Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-30 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що вона та відповідач [PERSON] з 2011 року проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. В цей час у них народилась донька і вони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] З часу народження дитини відповідач ухиляється від виховання дитини, жодного разу не навідувався до доньки, не цікавився станом здоров'я дитини, її навчанням чи дозвіллям, не відвідував дитячий садок, не сплачує жодних коштів на утримання дитини. З наведених підстав позивачка просила позбавити [PERSON] батьківських прав відносно дитини. Позивач позовні вимоги підтримала. Справу просила розглянути за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Представник органу опіки та піклування позов підтримала. Справу просила розглянути за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала Відповідач за останнім відомим місцем проживання не проживає, що підтверджено поштовим повідомленням про неможливість вручення йому судової повістки, відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи. Крім того суд через офіційні засоби преси повідомляв відповідача про час та місце розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він не забрали дитину з пологового будинку або іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування, ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15,16 постанови від 30.03.2007 р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком малолітньої, [PERSON], яка народилася [INFO], що підтверджується відповідною копією свідоцтва про народження. З висновку органу опіки та піклування, встановлено, що відповідач вже протягом тривалого часу, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не спілкується з дитиною, не приймає будь-якої участі у вихованні дитини, у зв'язку із чим орган опіки та піклування дійшов висновку про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. З довідки дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» № 291 вбачається, що батько дитини вихованню та розвитку дитини не приділяє уваги, за весь період до дитячого садка жодного разу не з'явився. За наведених підстав суд дійшов до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати зі сплати судового збору 640 грн. 00 коп.

Outcome: approved