Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-17 00:00:00

ТОВ «Український лізинговий фонд» звернулось до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 04.04.2013 року між ТОВ «Український лізинговий фонд» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу №1018/04/13-В згідно з умовами якого Лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язався придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, у тимчасове володіння та користування за плату майно найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Спеціфікації, а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору. З метою забезпечення виконання зобов»язання за вказаним договором між ТОВ «Український лізинговий фонд» та [PERSON] було укладено договір поруки від 04.04.2013, відповідно до умов якого [PERSON] відповідає перед між ТОВ «Український лізинговий фонд» у тому ж обсязі, що й [PERSON], в тому числі за відшкодування можливих збитків, з сплату пені та інших штрафних санкцій, що обумовлені у Договорі фінансового лізингу та передбачені чинним законодавством. Свої зобов'язання Позивач своєчасно, належним чином та в повному обвязі виконав: зокрема, придбав предмет лізингу, а саме автомобіль А1ЛЭ1 01, 2013 року випуску; шасі [NUMBER]; двигун № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER] та передав його Відповідачу-1 за актом прийому-передачі від 30.04.2013 р. Посилаючись на те, що відповідачі порушили умови договорів щодо своєчасної сплати лізингових платежів, позивач з урахуванням уточнених позовних вимог просив суд стягнути солідарно з відповідачів суму заборгованості за договором у сумі 87 648 грн.30 коп. Представник ТОВ «Український лізинговий фонд» в судове засідання не з»явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з'явились повторно, про розгляд справи повідомлений належним чином. За вказаних обставин, суд дійшов висновку про можливість проведення заочного розгляду справи відповідно до положень ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 04.04.2013 року між ТОВ «Український лізинговий фонд» та [PERSON] було укладено договір фінансового лізингу №1018/04/13-В згідно з умовами якого Лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу (поставки) зобов'язався придбати у свою власність і передати на умовах фінансового лізингу, у тимчасове володіння та користування за плату майно найменування, технічний опис, модель, рік випуску, ціна одиниці, кількість і загальна вартість якого визначаються в Спеціфікації, а Лізингоодержувач зобов'язався прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі на умовах цього Договору. З метою забезпечення виконання зобов»язання за вказаним договором між між ТОВ «Український лізинговий фонд» та [PERSON] було укладено договір поруки від 04.04.2013, відповідно до умов якого [PERSON] відповідає перед між ТОВ «Український лізинговий фонд» у тому ж обсязі, що й [PERSON], в тому числі за відшкодування можливих збитків, з сплату пені та інших штрафних санкцій, що обумовлені у Договорі фінансового лізингу та передбачені чинним законодавством. Свої зобов'язання Позивач своєчасно, належним чином та в повному обвязі виконав: зокрема, придбав предмет лізингу, а саме автомобіль А1ЛЭ1 01, 2013 року випуску; шасі [NUMBER]; двигун № [NUMBER], реєстраційний № [NUMBER] та передав його Відповідачу-1 за актом прийому-передачі від 30.04.2013 р. Лізингодавець свої зобов'язання перед відповідачем за договором фінансового лізингу виконав повністю, натомість відповідачем було порушено порядок виплати грошових коштів за даним договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Оскільки відповідачами було порушено порядок погашення виплати грошових коштів за договором, заборгованість відповідачів перед позивачем за період з червня 2016 по вересень 2016 становить 87 648 грн. 30 коп. а саме: - 75 859 грн. 00 коп, заборгованість зі сплати лізингових платежів; - 1 826 грн. 70 коп. - пеня; - 9 782 грн.39 коп. - штраф; - 180 грн. 21 коп. - 3% річних. Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. У відповідностя до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до змісту ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до ст. ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, при чому зобов'язання має виконуватися належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору. Згідно ст.ст. 610, 612 ЦК України встановлено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим до виконання сторонами. Згідно ч.1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно ч.1, ч.2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ч. 1 та ч. 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачами не було надано належних доказів в розумінні ст. ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження погашення заборгованості. За таких підстав, коли встановлено, що з вини відповідача зобов'язання перед позивачем не виконано, відповідач в односторонньому порядку відмовився виконувати взяті на себе зобов'язання, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Враховуючи, що позовні вимоги підлягають задоволенню, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору у розмірі 1 712, 60 грн. підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved