Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-18 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що вона є власницею будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], а суміжним землекористувачем зазначеної земельної ділянки є відповідачка [PERSON], яка є власником будинку та земельної ділянки за адресою: Київська обл., [ADDRESS]. 12 квітня 2014 року [PERSON] без пояснення причини та мети здійснила самовільне розбирання частини огорожі позивачки. Відповідно до зведеного локального кошторису КП «Київжитлоспецексплуатація» від 16.04.2014 року вартість ремонтних робіт складає 1 510,00 грн. 15.04.2014 року було відновлено будівництво огорожі та приведено огорожу до того стану який був до розбирання [PERSON]. Проте, 15.04.2014 року відповідачка повторно здійснила самовільне розбирання частини огорожі. Відповідно до зведеного локального кошторису КП «Київжитлоспецексплуатація» від 25.04.2014 року вартість ремонтних робіт складає 1 127,00 грн. У зв'язку з цими подіями у позивачки погіршився стан здоров'я та 15.04.2014 року було викликано швидку допомогу та госпіталізовано її до Ірпінської центральної міської лікарні. Під час перебування в лікарні нею були витрачені кошти на лікування в розмірі 1 923,08 грн. Вважає, що своїми діями відповідачка завдала їй матеріальну шкоду в розмірі 4 560,08 грн., яку позивачка просила стягнути з відповідачки. Також просила стягнути з відповідачки судовий збір. В судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх з підстав зазначених у позові. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала суду письмові заперечення, в яких позовні вимоги не визнала та зазначила, що з моменту купівлі своєї земельної ділянки позивачка постійно здійснювала порушення меж і намагалась захопити частину сусідської земельної ділянки. Позивачка, почавши будувати паркан навколо свого будинку, більше ніж на 2 м захопила її земельну ділянку чим порушила її право власності, а тому не може вимагати відшкодування шкоди. Вважає доводи позивачки необґрунтованими та такими, що базуються на припущеннях та просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Перевіряючи обставини у справі, судом встановлено, що [PERSON] є власницею земельної ділянки площею 0,25 га за адресою: [ADDRESS] (а.с.19-20). Позивачка зазначає, що 12 квітня 2014 року та повторно 15 квітня 2014 року [PERSON] було здійснено розбирання кам'яного паркану, що частково побудований на земельній ділянці [PERSON]. Відповідно до зведеного локального кошторису КП «Київжитлоспецексплуатація» від 16.04.2014 року вартість ремонтних робіт бутової огорожі житлового будинку [ADDRESS] Києво-Святошинського району, Київської області складає 1 510,00 грн. ( а.с. 5) та згідно зведеного локального кошторису від 25.04.2014 року вартість ремонтних робіт вказаної вище бутової огорожі складає 1 127,00 грн. (а.с.7). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] 15.04.2014 було госпіталізовано до Ірпінської центральної міської лікарні та під час перебування в лікарні нею було витрачено кошти на лікування в розмірі 1 923,08 грн., що підтверджується випискою з медичної картки хворого та чеками на купівлю ліків (а.с.10-12). Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними діями фізичної особи, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Звертаючись до суду з позовом, позивачка зазначає, що незаконне розбирання паркану здійснила [PERSON], яка є суміжним землекористувачем зазначеної земельної ділянки, та яка є власником будинку та земельної ділянки за адресою: Київська обл., [ADDRESS]. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається з відповідей Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області від 18.04.2014 року за Вих. № 9789 та від 23.04.2014 року за Вих. № 10055, на звернення позивачки від 12.04.2014 року та від 15.04.2014 року про пошкодження паркану, повідомлено, що для вирішення спірних питань щодо пошкодження паркану їй необхідно звернутись до суду в порядку цивільного судочинства. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що працівниками міліції не було встановлено винну особу, яка здійснила розбирання огорожі позивачки [PERSON]. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б встановлювали протиправну поведінку та вину відповідачки [PERSON] у здійсненні розібрання огорожі, а також причинний зв'язкок між протиправною поведінкою та збитками і такі докази в судовому засіданні не здобуто. За змістом ст. 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає, такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку прийнятого у Постанові Верховного суду України від 22 січня 2013 р. у справі № 3-72гс12. Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України, рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України. Таким чином, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту протиправної поведінки відповідачки, не встановлено її вини та причинного зв'язку між протиправною поведінкою та збитками, а тому суд знаходить вимоги безпідставним та такими, що ґрунтуються на припущеннях та відмовляє позивачу в їх задоволенні. Відповідно до ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed