Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-17 00:00:00

У вересні 2017 року до Слов'янського міськрайонного суду звернувся [PERSON] з позовною заявою до Державного підприємства Донецька залізниця про стягнення заробітної плати, обґрунтувавши свої вимоги тим, що з 10.09.1974 року по 24.04.2017 року він працював у відповідача. При звільнені з підприємства відповідач не провів з ним повного розрахунку, у звязку з чим він ставить питання про стягнення суми заборгованості по заробітній платі у розмірі 61218 грн. 52 коп., середнього заробітку, моральної шкоди в сумі 5000 грн. 00 коп. та витрат повязаних з наданням правової допомоги у розмірі 2500 грн. Ухвалою Словянського міськрайонного суду від 18.12.2017 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача ДП Донецька залізниця середнього заробітку залишено без розгляд (а.с.39). У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності (а.с.37), позов просив задовольнити. Суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності позивача, що відповідає вимогам ст. 130 ЦПК України. Представник позивача адвокат [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги у суді від 27.09.2017 року (а.с.1), в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за своєї відсутності, не заперечує проти ухвалення заочного рішення (а.с.38). Представник відповідача ДП Донецька залізниця, в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи у суді повідомлявся належним чином (а.с.25-27). Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши подані позивачем документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] з 10.09.1974 року по 24.04.2017 року працював у відповідача Державного підприємства Донецька залізниця (а.с.6-12). При звільненні з ним не було проведено повного розрахунку і заборгованість по заробітній платі склала 61218 грн. 52 коп., що підтверджується довідкою відповідача №68 від 24.04.2017 року (а.с.13). Вирішуючи питання стосовно стягнення заборгованості з заробітної плати, суд виходить з того, що відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника витрата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Судом встановлено, що позивач був звільнений з підприємства 24.04.2017 року (а.с.12), заборгованість по заробітній платі складає 61218 грн. 52 коп., між сторонами відсутній спір з приводу розміру заробітної плати, тому зазначена сума підлягає стягненню з відповідача, а позовні вимоги в даній частині підлягають задоволенню. Вирішуючи питання стосовно стягнення моральної шкоди у розмірі 5000 грн. 00 коп., суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У звязку з чим, враховуючи обставини справи, а також те, що визнання факту порушень відповідачем строку розрахунку з позивачем сам по собі становить достатньо справедливу сатисфакцію за моральну шкоду, завдану позивачу, суд вважає за можливе зменшити розмір моральної шкоди та встановити її в сумі 500 грн. Стосовно вимог позивача про стягнення витрат за послуги на правову допомогу в сумі 2500 грн., суд виходить з наступного. Так, відповідно до п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України, до витрат повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно до ч.1 ст. 137 ЦПК України, витрати, повязані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Повноваження представника позивача адвоката [PERSON], підтверджується договором про надання правової допомоги у суді від 27.09.2017 року (а.с.1). Згідно розяснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладених у п. 48 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньої повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультації, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до квитанції від 21.09.2017 року [PERSON] сплачено [PERSON] за участь в цивільній справі 2500 грн. 00 коп. (а.с.15). У звязку з чим, суд вважає, за можливе вимоги позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, на відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволено, то з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial