Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-29 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернулась до суду з позовом, вимогами якого є стягнення з [PERSON] , аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] у розмірі частки від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно починаючи від дня пред`явлення цього позову і до досягнення дітьми повноліття. Також просить стягнути з [PERSON] , аліменти за минулий час, зокрема з 09.11.2018р. і до дня пред`явлення цього позову на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] та неповнолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] усіх видів його заробітку (доходу) у розмірі не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Стягнути з [PERSON] судовий збір на користь Держави у розмірі 768 грн. 40 коп. Позовні вимоги мотивує тим, що 21 січня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Реутинської сільської ради Кролевецького району Сумської області, про що було складено актовий запис №01 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] . Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє неповнолітніх дітей, зокрема, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.06.2006 серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 08.04.2008 серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва. З серпня 2018 року позивачка з відповідачем спільно не проживаю, оскільки сімейне життя між нами у зв`язку з відсутністю взаєморозуміння та різного погляду на життя виявилось неможливим. Шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Святошинського районного суду м. Києвавід 09.11.2018 р. у справі №759/12787/18. Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом зі позивачкою та знаходяться на її матеріальному утриманні. На даний час, позивачка з дітьми проживаємо за адресою: [ADDRESS] . Доказами, які підтверджують, що діти проживають зі позивачкою є довідка №2545075 від 28.01.2019 р. про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , видана адміністратором ЦНАП, Коваль Л.І. та довідка №36850366 від 29.01.2019 про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , видана головним спеціалістом відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичної особи Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Рябоконь Т.В. З серпня 2018 р. відповідач постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, взагалі не цікавиться їх долею, життям, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не відвідує їх вдома та в школі, а також абсолютно не бажає матеріально їх підтримувати. У зв`язку з цим, всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Вищезазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями матері позивачки, [PERSON] , яка регулярно бачиться із дітьми і після розірвання шлюбу з відповідачем не бачила і не чула щоб відповідач відвідував дітей, допомагав у вихованні або будь-яким чином матеріально забезпечував їх потреби у навчанні, саморозвитку та харчуванні. Дані пояснення додаються до цієї позовної заяви. Основним місцем роботи відповідача є Товариство з обмеженою відповідальністю «АМТТ» (код СДРПОУ - 32393217), яке знаходиться за адресою: 08136, Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Балукова, 1-А Враховуючи вищенаведене, позивачкою неодноразову, починаючи з листопада 2018 було здійснено низку спроб отримати від відповідача аліменти на утримання дітей, однак відповідач постійно знаходив відмовки щоб ухилитися від обов`язку їх сплати. Підтвердженням цього може слугувати електронна переписка з відповідачем від 19.02.2019р., паперові копії якої додаються до цієї позовної заяви. Таким чином, оскільки відповідач не спілкується з дітьми, не займається її вихованням, взагалі не бажає їх матеріально утримувати, що є всі підстави для стягнення з вВідповідача аліментів на утримання дітей в розмірі 1/3 часткивід усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно від дня пред`явлення цього позову до суду і до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні позивач підтримала позов в повному обсязі, наполягала на стягненні аліментів, посилаючись на те, що позивачці дуже важко утримувати двох дітей. Відповідач у судовому засіданні позов визнає частково по пункту першому позову. Суд, заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши обставини справи та перевіривши їх наявними у справі доказами, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. При розгляді справи судом встановлено, що 21 січня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, який був зареєстрований виконавчим комітетом Реутинської сільської ради Кролевецького району Сумської області, про що було складено актовий запис №01 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.9). Від вказаного шлюбу у сторін народилося двоє неповнолітніх дітей, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 08.06.2006 серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про народження від 08.04.2008 серія [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м. Києва (а.с.10-11). З серпня 2018 року позивачка з відповідачем спільно не проживають. Шлюб між сторонами було розірвано за рішенням Святошинського районного суду м. Києвавід 09.11.2018 р. у справі №759/12787/18 (а.с.15-16). Після розірвання шлюбу діти залишились проживати разом зі позивачкою та знаходяться на її матеріальному утриманні. На даний час, позивачка з дітьми проживаємо за адресою: [ADDRESS] . Доказами, які підтверджують, що діти проживають зі позивачкою є довідка №2545075 від 28.01.2019 р. про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , видана адміністратором ЦНАП, Коваль Л.І. та довідка №36850366 від 29.01.2019 про реєстрацію місця проживання [PERSON] , [INFO] , видана головним спеціалістом відділу з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичної особи Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації, Рябоконь Т.В. (а.с.13-14). Відповідно до ст. 141 ч.1 СК України мати та батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно чи перебувають вони у шлюбі між собою. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Зважаючи на те, що відповідач є батьком неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , він за законом зобов`язаний надавати матеріальну допомогу на їх утримання, а тому з [PERSON] необхідно стягувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей, у розмірі 1/3 частки з усіх видів його заробітку (доходу) але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Згідно із ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, позивачка просить суд стягнути аліменти з травня 2016 року. Згідно ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. Отже, для задоволення такої вимоги позивачеві слід насамперед довести, що він вживав заходів щодо добровільної сплати аліментів, крім цього, довести, що відповідач ухилявся від їх сплати і лише у цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час. Позивач зазначає, що з серпня 2018 року відповідач постійно ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, взагалі не цікавиться їх долею, життям, не піклується про фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує харчуванням, медичним доглядом, лікуванням, не відвідує їх вдома та в школі, а також абсолютно не бажає матеріально їх підтримувати. У зв`язку з цим, всі питання щодо виховання дітей вирішуються позивачкою самостійно без участі та підтримки з боку відповідача. Вищезазначені обставини підтверджуються письмовими поясненнями матері позивача, [PERSON] , яка регулярно бачиться із дітьми і після розірвання шлюбу з відповідачем не бачила і не чула щоб відповідач відвідував дітей, допомагав у вихованні або будь-яким чином матеріально забезпечував їх потреби у навчанні, саморозвитку та харчуванні, дані пояснення додаються до цієї позовної заяви (а.с.17-18). Однак сам факт того, що позивачка потребувала матеріальної допомоги, та той факт, що відповідач не відвідує дітей, не допомагав у вихованні або будь-яким чином матеріально забезпечував їх потреби у навчанні, саморозвитку та харчуванні не може бути доказом того, що вона вжила всіх заходів щодо одержання аліментів. Зокрема позивачка не була позбавлена можливості звернутись до суду з позовом про стягнення аліментів з відповідача, а свідчення позивачки про те, що вона зверталась за допомогою до відповідача, а він ухилявся від їх сплати не мають вирішального значення у вирішенні даного спору. Всупереч вимогам ч.1 ст.81 ЦПК України позивач не подала до суду жодних доказів того, що вона вживала будь-які заходи для одержання аліментів з відповідача за минулий час, зокрема за період з 09.11.2018 р. по 11.03.2019 р. у сумі 10135,00 грн., а відповідач ухилявся весь цей час від їх сплати і такі докази не були здобуті судом під час розгляду справи. За таких обставин у задоволенні позову про стягнення аліментів за минулий час, тобто з 09.11.2018 р. по 11.03.2019 р. у сумі 10135,00 грн. необхідно відмовити за недоведеністю. Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти з 11.03.2019 року (дата подання позову) на користь матері [PERSON] . Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь держави судовий збір 768 грн. 40 коп.

Outcome: partial