Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-25 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до Реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції Запорізької області та [PERSON], у якому зазначив, що він є власником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства площею 0,0460 га, розташованої за адресою: [ADDRESS]. Поряд з належною йому земельною ділянкою розташована земельна ділянка з кадастровим номером [ADDRESS] за межами населеного пункту, власником якої є відповідач [PERSON] На момент придбання позивачем земельної ділянки, а саме 17 липня 2014 року, на території земельної ділянки [PERSON] був побудований садовий будинок. Здійснюючи підготовчі роботи для заміни старого металевого паркану на новий, восени 2014 року позивачем з'ясовано, що паркан між земельними ділянками сторін розташовано на території належної йому земельної ділянки з порушенням межі на 0,53 м, а садовий будинок відповідача займає територію належної йому земельної ділянки на 1,18 м від встановленої межі. Стічні труби для атмосферних опадів даху виготовлені таким чином, що вода з них потрапляє безпосередньо на ділянку позивача, що створює затікання води та шкодить ґрунту. Таким чином відповідач створює йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Крім того, відповідачем [PERSON] при будівництві садового будинку [NUMBER] порушено правила протипожежної безпеки, санітарні норми та вимоги п. 3.25 Державних будівельних норм ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», затверджених наказом Держкоммістобудування № 44 від 17 квітня 1992 року. Сам садовий будинок побудовано після купівлі [PERSON] земельної ділянки 11 жовтня 2012 року самочинно, без дозволу відповідних установ. Також відповідач не вводив будинок в експлуатацію та не отримував документа, що підтверджує готовність об'єкта до експлуатації. 27 лютого 2015 року [PERSON] оформив право власності на садовий будинок [NUMBER], отримавши свідоцтво про право власності серії [NUMBER], видане Реєстраційною службою Вільнянського районного управління юстиції. За таких обставин, позивач вважає, що Реєстраційною службою Вільнянського районного управління юстиції оформлення права власності на садовий будинок [NUMBER] та видача свідоцтва відбулося з порушенням порядку, встановленому Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженому постановою Кабінету міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року, та Порядком прийняття в експлуатацію і проведення технічного обстеження індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення 1 та 11 категорії складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт», затвердженому наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 79 від 24 квітня 2015 року. У зв'язку з викладеним, позивач просить визнати недійсним свідоцтво серії [NUMBER] про право власності на садовий будинок [ADDRESS] видане 27 лютого 2015 року [PERSON], а також скасувати державну реєстрацію права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали, просили його задовольнити на тих підставах, що в ньому зазначені. Відповідач [PERSON] та його представник у судовому засіданні заперечували проти позову, зазначивши, що спірний житловий будинок був побудований до 1992 року, реєстрація права власності на нього відбулась відповідно до вимог законодавства, тому підстави для задоволення позову відсутні. Крім того, сторона відповідача вважає, що [PERSON] є неналежним позивачем у справі, оскільки суду не надано будь-яких доказів на підтвердження факту порушення відповідачем меж земельної ділянки позивача, а, отже, порушення прав позивача на володіння, користування та розпорядження своїм майном. Від представника відповідача - Реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції надійшли письмові заперечення проти позову (а.с. 38-40), у яких відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими, зазначає, що 24 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби із заявою про державну реєстрацію права власності на садовий будинок [ADDRESS] До заяви було подано усі документи, подання яких вимагає п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року, зокрема, технічний паспорт на житловий будинок, Державний акт на земельну ділянку для ведення садівництва, довідки від голови ОК «Ремонтник-ЗАЛК» та платіжні документи про сплату адміністративного збору та про надання витягу. В технічному паспорті на спірний будинок зазначено рік побудови - 1991, що не потребує документа про прийняття в експлуатацію закінченого будівництва. Таким чином, державним реєстратором Плахутою Л.В. державну реєстрацію садового будинку за [PERSON] проведено відповідно до вимог чинного законодавства у сфері державної реєстрації прав та їх обтяжень. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є головою ОК «Ремонтник-ЗАЛК». На час придбання земельної ділянки [PERSON] у 2012 році садового будинку на цій ділянці не було. Будівництво здійснювалось відповідачем у подальшому. Після того, як будинок був збудований, [PERSON] звернувся до нього з проханням видати довідку про те, що цей будинок був збудований до 1992 року, яку він і видав. Суд, заслухавши пояснення сторін та свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 17 липня 2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 2542, позивач [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером [NUMBER] для ведення особистого селянського господарства площею 0,0460 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с. 14-18). Поряд з належною позивачу земельною ділянкою розташована земельна ділянка з кадастровим номером [ADDRESS] за межами населеного пункту, власником якої на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки, посвідченого 11 жовтня 2012 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Запорізької області Пянтковською О.Г., зареєстрованого в реєстрі за № 7393, є відповідач [PERSON] (а.с. 7-10, 103-106). На земельній ділянці відповідача [PERSON] розташований садовий будинок [NUMBER] (а.с. 41-43, 107-109). Згідно з даними технічного паспорту цей садовий будинок літ. А площею 70,8 кв.м побудований у 1991 році (а.с. 46-50, 85-90). 24 лютого 2015 року [PERSON] звернувся до Реєстраційної служби із заявою про державну реєстрацію права власності на садовий будинок [ADDRESS] (а.с. 100), додавши до заяви технічний паспорт на житловий будинок (а.с. 85-90), Державний акт на земельну ділянку для ведення садівництва (а.с. 101-102), договір купівлі-продажу земельної ділянки (а.с. 103-106), довідки від голови ОК «Ремонтник-ЗАЛК» (а.с. 107-109) та платіжні документи про сплату адміністративного збору та про надання витягу (а.с. 78). Рішенням державного реєстратора Плахути Л.В. від 27 лютого 2015 року за № 19665092 (а.с. 80) проведено державну реєстрацію права приватної власності на садовий будинок літ. А, розташований за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер земельної ділянки [NUMBER], за суб'єктом [PERSON] (копія витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності а.с. 12-13, 94-95). На підставі цього рішення [PERSON] видано свідоцтво про право власності на нерухоме майно серії [NUMBER] (а.с. 11, 96). Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач [PERSON] посилається на те, що при будівництві садового будинку [NUMBER] було порушено правила протипожежної безпеки, санітарні норми та вимоги п. 3.25 Державних будівельних норм ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень», а садовий будинок відповідача займає територію належної йому земельної ділянки на 1,18 м від встановленої межі, тобто відповідач створює йому перешкоди у користуванні земельною ділянкою. Згідно з ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. А за ч. ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін. Згідно з вимогами ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, у порушення вимог ст. 60 ЦПК України, позивач не надав суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження факту наявності перешкод у користуванні належною йому земельною ділянкою, в тому числі, факту порушення встановленої межі між земельними ділянками та допущення відповідачем порушень правил протипожежної безпеки, санітарних норм та вимог п. 3.25 Державних будівельних норм ДБН 360-92 «Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень» при будівництві садового будинку. Крім того, взагалі не наведено позивачем обґрунтувань щодо обраного ним способу захисту порушеного права шляхом визнання недійсним свідоцтва про право власності на садовий будинок та скасування рішення про державну реєстрацію права власності на вказаний об'єкт нерухомого майна. Як у позовній заяві, так і при судовому розгляді справи позивач не посилався на норми законодавства, на підставі яких отриманий відповідачем документ, що посвідчує право власності на садовий будинок, має бути визнаний недійсним. Відповідно до п. 49 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 868 від 17 жовтня 2013 року (чинного на час проведення державної реєстрації спірного садового будинку), для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає: -документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку; -документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. Документом, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом індивідуального (садибного) житлового будинку, садового, дачного будинку, господарської (присадибної) будівлі та споруди, прибудови до них, побудованих до 5 серпня 1992 року, є технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; -технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; -документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. А за п. 50 цього Порядку, для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані або реконструйовані об'єкти нерухомого майна, збудовані в результаті діяльності житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, заявник також подає довідку житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу про членство в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] дотримав цих вимог та надав до Реєстраційної служби Вільнянського районного управління юстиції у повному обсязі документи, необхідні для проведення державної реєстрації права власності, а державний реєстратор, в свою чергу, провів державну реєстрацію права власності на об'єкт нерухомого майна за [PERSON] відповідно до вимог чинного законодавства. За таких обставин, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed