Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], в обґрунтування чого вказав, що вказана квартира належить йому на підставі договору купівлі-продажу від 22.10.2002 року укладеного з [PERSON] Право власності зареєстровано в Маріупольському бюро технічної інвентаризації. Оригінал вказаного договору позивачем було втрачено, для отримання дублікату договору [PERSON] звернувся до нотаріуса який посвідчував договір, але йому повідомили, що вказаний нотаріус припинив свою діяльність і всі свої справи передав до Донецького обласного державного нотаріального архіву. 29.06.2016 року позивач звернувся до архіву з метою отримання дублікату договору, в чому листом від 13.07.2016 року йому було відмовлено, оскільки всі документи прийняті на зберігання в обласний архів, залишились в архівосховищах нотаріального архіву у м. Донецьку, доступ до яких відсутній. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, в яких просять суд розглянути справу за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримують у повному обсязі і просять їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за їх відсутності на розсуд суду. У зв'язку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 1 статті 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 22.10.2002 року між сторонами у справі [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу, за яким позивач придбав квартиру [ADDRESS], посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Кулик Н.І., зареєстрований у реєстрі за № 1801. Згідно відповіді Донецького обласного державного нотаріального округу від 13.07.2016 року №401/01-12, видати [PERSON] дублікат вищевказаного договору не виявляється можливим, оскільки всі документи прийняті на зберігання в обласний архів, залишились в архівосховищах нотаріального архіву у м. Донецьку, доступ до яких відсутній. За даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно інформація щодо вищевказаної квартири відсутня. Відповідно до ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 317 ЦК України власнику належить право володіння, користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також у випадку втрати ним документу, що посвідчує його право власності. Оскільки у судовому засіданні було встановлено, що позивач дійсно є власником квартири [ADDRESS], однак документ, що посвідчує його право власності було втрачено, у зв'язку з чим захистити його права та законні інтереси як власника квартири можливо лише у судовому порядку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved