Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання в розмірі 1/4 частини всіх видів її доходу, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для осіб відповідного віку, починаючи від дня пред'явлення позову до суду. На підтвердження своїх вимог вказувала, що має трьох дітей: доньку [PERSON], яка проживає в Російській Федерації, доньку [PERSON], яка проживає в Полтаві, та сина [PERSON], з сім'єю якого вона проживає. Позивачка є пенсіонеркою та хворіє на різні хвороби, в тому числі на хворобу Паркінсона. Недуга обмежує її рухи, тому вона постійно потребує стороннього догляду, який за нею здійснює дружина сина, яка через догляд тривалий час не працює і не може навіть частково забезпечувати сім'ю. Позивачка перебуває на повному утриманні свого сина, який також зобов'язаний утримувати свою сім'ю. Мінімальної пенсії, яку вона отримує, не вистачає на придбання ліків, відповідне харчування, оплату комунальних послуг та найняття особи, яка б могла здійснювати за нею догляд, щоб не здійснювати незручностей для сім'ї свого сина. Протягом своєї хвороби та періоду непрацездатності донька [PERSON] жодного разу її не відвідала не надала матеріальної допомоги. На листа з проханням надавати матеріальну допомогу в добровільному порядку вона не відреагувала, що і стало підставою для звернення до суду з позовом. Відповідач у судове засідання не прибула. Про день, час та місце розгляду справи була повідомленою належним чином. Про причини своєї неявки суд не повідомляла, жодних заперечень, пояснень чи заяв на адресу суду не надсилала. Відповідно до ст. ст. 169 та 224 ЦПК України, суд розглядає справу по суті у відсутність відповідача на підставі наявних по справі доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] є пенсіонеркою та отримує пенсію в розмірі 1 214 грн. (а.с.6). Вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] (а.с. 7), який помер [INFO] (а.с. 8). Позивач звернулась до своєї доньки [PERSON] листом з проханням надати їй в добровільному порядку матеріальну допомогу (а.с. 9). Відповідач отримала лист 11.01.2014 року, про що в матеріалах справи мається її розписка (а.с. 11), однак жодним чином на нього не відреагувала. В силу ч. 1 ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Виходячи зі змісту ч. 2 ст. 182 цього ж кодексу мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму. Ст. ст. 10 та 60 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі В силу ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. В силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно з п. 7 ч. 1 ст. 214, п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає можливим допустити негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved