Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-26 00:00:00

У березні 2017 року Львівський національний університет імені [PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Як на підставу своїх вимог позивач зазначав, що в жовтні 2014 року між [PERSON], як випускником, Львівським національним університетом імені [PERSON]., як вищим навчальним закладом, та Естетично-розвиваючою школою «Ерудит», як роботодавцем, ( далі - ПП «Ерудит») було укладено Угоду про працевлаштування випускника Львівського національного університету імені [PERSON], який навчався за напрямами та спеціальностями педагогічного профілю (далі - Угода), предметом якої є обовязкове відпрацювання випускником університету протягом трьох років з дня укладення угоди у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, а також отримання одноразової адресної грошової допомоги у пятикратному розмірі мінімальної заробітної плати. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2006 року за № 1361 «Про надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів» та п.1 наказу Міністерства освіти і науки України від 08 вересня 2014 року за № 1002 «Про затвердження Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2014 році» передбачено, що випускникам вищих навчальних закладів, які у 2013 - 2014 навчальному році здобули освіту за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю та уклали на строк не менше як три роки договір про роботу у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах, визначених органами управління освітою, надається одноразова адресна грошова допомога у пятикратному розмірі мінімальної заробітної плати. Відповідно до п.2.3.2. Угоди випускник зобовязаний відпрацювати у роботодавця на обраній посаді згідно з направленням та до терміну, який зазначений в Угоді. Відповідно до п. 3.3 Угода набирає чинності з моменту її підписання та діє до 31 серпня 2017 року. 01 вересня 2014року, наказом №50 від 01 вересня 2014 року, [PERSON] призначена на посаду вчителя історії за основним місцем праці. Наказом №2 від 20 січня 2015 року [PERSON] було звільнено із займаної посади вчителя історії Естетично-розвиваючої школи «Ерудит» (ПП «Ерудит») з 20 січня 2015 року на підставі ст.38 КЗпП України. Відповідно до п.2.2.2. роботодавець у двотижневий термін інформує вищий навчальний заклад з питань працевлаштування молодого фахівця. Пунктом 7 наказу Міністерства освіти і науки України від 08.09.2014 року за №1002 «Про затвердження Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2014 році, передбачено, що у разі відмови випускника приступити до роботи відповідно до укладеного договору про роботу на посаді педагогічного працівника у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за угодою сторін або з ініціативи працівника протягом трьох років від початку роботи в загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі одержувач допомоги зобовязаний повернути суму фактично одержаної допомоги у вищий навчальний заклад, який здійснював її виплату. Львівський національний університет імені [PERSON] в березні, травні та жовтні 2015 року звертався до [PERSON] з вимогами про повернення коштів, однак такі вимоги були залишені без реагування. З огляду на такі обставини, просить постановити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на його, позивача, користь суму заборгованості у розмірі 6090,00 грн. та витрати по оплаті судового збору в розмірі 1600,00 грн. В судове засідання, яке після оголошення перерви було призначено на 27 червня 2017 року о 09.20 год. представник позивача [PERSON] не зявився та подав заяву, з якої убачається, що він позов підтримує, просить проводити розгляд справи без його участі та проти ухвалення в справі заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась повторно, хоч про час та місце розгляду справи повідомлялась в установленому порядку. За згодою представника позивача та відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи та ухвалити рішення на підставі наявних в справі доказів. У відповідності до положень ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників процесу, фіксування судового засідання 27 червня 2017 року за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає до задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що в жовтні 2014 року між [PERSON], як випускником, Львівським національним університетом імені [PERSON], як вищим навчальним закладом, та Естетично-розвиваючою школою «Ерудит», як роботодавцем, було укладено Угоду про працевлаштування випускника Львівського національного університету імені [PERSON], який навчався за напрямами та спеціальностями педагогічного профілю (далі - Угода), предметом якої є обовязкове відпрацювання випускником університету протягом трьох років з дня укладення угоди у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, а також отримання одноразової адресної грошової допомоги у пятикратному розмірі мінімальної заробітної плати. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 вересня 2006 року за № 1361 «Про надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів» та п.1 наказу Міністерства освіти і науки України від 08 вересня 2014 року за № 1002 «Про затвердження Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2014 році» передбачено, що випускникам вищих навчальних закладів, які у 2013 - 2014 навчальному році здобули освіту за напрямами і спеціальностями педагогічного профілю та уклали на строк не менше як три роки договір про роботу у загальноосвітніх та професійно-технічних навчальних закладах, визначених органами управління освітою, надається одноразова адресна грошова допомога у пятикратному розмірі мінімальної заробітної плати. Відповідно до п.2.3.2. Угоди випускник зобовязаний відпрацювати у роботодавця на обраній посаді згідно з направленням та до терміну, який зазначений в Угоді. Відповідно до п. 3.3 Угода набирає чинності з моменту її підписання та діє до 31 серпня 2017 року. Наказом №50 від 01 вересня 2014 року відповідач [PERSON] була призначена на посаду вчителя історії за основним місцем праці, а наказом №2 від 20 січня 2015 року її було звільнено із займаної посади вчителя історії Естетично-розвиваючої школи «Ерудит» з 20 січня 2015 року на підставі ст.38 КЗпП України. Відповідно до п.2.2.2. роботодавець у двотижневий термін інформує вищий навчальний заклад з питань працевлаштування молодого фахівця. Пунктом 7 наказу Міністерства освіти і науки України від 08.09.2014 року за №1002 «Про затвердження Порядку надання одноразової адресної грошової допомоги деяким категоріям випускників вищих навчальних закладів у 2014 році, передбачено, що у разі відмови випускника приступити до роботи відповідно до укладеного договору про роботу на посаді педагогічного працівника у загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі, звільнення його з ініціативи адміністрації за порушення трудової дисципліни, звільнення за угодою сторін або з ініціативи працівника протягом трьох років від початку роботи в загальноосвітньому або професійно-технічному навчальному закладі одержувач допомоги зобовязаний повернути суму фактично одержаної допомоги у вищий навчальний заклад, який здійснював її виплату. Позивач в березні, травні та жовтні 2015 року звертався до [PERSON] з письмовими вимогами про повернення коштів, однак такі вимоги були залишені без належного реагування. Вказані обставини підтверджуються долученими до справи копіями вищевказаної Угоди про працевлаштування випускника Львівського національного університету імені [PERSON], який навчався за напрямами та спеціальностями педагогічного профілю, листом-повідомлення ПП «Ерудит» №7/а від 22 січня 2015 року, письмовими вимогами позивача про повернення коштів, іншими зібраними у справі доказами та ці обставини в ході судового розгляду ніким з учасників процесу не оспорювались. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є підставним та таким, що підлягає до задоволення.

Outcome: approved