Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-19 00:00:00

У березні 2015 року Позивач звернувся до суду з позовом та просив зобов'язати відповідача [PERSON] повернути Товариству з обмеженою відповідальністю «ДЕТА-ЕЛІС» в особі Представництва ТОВ «ДЕТА-ЕЛІС» майно, яке було передане на тимчасове зберігання згідно Договору відповідального зберігання № 473 від 01.09.2012 року, а саме продукцію Науково-виробничого підприємства «Еліс»(Російська Федерація): -Прилад електромагнітної терапії Дета-АП (Deta-Ap) 20 програм в кількості 27 одиниць; -Прилад електромагнітної терапії Дета-АП (Deta-Ap) 13 програм в кількості 2 одиниці; -Прилад електромагнітної низькочастотної терапії Дета-Ритм (Deta-Ritm) 13 програм в кількості 57 одиниць; -Програматор Терапи 8(Therapy 8.0) - в кількості 49 одиниць; -Електронний носій інформації «Флеш-кіт» - в кількості 112 одиниць. Свої вимоги мотивує тим, що 01.09.2012 року між позивачем в особі представництва ТОВ «ДЕТА-ЕЛІС» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір відповідального зберігання майна №473 . На виконання даного Договору, відповідачу було передано на відповідальне зберігання продукцію виробництва Науково-виробничого підприємства «Еліс» (Російська Федерація), згідно з актами приймання-передачі, які є невід'ємною частиною вказаного Договору. Відповідно до вищезазначених актів, відповідачу було передано продукцію на загальну суму 2 973 420,00 грн., в наступній кількості і асортименті: -Прилад електромагнітної терапії Дета-АП (Deta-Ap) 20 програм в кількості 376 од.; -Прилад електромагнітної терапії Дета-АП (Deta-Ap) 13 програм в кількості 8 шт.; -Прилад електромагнітної низькочастотної терапії Дета-Ритм (Deta-Ritm) 13 програм в кількості 165 шт.; -Програматор Терапи 8 (Therapy 8.0) - в кількості 90 шт.; -Комплект «Ліцензія» - в кількості 90 шт.; -Електронний носій інформації «Flash-kit» - в кількості 150 шт.; -Медичний прилад «Deta-D» 104 - в кількості 4 шт.; -Медичний комплекс «DETA-Pharma»(all) - в кількості 4 шт. Згідно з п.7.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.01.2013 року, з наступною пролонгацією відповідно до умов п.7.2 Договору. Позивач посилається, що станом на 01.03.2014 року на відповідальному зберіганні відповідача, згідно даних складського обліку та звіту про рух товарно-матеріальних цінностей по рахунку 281 за 2014 рік, знаходиться продукція загальною вартістю 557 013,00 грн. в кількості 247 одиниць наступних найменувань: -Прилад електромагнітної терапії Дета-АП (Deta-Ap) 20 програм в кількості 27 одиниць; -Прилад електромагнітної терапії Дета-АП (Deta-Ap) 13 програм в кількості 2 одиниці; -Прилад електромагнітної низькочастотної терапії Дета-Ритм (Deta-Ritm) 13 програм в кількості 57 одиниць; -Програматор Терапи 8(Therapy 8.0) - в кількості 49 одиниць; -Електронний носій інформації «Флеш-кіт» - в кількості 112 одиниць. Позивач зазначає, що згідно ч.1 ст. 953 ЦК України та умов Договору, 03.03.2014 року на адресу відповідача рекомендованим листом направлена претензія (вих.№8 від 03.03.2014р.) з вимогою повернення майна в десятиденний термін з дня отримання претензії, яка була отримана відповідачем 13.03.2014 року. Разом з тим, відповідач передане на зберігання майно на вимогу позивача в строк до 23.03.2014 року не повернув, тим самим ухилився від виконання взятих на себе зобов'язань. Посилаючись на те, що 05.12.2014р. до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис за номером 22660060002069811 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON], позивач просив вирішити спір в порядку цивільного судочинства , з огляду на вимоги ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом», правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 4 грудня 2013 року у справі № 6- 125цс13. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі. Відповідач та її представник в судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені. Згідно ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Ст. 525 ЦК України визначено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 936 ЦК України за договором зберігання одна сторона (зберігач) зобов'язується зберігати річ, яка передана їй другою стороною (поклажодавцем), і повернути її поклажодавцеві у схоронності. Закінчення строку зберігання не позбавляє зберігача обов'язку зберігати річ надалі, оскільки, згідно статті 949 ЦК України, зберігач зобов'язаний повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, та у стані, якому вона була прийнята на зберігання, при цьому цей обов'язок не припиняється із закінченням строку зберігання. 01.09.2012 року між позивачем в особі представництва ТОВ «ДЕТА-ЕЛІС» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] було укладено Договір відповідального зберігання майна №473 ( а.с. 9-10 т.1) . Відповідно до п.1 Договору, депонент передає, а виконавець приймає на відповідальне зберігання продукцію медичного призначення у виді медичних приборів електромагнітної терапії на свій склад, який знаходиться за адресою: 83000, м. Донецьк, вул. Артема, 2-Б, 1 поверх, 8 офіс . На виконання даного Договору, позивачем було передано відповідачу на відповідальне зберігання продукцію виробництва Науково-виробничого підприємства «Еліс» (Російська Федерація), згідно з актами приймання-передачі, які є невід'ємною частиною вказаного Договору ( а.с.11-47 т.1 ). Відповідно до вищезазначених актів вбачається, що відповідачу було передано продукцію на загальну суму 2 973 420,00 грн.в наступній кількості і асортименті: -Прилад електромагнітної терапії Дета-АП (Deta-Ap) 20 програм в кількості 376 од.; -Прилад електромагнітної терапії Дета-АП (Deta-Ap) 13 програм в кількості 8 шт.; -Прилад електромагнітної низькочастотної терапії Дета-Ритм (Deta-Ritm) 13 програм в кількості 165 шт.; -Програматор Терапи 8(Therapy 8.0) - в кількості 90 шт.; -Комплект «Ліцензія» - в кількості 90 шт.; -Електронний носій інформації «Flash-kit» - в кількості 150 шт.; -Медичний прилад «Deta-D» 104 - в кількості 4 шт.; -Медичний комплекс «DETA-Pharma»(all) - в кількості 4 шт. Згідно з п.7.1. Договір набирає чинності з моменту його підписання і діє до 01.01.2013 року, з наступною пролонгацією відповідно до умов п.7.2 Договору на строк 1 квартал, якщо жодна із сторін не заявить про намір його розірвати за 30 календарних днів до його закінчення. Станом на час розгляду справи, Договір є чинним та у передбаченому законом порядку сторонами не оспорений. Як вбачається з наявних матеріалів справи, станом на 01.03.2014 року на відповідальному зберіганні відповідача, що підтверджується даними складського обліку та звіту про рух товарно-матеріальних цінностей по рахунку 281 за 2014 рік, знаходиться продукція загальною вартістю 557 013,00 грн. в кількості 247 одиниць наступних найменувань: -Прилад електромагнітної терапії Дета-АП (Deta-Ap) 20 програм в кількості 27 одиниць; -Прилад електромагнітної терапії Дета-АП (Deta-Ap) 13 програм в кількості 2 одиниці; -Прилад електромагнітної низькочастотної терапії Дета-Ритм (Deta-Ritm) 13 програм в кількості 57 одиниць; -Програматор Терапи 8(Therapy 8.0) - в кількості 49 одиниць; -Електронний носій інформації «Флеш-кіт» - в кількості 112 одиниць ( а.с. 49-172, 173 т.1). Відповідно до ч.1 ст.949 ЦК України передбачено обов'язок зберігача повернути поклажодавцеві річ, яка була передана на зберігання, або відповідну кількість речей такого самого роду та такої самої якості. Згідно ст.953 ЦК України зберігач зобов'язаний на першу вимогу поклажодавця повернути річ, навіть якщо строк її зберігання не закінчився. Аналогічний обов'язок відповідача встановлений п.п. 2.1.3. Договору, відповідно до якого виконавець зобов'язаний повернути майно за першою вимогою депонента. Крім того, п.3.2. Договору передбачено право депонента в будь-який час витребувати у виконавця повністю або частково майно, яке знаходиться на зберіганні. 03.03.2014 року позивачем направлена претензія відповідачу (вих.№8 від 03.03.2014р.) з вимогою повернення майна в десятиденний термін з дня отримання вимоги, яка була отримана відповідачем 13.03.2014 року ( а.с.174-176 т.1 ). Разом з тим, відповідач передане на зберігання майно на вимогу позивача в строк до 23.03.2014 року не повернув, тим самим ухилився від виконання взятих на себе зобов'язань. Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказів того, що відповідачем повернуто майно передане їй на зберігання, зокрема, продукція виробництва Науково-виробничого підприємства «Еліс» (Російська Федерація), загальною вартістю 557 013,00 грн. в кількості 247 одиниць, згідно умов Договору за № 473 від 01.09.2013 року, як і доказів відсутності даного майна у відповідача, суду не надано. Посилання відповідача у заяві про перегляд заочного рішення щодо виконання взятих зобов'язань та передачу майна ТОВ «ДЕТА -ЕЛІС» в особі Генерального директора [PERSON] (Російська Федерація) за актом №1/13-01-2014 від 13.01.2014 року в підтвердження своїх заперечень проти позову, суд вважає необґрунтованими. За твердженнями відповідача на підставі акту за № 1/13-01-2014 від 13.01.2014 року, вона передала майно у м. Москва Російська Федерація уповноваженій особі позивача -[PERSON] в кількості 254 одиниці на суму 2 117 509 руб. Проте, як вбачається з листа ТОВ «ДЕТА -ЕЛІС» (Російська Федерація» ) від 13.04.2016 року, вказаний вище акт у ТОВ «ДЕТА-ЕЛІС» відсутній, а тому в бухгалтерському обліку не відображений та відповідно вказаний у акті товар не отриманий та не облікований ( т.2 а.с. 143-146) . Також підтвердили, що [PERSON] є лише одним із засновників ТОВ «ДЕТА-ЕЛІС» (Російська Федерація») та повноважень на виконання представницьких функцій від імені ТОВ «ДЕТА-ЕЛІС» не має. Разом з цим, як випливає з умов укладеного Договору відповідального зберігання майна №473 від 01.09.2012 року тягар відповідальності за збереження переданого на відповідальне зберігання майна несе виконавець саме перед Представництвом ТОВ «ДЕТА-ЕЛІС» (м.Кривий Ріг). Таким чином, виходячи з умов укладеного договору та вимог ст. 953 ЦК України, відповідач зобов'язана була повернути майно саме Представництву ТОВ «ДЕТА -ЕЛІС», а не [PERSON] чи уповноваженій особі ТОВ «ДЕТА-ЕЛІС» (Російська Федерація). Про необхідність дотримання умов взятих зобов'язань зазначено і у листі ТОВ «ДЕТА-ЕЛІС» (Російська Федерація) на запит суду. За таких обставин, суд вважає, що наданий відповідачем акт за № 1/13-01-2014 від 13.01.2014 року є неналежним доказом в підтвердження виконання взятих зобов'язань за Договором відповідального зберігання майна №473 від 01.09.2012 року. Крім того, суд звертає увагу на ту обставину, що при умові, що відповідач маючи намір повернути отримане на зберігання майно безпосередньо ТОВ «ДЕТА-ЕЛІС» (Російської Федерації) мала дотримуватися положень митного контролю та відповідно надати митну декларацію щодо митного оформлення товару, що зазначений у акті 1/13-01-2014 від 13.01.2014 року, оскільки в акті зазначено місце його виконання м.Москва. Відповідно до п.5 ч.2 ст.16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів, є примусове виконання обов'язку в натурі. Вбачається, що 05.12.2014р. до Державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців внесено запис за №22660060002069811 про припинення підприємницької діяльності фізичною особою-підприємцем [PERSON] (а.с. 177 т.1). Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 4 грудня 2013 року у справі № 6- 125цс13 зазначено, що з огляду на положення ст. ст. 51, 52, 598-609 ЦК України, ст. ст. 47-49 Закону України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» однією із особливостей підстав припинення зобов'язань для фізичної особи-підприємця є те, що у разі припинення суб'єкта підприємницької діяльності - фізичної особи (виключення з реєстру суб'єктів підприємницької діяльності) її зобов'язання за укладеними договорами не припиняються, а залишаються за нею як фізичною особою, оскільки фізична особа не перестає існувати. Фізична особа-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном. Таким чином, зобов'язання відповідача за Договором відповідального зберігання майна №473 від 01.09.2012 р., щодо повернення переданого на зберігання майна, не припинилися після припинення підприємницької діяльності. З моменту скасування державної реєстрації відповідача, як суб'єкта підприємницької діяльності, зокрема, за його особистою заявою, спори за його участю, у тому числі пов'язані зі здійсненням ним раніше підприємницької діяльності, підвідомчі судам загальної юрисдикції - місцевому загальному суду. Аналізуючи викладене вище та оцінюючи матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а тому вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 3654, 00 грн. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved