Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

У березні 2015 року до суду звернувся позивач з позовом до [PERSON] в якому ставить питання про стягнення з відповідача заборгованості за кредитним договором у сумі 14462,07 Дол.США, що за курсом НБУ від 22.01.2015 року складає 227922,18 грн. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що відповідно до укладеного договору № DO0DGK00000081 від 21.12.2007 року відповідач отримав кредит у розмірі 15000Дол.США на термін до 20.12.2027 року, відповідач в свою чергу зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленим кредитним договором. Відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, відповідно станом на 22.01.2015 року має заборгованість - 14462,07 Дол.США, яка складається: 12574,14 Дол.США. заборгованість за кредитом; 963,40 Дол.США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 210 Дол.США заборгованість з комісії за користування кредитом; 10,75 Дол.США пеня за своєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору 15,86 Дол.США штраф (фіксована частина), 687,91 Дол.США штраф (процентна складова). 04.06.2015 року відповідач звернувся до суду із зустрічним позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання кредитного договору та припинення нарахування відсотків. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що вимоги позивача за первісним позовом визнає частково, оскільки ПАТ КБ «Приватбанк» вимагає стягнути заборгованість за кредитом не припиняючи дію кредитного договору. Зазначив, що своєчасно та в повному обсязі сплачував щомісячну суму погашення кредиту з 2007 року до початку 2015 року. Після цього у звязку з скрутним матеріальним становищем у нього склалась заборгованість по сплаті кредиту за декілька місяців 2015 року. У звязку зі зміною політичної та економічної ситуації в країні, змінити курсу долару, проведення АТО на території Донецької області він не зміг виконувати свої зобовязання по кредитному договору на діючих умовах. Після укладення кредитного договору у нього зявились утриманці - малолітня дитина, [INFO] та працююча дружина, що доглядає за дитиною. Зміна обставин вносить істотний дисбаланс в договірні відносини між позичальником та Банком. У звязку зі зазначеним він звертався до Банку висловлюючи конкретні пропозиції, щодо внесення змін до умов кредитного договору, але згоди досягнуто не було. Визнаючи частково первинні позовні вимоги Банку, вважає, що у разі розірвання договору за доцільне виходити з необхідності справедливого розподілу понесених сторонами договірних правовідносин витрат, у звязку з виконання умов наведеного кредитного договору. Відповідно на користь Банку можуть бути стягнені сума заборгованості за кредитним договором та відсотків за користування кредитними коштами до часу припинення договірних зобовязань. На підставі зазначеного просить задовольнити вимоги зустрічного позову. Представник позивача за первісним позовом вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Із зустрічним позовом не погодилась, надала заперечення по справі в яких зазначила, що в якості підстави зустрічного позову відповідач зазначає, що при укладанні договору він не міг припустити можливості таких валютних коливань, які в дійсності відбулись і призвели до суттєвого подорожчання долару США по відношенню до гривні і на думку відповідача за первісним позовом суттєво порушує співвідношення майнових інтересів сторін кредитного договору в разі виконання його відповідачем. Позивачем за зустрічним позовом не врахований той факт, що зазначені валютні коливання суттєво вплинули не тільки на його майнові інтереси, а також і на інтереси банку, як сторони кредитного договору. У звязку з цим виконання своїх зобовязань за кредитним договором тягне для відповідача за первісним позовом витрати абсолютно рівні суми збитків для Банку в разі невиконання відповідачем своїх кредитних зобовязань. Тому співвідношення майнових інтересів сторін кредитного договору фактично не змінилось, у звязку із зазначеними відповідачем валютними коливанням, що виключає наявність умови визначеної статті 2 п.3 статті 652 ЦК України. [PERSON] вільно діяв при укладанні кредитного договору, про розірвання якого зараз просить суд, чітко усвідомлював в момент укладання цього договору, що укладаючи його в валюті долар США він несе ризик того, що його зобовязання в гривневому еквіваленті можуть суттєво зрости в разі валютних коливань, які і до укладання цього договору не раз траплялись. При цьому відповідач цілком усвідомлював, що саме у звязку з тим, що є ризик зростання курсу долара США по відношенню до української гривні, розмір процентів в разі укладення кредитного договору в валюті долар США буде суттєво меншим, аніж у в разі укладення договору з банком в українській гривні. Так розмір процентів за спірним договором склав 11,04%, що є досить помірним розміром процентів за кредитом в Україні. Тому відповідач не міг не усвідомлювати наявності імовірності валютних коливань в майбутньому, які б призвели до збільшення розміру його кредитних зобовязань в гривневому еквіваленті. А тому це виключає наявність умови визначеної п.1 ч.2 ст. 652 ЦК України, оскільки при укладенні договору сторони виходили саме з імовірної можливості настанні таких змін, на які посилається відповідач в своєму зустрічному позові, що підтверджується умовами цього ж договору. Відповідачем не доведено сукупності обставин на які він посилається в зустрічному позові, тому просить відмовити в його задоволенні. Відповідач за первісним позовом позовні вимоги визнав частково, вважає, що у разі розірвання кредитного договору за доцільне виходити з необхідності справедливого розподілу понесених сторонами договірних правовідносин витрат у звязку з виконанням умов наведеного кредитного договору. Відповідно на користь банку можуть бути стягненні суми заборгованості за кредитним договором та відсотків за користування кредитними коштами до часу припинення договірних правовідносин. Вимоги зустрічного позову підтримав в повному обсязі, просив його задовольнити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Між сторонами по справі виникли цивільно-правові відносини на підставі договору кредитування, які регулюються Цивільним кодексом України. Так, відповідно до договору № DO0DGK00000081 від 21.12.2007 року [PERSON] отримав кредит у сумі у розмірі 15000,00 дол. США., на термін до 20.12.2027 року (а.с.10-12). Однак, в порушення умов договору відповідач не сплачував суму кредиту та відсотки за його користування, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість. Суд перевіривши розрахунок заборгованості за кредитним договором від 22.01.2015 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанком» та [PERSON] встановив, що станом на 22.01.2015 року має заборгованість - 14462,07 Дол.США, яка складається: 12574,14 Дол.США. заборгованість за кредитом; 963,40 Дол.США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 210 Дол.США заборгованість з комісії за користування кредитом; 10,75 Дол.США пеня за своєчасність виконання зобовязань за договором, а також штрафи відповідно до договору 15,86 Дол.США штраф (фіксована частина), 687,91 Дол. США штраф (процентна складова) (а.с. 4-8). Згідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу. Отже, заборгованість, яка виникла внаслідок прострочення виконання грошового зобовязання повинна бути стягнена з відповідача. Крім цього, згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором, зокрема сплата комісії банку, пені, штрафу. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення в сумі 14462,07 Дол.США, що за курсом 15,76 грн. відповідно до службового розпорядження НБУ від 22.01.2015 року складає 227922,18 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача. Стосовно зустрічного позову [PERSON] до ПАТ КБ «Приватбанк» про розірвання кредитного договору та припинення нарахування відсотків, суд зазначає наступне. Згідно\~ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Аналізуючи викладене, суд зазначає, що договір може бути розірвано за вимогою однієї сторони лише у випадку істотного порушення договору другою стороною. Отже, згідно наведеної норми, ініціювати розірвання договору має право сторона, права якої порушено внаслідок невиконання договору іншою стороною, проте, в даному випадку кредитний договір порушено позивачем за зустрічним позовом і він же просить розірвати договір, що є недопустимим з точки зору закону, а умовами кредитного договору не передбачено права сторони договору в односторонньому порядку розірвати договір. Відповідно до\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст.\~58,\~59 ЦПК України, на підтвердження того, що ПАТ КБ «Приватбанк» порушив умови договору та [PERSON] внаслідок такого порушення завдано шкоди, внаслідок чого він позбавився того, на що розраховував при укладенні договору, позивач за зустрічним позовом не надав. Посилання позивача за зустрічним позовом на те, що у звязку зі зміною політичної та економічної ситуації в країні, зміни курсу долара, проведення АТО на території Донецької області, він не може виконувати свої зобовязання по кредитному договору на діючих умовах і у разі якщо договір не буде розірваний це призведе до продовження нарахування процентів та штрафних санкцій, що порушить права та інтереси [PERSON], суд не приймає до уваги, оскільки позивач за зустрічним позовом не надав доказів істотного порушення договору іншою стороною (Банком), які могли б бути підставою для розірвання договору, а наявність порушень договору зі сторони позичальника може бути підставою для розірвання договору лише з ініціативи Банку. Отже, за відсутності доказів істотного порушення договору Банком або згоди обох сторін на розірвання кредитного договору, відсутні підстави для розірвання договору № DO0DGK00000081 від 21.12.2007 року в судовому порядку. Враховуючи зазначене не може бути задоволена і вимога [PERSON] стосовно припинення нарахування відсотків.

Outcome: approved