Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON], [PERSON], яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON], [PERSON], [PERSON]\~ про виселення, мотивуючи свої вимоги тим, що 20 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON]було укладено кредитний договір №NKUCGК0000000011, на умовах якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 82195 грн. на строк до 20.02.2028 року зі сплатою за користування кредитом 16.8 % річних. З метою виконання основного зобовязання між сторонами було укладено договір іпотеки, у відповідності до якого відповідач передав у іпотеку житловий будинок з господарським спорудами за № 45, розташований по вул. 50 років ВЛКСМ в с.КавуниАрбузинського району Миколаївської області, заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами в сумі 95950 грн. Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору. Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16.10.2012 року звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме: житловий будинок № 45 загальною площею 73.5 кв.м., житловою площею 37.70 кв.м, який розташований по вул. 50 років ВЛКСМ с.Кавуни Арбузинського району Миколаївської області, який належить [PERSON] на праві власності, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з початковою ціною для подальшої реалізації предмету іпотеки 95950 грн. В позовній заяві позивач прохав виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані або проживають у житловому будинку № 45, розташованому по вул. 50 років ВЛКСМ в с.Кавуни Арбузинського району Миколаївської області. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність та про підтримання позовних вимог. Відповідачі в судове засідання двічі не зявився, незважаючи на те, що про час та місце розгляду справи були повідомлені належним \~чином за місцем реєстрації та не подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. \~ Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Як встановлено судом,\~\~20 лютого 2008 року між відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» та відповідачем [PERSON]було укладено кредитний договір №NKUCGК0000000011, на умовах якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 82195 грн. на строк до 20.02.2028 року зі сплатою за користування кредитом 16.8 % річних(а.с.4-6). З метою забезпечення виконання основного зобовязання між сторонами було укладено договір іпотеки, у відповідності до якого відповідачі передали у іпотеку житловий будинок з господарським спорудами за № 45, розташований по вул. 50 років ВЛКСМ в с.Кавуни Арбузинського району Миколаївської області, заставна вартість предмета іпотеки визначена сторонами в сумі 95950 грн.(а.с.7-9). Рішенням Арбузинського районного суду Миколаївської області від 16.10.2012 року звернено стягнення на предмет іпотеки, а саме житловий будинок № 45 загальною площею 73.5 кв.м., житловою площею 37.70 кв.м, який розташований по вул. 50 років ВЛКСМ с.Кавуни Арбузинського району Миколаївської області, який належить [PERSON] на праві власності, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з укладанням від свого імені договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем з початковою ціною для подальшої реалізації предмету іпотеки 95950 грн.(а.с.10-12). Судом встановлено, що зобов'язання за кредитним договором\~\~відповідач [PERSON] не виконував належним чином. Відповідач [PERSON] є власником житлового будинку, переданого в іпотеку, на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 20 лютого 2008 року за реєстровим № 311 приватним нотаріусом Арбузинського районного нотаріального округу Миколаївської області [PERSON] Інші відповідачі є членами сім»ї власника будинку. Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК України, у частині першій якої передбачені підстави виселення. Частина третя статті 109 ЖК України регулює порядок виселення громадян. За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 України після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Згідно повідомлення банку від 3 вересня 2015 року за № 30.1.0.0/2 відповідачі повідомлялися про звільнення будинку у 30-денний строк. Відповідно до частини другої статті 109 ЖК Української РСР громадянам, яких виселяють з жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду. Таким чином, частина друга статті 109 ЖК Української РСР встановлює загальне правило про неможливість виселення громадян без надання іншого жилого приміщення. Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на жиле приміщення, що було придбане громадянином за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Відтак, аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців з підстав, передбачених ст. 40 Закону України «Про іпотеку», підлягає застосуванню ст. 109 ЖК Української РСР. Отже, за змістом цих норм особам, які виселяються з жилого будинку (жилого приміщення), яке є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла. Вказана правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду України від 18 березня 2015 року у справі № 6-39цс15, предметом якої був спір про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення та зняття з реєстраційного обліку. Враховуючи, що у справі, яка розглядається судом, в іпотеку було передано житловий будинок, який набутий у 2008 році за рахунок отриманих кредитних коштів, суд приходить до висновку про наявність передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеного будинку без надання їм іншого постійного житла. В позовній заяві та в судовому засіданні позивач не уточнив вимоги щодо виселення інших осіб з назначеного будинку. Між тим, особи, що підлягають виселенню повинні залучатися до участі у справі, оскільки виселенням порушуються їхні житлові права, звязку з чим позовна заява підлягає частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 88 ЦПК України.\~\~

Outcome: partial