overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

У cерпні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Зазначав, що він з [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 1996 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що він з дружиною перестали розуміти один одного, шлюбні відносини не підтримують, ведуть окремі бюджети, просив розірвати шлюб, укладений між ним, [PERSON], і [PERSON] 12 жовтня 1996 року у Дібрівській сільській раді Зарічненського району Рівненської області, актовий запис № 19. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав, просив шлюб розірвати. [PERSON] у судовому засіданні проти розірвання шлюбу не заперечувала, посилаючись на те, що спільне життя з позивачем є неможливим, примирення не буде. Суд, заслухавши позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 12 жовтня 1996 року. Від шлюбу мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, ведуть окремі бюджети, шлюб має формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON], а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У cерпні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач свого обовязку по утриманню дітей не виконує, діти проживають разом із нею, просила стягувати з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/3 частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], до досягнення дітьми повноліття. У судове засідання позивачка не з`явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак подала до суду заяву, у якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Дослідивши наявні у справі докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 грудня 2002 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Діти проживають разом із матір`ю, перебувають на її утриманні. [PERSON] свого обовязку по утриманню дітей не виконує, хоча є особою працездатною. Хвороби та інвалідності у [PERSON] відсутні. Ураховуючи наведене, суд вважає, що на [PERSON] слід покласти обовязок по сплаті аліментів на користь [PERSON] на утримання [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи з 10 серпня 2016 року. Питання про судові витрати слід вирішити відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

У cічні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала , суду пояснила, що 24 лютого 1994 року у Воронівській сільській раді Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] та нею, про що зроблено актовий запис за №4. В шлюбі в них народилося двоє дітей. Сімейне життя з чоловіком склалось невдало, останні чотири роки спільно не проживають, чоловік проживає з іншою жінкою. Просить шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити прізвище [PERSON]. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився , причини неявки суду не повідомив. В судовому засіданні, яке відбулось 06 лютого 2014 року за його клопотанням судом було призначено три місяці для примирення подружжя. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER], виданого Воронівською сільською радою народних депутатів Рогатинського району Івано-Франківської області вбачається, що 24 лютого 1994 року було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], про що зроблено актовий запис за №4. Від спільного проживання в шлюбі в подружжя народилося двоє дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Ухвалою Рогатинського районного суду Івано-Франківської області від 06 лютого 2014 року подружжю [PERSON] було призначено три місяці для примирення. Відповідно до вимог ст.112 СК України, при розірвані шлюбу суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, бере до уваги наявність малолітньої дитини , дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається із пояснень позивача вони спільно не проживають близько чотирьох років, чоловік фактично проживає з іншою жінкою. Крім цього, сторони не бажають відновлювати шлюбні відносини, про що свідчить наданий термін для примирення, яким вони не скористались. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб необхідно розірвати. Після розірвання шлюбу [PERSON] залишити прізвище [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

\~ У апеляцйній скарзі [PERSON] ставить питання про скасування оскаржуваного ним судового рішення та про постановлення нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує на те, що, ухваливши рішення місцевий суд не виконав вимог ч.1 ст.182 Сімейного кодексу України та не врахував, що згідно з законом „Про судовий збір відповідач звільнений від сплати судового збору, як військовослужбовець, який проходить службу в зоні проведення антитерористичної операції в Донецькій і Луганській областях. Рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 24 листопада 2015 року позов було задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти на користь [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх його доходів, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.03.2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Суд стягнув з [PERSON] в користь держави 243 грн. 60 коп. судового збору і привів рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць\~ до негайного виконання. Заслухавши доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. Ухваливши рішення, суд виходив з того, що згідно з правилами ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття; що сторони у справі є батьками неповнолітніх [PERSON] , [INFO] і [PERSON] , [INFO] ;\~ що відповідач перебуває на військовій службі в зоні АТО і отримує щомісячне грошове утримання і інших аліментних зобовязань не має, тому врахувавши наведене в сукупності суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Проте суд, правильно встановивши і вирішивши спірні правовідносини, при вирішенні питання про судові витрати прийшов до хибного висновку. Згідно з п.12 ст.5 Закону „Про судовий збір від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобовязані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, повязаних з виконанням військового обовязку, а також під час виконання службових обовязків. З матеріалів справи слідує, що відповідач [PERSON] з 13 березня 2015 року і на час ухвалення судового рішення у даній справі проходить військову службу за призовом під час мобілізації у військовій частині [NUMBER] та виконує завдання за призначенням в зоні антитерористичної операції на території Донецької області (а.с.62). За таких обставин, апеляційний суд вважає, що законні підстави для стягнення з відповідача [PERSON] судового збору у даній справі відсутні, тому рішення суду першої інстнції в цій частині не може вважатись законним і обгрунтованим і підлягає скасуванню, а доводи апеляційної скарги щодо наведеного підлягають врахуванню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У березі 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» про стягнення страхового відшкодування, мотивуючи тим, що 3 березня 2014 року між сторонами укладено договір № 35-03/00001964/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків автомобіля Nissan Juke, номерний знак [NUMBER]. 15 травня 2014 року, 26 червня 2014 року, 29 листопада 2014 року було пошкоджено застрахований автомобіль і вказані випадки визнані відповідачем як страхові. Позивачем були подані зави до відповідача про виплату страхових відшкодувань на загальну суму 40 512 грн. 98 коп. Оскільки страхове відшкодування позивачу не виплачено, то позивач звернулась з цим позовом до суду. До судового засідання представник позивача не з'явився. Надав заяву про розгляд справи у його відсутність, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Представник відповідача до судового засідання не з'явився з невідомих суду причин. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 3 березня 2014 року між сторонами [PERSON] та ПАТ «УСК «ГАРАНТ-АВТО» укладено договір № № 35-03/00001964/1.1.2.00 добровільного страхування транспортного засобу та супутніх ризиків автомобіля Nissan Juke, номерний знак [NUMBER] (а.с. 10-14). 15 травня 2014 року, 26 червня 2014 року, 29 листопада 2014 року був пошкоджений транспортний засіб позивача і такі випадки відповідачем визнані як страхові випадки (а.с. 16, 22, 28). Позивач у виконання умов договору повідомила страховика про страхові події та звернулася до страховика із заявами на виплату страхового відшкодування (а.с. 17, 21, 23, 27, 29, 37). Відповідно до калькуляцій ремонтних робіт пошкодженого автомобіля вартість ремонту автомобіля позивача складає 9 174 грн. 61 коп., 14 029 грн. 18 коп., 7 214 грн. 47 коп., 10 094 грн. 72 коп. відповідно (а.с. 20, 26, 31, 34-36), що разом становить 40 512 грн. 98 коп. Відповідно до ст. 990 ЦК України та ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Оскільки по даний час страхове відшкодування позивачу не виплачено, то суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача страхового відшкодування у розмірі 40 512 грн. 98 коп. Відповідно ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 405 грн. 12 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-15 00:00:00

У березі місяці 2017 року позивач звернувся із позовом до суду, який мотивує тим, що з відповідачем 29 квітня 1995 року уклали шлюб, який зареєстрований Ярмолинецьким райвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 19. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружні стосунки не склалися внаслідок відсутності взаєморозуміння, що призвели до припинення шлюбних відносин. Збереження шлюбу є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судовому засіданні позивач позов підтримав, однак наполягає на наданні додаткового строку на примирення, оскільки в наданий судом термін для примирення не дійшли згоди. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та наполягає на його задоволенні, оскільки вважає, що примирення між ними не могло відбутись, позаяк позивач 26 березня 2017 року наніс їй тілесні ушкодження та відсутність взаєморозуміння триває між ними досить тривалий час. Суд, заслухавши думку позивача та відповідача, перевіривши матеріали справи доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що сторони 29 квітня 1995 року уклали шлюб, який зареєстрований Ярмолинецьким райвідділом реєстрації актів громадянського стану, актовий запис № 19. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання сторони не досягли взаєморозуміння, фактично припинили шлюбні відносини, хоча й проживають у одному будинку. Наміру їх відновлювати відповідач не має, внаслідок нанесення їй тілесних ушкоджень позивачем, в наданий строк для примирення не дійшли згоди щодо збереження сімї. За наведених обставин суд вважає, що надання додаткового строку для примирення є недоцільним, оскільки відповідач категорично проти цього заперечує, тому шлюб підлягає розірванню, оскільки сімя збережена бути не може. Неповнолітня дитина залишається проживати з матірю. На підставі наведеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У березні 2009 року позивач звернувся до суду з позовом до філії Одеського регіонального управління Відкритого Акціонерного Товариства Комерційного банку «Надра» про усунення перешкод в користуванні банківським рахунком та зобовязання вчинити певні дії. В судовому засіданні позивач позов підтримав у повному обсязі та пояснив, що 26 жовтня 2007 року між ним та відділенням № 12 філії Одеського регіонального управління Відкритого Акціонерного Товариства Комерційного банку «Надра» було укладено договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. На підставі договору та згідно до обраного пакета послуг, йому було відкрито поточні карткові та накопичувальні рахунки у гривнях, євро та доларах США. Згідно з укладеним договором, ВАТ КБ «Надра» брало на себе обовязки здійснювати розпорядження щодо перерахування та видачу відповідних сум з рахунків позивача. Але, коли у лютому 2009 року [PERSON] звернувся з заявою про видачу йому грошей з поточних рахунків, його розпорядження не було виконане. Позивач у судове засідання зявився, позов підтримав, просив задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання зявився, позов визнав. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи й оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 26 жовтня 2007 року уклав з ВАТ КБ „Надра договір про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб, та обрав пакет послуг „Стимул на підставі чого йому було відкрито поточні рахунки у гривні - поточний (картковий) рахунок № 78538482, поточний (накопичувальний) рахунок № 470098, у доларах США - поточний (картковий) рахунок № 77724036, поточний (накопичувальний) рахунок № 470099, у євро - поточний (картковий) рахунок № 77724502, поточний (накопичувальний) рахунок № 470100. Відповідно до виписки з банківського рахунку на поточному (картковому) рахунку № 77724036 знаходиться сума у розмірі 9164 доларів США, та поточному (картковому) рахунку № 77724502 сума у розмірі 2241 євро. 18 лютого 2009р. позивач звернувся с письмовою вимогою до відділення № 12 філії Одеського регіонального управління ВАТ КБ „Надра про видачу коштів з його рахунків, що відповідає п.5.2.8 договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб. Але розпорядження позивача відповідачем виконане не було. Відповідно до ст. 1066 ЦК України банк має право користуватися грошовими коштами на рахунку клієнта, гарантуючи його право безперешкодно розпоряджатися цими коштами. Відповідно до ст. 1074 ЦК України обмеження прав клієнта, щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку не допускаються. Згідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. З огляду на вищевказане,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У березні 2009 року позивачка звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати трудовий договір № 3422 від 13.12.2005 року, укладений між ПП [PERSON] та [PERSON] таким, що є розірваним за п. 4 ст. 40 Кодексу законів про працю України, посилаючись на те, що 13.12.2005р. вона уклала трудовий договір з відповідачкою, яка була прийнята на роботу в якості продавця. Оскільки [PERSON] з 01.03.2006 року не з»являється на своєму робочому місці, причини відсутності роботодавцю не повідомляє, на підставі п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірваним. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день розгляду справи сповіщена належним чином і вчасно, відповідно до ст. 169 ч.4 ЦПК України суд розглядає справу в її відсутність. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази, оцінивши їх у сукупності, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно до ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Порядок розірвання трудового договору за ініціативою власника регламентовано ст. 40 КЗпП України. Згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України, у разі відсутності працівника на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин трудовий договір може бути розірваним. Судом встановлено, що [PERSON] була відсутня на робочому місці протягом цілого робочого дня 01.03.2006 року. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У березні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] М, І. про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони зареєстрували шлюб 11 серпня 1993 року в виконкомі Молницької сільської ради Герцаївського району , актовий запис № 14 Від шлюбу у них малолітня донька Юлія [INFO], яка проживає з матір'ю. Позивачка просила розірвати шлюб посилаючись на те, що сім'я розпалося в 2009 році по причині , що між ними постійно виникали сварки, скандали .На примирення не згідна оскільки відповідач утворив іншу сім'ю. В судовому засіданні позивачка позов підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився , хоча був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи та не повідомив про причини неявки. Суд вважає можливим провести заочний розгляд справи, оскільки позивачка проти такого розгляду не заперечує, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивачки, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони тривалий час разом не проживають. Позивачка має іншу сім'ю. На примирення не згідний Шлюб носить формальний характер . На підставі ст.ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У березні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 2 вересня 1998 року. Від шлюбу у них е неповнолітня донька Олена [INFO], яка проживає з матір'ю. Позивачка просила розірвати шлюб, посилаючись на те, що вони разом не проживають з червня 2001 року. На примирення не згідна, оскільки, має іншу сім' ю В попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що на примирення не згідна, оскільки має іншу сім'ю Відповідач позов визнав, на примирення не згідний. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст.174 цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України. у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для; того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони разом не проживають з 2001 року. На примирення не згідні. Позивачка має іншу сім'ю, Шлюб носить формальний характер. За таких обставин суд вважав,- що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України,: суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У березні 2010 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що вони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 3 лютого 2008 року. Від шлюбу у них є неповнолітня донька Олександра 20 лютого 200'9 року народження, яка проживає з матір'ю. Позивачка просила розірвати шлюб, посилаючись на те, що вони разом не проживають з серпня 2008 року. На примирення не згідна. В попередньому судовому засіданні позивачка позов підтримала і пояснила, що на примирення не згідна. Відповідач позов визнав, на примирення не згідний. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку , встановленому ст.17,4 -цього ж Кодексу. Згідно з ч.4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони разом не проживають з серпня 2008 року. На примирення не згідні. За таких обставин суд; вважає, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому шлюб необхідно розірвати. На підставі ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, суд

Outcome: approved