Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-21 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який зареєстровано 21.08.2012 року відділом ДРАЦС Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, актовий запис за №47. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити, зазначивши, що шлюб для них обох є перший. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини припинили з лютого 2015 року, з того часу разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Вона разом з дитиною пішла жити до своїх батьків, оскільки відповідач створював неможливі умови для проживання. Причиною розпаду сім'ї сталі систематичне вживання алкоголю, сварки в сім'ї на цьому ґрунті, образи з боку відповідача на її адресу, а останній раз сварка дійшла до бійки. Через негідну поведінку чоловіка, вона втратила до нього почуття любові та поваги. Спору про місце проживання дитини не має, син залишається проживати разом з нею. Не заперечує проти надання строку на примирення з відповідачем. Відповідач позов не визнав та просив суд надати їм строк на примирення, оскільки бажав зберегти сім'ю. Після перебігу трьох місячного строку, що надавався судом на примирення подружжя, позивач наполягала на розірванні шлюбу, зазначивши, що остаточно зрозуміла, що їх сім'ю зберегти не можливо. Вона більше жити з відповідачем не бажає, в них різні погляди на життя, вони зовсім різні люді і на теперішній час повністю втрачені взаємоповага, взаєморозуміння та любов один до одного. Після розірвання шлюбу бажає залишитися на шлюбному прізвищі. Відповідач позов визнав, пояснивши суду, що дійсно їх шлюб вже зберегти не можливо і він згоден на розірвання шлюбу. Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно із ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Судом установлено, що 21.08.2012 року відділом ДРАЦС Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO], і [PERSON], [INFO], актовий запис за №47. Після реєстрації шлюбу дружина перейшла на прізвище чоловіка - [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] /а.с.10/. Від шлюбу подружжя [PERSON] мають сина [PERSON],[INFO] /а.с.5/. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Статтею 113 СК України визначено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з пояснень сторін суд вважає, що збереження між сторонами шлюбу не можливо, оскільки шлюбні відносини ними припиненні з лютого 2015 року, на теперішній час шлюб існує формально, тому його збереження суперечить інтересам обох сторін, у зв'язку з чим, позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст.105,110,112,113 СК України,

Outcome: approved