Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-08 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що їй на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . У вищезазначеній квартирі зареєстровані всі відповідачі, однак з дня реєстрації жоден з відповідачів у належній їй на праві власності квартирі не проживав, їх речі в квартирі відсутні. Жодних перешкод у користуванні квартирою відповідачам не чинила, після реєстрації в квартирі відповідачі втратили до неї інтерес. Посилаючись на обставини того, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] з дня реєстрації в квартирі не проживали, і, при цьому, ніяких перешкод в їх проживанні нею не чинилося, а також на те, що відповідачі не сплачують комунальні платежі, в утриманні житла участі не приймають, позивачка просить суд усунути перешкоди у здійсненні нею права користування та розпорядження її майном шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням у квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 31 березня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання на 06 травня 2021 року. 06 травня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання відкладено на 07 липня 2021 у зв`язку із неявкою відповідачів. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 07 липня 2021 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду на 16 серпня 2021 року. 16 серпня 2021 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 30 серпня 2021 року у зв`язку із неявкою відповідачів. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, позивачка подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Свідок [PERSON] , який є чоловіком позивачки, підтвердив, що з 2018 року в даній квартирі було зареєстровано декілька осіб, які жодного дня там не проживали. Відповідачів він не знає. Вони мали намір там проживати та укласти договір оренди, але після реєстрації зникли, контактних телефонів немає. Їхніх речей в квартирі немає, перешкод у користуванні квартирою позивач їм не чинила. Свідок [PERSON] , який є другом родини, підтвердив що відповідачів не знає. В квартирі за адресою: [ADDRESS] він з чоловіком позивачки з початку літа минулого року робить ремонт. Там є особисті речі позивачки, а також деякі меблі, шафи. В квартирі він з`являється 1-2 рази на тиждень, за цей час там нікого не було. Зі згоди позивача, викладеної в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності квартира [ADDRESS] належить позивачу [PERSON] на праві приватної власності (а.с. 6). Згідно з довідкою МЄІРЦ за № 348/15032021-30121899 в зазначеній квартирі зареєстровані: з 05 січня 2018 року по теперішній час [PERSON] , [INFO] ; з 10 квітня 2018 року по теперішній час [PERSON] , [INFO] ; з 02 липня 2018 року по теперішній час [PERSON] , [INFO] ; з 10 вересня 2019 року по теперішній час [PERSON] , [INFO] ; з 29 серпня 2019 року по теперішній час [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтею 150 ЖК України передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та свідок [PERSON] пояснили, що зареєстрували відповідачів у спірній квартирі з метою укладення договору найму житла. Однак, після реєстрації відповідачі ухилилися від укладення договору найму квартири і жодного дня у спірній квартирі не проживали. Як передбачено частиною 2 статті 158 ЖК України, договір найму жилого приміщення укладається між власником будинку (квартири) і наймачем у письмовій формі з наступною реєстрацією у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів або в органі управління, що ним утворюється. Договір повинен містити вказівку на предмет договору, строк, на який він укладається, визначати права і обов`язки наймодавця і наймача та інші умови найму. Про обов`язкову письмову форму договору найму житла йдеться і у частині 1 статті 811 ЦК України. За положеннями частини 1, 2 статті 406 ЦК України сервітут припиняється у разі: 1) поєднання в одній особі особи, в інтересах якої встановлений сервітут, і власника майна, обтяженого сервітутом; 2) відмови від нього особи, в інтересах якої встановлений сервітут; 3) спливу строку, на який було встановлено сервітут; 4) припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту; 5) невикористання сервітуту протягом трьох років підряд; 6) смерті особи, на користь якої було встановлено особистий сервітут. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Під час розгляду справи встановлено, що письмового договору найму житла між сторонами укладено не було. Водночас, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не проживають в квартирі з моменту реєстрації в ній, перешкод в користуванні житлом їм ніхто не чинить, їх особисті речі у квартирі відсутні. Участі у проведенні оплати комунальних послуг та утриманні житла відповідачі не приймають. Вирішити проблему в позасудовому порядку позивачка позбавлена можливості, оскільки відповідачі самостійно знятися з реєстрації не бажають. За таких обставин, суд, вважає, що право позивача на вільне користування та розпорядження належним їй житлом порушено з боку відповідачів та підлягає захисту. Враховуючи вищезазначене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання відповідачів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою за адресою: [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved