Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-03 00:00:00

Токмацька міська рада звернулась до суду із заявою, зазначивши в якості заінтересованих осіб Токмацьку державну нотаріальну контору, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , про визнання спадщини відумерлою на 1/3 частину земельної ділянки, посилаючись на те, що [INFO] померла [PERSON] , якій на праві приватної власності належала 1/3 частина земельної ділянки, кадастровий номер 2311000000:01:014:0021, з цільовим призначенням, - «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд» по [ADDRESS] . У зв`язку з тим, що у померлої немає спадкоємців і вказане майно ніким не успадковане, заявник просить визнати спадкове майно померлої [PERSON] , - 1/3 частину вказаної земельної ділянки відумерлою спадщиною та передати її у власність територіальної громади міста Токмак в особі Токмацької міської ради. Ухвалою судді від 27.02.2020 заяву було прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 25.05.2020 за заявою представника Токмацької міської ради в якості заінтересованих осіб до участі в справі залучені [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . В судовому засіданні представник заявника заяву підтримала, посилаючись на обставини викладені в заяві, просила задовольнити. Пояснила, що після померлої [INFO] [PERSON] спадщину ніхто зі спадкоємців не прийняв, спадкова справа не заведена. Представник заінтересованої особи - Токмацької державної нотаріальної контори у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Заінтересовані особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , у судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, просять задовольнити заяву. Суд, заслухавши пояснення представника заявника, дослідивши у судовому засіданні наявні письмові докази у справі, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.2 ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, в тому числі, про визнання спадщини відумерлою. Статтею ст.335 ЦПК України передбачено, що у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Відповідно до ст.ст.337, 338 ЦПК України справа про визнання спадщини відумерлою розглядається судом з обов`язковою участю заявника та з обов`язковим повідомленням усіх заінтересованих осіб. Відповідно до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно з договором купівлі-продажу від 27 листопада 1978 року, [PERSON] продав, а [PERSON] придбала 1/3 частку будинку за адресою: [ADDRESS] . З витягу з реєстру права власності на нерухоме майно за №868012 від 15.04.2003р. вбачається, що за реєстраційним номером 713363 зареєстровано право власності на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] - 1/3 частка, [PERSON] - 1/3 частка та [PERSON] - 1/3 частка. З свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.10.1999 року, зареєстрованого в реєстрі за №2348, спадкова справа №183/89, вбачається, що [PERSON] успадкувала після померлого [INFO] [PERSON] майно, яке складається з 1/3 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . На підставі рішення 12 сесії 24 скликання Токмацької міської ради №15 від 10.04.2003р. про виділення земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] була виділена земельна ділянка площею 0,10 га кадастровий номер 2311000000:01:014:0021, з цільовим призначенням, - «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд», що підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку від 13.05.2003р. Зазначений державний акт на право власності на земельну ділянку зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та право постійного користування землею, договорів оренди землі за №3049. Відповідно до нотаріально посвідченого договору дарування р.№1208 від 17 квітня 2003 року, [PERSON] подарувала, а [PERSON] прийняла у дар 1/3 частку житлового будинку по [ADDRESS] . Стаття 81 ЗК України, який набув чинності з 01 січня 2002 року (у редакції, чинній на 17.04.2003 р., тобто на час відчуження [PERSON] 1/3 частини будинку по [ADDRESS] ), передбачала, що громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). У статті 125 ЗК України (у редакції, чинній на 17.04.2003р., тобто на час відчуження [PERSON] 1/3 частини будинку по [ADDRESS] ) встановлено, що право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Стаття 120 ЗК України (у редакції, чинній на час укладення вищезазначеного договору дарування) передбачала, що при переході права власності на будівлю і споруду право власності на земельну ділянку або її частину може переходити на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди. При переході права власності на будівлю та споруду до кількох осіб право на земельну ділянку визначається пропорційно часткам осіб у вартості будівлі та споруди, якщо інше не передбачено в договорі відчуження будівлі і споруди. Разом з тим з 01 січня 2004 року набув чинності ЦК України в редакції Закону України № 435-IV. Стаття 377 цього Кодексу визначила, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Розмір та кадастровий номер земельної ділянки, право на яку переходить у зв`язку з переходом права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, є істотними умовами договору, який передбачає набуття права власності на ці об`єкти (крім багатоквартирних будинків та об`єктів державної власності, що підлягають продажу шляхом приватизації). Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Разом тим виникає ситуація існування в часі нормативних актів, виданих одним і тим самим органом, які містять суперечності в регулюванні одних і тих самих правовідносин. У разі існування неузгодженості між нормами, виданими одним і тим самим нормотворчим органом, застосовується акт, виданий пізніше, навіть якщо прийнятий раніше акт не втратив своєї чинності. При розбіжності між загальними і спеціальними нормами права перевага надається спеціальній, якщо вона не скасована виданим пізніше загальним актом. Положення статті 377 ЦК України стосуються саме переходу прав на земельну ділянку при переході прав на нерухомість, яка розташована на цій земельній ділянці. Зазначені положення повністю регулюють правовідносини, визначені статтею 120 ЗК України, а тому ці норми мають однакову юридичну силу. За таких обставин для регулювання суспільних правовідносин, які виникають при переході прав на земельні ділянки при набутті прав на нерухомість, розташовану на них, слід застосовувати норми ЦК України до моменту внесення відповідних змін до ЗК України. Такі зміни внесені до статті 120 ЗК Законом України від 27 квітня 2007 року № 997-V «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Цивільного кодексу України» (далі - Закон № 997-V), який набув чинності 20 червня 2007 року. Після 31 грудня 2001 року в таких випадках право власності на земельну ділянку або її частину могло переходити відповідно до статті 120 ЗК України (2001 року) на підставі цивільно-правових угод, а право користування - на підставі договору оренди, укладеного відповідно відчужувачем або набувачем. До особи, яка придбала житловий будинок, будівлю або споруду після 31 грудня 2003 року, згідно зі статтею 377 ЦК України (Закон № 435-ІV), а з часу внесення змін до статті 120 ЗК України Законом № 997-V - і згідно зі статтею 120 ЗК України переходило право власності на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення, у розмірах, встановлених договором; а якщо договором це не було визначено, до набувача переходило право власності на ту частину земельної ділянки, яка зайнята житловим будинком, будівлею або спорудою, та на частину земельної ділянки, яка необхідна для її обслуговування. Таким чином, відчуження об`єктів нерухомого майна в період з 01 січня 2002 року до 01 січня 2004 року, тобто на час відчуження [PERSON] 1/3 частини будинку по [ADDRESS] , не призводило до переходу прав на частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування будівель та споруд до набувача нерухомості на підставі правочину про набуття права на нерухомість. Такі права виникли лише з 01 січня 2004 року з набуттям чинності ЦК України в редакції Закону України № 435-IV, і до 01 січня 2010 року такий перехід прав стосувався права власності на земельну ділянку, розмір якої був зазначений у договорі відчуження нерухомості, а за відсутності таких даних - у розмірах, необхідних для обслуговування будинку. Право власності на усю земельну ділянку, на якій розташовано будівлю, стало одночасно переходити до набувача нерухомості лише з 01 січня 2010 року. Тобто, при переході від [PERSON] до [PERSON] права власності на 1/3 частку житлового будинку по [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору дарування р.№1208 від 17 квітня 2003 року, право власності на 1/3 частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування зазначеної частини житлового будинку кадастровий номер 2311000000:01:014:0021, з цільовим призначенням, - «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд», яка належала [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку від 13.05.2003р., не переходило. Враховуючи, що [PERSON] при набутті права власності на 1/3 частку житлового будинку по [ADDRESS] права власності на 1/3 частину земельної ділянки, яка необхідна для обслуговування зазначеної частини житлового будинку кадастровий номер 2311000000:01:014:0021, з цільовим призначенням, - «для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд» не набула, подальший перехід права власності на 1/3 частки житлового будинку по [ADDRESS] 24 червня 2011 року за нотаріально посвідченим договором купівлі-продажу р.№2187 [PERSON] не потяг за собою набуття права власності на вищезазначену 1/3 частину земельної ділянки, яка продовжувала перебувати у власності [PERSON] . Крім того, заінтересована особа [PERSON] , яка на даний час є власником належної [PERSON] 1/3 частини житлового будинку, на земельну ділянку не претендує та просить задовольнити заяву заявника про визнання спадщини відумерлою. Як вбачається з повідомлення міськрайонного управління у Токмацькому районі та м.Токмаку ГУ Держгеокадастру у Запорізькій області за №0-8-0.212-94/120-20 від 03.02.2020, згідно з даними Державного земельного кадастру, власниками земельної ділянки площею 0,1000 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарчих будівель і споруд з кадастровим номером 2311000000:01:014:0021, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , є [PERSON] (1/3 ч.), [PERSON] (1/3 ч.) та [PERSON] (1/3 ч.). [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (повторним) серії [NUMBER] , виданим Токмацьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Запорізькій області, актовий запис №118 та копією актового запису про смерть №118. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на 1/3 частину вищезазначеної земельної ділянки з кадастровим номером 2311000000:01:014:0021. Залучена в якості заінтересованої особи донька померлої [PERSON] [PERSON] надала суду заяву, відповідно до якої проти задоволення заяви Токмацької міської ради про визнання спадщини відумерлою не заперечує. Згідно з Витягом зі Спадкового реєстру (спадкові справи на видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) №59333721 від 07.02.2020 щодо [PERSON] , за вказаними параметрами запиту у Спадковому реєстрі інформація відсутня. Відповідно до інформації, наданої завідувачем Токмацької державної нотаріальної контори за вих.№ 216/01-16 від 12.03.2020, спадкова справа після померлої [INFO] [PERSON] , - не відкривалась. Відповідно приписів ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Як вбачається з ч.1 ст.60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи, часом відкриття спадщини є день смерті особи. Відповідно до ч.1-3 ст.1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. У разі якщо на об`єкті нерухомого майна на момент відкриття спадщини знаходиться рухоме майно, що входить до складу спадщини, таке рухоме майно переходить у власність територіальної громади, якій передано нерухоме майно. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Спадкоємці померлої [INFO] [PERSON] за заповітом і за законом, які б мали намір прийняти чи які б прийняли спадщину судом не встановлені. Спадщину, відкриту після її смерті, ніхто не прийняв. З часу відкриття спадщини після смерті [PERSON] , яка була власником 1/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером 2311000000:01:014:0021, розташованої за адресою: [ADDRESS] , минуло більше ніж 15 років. Токмацька міська рада є органом місцевого самоврядування за місцезнаходженням вказаної земельної ділянки. На підставі ст.334 ЦПК України, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Відповідно до ст.338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. За таких обставин, суд дійшов висновку про те, що вимога Токмацької міської ради про визнання відумерлою спадщини, яка складається з 1/3 частини земельної ділянки з кадастровим номером 2311000000 :01:014:0021, розташованої за адресою: [ADDRESS] , підлягає задоволенню.

Outcome: approved