Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-27 00:00:00

У вересні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, який мотивує тим, що він є відповідальним квартиронаймачем квартири № 36 в будинку № 24 по [PERSON] 93-ї бригади в м.Запоріжжі. Разом з ним в квартирі зареєстрований його онук [PERSON] , який в квартирі не проживає понад трьох років, його речей в квартирі не має. У користуванні житловою площею відповідачу ніхто не перешкоджає, однак він добровільно відмовився від проживання в ній. Вважає, що відповідач втратив право користування спірною квартирою, оскільки понад шість місяців не проживає в ній без поважних причин. Просить визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі № 36 в будинку № 24 по [PERSON] 93-ї бригади в м.Запоріжжі. Ухвалою від 04.10.2018 року по справі відкрито загальне позовне провадження та розпочате підготовче провадження. Ухвалою від 08.11.2018 року підготовче провадження закрито, справа призначена до судового розгляду. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги. Суду пояснив, що його онук в квартирі не проживає більше трьох років. Квартплату не сплачує, де він живе йому не відомо. У нього є мати, яка живе в м.Марганець, але їй також не відомо його місце знаходження. Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування спірним житлом, оскільки понад 6 місяців не мешкає в спірній квартирі без поважних причин. Представник позивача [PERSON]- [PERSON] позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув за невідомими причинами, про час та місце судового засідання повідомлявся за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання, відзиву на позов або зустрічного позову не подав, поштове відправлення з копією ухвали про відкриття провадження та позовом з додатками неодноразово надсилалось відповідачу у встановленому законом порядку за зареєстрованим місцем проживання, але ним не отримано і повернуто до суду з відміткою поштового відділення звязку «За закінченням терміну зберігання». У відповідності до ч. 7\~ст. 128 ЦПК України, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємця - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Як вбачається з довідки департаменту реєстраційних послуг № 01-71/9568 від 03.10.2018 року, [PERSON], [INFO], з 22.05.2012 року зареєстрований за адресою: [INFO] бригади, 24, кв. 36 в м.Запоріжжі, що підтверджується довідкою департаменту реєстраційних послуг від 03.10.2018 року (а.с. 12). Беручи до уваги ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод [PERSON] Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання, суду не надав, в силу положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача, шляхом постановлення заочного рішення. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету [PERSON] Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Виходячи з вимог ст.280 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи у відсутність відповідача. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він сусід позивача, вони проживають в одному будинку. Йому відомо, що [PERSON] проживає один, приблизно 1,5 роки, після того як померла його дружина. Його онуку [PERSON] він останній раз бачив десь 2 роки тому. До цього часу онук жив в квартирі, бо він його бачив кожного ранку о 6-15 годині коли вигулював собаку, [PERSON] шов на роботу. Свідок [PERSON] суду пояснила, що знайома з позивачем оскільки вони проживають у одному підїзді. Їй відомо, що у позивача є [PERSON]. Вона його не бачила більше трьох років. З [PERSON] вона спілкується, знайома з ним давно. Артем в квартирі не зявляється. На даний час [PERSON] проживає один, іноді його провідує дочка. Вислухавши пояснення позивача, представника позивача, свідків, дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню у звязку з наступним. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що відповідач [PERSON], [INFO], з 22.05.2012 року зареєстрований за адресою: [INFO] бригади, 24, кв. 36 в м.Запоріжжі, що підтверджується довідкою департаменту реєстраційних послуг від 03.10.2018 року (а.с. 12). Суд вважає, що до спірних правовідносин слід застосувати норми Житлового кодексу України, на який посилається позивач, оскільки спірна квартира не є власністю сторін і спір не стосуються визнання втративши право на житло члена сімї власника житлового помешкання. Згідно ст.\~64\~ЖК України члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. За змістом ст.71\~ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно ст.\~72\~ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. П.10 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~12\~квітня 1985\~року №\~2\~«Про деякі\~питання,\~що виникли\~в практиці\~застосування судами\~Житлового кодексу\~України» передбачено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК України), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду тощо) суд може продовжити пропущений строк. Враховуючи вищевикладені вимоги діючого законодавства, повно, всебічно та обєктивно зясувавши обставини справи та оцінивши сукупність наданих доказів в їх взаємозвязку і достатності, належності та допустимості, суд вважає доведеним, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі без поважних причин понад шість місяців, що є підставою для визнання його таким, що втратив право користування спірним житловим приміщення. При цьому, суд виходить з того, що відповідач за власним бажанням та волевиявленням виїхав зі спірної квартири на інше місце мешкання, ніяких перешкод йому в користуванні спірним житлом з боку позивача чи інших осіб не чинилось, умов, щоб унеможливлювали його проживання, не створювалось, тривалий час він ним не користується з власної волі, його особистих речей в квартирі немає, житлово-комунальні послуги не сплачує, однак з реєстраційного обліку не знявся. Вказані обставини підтверджуються належними та допустимими доказами - довідкою про реєстрацію відповідача за вказаною адресою, показаннями свідків [PERSON], [PERSON] не довіряти яким у суду немає підстав. Належних та\~допустимих доказів\~тому,\~що відповідач\~не втратив\~інтерес до\~спірної квартири,\~бажає там\~мешкати,\~але з\~поважних причин\~не може\~цього зробити,\~відповідач суду\~не надав.\~Таким чином,\~суд приходить\~до висновку\~про законність\~та обґрунтованість\~позовних вимог\~в частині\~визнання відповідача втратившим право на житлове приміщення, у звязку з чим вони підлягають задоволенню. При ухваленні рішення суд також враховує, що позивач в позовній заяві не вимагає компенсації за понесені ним судові витрати по справі.

Outcome: approved