Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У вересні 2013 року позивачка звернулася до суду з позовом до Виконавчого комітету Ленінської районної у м. Полтаві ради, [PERSON], треті особи: Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області, Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області про визнання права власності на майно, про реальний поділ домоволодіння. Позивач в судове засідання не з'явилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Представники відповідачів Ленінської районної у м.Полтаві раді та Територіальної громади в особі Полтавської міської ради в судове засідання не з'явилися, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі, повідомивши, що при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, повідомивши, що позовні вимоги визнає. Третя особа Інспекція державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області в судове засідання не з'явилися, попередньо надавши заяву про розгляд справи без їх участі, зазначивши, що при винесенні рішення покладаються на розсуд суду. Третя особа Реєстраційна служба Полтавського міського управління юстиції у Полтавській області, в судове засідання не з'явилася, попередньо не повідомивши суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що у відповідності до ч.4 ст. 169 ЦПК України, справу потрібно вирішувати на підставі наявних у ній даних і доказів. Суд, дослідивши матеріали справи і оцінивши їх в сукупності, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 23 вересня 2008 року, який посвідчено приватним нотаріусом Полтавського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстровано в реєстрі за №3605 [PERSON] являється власником ? частини жилого будинку з частиною надвірних будівель, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У вказаному домоволодінні у 2009 році [PERSON] здійснила добудування приміщень, а саме санвузол №1-5 пл.5,2 кв.м., кухню №2-1 площею 4,0 кв.м., санвузол №2-4 площею 2,6 кв.м., передпокій 35-1 площею 22, 2 кв.м., санвузол №5-2 площею 4,9 кв.м. Однак ввести в експлуатацію зазначені добудови позивач не мала можливості, оскільки співвласниця будинку померла у 2006 році, а її спадкоємець - син [PERSON], хоч і прийняв спадщину, однак свідоцтва на право на спадщину за законом до цього часу не отримав. Позивачу пояснили в Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Полтавській області в експлуатацію здійснені прибудови не можуть бути введені без погодження іншого співвласника, який має відповідний правовстановлюючий документ. У технічному паспорті на спірне домоволодіння значиться окрім [PERSON] ще двоє співвласників - [PERSON] та [PERSON], які насправді є однією особою. Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про одруження серія [NUMBER] від 04 березня 1957 року, в якому вказано, що [PERSON] після одруження змінила прізвище на «[PERSON]». Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її син - [PERSON], їх родинний зв'язок підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серія [NUMBER]. Таким чином [PERSON] являється належним співвідповідачем по даній справі. Для узаконення самочинно здійсненної добудови літ. «а11» до будинку, [PERSON] звернулася до ПП [PERSON], який у 2010 році виготовив звіт про технічний огляд будівельних конструкцій та інженерних мереж добудови до житлового будинку по [ADDRESS]. У висновку вказаного звіту було зазначено, що технічний стан несущих огороджуючих конструкцій будинку задовільний, дозволяє виконати перепланування з добудовою приміщень. Перепланування квартир здійснене без порушення несучої спроможності основних несучих конструкцій будинку. Виконана добудова не погіршує інсоляцію сусідніх приміщень. Якість застосованих будівельних матеріалів відповідає існуючим нормативним документам. Впливу навантажень від виконаної добудови на житловий будинок не виявлено. Конструктивні елементи прибудованих приміщень передбачені відповідно до ступеню вогнестійкості та категорії вибухопожежної небезпеки і мають відповідну межу вогнестійкості. Тобто здійснені позивачем прибудови до будинку відповідають діючим державним будівельним нормам. Висновком Державної санітарно-епідеміологічної експертизи №1218/255-кг від 10.04.2011 року було погоджено звіт про технічний огляд будівельних конструкцій та інженерних мереж добудови до житлового будинку по [ADDRESS]. Для узаконення прибудови [PERSON] зверталася також до Виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради, однак отримала лист з відмовою за №02-32/824 від 19.08.2013 року. Відповідно до п.5 ст.376 ЦК України на вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинно збудоване на ній, якщо це не порушує права третіх осіб. [PERSON] надав письмову заяву про те, що не заперечує щодо узаконення здійсненої прибудови. Між [PERSON] та [PERSON] склався фактичний порядок користування домоволодінням. Судовим експертом Федоровою Інною Олександрівною було виготовлено висновок експертного будівельно-технічного дослідження №11 від 31.07.2013 року в якому надано наступний варіант поділу: За умови визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва співвласнику [PERSON] у житловому будинку літ. «А-1» відповідно до фактичного користування виділяються наступні приміщення : квартира №1 - сіни 1-1 площею 5, 9 кв.м, кімната 1-2 площею 10,5 кв.м., кімната 1-3 площею 14, 7 кв.м., кімната 1-4 площею 4, 9 кв.м., санвузол 1-5 площею 5, кв.м.; квартира №2 - кухня 2-1 площею 4, кв.м., кімната 2-3 площею 10, 5 кв.м., санвузол 2-4 площею 2, 6 кв.м., квартира №55 - передпокій 5-1 площею 22, 2 кв.м., санвузол 4, 9 кв.м. Загальна площа приміщень основної частини житлового будинку літ. «А-1», які відділяються [PERSON] становить 85, 4 кв.м., а також господарські споруди №3 - ворота огорожі. Співвласнику [PERSON] у житловому будинку літ. «А-1» відповідно до фактичного користування виділяються наступні приміщення: квартира №3 -підвал VII топочна площею 8, 7 кв.м., кладова VІІІ площею 4, 6 кв.м., душова ІХ площею 4, 0 кв.м., 1 сіни ІІІ площею 4, 1 кв.м., кухня V площею 7, 4 кв. м., тамбур VІ площею 1,1 кв.м. сіни 3-1 площею 4,5 кв. м., вбиральня 3-2 площею 1,7 кв.м., кімната 3-3 площею 8, 1 кв м., кімната 3-4 площею 9,3 кв. м., передпокій 3-5 площею 10,6 кв. м., кімната 3-6 площею 14,5 кв. м., кімната 3-7 площею 10,0 кв. м. Загальна площа приміщень основної частини житлового будинку літ. «А-1», які розподіляються [PERSON], становить 88,6 кв. м. Господарські будівлі та споруди: погріб літ. «а6», сарай літ. «З», вбиральня літ. «Д», вбиральна літ. «Ж», огорожа №2, трубопровід №1, огорожа №4. На підставі проведених розрахунків, експерт зробив висновок, що фактичні частки співвласників домоволодіння за адресою: [ADDRESS], станом на дату проведення дослідження (при умові визнання права власності на об'єкти самочинного будівництва), складатимуть: [PERSON] - ? частина; [PERSON] - ? частина. Норми ст.ст. 317, 319 ЦК України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. На підставі викладеного,

Outcome: approved