 267 ЦК України має відмовити у задоволенні відповідного позову. Крім того, у відповідності до статті 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при поданні позову судовий збір у розмірі 1 586,49 грн. пропорційно до стягненої судом на користь позивача суми боргу. Враховуючи викладене і

Outcome: partial