Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), у якому просив стягнути з відповідача на його користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позову і до закінчення навчання до 01.07.2020 року, але не більше як до досягнення 23 років; аліменти за минулий час починаючи з 29.01.2018 року по 13.08.2018 рік. Свої вимоги обґрунтовує тим, що від шлюбу з відповідачкою має трьох дітей, [PERSON] - [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] - [INFO] . Рішенням Шевченківського суду м. Києва від 07.12.2018 року було частково задоволено позов [PERSON] про стягнення аліментів, та стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку на утримання двох неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . В частині стягнення аліментів на утримання старшої доньки [PERSON] , було відмовлено, оскільки на момент винесення рішення суду, [PERSON] досягла повнолітня. На даний час старша донька, [PERSON] , з 01.03.2019 року поновила навчання в 10 класі Загальноосвітнього закладу «Школа екстернів», тому на час навчання вона потребує матеріальної допомоги від матері, яка добровільно відмовляється її надавати. У відзиві на позовну заяву від 27.05.2019 року відповідачем зазначено, що її донька не потребує матеріальної допомоги, оскільки працює моделлю, а навчання не є її основним заняттям. Крім того, відповідач наголошує, що вона добровільно надає фінансову допомогу доньці, що підтверджується квитанціями про перерахунок коштів. Вважає позов безпідставним тому просить відмовити у його задоволенні. Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні вказав, що відповідачка добровільному порядку сплачує кошти на утримання доньки, яка продовжує навчання та просить у задоволенні позову відмовити. Допитана у якості свідка [PERSON] , розповіла, що в січні 2017 року вона поступила в школу екстернатів, потім у неї була поїздка за кордон - обмін досвідом, тому вона призупинила навчання та пропустила іспити. В березні 2019 року поновила навчання у школі, тому часу працювати немає. Батько по можливості дає гроші на витрати, їжу, одяг Мама давно давала гроші на свята як подарунок, останній раз бачила маму близько 6 місяців назад. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 02.04.2019 року відкрито провадження у даній цивільній справі, призначено спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, свідка, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. За правилами ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до приписів ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом виданим 22.04.2017 року Солом`янським районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві (а.с. 5). [PERSON] у відповідності до довідки №01-27/120 від 04.03.2019 року, навчається в 10-му класі ЗНЗ «Школа екстернів», за індивідуальною формою навчання (а.с.19). Відповідно до довідки № 160419/01 від 16.04.2019 року, [PERSON] працює у ТОВ «Профі Ріелт» на посаді менеджера з щомісячним окладом 4173 грн. (а.с.64). Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 07.12.2018 року було відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] , у зв`язку з тим, що вона досягла повноліття ( а.с. 15-18). Так як судом вже було вирішено питання стягнення аліментів за минулий час, починаючи з 29.01.2018 року по 13.08.2018 рік, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог в цій частині. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України , якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Як вказано у постанові Верховного Суду України від 13.09.2017 року у справі № 749/106/17, положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька способів виконання цього обов`язку, зокрема: утримання неповнолітньої дитини, на що стягуються аліменти у частках від заробітку (доходу) або в твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, викликаних особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, при цьому якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дітей, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні діти продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними 23 років, за умови, що батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Відповідно до п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України про розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ст. 6 Закону України «Про загальну середню освіту», громадянам України незалежно від раси, кольору шкіри, особливостей інтелектуального, соціального і фізичного розвитку, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, стану здоров`я, особливих освітніх потреб, місця проживання, складних життєвих умов, мовних або інших ознак забезпечується доступність і безоплатність здобуття повної загальної середньої освіти у державних і комунальних навчальних закладах. Судом встановлено, що [PERSON] продовжує навчання в 10-му класі загальноосвітнього закладу, тобто її навчання відповідно до вимог ст. 6 Закону України «Про загальну середню освіту» безоплатне. Суду не надано належних та допустимих доказів понесення позивачем витрат у зв`язку з навчанням повнолітньої доньки, не доведено наявності потреби у матеріальній допомозі у зв`язку з продовженням навчання. Крім того, суд не вбачає в діях відповідача і інші порушення права позивача, що підлягають захисту у відповідності до способів, визначених ст. 16 ЦК України, враховуючи наявні матеріали справи, які підтверджують сплату аліментів відповідачем на картку доньки [PERSON] протягом 2018-2019 років самостійно. Більш того, суд не вбачає підстав для задоволення позову про стягнення коштів аліментів за минулий час у відповідності до вимог ст. 199 СК України, оскільки навчання донька сторін розпочала лише з 01.03.2019 року. Враховуючи вищезазначене суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог, тому вважає за необхідне відмовити у позові. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: dismissed