Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-06 00:00:00

У березні 2021 року до Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , про зменшення розміру аліментів. Позивач у позові просить зменшити розмір стягнутих з нього аліментів на утримання неповнолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] з 1/3 частки доходу до 1/8 частки доходу, в обґрунтування якого зазначив, що 22 червня 2019 року він уклав шлюб з [PERSON] , від шлюбу з якою в нього народився ще одна дитина син [PERSON] , [INFO] . Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 21.05.2020 року стягнуто з позивача аліменти на користь та на утримання дружини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення сином [PERSON] , трьох років, також вказаним рішенням з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Також у позові [PERSON] зазначає, що станом на теперішній час він є непрацюючим та крім того, потрапивши у ДТП 08.09.2020 року він має проблеми зі здоров`ям, що потребує купування ліків у зв`язку із чим в нього склалося скрутне матеріальне становище. Також у позові позивач зазначає, що в нього на утриманні знаходиться матір [PERSON] , яка є особою похилого віку та вважає, що всі ці обставини підтверджують той факт, що його матеріальний стан суттєво погіршився, а відповідачка у свою чергу є фізичною особою підприємцем та отримую дохід, що дозволяє їй належно утримувати їх спільних дітей. Позивачем було надіслано на адресу суду клопотання про проведення судового засідання в режимі відео конференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи є заява про розгляд справи за її відсутності за участю представника адвоката Наливай О.С., позовні вимоги [PERSON] не визнає та просить у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Відповідачкою на адресу суду було направлено відзив на позовну заяву в якому викладено заперечення щодо позову. Так, у відзиві позивачка зазначає, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження третьої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. На теперішній час у позивача наявна заборгованість зі сплати аліментів яка виникла ще до укладення шлюбу та народження третьої дитини. Той факт, що у зв`язку із травмою позивач на теперішній час не може працювати нічим не підтверджується, адже з трудової книжки вбачається, що останній раз [PERSON] був офіційно працевлаштований у липні 2002 року. Стосовно знаходження на утриманні у позивача його матері відповідачкою зазначено, що на підтвердження вказаного факту також не додано жодного доказу. Від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив у якій він зазначає, що твердження відповідачки щодо заборгованості зі сплати аліментів не підтверджуються. Знову зазначає, що в нього змінився сімейний стан, адже він одружився та в нього народилась, третя дитина на яких також стягуються аліменти, а у зв`язку із тим, що з нього на теперішній час стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] та сина [PERSON] у розмірі 1/3 частки доходу, на утримання дружини [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку, та аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку вбачаються порушення норм діючого законодавства. Зазначає, що на теперішній час в нього дійсно є проблеми зі здоров`ям у зв`язку із чим він потребує лікування. Відповідачка скориставшись правами наданими ЦПК України надала заперечення в яких зазначає, що позивач з 2015 року ухилявся від сплати аліментів заборгованість по яким було погашено у 2018 році, проте з 01 січня 2019 року аліменти на утримання дітей [PERSON] не сплачуються зовсім. Під час розгляду справи про стягнення аліментів на утримання дружини та сина [PERSON] до судового засідання по справі не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги визнає, що вказує на той факт, що рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з урахуванням того, що в нього на утриманні знаходиться ще двоє неповнолітніх дітей на яких утримуються аліменти у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходу), адже [PERSON] під час визнання позовних вимог це було враховано. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на утримання яких рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя від 04 лютого 2013 року, справа №264/181/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісяця, але не менш, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, починаючи утримання з 09 січня 2013 року. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] 22.06.2019\~ року уклав шлюб із [PERSON] . Від вказаного шлюбу народилась дитина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Випискою із медичної карти стаціонарного хворого №-9842 підтверджується, що [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні та обстеженні в нейрохірургічному відділенні з 08.09.2020 по 21.09.2020 року. Згідно з виконавчими листами виданими Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу 07.10.2020 року, справа №211/1229/20 суд вирішив стягнути з [PERSON] аліменти на користь та на утримання дружини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно до досягнення сином [PERSON] , трьох років, також вказаним рішенням з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свідоцтвом про народження серія [NUMBER] . підтверджується, що мати [PERSON] [PERSON] [INFO] . Частиною 1 статті 3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з статтею 18 вищезазначеної Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частин 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як встановлено частиною другою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку (ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»). Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч. 3 ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За змістом ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Як роз`яснено у п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Щодо аргументів позивача про наявність у нього матері пенсійного віку, яку він утримує, що призвело до погіршення його матеріального стану важливо зазначити про наступне. Законом України «Про пенсійне забезпечення» відповідно до Конституції України гарантовано всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій. Закон гарантує соціальну захищеність пенсіонерів шляхом встановлення пенсій на рівні, орієнтованому на прожитковий мінімум, а також регулярного перегляду їх розмірів у зв`язку із збільшенням розміру мінімального споживчого бюджету і підвищенням ефективності економіки республіки. Позивачем не представлено суду доказів, які б свідчили, що його батьки позбавлені гарантій соціальної захищеності шляхом встановлення їм пенсій на відповідному рівні. Судом встановлено, що з позивача [PERSON] рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області стягнуто аліменти на утримання дітей доньки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, тобто в межах, передбачених законом. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області стягнуто аліменти на утримання дружини в розмірі 1/4 частини від усіх видів усіх видів заробітку (доходу) та сина в розмірі 1/4 частини від усіх видів усіх видів заробітку (доходу),під час розгляду справи [PERSON] було відомо, що з нього вже стягуються аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку у зв`язку із чим ним було подано заяву та визнано позовні вимоги дружини. Рішення Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не оскаржувалось. Суд вважає, що при розгляді справи Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягненні аліментів, позивач [PERSON] навмисно не повідомив, що в нього на утриманні знаходяться ще двоє малолітніх дітей на яких за рішенням суду стягуються аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку. Позивач з 2002 року не працевлаштований та офіційно не отримує дохід тривалий час, що на теперішній час не може вказувати на той факт, що це є погіршенням його матеріального стану. Позивач є працездатною, повнолітньою особою, що дозволяє йому працювати та заробляти кошти на своє утримання, утримання своїх дітей та дружини. Твердження позивача, що на теперішній час він хворіє та буде оформлювати інвалідність доказами не підтвердились. Крім того, суд вважає, що зменшення розміру аліментів буде значно погіршувати інтереси дітей, адже, якщо розмір аліментів перевести у відсотки то вбачається, розмір аліментів що стягується на доньку [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, це є 33%, а на кожну дитину 16,5 %. Аліменти на користь та на утримання дружини [PERSON] , у розмірі 1/4 частини від усіх видів його заробітку (доходу), це є 25%, також вказаним рішенням з [PERSON] стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , у розмірі 1/4, це є 25%. Тобто розмір аліментів які утримуються на третю дитину [PERSON] та на дружину [PERSON] , вже є значно більшими, ніж розмір аліментів, на утримуання дочки [PERSON] та сина [PERSON] , а зменшення розміру аліментів на утримання дітей до 1/8 частини, це 12,5 %, а на кожну дитину, відповідно, це 6,25 %,\~ призведе до порушення інтересів дітей. Вимога щодо розподілу аліментів між усіма дітьми порівну законом не передбачена та як вбачається з наведеного вище, позивач не має на меті сплачувати аліменти у рівних частках усім дітям. Також, згідно правової позиції Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01 серпня 2019 року у справі №760/11934/16-ц, не є достатньою підставою для зменшення розміру аліментів наявність у позивача на утриманні родича, що потребує утримання. Висновки висловлені Верховним Судом у постанові від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20) та від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61-1031св21) вказують на те, що зміна сімейного стану позивача, а саме народження третьої дитини від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. За таких обставин суд вважає, що вимоги позивача є необґрунтованими та правові підстави для задоволення позову відсутні.

Outcome: dismissed