overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-19 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04.09.2004 Шахтарським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, актовий запис № 238. З 2017 р. відповідач проживає на території Російської Федерації. Через збройний конфлікт, постійні активні бойові дії на Сході України, розбіжність поглядів з відповідачем та неможливістю надалі спільно з ним проживати, позивач поїхала до м. Одеси, а [PERSON] виїхав на постійне місце проживання до Російської федерації, де отримав громадянство. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Сторони просили провести судове засідання у їх відсутність. Зважаючи на неявку учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що з 2017 р. їх сім`я існує лише формально: вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин, не ведуть спільного господарства та проживають окремо. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-15 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 07.12.2002 Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 2845. У подружжя народилося троє дітей: [PERSON], [INFO] , [PERSON], [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Спільне життя у сторін з часом не склалось, між подружжям зникло взаєморозуміння та виникали конфлікти. На сьогоднішній день сторони проживають разом, але з травня 2017 р. не підтримують шлюбних відносин та не ведуть спільного господарства. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з позивачем. Позивач подала заяву про підтримання позовних вимог, а відповідач - про визнання позову. Враховуючи, що відповідач визнав позов, суд відповідно до положень частини 3 статті 200 ЦПК України вбачає підстави для ухвалення рішення в підготовчому засіданні. Зважаючи на неявку усіх учасників справи, фіксування судового процесу технічним засобом не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим з таких підстав. Відповідно до положень частини 4 статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Із заяв сторін вбачається, що з тарвня 2017 р. їх сім`я існує лише формально: вони не підтримують шлюбно-сімейних відносин та не ведуть спільного господарства. Правовими підставами для задоволення позову є відповідні положення сімейного законодавства. Так, відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (частина 1 статті 110 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже зважаючи на те, що відповідач безумовно визнав позов, і таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, наявні підстави для задоволення позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, а відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті, суд відповідно до положень статей 141, 142 ЦПК України стягує з відповідача на користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, та повертає позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-21 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 03.06.1982 р. перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому представником виконавчої влади у селищі Ханагах Джалілабадського району Азербайджанської Республіки, а/з № 10. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. Зі слів позивача, одруження із відповідачем виявилось невдалим, вже 7 р. сторони не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки, так як відповідач мешкає поза межами України. Спору щодо майнових прав між ними не має. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати даний шлюб. Позивач в судове засідання не з`явився, надіслав свою заяву щодо підтримки позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання так і не з`явилась. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як встановлено судом, з 03.06.1982 р. перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому представником виконавчої влади у селищі Ханагах Джалілабадського району Азербайджанської Республіки, а/з № 10. Від даного шлюбу неповнолітніх дітей не має. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, так як відповідач понад 7 років як виїхала за межі України, а тому суд приходить до висновку про задоволення даного позову, як законного та обґрунтованого. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-21 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 18.10.2013 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 554, посилаючись на те, що сімейне життя з [PERSON] не склалось, збереження шлюбу суперечить його інтересам. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 22.07.2019 р. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 18.10.2013 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 554, вони є батьками дитини - [PERSON] , який народився [INFO] (а. с. 5, 9). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останньою цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] , зареєстрований 28.12.2012 р. Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 692, посилаючись на те, що з [PERSON] мають розбіжності стосовно сімейних цінностей та ведення спільного господарства, тому примирення є неможливим. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 13.05.2019 р. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 28.12.2012 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 692, вони є батьками дитини - [PERSON] , який народився [INFO] (а. с. 4, 5). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останньою цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (384,20 грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (384,20 грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-12 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з 01.10.2010 р. перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. В шлюбі у сторін народилась дитина - [PERSON] [INFO] . Зі слів позивача, одруження із відповідачем виявилось невдалим, із березня 2019 р. сторони разом не проживають, так як відповідач відвідує гральні заклади, «відкриває кредити», також не ведуть спільного господарства. Спору про розподіл майна між сторонами не має. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, надіслали свої заяви щодо підтримки позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 01.10.2010 р. між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом РАЦСу Оболонського РУЮ у м. Києві, а/з № 1535. У шлюбі народився [PERSON] [INFO] Як з`ясовано судом, із березня 2019 р. сторони разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, так як відповідач [PERSON] відвідує гральні заклади та «відкриває кредити» у колекторів. Спору щодо розподілу майна між сторонами не має. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд приходить до висновку про задоволення даного позову, як законного та обґрунтованого. При задоволенні позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України. Тому враховуючи викладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-24 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 24.10.2009 р. перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народився [PERSON] [INFO] Зі слів позивача, одруження із відповідачем виявилось невдалим, сторони разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Тому враховуючи вищевикладене, позивач [PERSON] просить суд розірвати даний шлюб та стягнути судовий збір з відповідача. Представник позивача та відповідач в судове засідання не з'явились, надіслали свої заяви щодо підтримки позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Як встановлено судом, 24.10.2009 р. перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. У шлюбі у сторін народився [PERSON] [INFO] Як з'ясовано судом, на даний час сторони разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства, так як відповідач мешкає окремо. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача, а тому суд приходить до висновку про задоволення даного позову, як законного та обґрунтованого. При задоволенні позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 704,80 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України. Тому враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з 25.02.2010 р. перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу дітей не мають. Зі слів позивача, одруження із відповідачем виявилось невдалим, із січня 2013 р. сторони разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Позивач вказує, що вона є переселенкою з Луганської обл., а тому їй невідомо місце мешкання відповідача. Тому враховуючи вищевикладене, позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились, надіслали свої заяви щодо підтримки позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. 25.02.2010 р. між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано відділом Ленінським відділом РАЦСу Луганського МУЮ, а/з № 63 від шлюбу дітей не має. Як з`ясовано судом, із січня 2013 р. сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, так як мешкає на окупованій РФ території України. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, тому суд приходить до висновку про задоволення даного позову, як законного та обґрунтованого. При задоволенні позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України. Тому враховуючи викладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-02 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 16.06.2006 р. Від шлюбу є діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] Позивач зазначає, що з відповідачем разом не проживають, не приймають участі у житті один одного, не підтримують шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Тому враховуючи вищевикладене позивач просить суд розірвати шлюб. Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, до початку розгляду справи надіслали до суду заяви щодо підтримки та визнання позову. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, викладені нижче. Яка з'ясовано судом, 16.06.2006 р. у Лівобережному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, а/з № 552 було зареєстровано шлюб між [PERSON] та гр. РФ [PERSON], (а.с. 6). Від шлюбу є діти - [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] При цьому сторони не підтримують шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, позивач [PERSON] не має наміру зберігати сім'ю. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, а тому суд приходить до висновку про задоволення даного позову, як законного та обґрунтованого. При задоволенні позовних вимог з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягають стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн. на підставі ст. 141 ЦПК України. Тому враховуючи викладене та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-27 00:00:00

У березні 2019\~р. [PERSON] звернулась з вказаним позовом, у якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням 1/2 часткою житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власником зазначеного житлового приміщення, за адресою якого зареєстрований колишній чоловік її дочки [PERSON] , який там не проживає без поважних причин більше двох років. Від [PERSON] заява про визнання позову або відзив не надходили. Судом з`ясовано, що [PERSON] є власником 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (а.\~с.\~8). Адреса зазначеного житла з 18.09.2015\~р. є зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , який на момент реєстрації за вказаною адресою перебував у шлюбі з її дочкою [PERSON] (а.\~с.\~10, 32, 36, 11, 12 13). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. [PERSON] може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України, зважаючи на зміст позовної заяви та встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] на користування 1/2 часткою житлового будинку за адресою: [ADDRESS] (сервітут), виникло на підставі закону як у члена сім`ї співвласника цього житла [PERSON] . [PERSON] у житловому приміщенні 1/2 частці житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , не проживає більше трьох років (а.\~с.\~15, 16). Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] у житловому приміщенні 1/2 частці житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , відсутній з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] як член сім`ї власника житлового приміщення 1/2 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , який був відсутній у цьому житлі без поважних причин понад три роки, втратив право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, а відтак підлягає задоволенню. На підставі статі 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 768,40\~грн. судового збору, сплаченого при поданні позову, інші 454,80\~грн. підлягають стягненню на користь держави.

Outcome: approved