Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на її користь 30 000,00 грн. відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров'я при виконанні трудових обов'язків, внаслідок професійних захворювань. На обгрунтування вимоги послалася на те, що 19.09.1979 року прийнята на роботу учнем лампівниці на шахту «Ім. 50-річчя Великої жовтневої соціалістичної революції». 01.12.1980 року переведена на посаду лампівниці. 12.01.2006 року звільнена по переводу на шахту «Зарічна». 24.01.2006 року прийнята на роботу лампівником поверхні II розряду на шахту «Зарічна». 21.09.2006 року звільнена з роботи за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи. У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці у неї значно погіршився стан здоров'я, внаслідок чого остання неодноразово була змушена звертатися за медичною допомогою. Відповідно до довідки МСЕК від 18.10.2006 року позивачу вперше встановлено 40% втрати професійної працездатності. Згідно з довідкою МСЕК від 11.10.2007 року останній встановлено 40 % втрати професійної працездатності. Відповідно до довідки МСЕК від 14.10.2010 року позивачу встановлено безтерміново III групу інвалідності. Згідно з довідкою МСЕК від 14.10.2010 року останній встановлено 50% втрати професійної працездатності. Зазначає, що внаслідок отримання професійних захворювань їй завдано значної моральної шкоди, яка виражається у втраті працездатності, болі та печії у попереку, затерпанні кінцівок, з'явилася задишка, кашель, пітливість, відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства. Представник відповідача подав до суду заперечення на позовну заяву, доводи якого зводяться до недоведеності факту спричинення позивачеві моральної шкоди, просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Позивач та її представник у судовому засіданні позов підтримали. Позивач пояснила, що внаслідок отримання професійних захворювань їй завдано значної моральної шкоди, яка виражається у втраті працездатності, болі та печії у попереку, затерпанні кінцівок, з'явилася задишка, кашель, пітливість, відчуває значні незручності при веденні домашнього господарства. Просять позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з'явився, у запереченні на позовну заяву просить розглядати справу за його відсутності. Заслухавши пояснення позивача та її представника, з'ясувавши обставини справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на таке. Згідно з трудовою книжкою позивач 19.09.1979 року прийнята на роботу учнем лампівниці на шахту «Ім. 50-річчя Великої жовтневої соціалістичної революції». 01.12.1980 року переведена на посаду лампівниці. 12.01.2006 року звільнена по переводу на шахту «Зарічна». 24.01.2006 року прийнята на роботу лампівником поверхні II розряду на шахту «Зарічна». 21.09.2006 року звільнена з роботи за станом здоров'я, що перешкоджає продовженню даної роботи. У зв'язку з тривалою роботою в особливо шкідливих та тяжких умовах праці позивач була змушена звертатися за медичною допомогою, що підтверджується копіями наявних у справі медичних документів. Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2 № 014667 від 18.10.2006 року позивачу встановлено 40% втрати професійної працездатності. Згідно з довідкою МСЕК серії Лва-2 № 022037 від 18.10.2007 року останній встановлено 40% втрати професійної працездатності. Відповідно до довідки МСЕК серії ЛВА-2 № 028998 від 14.10.2010 року позивачу безтерміново встановлено 50% втрати професійної працездатності. Згідно з довідкою МСЕК серії ЛВА-1 № 165461 від 14.10.2010 року останній безтерміново встановлено III групу інвалідності. Вирішуючи спір, суд виходить з наступного. Відповідно до частини 2 статті 153 Кодексу законів про працю України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Згідно статті 237-1 Кодексу законів про працю України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до частин 2, 3 статті 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або і інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Частиною 1 статті 1167 ЦК України установлено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно з частиною 1 статті 1168 ЦК моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів. Як зазначено у п. 4.1 Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» (справа про відшкодування моральної шкоди Фондом соціального страхування), ухваленого 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004, відповідно до статей 23, 1167 Цивільного Кодексу України (435-15) моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Як наслідок, моральна шкода, заподіяна умовами виробництва, спричинює порушення таких особистих немайнових прав, як право на життя, право на охорону здоров'я тощо. Ушкодження здоров'я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов'язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють йому моральні та фізичні страждання. Вищенаведені обставини справи та правові положення, на думку суду, свідчать про доведення факту спричинення позивачеві моральної шкоди унаслідок ушкодження її здоров'я при виконанні трудових обов'язків, що потягло за собою професійні захворювання, а отже, про право позивача на її відшкодування. Факт спричинення позивачеві моральної шкоди підтверджується також наявними у справі копіями медичних документів та знаходить своє пояснення згідно із вищевказаними положеннями Рішення Конституційного Суду України від 27.01.2004 року у справі № 1-9/2004. Вирішуючи питання про розмір відшкодування моральної шкоди (суму її компенсації), судом ураховано тяжкість завданої позивачеві моральної шкоди, глибину, тривалість та характер моральних та фізичних страждань, стан її здоров'я, оскільки остання є інвалідом III групи, відчуває болі та печію у попереку, затерпання кінцівок, з'явилася задишка, кашель, пітливість, відчуває великі незручності при веденні домашнього господарства, тяжкість професійних захворювань, настання у зв'язку з цим негативних змін у її житті, необхідність лікування, втрату у зв'язку з цим життєвих зв'язків, істотність вимушених змін у її життєвих стосунках, що вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя, обсяг втрати позивачем працездатності унаслідок профзахворювань - хронічний бронхіт, емфізема легень, дифузний пневмосклероз, що становить 50 %. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, що відповідає вимогам п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди». Тому суд вважає, що сума компенсації спричиненої позивачеві моральної шкоди повинна складати 8000,00 грн. Щодо вимоги про стягнення 30000,00 грн., то суд вважає, що така належним чином не вмотивована, є завищеною і не відповідає тяжкості та характеру завданої позивачеві шкоди. Доводи відповідача щодо недоведеності факту спричинення позивачеві моральної шкоди є необґрунтованими, спростовуються вищенаведеними висновками суду, а тому на увагу не заслуговують. Таким чином, позов задовольняється частково у межах, зазначених вище.

Outcome: partial