overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 08.08.1988 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені з лютого 2015 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та просив суд його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.08.1998 року, від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з лютого 2015 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що при укладенні шлюбу позивачка прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 14.10.2011 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені з серпня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14.10.2011 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з серпня 2016 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має бажання відновити свої дошлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-12 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 21.01.2014 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу спільних дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені з лютого 2016 року, спільне господарство не ведеться. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні 09.12.2016 року просив надати строк для примирення, проте, в судове засідання 13.03.2017 року не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, а позивач повідомила, що за час перерви в судовому засідання примирення не відбулось. Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.01.2014 року, від шлюбу спільних дітей не мають. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з лютого 2016 року, спільне господарство не ведеться. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що при укладенні шлюбу позивачка прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 24.01.2004 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд стягнути з відповідача ? частину заробітку /доходу/ відповідача щомісячно але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з дня пред'явлення позову і до повноліття дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.01.2004 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено, що дитина знаходиться на утриманні позивача, відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за три роки (ст.. 191 СК України). Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки на утримання дочки, аліментів в розмірі 1/4 частини заробітку /доходу/ щомісячно від дня пред'явлення позову, а саме : з 30.09.2016 року до повноліття дитини але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 551,20 грн. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-28 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 24.01.2004 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені з листопада 2015 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній, питання щодо утримання дитини вирішується в судовому порядку. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 24.01.2004 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з листопада 2015 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній, питання щодо утримання дитини вирішується в судовому порядку. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 25.12.1999 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дітей на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав та просив суд надати строк для примирення. Позивач в судовому засіданні заперечувала проти надання строку для примирення, суду пояснила, що протягом останніх п'яти років склались такі обставини і її рішення щодо розірвання шлюбу є остаточним і вона його не змінить. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25.12.1999 року, від шлюбу мають неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна та утримання дітей на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дітей. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-06 00:00:00

У вересні 2016 року позивачі [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до Рекшинської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно. В позовній заяві зазначили, що в будинковолодінні по вул. Дунаївська, 44, в с. Писарівка Бережанського району Тернопільської області [PERSON] та [PERSON] належало по ? частці будинковолодіння кожному. 29 травня 2013 року в селі Писарівка Бережанського району помер [PERSON], після смерті якого спадщину за законом прийняла [PERSON], як дружина померлого, яка проживала разом з спадкодавцем. 22 травня 2015 року в місті Тернопіль померла [PERSON]. Вони як спадкоємці за законом І черги прийняли спадщину після смерті матері, подавши відповідні заяви. Зокрема після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ціле будинковолодіння по вул. Дунаївська, 44, в с. Писарівка Бережанського району Тернопільської області (з якого ? належала [PERSON], як спадщина після смерті чоловіка [PERSON]В.). Спадщину вони прийняли, однак оформити спадщину на будинковолодіння виявилося неможливим і їм було відмовлено в цьому, оскільки відсутні свідоцтва про право власності на житловий будинок на імя спадкодавців. Отримати такі документи після смерті спадкодавців в установленому для цього порядку неможливо, оскільки згідно ст. 346 ЦК України право власності припиняється із смертю власника і реєстрація такого права можлива тільки відносно живої особи. З цієї причини питання про визначення належності нерухомого майна особі, що померла та спадкоємцю, у разі відсутності первинної реєстрації права власності, повинно вирішуватись у судовому порядку. У судове засідання представник позивачів [PERSON] не зявився подав до суду заяву в якій просить справу слухати у його відсутнсті позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не зявився до суду надійшла заява в якій сільська рада позов визнає, просить розглядати справу у відсутності її представника. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 1268 ЦК України [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями і спадщина належить їм з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивачів слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У вересні 2016 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року помер їх батько [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на житловий будинок загальною площею 55,7 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS]. Оскільки в свідоцтві про право власності невірно вказаний номер будинку, відсутній відбиток печатки та підпис голови виконкому вони не можуть отримати його у спадок. Тому просили визнати за ними в порядку спадкування після смерті [PERSON] право власності за кожною на ? частину будинку [ADDRESS] В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не з'явились, просили слухати справу без їх участі, позов підтримали. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, проти позову не заперечувала. Відповідач Козинцівська сільська рада в судове засідання представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року помер [PERSON], після смерті якого спадщину прийняли його дочки [PERSON] та [PERSON], що підтверджується копіями свідоцтва про смерть (а.с.7), про народження (а.с.8,9), про шлюб (а.с.10,11), копією постанови Бородянської районної державної нотаріальної контори (а.с.32). З копії свідоцтва про право власності на житловий будинок (а.с.13-14) вбачається, що [PERSON] належить житловий будинок [ADDRESS] З копій будинкової книги, та інвентаризаційної справи (а.с.15-24) вбачається, що [PERSON] являється власником будинку [ADDRESS] З копії довідки №359 виданої Козинцівською сільською радою (а.с.31) вбачається, що житловий будинок, який належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 20 жовтня 1987 р., виданого рішенням виконавчого комітету Бородянської районної ради, дійсно знаходиться за адресою: [ADDRESS] З копії постанови державного нотаріуса Бородянської районної державної нотаріальної контори від 03 серпня 2016 року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, на житловий будинок [ADDRESS] оскільки відсутній правовстановлюючий документ щодо належності цього майна спадкодавцеві Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За таких обставин суд вважає за необхідне позов задовольнити та визнати за позивачами в порядку спадкування право власності на спірний будинок.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-12 00:00:00

У вересні 2016 року позивачі звернулися до суду з вказаним позовом, з урахуванням уточнених позовних вимог, мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Бородянського районного суду від 04 травня 2016 року за ними в рівних частках визнано право власності на 20/100 частин житлового будинку по вулиці Лісна, 86 в селищі Пісківка Бородянського району Київської області. Оскільки їх право власності на квартиру [ADDRESS] не скасоване, державний реєстратор відмовив їм в реєстрації права власності на частку в будинку №86 по вулиці Лісна, в селищі Пісківка Бородянського району. Тому просили скасувати реєстрацію права власності на квартиру №4 в житловому будинку по вулиці Лісна,86 в селищі Пісківка Бородянського району. В судове засідання позивачка [PERSON], яка також представляє інтереси позивачки [PERSON] не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу без її участі, позов підтримала. Відповідач - Пісківська селищна ради Бородянського району Київської області та третя особа відділ реєстрації Бородянської селищної ради в судове засідання представників не направили, просили слухати справу без їх участі. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що рішенням Бородянського районного суду Київської області від 04 травня 2016 року (а.с.12) за [PERSON] та [PERSON] визнано в рівних частках право власності на 20/100 частини житлового будинку по вулиці Лісна, 86 в селищі Пісківка Бородянського району Київської області. Позивачам відмовлено в реєстрації права власності, оскільки право власності [PERSON] та [PERSON] на квартиру [ADDRESS], зареєстроване 03 жовтня 2003 року Бородянським бюро технічної інвентаризації на підставі свідоцтва про право власності, виданого 02 вересня 2003 року №3368 органом приватизації при Тетерівському д/в держлісгоспі та запису про реєстрацію права власності [PERSON] на ? частку вказаної квартири в Державному реєстрі речових прав номер 2385883 від 13 квітня 2013 року не скасовано, що підтверджується копією рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень (а.с.30). Враховуючи, що реєстрація за позивачами права власності на квартиру [ADDRESS] позбавляє їх можливості зареєструвати своє право на 20/100 частин будинку, то позов необхідно задовольнити.

Outcome: approved