Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-05 00:00:00

У березні 2016 р. представник позивачки звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що 01.09.2013 року між нею [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір позики грошових коштів в сумі 43300 грн. на строк до 15.11.2013 року. На підтвердження укладеного договору позики відповідач видав позивачці розписку, але свої зобовязання до теперішнього часу не виконав, у встановлений договором строк борг не повернув. Відповідачем частково було повернуто суму позики в розмірі 11800 грн.., на теперішній час заборгованість складає 31500 грн. Просив стягнути з відповідача на користь [PERSON] борг в сумі 31500 грн., а також судові витрати. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву з проханням справу розглянути у його відсутності, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день і час розгляду справи був повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] отримав від [PERSON] у борг 43300 грн., які зобовязувався повернути позикодавцеві до 15.11.2013 р., на підтвердження факту отримання грошей складено розписку від 01.09.2013 р. (а.с.6). Із зазначеної розписки вбачається, що відповідач частину грошових коштів повернув, а саме в розмірі 11800 грн., станом на день пред'явленння позову до суду неповернута сума боргу складає 31500 грн. Згідно ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. У відповідності до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення до-говору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший до-кумент, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ч.1 ст.527 ЦК України боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Прийнявши виконання зобовязання, кредитор повинен на вимогу боржника видати йому розписку про одержання виконання частково або в повному розмірі. Наявність боргового документа у боржника підтверджує виконання ним свого обовязку (ч.ч.1, 3 ст.545 ЦК України). Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки відповідач взяті на себе зобовязання не виконав, заявлені вимоги є правомірними і належними до задоволення.

Outcome: approved