Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-02 00:00:00

У березні 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», яке в подальшому змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якій просило суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 72\~462,63 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову позивач посилався на те, що на підставі заяви б/н від 21.09.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг. У порушення зазначених норм законодавства та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконала. У звязку з чим, за кредитним договором станом на 15.01.2018 року виникла заборгованість у розмірі 72\~462,63 грн., яка складається з наступного: 25\~742,11 грн. заборгованість за тілом кредиту; 24 523,36 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 18 270,37 грн. заборгованість за пенею; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3 426,79 грн. штраф (процентна складова), яку просить стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Надав суду відзив на позовну, в якому зазначив, що [PERSON] не була ознайомлена з умовами кредитного договору, вважає вимоги позивача безпідставними, завищеними та необґрунтованими, просив відмовити в задоволенні вимог в повному обсязі. Представником позивача була надана відповідь на відзив, в якій пояснив, що відповідач користувалася кредитними коштами, до певного часу належним чином виконувала свої зобов'язання за кредитом, а отже знала про умови кредитування, тому вважає вимоги банку обґрунтованими, законними і такими, що підлягають задоволенню. Суд вивчивши матеріали цивільної справи, відзив на позов, відповідь на відзив, встановив наступне. Статтею 263 ЦПК України визначено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що на підставі заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг б/н від 21.09.2012 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 25 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідно до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Також відповідач підтвердила, що ознайомлена з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також тарифами банку, які були надані для ознайомлення в письмовому вигляді, що також підтверджується підписом у заяві від 21.09.2012 року, тому посилання відповідача на те, що вона не була ознайомлена з умовами договору є необґрунтованими. Згідно ст. 639 ЦК України договір може\~бути укладений\~у будь-якій\~формі,\~якщо вимоги\~щодо форми\~договору не\~встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до п.2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Згідно розрахунку заборгованості, наданого Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк», у відповідача за кредитним договором станом на 15.01.2018 року виникла заборгованість у розмірі 72\~462,63 грн., яка складається з наступного: 25\~742,11 грн. заборгованість за тілом кредиту; 24 523,36 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 18 270,37 грн. заборгованість за пенею; 500,00 грн. штраф (фіксована частина); 3 426,79 грн. штраф (процентна складова). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Статтею 1049 ЦК України зазначено, що позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, встановлені договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України по кредитному договору банк зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах передбачених договором, а позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Одночасно, суд звертає увагу на вимоги позивача щодо стягнення пені та штрафів (фіксованої частини та процентної складової). Як зазначено в правовій позиції у справі N 6-2003цс15 (Постанова Верховного Суду України від 21.10.2015 р.), цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов'язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов'язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов'язків, як заходу цивільно-правової відповідальності, має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст.\~549\~ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (ч. 2 ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). За положеннями ст.\~61\~Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст.\~549\~ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення - строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст.\~61\~Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. За вказаних обставин, суд вважає, що стягнення штрафу в розмірі 500,00 грн. (фіксована частина) та штрафу 3 426,79 грн. (процентна складова) призведе до подвійної відповідальності, що унеможливлює задоволення позовних вимог в цій частині. Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 25\~742,11 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 24 523,36 грн., заборгованості за пенею в розмірі 18 270,37 грн. В решті позовних вимог слід відмовити. Судові витрати підлягаю розподілу відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial