Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем вона перебувала в зареєстрованому шлюбі. 16 листопада 2001 року шлюб між ними був розірваний. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач. Син проживає разом з позивачкою. На його утримання рішенням Сумського районного суду Сумської області були стягнуті аліменти з відповідача в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, до повноліття сина. 04 жовтня 2016 року син досягне повноліття, в звязку з чим виплата аліментів відповідачем за рішенням суду припиняється. Син навчається в Сумському національному аграрному університеті. Навчання в університеті відбувається на платній основі. Син знаходиться на утриманні позивачки. Окрім цього нею були понесені витрати на організацію навчання дитини, а саме придбання компютера та супутні товари для повноцінної роботи. Вона отримує незначну заробітну плату, утримує двох батьків - інвалідів, які потребують догляду. Крім того, кожен день вона змушена витрачати близько 50 грн. на проїзд сина до університету. Посилаючись на ці обставини, позивачка просила стягнути аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 2500 гривень щомісячно на весь термін навчання сина. В подальшому позивачка позовні вимоги уточнила, зазначала, що загальний розмір витрат, які вона несе на утримання сина в місяць становить близько 3000 гривень, тому просила стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1500 гривень щомісячно. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила стягнути з відповідача на користь позивачки 1500 гривень аліментів щомісячно, враховуючи, що за час навчання сина за договором має бути сплачено 45700 гривень, для організації навчання позивачкою був придбаний компютер та супутні товари ( мереживний фільтр, клавіатура, компютерна мишка, користування Інтернетом, тощо). Крім того, представник просив врахувати при визначенні розміру аліментів те, що позивачка щоденно витрачає на проїзд сина до навчального закладу 50 гривень, що складає на місяць 1200 гривень, а за 5 років( за час навчання) складає 60000 гривень. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] позовні вимоги визнав частково, вважав, що відповідач не має змоги платити такий розмір аліментів, оскільки має на утриманні малолітню доньку, має нерегулярний дохід, згодний сплачувати аліменти в сумі 500 гривень щомісячно. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка з відповідачем є батьками сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження( арк. с.5). Рішенням Сумського районного суду від 15 жовтня 2001 року з [PERSON] на користь [PERSON] були стягнуті аліменти в розмірі ? частини з усіх видів заробітку щомісячно, починаючи стягнення з 1 жовтня 2001 року і до повноліття сина. 04 жовтня 2016 року син досяг повноліття і з 1 версеня 2016 року навчається в Сумському національному аграрному університеті на комерційній основі. Строк закінчення навчання 30 червня 2020 року (арк.с.7-9,10). Син знаходиться на утриманні позивачки. Зазначені обставини сторонами не оспорюються і підтверджуються наданими суду доказами. У відповідності з ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. З врахуванням зазначених положень, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, що не оспорював в судовому засіданні і представник відповідача [PERSON], який частково визнав позов на суму 500 гривень. Разом з тим, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, а саме в розмірі 700 гривень щомісяця, а підстав для стягнення на користь позивачки аліментів в розмірі 1500 гривень суд не вбачає. Вирішуючи спір, суд виходить з положень статті 182 184 Сімейного кодексу України, у відповідності з якими при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При цьому суд враховує, що стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів не дозволяє йому сплачувати аліменти в розмірі, який просить позивачка. На даний час відповідач не працює, стабільного доходу не має, а отримання періодичних грошових сум не дає підстав для задоволення позову в повному обсязі. За клопотання представника позивачки судом був направлений запит до державної податкової інспекції в м. Суми щодо наявності у відповідача відкритих банківських рахунків ( ар.с.38). Згідно повідомлення ДПІ у м. Суми від 21 листопада 2016 року відповідач по справі [PERSON] згідно інформації з центральної бази баних Державного реєстру фізичних осіб в період з 1.01.2016 року по 30 вересня 2016 року доходів не отримував, на обліках як фізична особа - підприємець не значиться, ДПІ не володіє інформацією про рахунки відповідача в установах банків ( ар.с. 43). Частково задовольняючи позовні вимоги, суд приймає до уваги те, що відповідач перебуває у іншому шлюбі, від якого має доньку Поліну, [INFO] ( ар.с. 23), яка знаходиться на його утриманні і також навчається в дитячому закладі а платній основі ( ар. с. 29) і стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] в більшому розмірі може потягти за собою порушення прав та законних інтересів іншої дитини. Посилання представника позивачки на те, що відповідач, працюючи в Росії, має можливість сплачувати аліменти в сумі 1500 гривень, суд не може прийняти до уваги, оскільки суду не було надано доказів на підтвердження того, що відповідач дійсно постійно або періодично працює в Росії, де має стабільний заробіток. Представник відповідача зазначив, що [PERSON] дійсно виїжджає до Російської Федерації на заробітки, однак у звязку з складною ситуацією у відносинах між країнами знайти якусь роботу стає все важче, обіцяні гроші заробітчанам не виплачують і поступово відмовляються від її послуг. Тобто в даному випадку можна вести мову не про тимчасові, про випадкові заробітки, що не дає можливості відповідачу щомісячно сплачувати аліменти на користь позивачки в розмірі 1500 гривень. Та обставина, що позивачка має батьків-пенсіонерів, які є інвалідами І та ІІ групи відповідно, не може суттєво вплинути на розмір стягуваних аліментів, оскільки батьки позивачки регулярно отримують пенсію, мають можливість самі утримувати себе і не знаходяться на утриманні позивачки, яка сама також має постійне місце роботи, працюючи пекарем у фізичної особи-підприємця [PERSON] і отримуючи стабільний і регулярний дохід ( ар. с. 13). Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити позовні вимоги на суму 700 гривень, відмовивши в іншій частині за безпідставністю вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved