Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У березні 2015 року Броварський міжрайонний прокурор Київської області (далі Прокурор) звернувся до суду в інтересах держави в особі Департаменту соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації (далі Департамент соцзахисту Київської ОДА), у якому просив витребувати на користь останнього із чужого незаконного володіння [PERSON] автомобіль марки Volkswagen Bora, 2000 року випуску, кузов номер WVWZZZ1JZYW531363, вартістю 23604 грн. 96 коп. В обґрунтування позову зазначав, що 12 травня 2007 року вказаний транспортний засіб як гуманітарна допомога переданий в дар Головному управлінню праці та соціального захисту населення Київської обласної державної адміністрації (далі Управління праці та соцзахисту) громадянином [PERSON] [PERSON] для подальшої його передачі інваліду ІІ групи [PERSON]. Згідно із митною документацією Західної регіональної митниці на день ввезення автомобіля на територію України його вартість становила 23604 грн. 96 коп. Одержувачем автомобіля було вказано Управління праці та соцзахисту. Відповідно до наказу Управління праці та соцзахисту № 112 від 12 червня 2007 року зазначений автомобіль, який є гуманітарною допомогою, був переданий інваліду ІІ групи [PERSON] Дозвіл на право керування цим автомобілем за заявою останнього було надано його синові відповідачу [PERSON] 24 жовтня 2007 року [PERSON] помер. У ч. 2 ст. 11-1 Закону України Про гуманітарну допомогу, п. 41 Порядку забезпечення інвалідів автомобілями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999, визначено, що після смерті інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи соціального захисту населення і користувався менше 10 років, може бути переданий у власність одному із членів сімї за рішенням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері соціального захисту населення, за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. За змістом ч. 3 ст. 11-1 зазначеного Закону, п. 41 вказаного Порядку у разі несплати членом сімї інваліда податків і зборів (обовязкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту населення після закінчення шестимісячного строку з дня смерті інваліда. У порушення цих вимог законодавства [PERSON] після смерті його батька інваліда [PERSON] автомобіль, який є гуманітарною допомогою та знаходився у його користуванні менше 10 років, органам соцзахисту населення не повернув та користується ним незаконно. Прокурор Щербюк В.П. у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов підтримує повністю, просить суд задовольнити позов. Проти ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі доказів не заперечує. Департамент соцзахисту Київської ОДА у суд не зявився, подав до суду заяву, у якій вказує на те, що позов прокуратури підтримує, просить розглянути дану справу за відсутності їхнього представника. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила. Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [INFO], як інвалід ІІ групи внаслідок захворювання, повязаного з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, перебував на обліку в Управлінні праці та соцзахисту для забезпечення автомобілем з 22 березня 2007 року. 12 травня 2007 року громадянин [PERSON] [PERSON] в якості гуманітарної допомоги передав у дар Управлінню праці та соцзахисту належний йому автомобіль марки Volkswagen Bora, 2000 року випуску, кузов номер WVWZZZ1JZYW531363, для подальшої передачі цього автомобіля інваліду [PERSON] 12 червня 2007 року згідно із наказом Управління праці та соцзахисту № 112 вказаний автомобіль, який є гуманітарною допомогою, передано інваліду ІІ групи [PERSON] 18 червня 2007 року [PERSON] було розяснено, що виданий йому автомобіль є державним майном та він не має права без дозволу передавати його в користування іншій особі та відчужувати автомобіль протягом 10 років. Дозвіл на право керування цим автомобілем за заявою інваліда [PERSON] надано його синові відповідачу [PERSON] 24 жовтня 2007 року інвалід ІІ групи [PERSON] помер у віці 52 років, про що свідчить Актовий запис про смерть № 876 від 01 листопада 2007 року. Згідно із інформацією, наданою Центром надання послуг, повязаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м. Бровари та Броварського району при УДАІ ГУ МВС України в Київській області, станом на 25 грудня 2014 року спірний автомобіль марки Volkswagen Bora, реєстраційний номер [NUMBER], 2000 року випуску, кузов номер WVWZZZ1JZYW531363, власником якого є [PERSON], [INFO], відповідно до бази даних ДАІ в розшуку та в угоні не значиться. Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу АІС 190734. Із копії реєстраційної картки видно, що вказаний автомобіль за довіреністю органу соцзабезпечення від 18 червня 2007 року за інвалідом [PERSON] Броварським РЕВ ДАІ був зареєстрований 02 листопада 2007 року. З наведеного вбачається, що реєстрацію спірного автомобіля в органах ДАІ за інвалідом [PERSON] здійснено уже після його смерті 24 жовтня 2007 року. Відповідно до листа від 06 лютого 2015 року Приватного акціонерного товариства Українська страхова компанія Княжа Вієнна [PERSON], 13 березня 2014 року відповідач [PERSON] уклав із цією страховою компанією договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів та йому видано Поліс № АС/8166038. Строк дії з 14 березня 2014 року по 13 березня 2015 року. Забезпечений транспортний засіб автомобіль марки Volkswagen Bora, реєстраційний номер [NUMBER], 2000 року випуску, кузов номер WVWZZZ1JZYW531363. Саме цей автомобіль як гуманітарна допомога і передавався інваліду [PERSON] Із листа Департаменту соцзахисту Київської ОДА за вих. № 02-41/475 від 13 лютого 2015 року, наданого на запит прокуратури, видно, що у липні 2010 року відповідач [PERSON] звертався до департаменту з приводу переоформлення автомобіля марки Volkswagen Bora, отриманого його батьком [PERSON], інвалідом ІІ групи. Відповідачу [PERSON] розяснили, що після смерті інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через органи праці та соціального захисту населення та знаходився у його користуванні менше 10 років, може бути переданий одному із членів сімї у власність за рішенням Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля. Оскільки у той час порядку такої сплати розроблено не було, видати відповідачу дозвіл на перереєстрацію транспортного засобу законних підстав теж не було. Підтвердження сплати вказаних вище платежів відповідач [PERSON] Департаменту соцзахисту Київської ОДА не надавав. Протокол Комісії з питань гуманітарної допомоги при Кабінеті Міністрів України до департаменту теж не надходив. На даний час автомобіль марки Volkswagen Bora, який є гуманітарною допомогою, [PERSON] до департаменту не повернув та автомобіль незаконно знаходиться у його користуванні. Згідно із ч. 1 ст. 316, ч. 1 ст. 317 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 2 ст. 326 ЦК України від імені та в інтересах держави Україна право власності здійснюють відповідно органи державної влади. За змістом ч. 1 ст. 11-1 Закону України Про гуманітарну допомогу забезпечення інвалідів, дітей-інвалідів автомобілями, визнаними гуманітарною допомогою, здійснюється на умовах, передбачених законом, та у порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України. Порядок забезпечення інвалідів автомобілями затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19 липня 2006 року № 999 (далі Порядок). У п. 41 абзацах першому і другому цього Порядку визначено, що за бажанням інвалідів головні управління соціального захисту можуть забезпечувати їх автомобілями, ввезеними в Україну і визнаними в установленому порядку гуманітарною допомогою, без права продажу, дарування, передачі (в тому числі за довіреністю) іншій особі. Автомобіль, отриманий головним управлінням соціального захисту як гуманітарна допомога для конкретного інваліда, який перебуває на обліку, видається безоплатно такому інваліду (за його згодою або за згодою законного представника недієздатного інваліда), дитині-інваліду (за згодою її законного представника) незалежно від черговості на десятирічний строк, визначений з дати видачі, із зняттям з обліку. Згідно із вимогами ч. 2 ст. 11-1 Закону України Про гуманітарну допомогу, абзацу сьомого п. 41 зазначеного вище Порядку після смерті інваліда, дитини-інваліда автомобіль, визнаний гуманітарною допомогою, яким інвалід був забезпечений через головне управління соціального захисту і користувався менше ніж 10 років, може бути переданий у власність одному з членів сімї інваліда за рішенням Мінсоцполітики за умови сплати податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля, які повинні бути сплачені членом сімї померлого інваліда, дитини-інваліда протягом шести місяців з дня смерті інваліда. Відповідно до абзацу восьмого п. 41 Порядку автомобіль, яким інвалід користувався менше ніж 10 років, після смерті інваліда може залишитись у користуванні його сімї безоплатно, якщо в ній є інвалід, у випадках, зазначених в абзацах третьому шостому пункту 16 цього Порядку. За змістом ч. 3 ст. 11-1 Закону України Про гуманітарну допомогу, абзацу десятого п. 41 вказаного Порядку у разі несплати членом сімї інваліда, дитини-інваліда податків і зборів (обовязкових платежів) автомобіль повертається (вилучається) головному управлінню соціального захисту або управлінню виконавчої дирекції після закінчення шестимісячного строку з дня смерті інваліда. Вилучення автомобіля здійснюється відповідно до абзацу пятнадцятого пункту 16 цього Порядку, у якому встановлено, що автомобіль, отриманий інвалідом, законним представником недієздатного інваліда, дитини-інваліда, вилучається відповідними органами державної виконавчої служби за рішенням суду за поданням головного управління соціального захисту або управління виконавчої дирекції. У ст. 387 ЦК України передбачено, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Згідно із ч. ч. 1, 3 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобовязана повернути потерпілому це майно. Особа зобовязана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї статті застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що доказів сплати [PERSON] як членом сімї померлого інваліда податків і зборів за ставками, діючими на день здійснення митного оформлення автомобіля марки Volkswagen Bora, реєстраційний номер [NUMBER], 2000 року випуску, кузов номер WVWZZZ1JZYW531363, який як гуманітарна допомога видавався у користування його батькові інваліду [PERSON], який помер 24 жовтня 2007 року, судом не здобуто, правові підстави для володіння та користування відповідачем належним державі спірним автомобілем відсутні. Виходячи з наведеного, суд вважає, що позов Прокурора ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір органи прокуратури при здійсненні своїх повноважень від сплати судового збору звільняються. За змістом ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи ставки судового збору, визначені ч. 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір, із відповідача [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved