Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-17 00:00:00

У березні 2021 року позивачі звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області\~\~ з\~\~ цією\~\~ позовною заявою. Позовні вимоги мотивовані тим, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, які були зареєстровані в ньому, а саме: [PERSON] та [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок. [INFO] померла мати позивачів [PERSON] . Після її смерті спадщину прийняв її чоловік [PERSON] у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, однак нотаріально не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер батько позивачів [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на вищевказаний житловий будинок. Позивачі є спадкоємцями [PERSON] за заповітом, спадщину вони прийняли. Носівською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу. Кожному з позивачів нотаріусом видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на 1/2 частини земельної ділянки. Однак, нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок у зв`язку з відсутністю правовстановлюючого документа на спадкове майно. Саме тому позивачі звернулися до суду та просили судовим рішенням: - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за заповітом після смерті батька [PERSON] . Ухвалою від 25 березня 2021 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 29 квітня 2021 року. Ухвалою від 29 квітня 2021 року закрито підготовче провадження в цивільній справі, призначено справу до судового розгляду по суті на 18 червня 2021 року.\~ У судове засідання позивачі та представник позивачів адвокат Семенок В.І. не з`явилися, але до початку розгляду справи по суті представник позивачів подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивачів та їх представника (а. с. 72). Представник відповідача територіальної громади с. Іржавець Носівського району в особі Носівської міської ради Чернігівської області в судове засідання не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання представник відповідача подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада Чернігівської області визнає позовні вимоги та просить справу розглянути за відсутності представника відповідача (а. с. 45). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. У\~\~\~\~\~ судовому\~\~\~\~\~\~ засіданні\~\~ встановлено,\~\~ що\~\~ житловий\~\~ будинок\~ [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою старости сіл Козари, Андріївка,\~\~ Іржавець\~\~\~ Носівської\~\~\~ міської\~\~\~ ради\~\~\~ Носівського\~\~\~ району\~\~\~ Чернігівської області № 7/2-21/1237 від 14 грудня 2020 року (а. с. 19). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] та [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного\~\~\~ двору\~\~\~ належало\~\~\~ по\~\~ 1/2\~ частини\~\~ житлового будинку [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 11). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 71). Отже, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] був чоловіком померлої [PERSON] . Отже, він був спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до довідки № 7/2-21/1239 від 14 грудня 2020 року, виданої старостою сіл Козари, Андріївка, Іржавець Носівської міської ради Чернігівської області, на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею за адресою: [ADDRESS] , проживав та був зареєстрований [PERSON] (а. с. 20). До майна померлої [PERSON] Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 150/2011 (а. с. 67-69). Відповідно до копії спадкової справи до майна померлої [PERSON] спадщину після її смерті прийняв спадкоємець першої черги за законом чоловік [PERSON] . [PERSON] отримав свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку.\~ Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірний житловий будинок став цілком належати її чоловіку [PERSON] , однак він у встановленому законом порядку не оформив своїх прав на нього. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 12). За життя [PERSON] склав заповіт, яким усе своє майно, де б воно не було та з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він за законом матиме право, заповідав [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією відповідного заповіту, посвідченого 26 жовтня 2009 року секретарем виконкому Іржавецької сільської ради Носівського району Чернігівської області, зареєстрованого в реєстрі за № 24 (а. с. 13), та інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 65). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за заповітом. [PERSON] та [PERSON] є синами [PERSON] , що підтверджується копіями їх свідоцтв про народження (а. с. 17, 18). Відповідно до довідки № 7/2-21/1238 від 14 грудня 2020 року, виданої старостою сіл Козари, Андріївка, Іржавець Носівської міської ради Чернігівської області, на день смерті [PERSON] був зареєстрований та проживав сам за адресою: [ADDRESS] (а. с. 21). До майна померлого [PERSON] Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 81/2019, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового\~\~ реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 62-64). Згідно\~\~ з\~\~\~ копією\~\~\~ спадкової\~\~ справи\~\~ до\~\~\~ майна\~ померлого [PERSON] № 81/2019 (а. с. 56-61) спадкоємці за заповітом [PERSON] та [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк подали до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини після смерті батька. [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину на 1/2 частки земельної ділянки кожен. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] спірний житловий будинок, який належав покійному, став належати його синам [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах, тобто по 1/2 частини будинку кожному. Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом встановлено, що позивачі зверталися до Носівської районної\~ державної нотаріальної контори із заявою про видачу їм свідоцтва про право на спадщину за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] . Однак, нотаріус відмовила позивачам у видачі свідоцтв про право на спадщину, оскільки відсутні необхідні для вчинення нотаріальної дії документи, а саме правовстановлюючий документ на житловий будинок, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1106/02-31 від 31 грудня 2020 року (а. с. 34). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 31-33). Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 23 листопада 2020 року становить 79000 грн. (а. с. 23). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатив судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 4). Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачеві [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved