overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В заяві зазначила, що 16 лютого 2007 року вони з відповідачем уклали шлюб, який був зареєстрований у відділі Центральним відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 151. Від спільного шлюбу мають малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], які проживають з нею. Спочатку подружнього життя з відповідачем їхні стосунки були нормальні, але згодом з'ясувалося, що вони мають різні погляди на життя, спільне життя з у них не склалося. На даний час вони з відповідачем проживають окремо, тому подальше спільне проживання між ними неможливе. Таким чином вона прохає шлюб між ними розірвати. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує /а.с.21/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, що підтверджується повідомлення про вручення поштового відправлення /а.с.20/. Суд, дослідивши матеріали справи, знаходить, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 16 лютого 2007 року між сторонами укладено шлюб, який був зареєстрований у відділі Центральним відділом РАЦС Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 151, що підтверджується свідоцтвом про шлюб /а.с.4/. Від спільного шлюбу мають малолітніх дітей: сина - [PERSON], [INFO] та [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження /а.с.5, 6/. Згідно довідки виконавчого комітету Решетилівської селищної ради Решетилівського району Полтавської області № 0232/691 від 06 березня 2014 року діти проживають разом з позивачкою /а.с.7/. За заявою позивачки від 15 квітня 2014 року, ухвалою Решетилівського районного суду Полтавської області від 15 квітня 2014 року сторонам по справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу строк для примирення - до 08 год. 30 хвил. 15 жовтня 2014 року. Примирення подружжя у встановлений судом термін не відбулось, 15 жовтня 2014 року позивачкою надано до суду заяву про підтримання позовних вимог /а.с. 21/. Відповідно до положення ст.112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Також судом встановлено, що спільне життя сторін не склалося, вони мають різні погляди на життя, подружні відносини підтримувати припинили і проживають окремо, тому спільне проживання між ними не можливе, миритися сторони не бажають. При таких обставинах, суд прийшов до висновку, що сім'я розпалася остаточно і шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання дитини. В позовній заяві зазначає, що 01.09.2007 року в Орлицькій сільській раді Кобеляцького району Полтавської області, актовий запис № 6, зареєструвала шлюб з відповідачем . Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання припинили в червні 2012р. Причиною розпаду сім'ї є те, що між ними виникали постійні сварки та непорозуміння, внаслідок чого вони втратили почуття любові і поваги один до одного. Позивачка прохала суд розірвати шлюб та стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримала . Позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини змінила і прохала суд стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач [PERSON] позов визнав повністю. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 01.09.2007 року в Орлицькій сільській раді Кобеляцького району Полтавської області (а.с.4). Від спільного проживання мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] (а.с7). Шлюбні відносини припинили у червні 2012 року. Примиритись сторони не бажають . Дитина проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні. Відповідач не надає матеріальну допомогу. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, тому відповідно до ст. 112 СК України шлюб слід розірвати. Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Оскільки дитина проживає з позивачем і знаходиться на його утриманні, суд вважає стягувати з відповідача аліменти на корись позивачки на утримання дитини. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-07 00:00:00

У березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні позивачка підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що у сторін від шлюбу з відповідачем є дочка [PERSON], [INFO], яка проживає з нею і знаходиться на її утриманні, в зв'язку з чим просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, оскільки відповідач добровільно не надає допомоги на утримання дитини. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Вислухавши сторони, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований, підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу неповнолітню дитину - дочку [PERSON], [INFO] на утримання якої відповідач не надає допомоги. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивачки можливо стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх видів доходів відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-10 00:00:00

У березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO]. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги та пояснила, що у сторін від шлюбу з відповідачем є дитина - син [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою і знаходиться на її утриманні, в зв'язку з чим позивачка просить стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх доходів відповідача, щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином повноліття, оскільки відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідач [PERSON] належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи до судового засідання не прибув, а тому суд за згодою позивача розглядає справу заочно. Суд вислухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню повністю. Судом встановлено, що сторони мають від шлюбу неповнолітню дитину - сина [PERSON], [INFO] на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги. Згідно ст. 180 СК України батьки повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При визначенні розміру аліментів, суд відповідно до ст. 182 СК України, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини та відомості про відповідача, а тому вважає, що на користь позивачки можливо стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з всіх видів доходів відповідача. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави, оскільки позивачка при зверненні до суду була звільнена від його сплати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-20 00:00:00

У березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідачки [PERSON] про визначення судом додаткового строку, достатнього для подачі заяви про прийняття спадщини. В позовній заяві зазначила, що [INFO] померла її мати [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть [NUMBER]. Після смерті матері вона являється спадкоємцем першої черги по закону і має право на успадкування майна, що було її власністю, але строк пропустила оскільки між сестрою та двома братами не було згоди по спадку. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала з мотивів викладених в позовній заяві, просить їх задовольнити. Відповідачка проти задоволення позову не заперечує. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення по слідуючих підставах. Відповідно ст.1268 ч.1 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. І незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачка звернулася до нотаріуса, але вона пропустила строк для оформлення спадщини. Відповідно до ст. ст. 1270, 1272 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Суд вважає, що зазначені причини пропуску строку прийняття спадщини є поважними, тому вимоги підлягають задоволенню. Достатнім для подання позивачкою заяви про прийняття спадщини суд вважає 3-місячний термін. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

У березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом про позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не піклується про дитину, не утримує матеріально та не виявляє щодо дитини батьківської турботи. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з'явився, про причини неявки суду не повідомив, а тому суд за згодою позивача розглядає справу заочно. Представник органу опіки і піклування в судовому засіданні позовні підтримала і підтвердила вищевикладене і пояснила, що відповідача доцільно позбавити батьківських прав. Заслухавши пояснення позивачки, висновок представника органу опіки та піклування, думку прокурора, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували в шлюбі, який було розірвано 21 грудня 2005 року, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] (а.с. 7,8). 13 липня 2009 року Службою у справах дітей Єнакієвської міської ради було складено інформацію про підтвердження факту ухилення від виховання сина [PERSON] батьком [PERSON] (а.с. 25). Відповідно витягу протоколу №1 засідання опікунської ради Юнокомунарівської міської ради від 27 лютого 2014 року, виходячи з інтересів дитини, [PERSON] рекомендовано звернутися до суду для вирішення питання про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 26-27). Згідно довідки від 23 травня 2013 року, виданої директором Єнакіївського НВК № 13 Єнакієвської міської ради, [PERSON] навчається в 2 класі, його вихованням займається мати [PERSON], батько [PERSON] не приймає участі у вихованні сина, навчальними досягненнями сина не цікавиться (а.с. 13). Відповідно Акту обстеження житлово-побутових умов проживання від 4 лютого 2014 року для неповнолітнього [PERSON] створено задовільні умови для проживання, виховання та розвитку (а.с. 14). Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментам від 17 березня 2014 року №726/02-50/19, виданого відділом ДВС Єнакіївського МУЮ в Донецькій області, [PERSON] має заборгованість по аліментам станом на 1 березня 2014 року в сумі 45001,50 грн. Згідно ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько або мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. Аналізуючи викладене вище, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO], а тому він повинен бути позбавлений батьківських прав.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею в твердій грошовій сумі в розмірі 700 грн. щомісячно до досягнення сином повноліття. Відповідач проживає окремо і ніякої допомоги на утримання сина не надає. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності та просила суд зменшити стягнення аліментів до 400 грн. щомісячно. Відповідач в судове засідання не з'явився, але надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності та не заперечував проти стягнення з нього аліментів в розмірі 400 грн. щомісячно, до досягнення сином повноліття. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11 травня 2012 року шлюб зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвано ( а.с. 3). Від спільного шлюбу мають сина [PERSON] - [INFO] ( а.с. 4 ). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON], являється батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення ним повноліття. Частиною 1 ст. 184 СК України встановлено, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище позивача, відповідача, дитини, їх стан здоров'я та сімейний стан та вважає за необхідне стягти з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 400 грн. щомісячно, починаючи з 21 березня 2014 року і до досягнення дитиною повноліття. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-21 00:00:00

У березні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на її користь на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], яка проживає з нею в розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідач з 25 травня 2013 року проживає окремо і ніякої допомоги на утримання доньки не надає. Вданий час вона має скрутне матеріальне становище, а відповідач не надає ніякої матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON]. Позивачка в судове засідання не з'явилася, але надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності з постановленням по справі заочного рішення та просила суд стягти з відповідача 1/4 частини з усіх видів її заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку Відповідач в судове засідання не з'явився, не повідомивши причини своєї неявки. У зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що сторони 26 жовтня 2007 року зареєстрували шлюб у Центральному відділі реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції, актовий запис № 1973 ( а.с. 3). Сторони від спільного шлюбу мають доньку [PERSON] - [INFO] ( а.с. 4 ). Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 183 СК України встановлено, що частка заробітку ( доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Таким чином, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] являється батьком неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO] з відповідача підлягають стягненню на користь позивача аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та він зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття, тому позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Крім того, відповідно до п. 1 ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів, але не більше ніж за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

у березні 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Від шлюбу мають малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що спільне життя в них не склалося, з 2013 року вони проживають окремо. Позивачка, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи до суду не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи до суду не з'явився, надала заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України встановлює, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 листопада 2004 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.4). Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON], яка народилась [INFO] року, та [PERSON], який народився [INFO] року (а.с. 7-8). Діти проживають з позивачкою. Сторони з 2013 року проживають окремо. Ухвалою Саратського районного суду Одеської області від 31 березня 2014 року подружжю надавався місячний строк для примирення. Однак, протягом цього строку сторони не примирились і не відновили подружні відносини. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

у березні 2014 року позивачка звернулась до відповідача з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між ними. Від шлюбу мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Свої вимоги вона обґрунтувала тим, що спільне життя в них не склалося, з 2002 року вони проживають окремо. Вона проживає з іншим чоловіком, має від нього сина та бажає створити з ним сім'ю. Позивачка, належним чином повідомлена про день та час розгляду справи до суду не з'явилась, надала заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач, належним чином повідомлений про день та час розгляду справи до суду не з'явився, надала заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позов визнав, проти розірвання шлюбу не заперечував. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Ч.3 ст. 105, ч.1 ст.110 СК України передбачають, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Ч.1 ст.112 СК України встановлює, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. Сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 квітня 1990 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.5). Від шлюбу мають одну малолітню дитину: [PERSON], який народився [INFO] року (а.с. 6). Сторони з 2002 року проживають окремо, примирення не досягли. Тому суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам кожного з них, що мають істотне значення, і вважає необхідним розірвати шлюб, укладений між сторонами. Відповідно до ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Ураховуючи бажання позивачки, суд вважає необхідним залишити їй прізвище [PERSON].

Outcome: approved