Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» звернувся до суду з позовом до [PERSON], ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» в особі Харківської філії ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про визнання недійним іпотечних договорів, зобовязання передати документи та зняття заборон. Позов обґрунтовує тим, що 04.05.2007 року між ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та [PERSON] був укладений договір позики №04/05-1, відповідно до якого ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» передав у власність [PERSON] грошові кошти в розмірі 2200000грн.00коп. із остаточною датою повернення 01.11.2014 року. [PERSON] зобовязаний був використовувати позику з метою купівлі нежитлового приміщення 1го поверху «1-24 в літ.«А-6», загальною площею217.1кв.м., що знаходиться за адресою місто Харків, вул. Червонопрапорна, буд.5. 10.05.2007 року між [PERSON] та ЗАТ «Харківське спеціалізоване управління №541» було укладено Договір купівлі-продажу зазначеного нежитлового приміщення. 11.05.2007 року ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та [PERSON] уклали договір застави №04/05-1-з, відповідно до якого цей договір забезпечує виконання [PERSON] зобовязань, що виникають з укладеного між ним та ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» договору позики №04/05-1 від 04.05.2007 року та додаткових угод до нього. Відповідно до договору застави предметом застави є майнові права, а саме право володіння та право розпорядження (елементи, які є складовими частинами право власності) на обєкт нерухомості: нежитлове приміщення 1-го поверху №1-5,7,8,11,15,18,20.25-27 в літ. «А-6», загальною площею 254,6кв.м., що знаходиться за адресою місто Харків, вул. Червонопрапорна, буд.5 (зі всіма повязаними обєктами). 01.11.2014 року позика ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» повернута не була. На вимогу ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» [PERSON] 10.11.2014 року повідомив, що через скрутний фінансовий стан не має можливості повернути позику, крім того він повідомив що між ним та ВАТ «ВІЕЙБІ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» укладенні іпотечні договори від 18.05.2007 року відносно нерухомого майна нежитлового приміщення 1-го поверху №1-5,7,8,11,15,18,20,25-27 в літ.«А-6» зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 254,6кв.м., що знаходиться за адресою місто Харків, вул. Червонопрапорна, буд.5, посвідченні приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровані в реєстрі № 1082, 1083, 1084, 1085. ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» зазначає, що оскільки [PERSON] не володів майновими правами на нерухоме майно, то розпоряджатися ними він не мав можливості. Посилається на те, що сторонами при укладанні іпотечних договорів порушенні вимоги ч.1, 2, 5 ст.203 ЦК України, інші норми законодавства України та договору застави. 02.04.2015 року представник ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» подав уточнення до позовної заяви, яким уточнює позовні вимоги та просить суд визнати недійсними іпотечні договори, зобовязати ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» передати [PERSON] всі оригінали документів стосовно обєкта нерухомості та зобовязати приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] внести в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Державний реєстр іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомості про зняття заборон та виключення запису про іпотеку. ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» подав зустрічний позов до ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та [PERSON] про визнання договору недійсним договору застави. Зазначає, що договір застави, укладений між ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та [PERSON] предметом застави є майнові права, які не зареєстровані відповідно до чинного законодавства, а саме: право володіння (п.2 ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяження»). Право розпорядження, яке є складовою предмету застави в договорі застави і одночасно складовою право власності, взагалі законодавець не виділяє, як окреме речове право на нерухоме майно з такого речового права, як право власності, а тому і не може виступати окремим обєктом правовідносин. Вважає, що оскільки [PERSON] має таке речове право, як право власності на нерухоме майно, то предметом будь-якого договору обтяження не можуть виступати елементи права власності [PERSON] на це майно (право володіння, чи право користування, чи право розпорядження) окремими обєктами (предметами) такого правочину. Зазначає, що ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та [PERSON] навмисно склали таким чином договір аби уникнути державної реєстрації обтяження та нотаріального посвідчення правочину. Договір застави суперечить чинному законодавству, при цьому не спрямований на реальне настання правових наслідків, оскільки предметом договору застави є елементи речового (майнового) права, які не можуть виступати окремо. Просить суд визнати договір застави №04/05-1-з від 11.05.2007 року та 06.06.2008 року Договір про внесення змін до Договору застави №04/05-1-з від 11.05.2007 року, що укладені між ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та [PERSON] недійсним. В судовому засіданні представник Позивача ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» (відповідача-1 за зустрічним позовом) позов підтримав у повному обсязі з урахуванням уточнень до позовної заяви, проти зустрічного позову заперечував, вважаючи його безпідставним. Надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, уточненні до позовної заяви та запереченні на зустрічну позовну заяву. Представник Відповідача-1 [PERSON] (відповідача-2 за зустрічним позовом) заперечував проти первісного та зустрічного позовів, просив суд відмовити у їх задоволенні. Пояснив, що [PERSON] укладав оскаржувані ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» іпотечні договори з ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» для забезпечення вимог за кредитними договорами. Також, зазначив що договір застави який оскаржує ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» був укладений [PERSON] з ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» в якості забезпечення виконання зобовязань за договором позики. Вважає, що вказані договори закріплюють реальний характер існуючих правовідносин та не суперечать один одному та нормам чинного законодавства. Представник Відповідача-2 ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» (позивача за зустрічним позовом) проти позову заперечував, просив задовольнити зустрічну позовну заяву. Надав пояснення аналогічні викладеним у зустрічній позовній заяві. Відповідач-3 приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу [PERSON] про дату та місце судового засідання була повідомлена належним чином, про причину неявки до судового засіданні не повідомила. Вислухавши пояснення представників позивача (відповідача-1 за зустрічним позовом), відповідача-1 (відповідача-2 за зустрічним позовом) та відповідача-2 (позивача за зустрічним позовом), перевіривши матеріали справи суд дійшов висновку про наступне. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Між Позивачем ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та Відповідачем-1 [PERSON] 04.05.2007 року був укладений Договір позики №04/05-1. 06.06.2008 року між сторонами було укладеного Договір про внесення змін до Договору позики №04/05-1 від 04.05.2007 року. Пункт 1.1. договору позики передбачає, що за цим договором позикодавець (ТОВ «ТЕХНОСКЛАД») передає у власність Позичальника ([PERSON]Р.) грошові кошти в розмірі, що обумовлений цим договором, а Позичальник зобовязується повернути Позикодавцеві таку ж суму грошових коштів у строки передбачені цим Договором. Згідно п.2.1. договору позики розмір позики за цим договором становить 2200000,00грн. Згідно п.3.2. договору позики остаточною датою повернення позики вважається 01.11.2014 року. Згідно п.5.1. договору позики, позичальник зобовязується використати позику з метою купівлі нежитлового приміщення 1го поверху №1-24 в літ.«А-6», загальною площею 217,1 кв.м., що знаходиться за адресою місто Харків, вулиця Червонопрапорна, будинок 5, шляхом укладання договору купівлі-продажу з ЗАТ «Харківське спеціалізоване управління №541». Згідно п.6.1., 6.2. договору позики, з урахування змін внесеним договором від 06.06.2008 року про внесення змін до договору позики №04/05-1 від 04.05.2007 року, виконання зобовязань за цим договором забезпечується шляхом укладання між ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та громадянином [PERSON] договору застави майнових прав, а саме право володіння та право розпорядження (елементи, які є складовими частинами права власності) на обєкт нерухомості - нежитлове приміщення 1го поверху № 1-5,7,8,11,15,18,20,25-27 в літ. «А-6», загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Червонопрапорна, будинок 5 (зі всіма повязаними обєктами). Сторони зобовязалися укласти та підписати договір застави та акт прийому-передачі майнових прав, протягом 2-х днів з моменту укладання між [PERSON] та ЗАТ «Харківське спеціалізоване управління №541» договору купівлі-продажу нежитлового приміщення. Відповідно до Розписки від 04.05.2007 року [PERSON] отримав від ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» позику в розмірі 2200000,00грн. за договором позики №04/05-1 від 04.05.2007 року укладеного між ним та ТОВ «ТЕХНОСКЛАД». Таким чином, ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» виконав умови договору позики у повному обсязі та передав Відповідачу-1 2200000,00грн. Відповідач-1 [PERSON] використав надану позику за цільовим призначенням та 10.05.2007 року уклав договір купівлі-продажу нежитлового приміщення 1го поверху №1-24 в літ.«А-6» загальною площею 217,1 кв.м. що знаходиться за адресою місто Харків, вулиця Червонопрапорна, буд.5 з ЗАТ «Харківське спеціалізоване управління №541». 11.05.2007 року між позивачем ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та відповідачем-1 [PERSON] був укладений договір застави №04/05-1-з. 06.06.2008 року між сторонами було укладено договір про внесення змін до договору застави №04/05-1-з від 11.05.2007 року. Згідно п.1.1. договору застави, цей договір забезпечує виконання заставодавцем [PERSON], зобовязань, що виникають з укладеного між заставодавцем та заставодержателем ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» договору позики №04/05-1 від 04.05.2007 року, та додаткових угод до нього, які можуть бути укладені в майбутньому, за умовами якого заставодавець зобовязаний повернути заставодержателю позичені кошти у розмірі 2200000,00грн. з кінцевим терміном повернення 01.11.2014 року, можливі неустойки, штрафні санкції тощо у розмірах та у випадках передбачених Договором позики та законодавством України, а також інші витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги. Відповідно до п.1.2. договору застави, предметом застави є майнові права, а саме право володіння та право розпорядження (елементи, які є складовими частинами право власності) на обєкт нерухомості нежитлове приміщення 1го поверху №1-5,7,8,11,15,18,20.25-27 в літ. «А-6» загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Червонопрапорна, буд.5 (зі всіма повязаними обєктами). П.3.1.8. договору застави встановлює, що [PERSON] зобовязаний реалізовувати право користування обєктом нерухомості нежитлове приміщення 1го поверху № 1-5,7,8,11,15,18,20,25-27 в літ. «А-6», загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою: місто Харків, вулиця Червонопрапорна, будинок 5 (зі всіма повязаними обєктами) тільки за письмовим погодження із ТОВ «ТЕХНОСКЛАД». 11.05.2007 року між ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та [PERSON] було укладено та підписано акт прийому-передачі майнових прав (право володіння і право розпорядження) до договору застави №04/05-1-з від 11.05.2007 року. Отже, як свідчать матеріали справи та це підтверджується обома сторонами договору позики та застави майнових прав, ТОВ «ТЕХНОКЛАД» та [PERSON], правовідносини позики та застави дійсно мали місце бути. [PERSON] отримав від ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» грошові кошти на купівлю обєкта нерухомості, а 11.05.2007 року в якості забезпечення виконання своїх обовязків перед ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» за договором застави майнових прав №04/05-1-з від 11.05.2007 року передав майнові права, а саме право володіння та право розпорядження у заставу ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» до повного виконання ним своїх зобовязань за договором позики № 04/05-1 від 04.05.2007 року. Згідно п. 3.4.5. договору застави заставодержатель має право притримувати предмет застави до повного виконання заставодавцем своїх зобовязань за договором позики та за цим договором. З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» скористався своїм правом на притримання та листом від 16.05.2007 року відмовив [PERSON] у наданні дозволу на укладання ним іпотечних договорів з банківською установою відносно обєкту нерухомого майна, майнові права на які перебувають у заставі ТОВ «ТЕХНОСКЛАД». Згідно п. 3.1.9. договору застави заставодавець зобовязаний за першою вимогою заставодержателя, яка може бути висунута у будь-який час до повного виконання зобовязань за договором позики та за цим договором, укласти іпотечний договір у нотаріальній формі відповідно до вимог законодавства України, що будуть діяти на час укладання, щодо обєкту нерухомості - нежитлове приміщення 1го поверху №1-5, 7,8,11,15,18,20,25-27 в літ. «А-6», загальною площею 254,6 кв.м., що знаходяться за адресою м. Харків, вул. Червонопрапорна, буд.5 (зі всіма повязаними обєктами). Згідно п.3.4.4. договору застави заставодержатель має право вимагати від заставодавця у будь-який час до повного виконання ним своїх зобовязань за договором позики та цим договором, укладання Іпотечного договору у нотаріальній формі відповідно до вимог законодавства України, що будуть діяти на час укладання, щодо обєкту нерухомості нежитлове приміщення 1го поверху №1-5, 7,8,11,15,18,20,25-27 в літ. «А-6», загальною площею 254,6 кв.м., що знаходяться за адресою м. Харків, вул. Червонопрапорна, буд.5 (зі всіма повязаними обєктами). Судом встановлено, та представником [PERSON] у судовому засіданні не заперечувалося, що 01.11.2014 року позика ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» повернута не була. На вимогу ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» укласти іпотечний договір відповідно до п.3.1.9., 3.4.4. договору застави [PERSON] листом від 10.11.2014 року повідомив про неможливість укладання іпотечного договору, через наявність між ним та ВАТ «ВІЕЙБІ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» іпотечних договорів від 18.05.2007 року відносно нерухомого майна нежитлове приміщення 1го поверху №1-5,7,8,11,15,18,20,25-27 в літ. «А-6» зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Червонопрапорна, буд.5, посвідченні приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровані в реєстрі №1082, 1083, 1084, 1085. Відповідно до ч.1 ст.588 ЦК України наступна застава майна, що вже заставлене, допускається, якщо інше не встановлено попереднім договором або законом. Згідно п.2.4. договору застави наступні застави предмету застави та обєкта нерухомості, зазначеного в п.1.2. цього договору, забороняються без надання попередньої письмової згоди ТОВ «ТЕХНОСКЛАД». Іпотечні договори від 18.05.2007 року укладенні між [PERSON] та ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» порушують та суперечать ст. 588 ЦК України та положенням договору застави майнових прав укладених між ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та [PERSON] Укладеними іпотечними договорами порушуються права та інтереси ТОВ «ТЕХНОСКЛАД», оскільки право вимоги на предмет застави та першочергове право на укладання іпотечних договорів щодо обєкту нерухомості зазначеного в п.1.2 договору застави майнових прав виникло у ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» 11.05.2007 року. Іпотечні договори від 18.05.2007 року позбавляють ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» забезпечення зобовязань за договором позики. Укладаючи іпотечні договори від 18.05.2007 року відносно обєкту нерухомості, в іпотеку фактично передані майнові права на цей обєкт нерухомості, оскільки вони є складовими частинами права власності, яка складається з право володіння, розпорядження та користування. Згідно ч.1 ст.30 ЦК України цивільна дієздатність має фізична особа, яка усвідомлює значення своїх дій та може керувати ними. Цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обовязки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Суд погоджується з доводами позивача, щодо того, що [PERSON] в момент укладання іпотечних договорів від 18.05.2007 року не має необхідного обсягу цивільної дієздатності, оскільки створював для себе обовязки, які він не має можливості реалізовувати. Цивільний кодекс України, Закон України «Про заставу» та договір застави майнових прав від 11.05.2007 року обмежують права заставодавця відносно предмету застави. Договором застави майнових прав від 11.05.2007 року [PERSON] був обмежений щодо вчинення будь-яких дій відносно як самого предмету застави, тобто майнових прав, а саме право володіння та розпорядження, а й ще відносно право користування, який [PERSON] не мав можливості реалізовувати без погодження та дозволу ТОВ «ТЕХНОСКЛАД». Крім того, згідно до п. 2.4. договору застави майнових прав відповідне обмеження розповсюджувалося й на обєкт нерухомості, відносно якого в подальшому між [PERSON] та ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» були укладенні іпотечні договори. Таким чином, суд приходить до висновку, що іпотечні договори від 18.05.2007 року не спрямовані на реальне настання правових наслідків. [PERSON] не мав можливості без погодження з ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» передавати обєкт нерухомості в іпотеку ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» оскільки раніше, 11.05.2007 року встанови обмеження щодо здійснення відповідних дій у договорі застави майнових прав. Таким чином, будь-які реальні наслідки за іпотечними договорами від 18.05.2007 року за волею сторін договорів іпотеки, тобто [PERSON] та ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК», без погодження та дозволу ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» настати не можуть. Згідно ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.203 ЦК України 1. Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. 2. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. 3. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. 4. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. 5. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. 6. Правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовної заяви ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» в частини визнання недійсними іпотечних договорів від 18.05.2007 року укладених між [PERSON] та ВАТ «ВІЕЙБІ БАНК», правонаступником якого є ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» відносно нерухомого майна нежитлове приміщення 1го поверху №1-5,7,8,11,15,18,20,25-27 в літ. «А-6» зі всіма обєктами функціонально повязаними з цим нерухомим майном, загальною площею 254,6 кв.м., що знаходиться за адресою м. Харків, вул. Червонопрапорна, буд.5, посвідченні приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу [PERSON], зареєстровані в реєстрі №1082, 1083, 1084, 1085. Також, суд вважає необхідним задоволення позову в частини зобовязання приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу [PERSON] внести в Державний реєстр речових прав на нерухоме майно, Державний реєстр іпотек, Єдиний реєстр заборон відчуження обєктів нерухомого майна відомостей про зняття заборони та виключення запису про іпотеку відносно нерухомого майна предмету іпотеки. Ці заборони та іпотеки були зареєстровані за іпотечними договорами від 18.05.2007 року, які судом визнанні недійсними. В частині зобовязання ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» передати [PERSON] всі оригінали документів відносно предмету іпотеки позов задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не доведено наявність у ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» документів та необхідність їх поверненню [PERSON] Суд вважає необхідним відмовити у задоволенні зустрічної позовної заяви ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» з наступних підстав. Поняття майнових прав визначено в статті 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність». Так, майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, повязані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (право володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. Таким чином, суд не може погодитися з позицією ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» відносно того, що право розпорядження законодавець не виділяє як окреме речове право на нерухоме майно з такого речового права, як права власності, а тому і не може виступати обєктом правовідносин. Згідно ч.1 ст.4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обовязковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним та юридичним особам, державі в особі органів, уповноважених управляти державним майном, іноземцям та особам без громадянства, іноземним юридичним особам, міжнародним організаціям, іноземним державам, а також територіальним громадам в особі органів місцевого самоврядування, а саме: 1) право власності на нерухоме майно; 2) право володіння; право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншими капітальними спорудами, їх окремими частинами; іпотека; довірче управління майном; 3) інші речові права відповідно до закону; 4) податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Обовязковій державній реєстрації підлягає право власності на нерухоме майно. Право власності складається з права володіння, розпорядження та користування. Ці майнові права не підлягають окремій державній реєстрації, а тому вони належать власнику, тобто [PERSON] з моменту набуття права власності на обєкт нерухомості. Посилання представника ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» на те, що сторонами договору застави порушена форма договору та не здійснено нотаріальне посвідчення судом не приймаються до уваги, оскільки відповідно до ст. 577 ЦК України нотаріальному посвідченню підлягає договір застави предметом якого є нерухоме майно, а також в інших випадках, встановлених законом. Предметом договору застави майнових прав від 11.05.2007 року, укладеного між ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та [PERSON] є не нерухоме майно, а майнові права, а саме право володіння та право розпорядження (елементи, які є складовими частинами права власності) на обєкт нерухомості. Законодавством не встановлена вимога щодо обовязкового нотаріального посвідчення договору застави майнових права. Тобто сторонами договору застави майнових прав від 11.05.2007 року вимоги законодавства щодо форми договору не порушенні. Позивачем за зустрічним позовом ПАТ «ВІЕЙБІ БАНК» не доведено в чому саме полягає порушення ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та [PERSON] вимог законодавства, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Представники ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що обидві сторони договору застави майнових права від 11.05.2007р. мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, волевиявлення щодо укладання договору застави майнових прав було вільним і відповідало їх внутрішній волі та цей договір спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовленні ним. Отже, суд не вбачає будь-які підстави для визнання договору застави майнових права від 11.05.2007 року №04/05-1-з та 06.06.2008 року Договір про внесення змін до Договору застави №04/05-1-з від 11.05.2007 року, що укладені між ТОВ «ТЕХНОСКЛАД» та [PERSON] недійсним. З урахуванням наведеного,

Outcome: partial