Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх синів: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з 20 листопада 1999 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Їй одній важко забезпечувати дітей всім необхідним, тому просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини із всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ними повноліття. Вказує, що відповідач працездатний, здоровий, тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дітей. Позивачка подала до суду заяву, якою підтримала позовні вимоги та обставини на їх обґрунтування. Крім того, вказала, що не заперечує проти розгляду справи без участі сторін в заочному порядку. Відповідач, який у встановленому порядку повідомлений про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, причини неявки суду невідомі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду від 14 листопада 2016 року суд ухвалив розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України розгляд справи здійснювався без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що сторони з 20 листопада 1999 року перебувають в зареєстрованому шлюбі, від спільного сумісного проживання мають двох неповнолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серії 1-БВ № 178313, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції у Хмельницькій області 15 вересня 2004 року), та сина [PERSON], [INFO], (свідоцтво про народження серії 1-БВ № 104777, видане відділом реєстрації актів цивільного стану Старокостянтинівського районного управління юстиції Хмельницької області 29 травня року). На даний час сторони не підтримують подружні відносини та проживають окремо. Відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, хоча здоровий, працездатний та має можливість надавати таку допомогу. За змістом ч. 8\~ст.\~7, ч. 2 ст.\~150, ст.\~180 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сімї. Батьки зобовязані піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Нормами ст. 18 Конвенції про захист прав дитини закріплено, що суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 3\~ст. 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1\~ст. 183 СК України). Відповідно до положень ч. 1\~ст. 182 СК України, п. 17\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм\~Сімейного кодексу України\~при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліменті», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2\~ст. 182 СК України, тобто не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених\~ст. 184 СК України. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Наведені норми імперативно закріплюють обовязок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідач ухиляється від виконання обовязку утримувати дітей, а тому аліменти на них підлягають стягненню в судовому порядку. Суд, при визначенні суми аліментів, яка підлягає стягненню, враховує невиконання відповідачем батьківського обовязку по утриманню дітей та перекладення батьківського обовязку по утриманню та вихованню дітей на позивачку, хоча зобовязаний утримувати дітей і створювати необхідні передумови для розвитку і забезпечення організації їх життя нарівні з позивачкою. Взято до уваги те, що по віку та здоровю відповідач являється працездатним, інших грошових зобовязань немає, а тому спроможний сплачувати аліменти на утримання дітей, які потребують регулярної матеріальної допомоги. Згідно зі\~ст. 191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Відповідно до\~ст. 79 ЦПК України\~до складу судових витрат відносяться: судовий збір, витрати на правову допомогу, витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно\~ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах\~субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами страви в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Витрати позивачки на правову допомогу підтверджуються квитанцією про оплату юридичних послуг адвоката [PERSON] від 29 вересня 2016 року та становлять 200 грн. У відповідності до\~ст. 88 ЦПК України\~суд присуджує стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн., оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору за подання позову про стягнення аліментів. Крім того, з відповідача слід стягнути на користь позивачки 200 грн. витрат на правову допомогу.

Outcome: approved