Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-03 00:00:00

\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про визначення місця проживання дитини. Підставою позову зазначає невиконання відповідачкою обов`язків по догляду за донькою, неналежне виховання дитини, відсутність материнських почуттів до дитини, відсутність медичного догляду, залишання дитини без нагляду, небажання відповідача спілкуватись з дитиною та дбати про її розвиток. Просив визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] з батьком [PERSON] в будинку [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~У травні\~2018\~року [PERSON] \~звернулась до\~суду із\~зустрічним позовом\~про визначення\~місця проживання\~дитини.\~Свої вимоги\~обгрунтовує тим,\~що [PERSON] \~добровільно не\~надає їй\~можливості спілкуватись\~з донькою,\~чинить всілякі\~перешкоди щоб\~унеможливити її\~зустрічі з\~дитиною,\~силоміць утримує\~доньку у\~себе,\~вона фізичної\~можливості отримати\~доступ до\~неї не\~має,\~тому просила\~визначити місце\~проживання малолітньої\~доньки разом\~з матір`ю\~ [PERSON] за\~адресою [ADDRESS] .\~Також вказувала,\~що 20.01.2018\~ року\~нею укладено\~шлюб \~із \~ [PERSON] \~у \~зв`язку \~з \~чим \~вона \~змінила \~дошлюбне \~прізвище [PERSON] \~ на\~ [PERSON] .\~ \~ \~ \~ \~ \~ \~У відзиві на зустрічний позов [PERSON] позов не визнав з підстав невиконання [PERSON] материнських обов`язків по відношенню своєї малолітньої доньки, яка з часу народження дитини, не піклується про здоров`я дитини, її духовний розвиток. З серпня 2017 року відповідач дитину не провідувала, не цікавилась нею. \~ \~ \~ \~Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 20.09.2017 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання на 24 жовтня 2017 року на 09-00 год. \~ \~ \~ \~14 грудня 2017 року ухвалою суду провадження по\~даній справі\~призупинено до\~розгляду цивільної\~справи позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Городоцької районної адміністрації Львівської області про позбавлення батьківських прав. \~ \~ \~ \~Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відновлено провадження у даній справі та призначено підготовче судове засідання на 26 червня 2018 року на 09-00 год. \~ \~ \~ \~26 червня 2018 року судом прийнято до спільного розгляду зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей Черкаської міської ради, служба у справах дітей Городоцької райдержадміністрації про визначення місця проживання дитини та об`єднано в одне провадження із первісним позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи Служба у справах дітей Черкаської міської ради, служба у справах дітей Городоцької райдержадміністрації Львівської області про визначення місця проживання дитини. 11 липня 2018 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 05 вересня 2018 року на 14-30 год. В судовому засіданні позивач та представник позивача за первісним позовом позовні вимоги підтримали повністю та просили позов задоволити. У задоволенні зустрічного позову просили відмовити з підстав викладених у відзиві на позов. \~ \~ \~ \~Відповідач та представник відповідача в судовому засіданні у задоволенні первісного позову просили відмовити, зустрічний позов просили задоволити. Додатково пояснили суду, що [PERSON] не мала можливості спілкуватися з дитино, так як їй чинились перешкоди. \~ \~ \~ \~Представник третьої особи [PERSON] в судовому засіданні при вирішенні спору покладалась на розсуд суду, з урахуванням інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до п.3 розділу Х11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02.06.2016 року №1402-У111 «Про судоустрій та статус суддів», районні, міжрайонні, районні у містах, міські, міськрайонні суди продовжують здійснювати свої повноваження до утворення та початку діяльності місцевого окружного суду, юрисдикція якого розповсюджується на відповідну територію. У зв`язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України, який вступив в дію 15.12.2017 року. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення сторін, покази свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини які регулюються нормами сімейного законодавства. \~ \~ \~ \~23\~травня 2015\~року у\~відділі Державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~поПридніпровському району міста Черкаси реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою [PERSON] , актовий запис № 141, який рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 09 жовтня 2017 року розірвано. \~ \~ \~ \~Від шлюбу у сторін народилась донька, [PERSON] , [INFO] (копія свідоцтва про народження том І а. с. 10). \~ \~ \~ \~Відповідно до частини 3\~статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Пунктом першим статті 3 Конвенції ООН про права дитини закріплено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини (стаття 9 Конвенції ООН про права дитини). Згідно зі ст. 141 СК України, мати та батько мають рівні права та обов`язки по відношенню до дитини, незалежно від того, чи перебувають вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 155 СК України, - здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з ч.2,3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Статтею 12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» визначено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ч. 1\~ст. 160 СК України, - місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідно до ч. 1\~ст. 161 СК України, - якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. За змістом ч. 4, 5\~ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей,одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 21 квітня 2016 року [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , яка народилась [INFO] . Відповідно до акту обстеження фактичного місця проживання [PERSON] складеного посадовими особами Угрівської сільської ради Городоцького району Львівської області від 04.09.2017 року № 857 встановлено, що малолітня [PERSON] проживає без реєстрації в [ADDRESS] з 27 липня 2017 року разом з батьком (том 1 а.с. 7). Відповідно до акту обстеження матеріально-побутових умов проживання від 31.08.2017 року за вищезазначеною адресою де проживають позивач [PERSON] , його мати [PERSON] та малолітня дитина [PERSON] , [INFO] , остання має власну кімнату, в якій створені всі необхідні умови для виховання та розвитку дитини. Відповідно до Висновку комісії з питань захисту прав дитини Городоцької районної державної адміністрації № 54 від 02.07.2018 року, встановлено, що батько [PERSON] проживає окремо з малолітньою донькою [PERSON] в с. [PERSON] Передмістя створив належні умови для проживання дитини, позитивно характеризується, піклується про здоров`я доньки, вчасно виконує рекомендації лікарів, забезпечує усім необхідним, виходячи з балансу інтересів батька та дитини комісія вважає за можливе проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом із батьком з батьком\~ [PERSON] в\~будинку [ADDRESS] (том 1 а.с. 22-23). Як пояснив у судовому засіданні позивач, донька знаходиться на його повному утриманні і вихованні. Відповідачка неналежним чином відносилася до виконання своїх материнських обов`язків, не готувала їжу, не прала білизну, у помешканні був безлад, погано доглядала за дитиною, рідко реагувала на плач дитини. Залишала дитину саму як вдень так і вночі без догляду, цілу добу не міняла дитині білизну, дитина була у вкрай забрудненому стані, не купала, вела неналежний догляд, що вкрай негативно вплинуло на психо-неврологічний розвиток дитини про що надалі лікарі діагностували затримку такого розвитку. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] пояснили, що позивач [PERSON] має належні умови для проживання дочки [PERSON] , він добрий та турботливий батько. Мати дівчинки до дитини не приїздить, не спілкується. \~ \~ \~ \~Відповідно до Акту обстеження умов проживання матері [PERSON] від 10.07.2018 року, складеного спеціалістами служби у справах дітей Черкаської міської ради (том 1 а.с. 11)\~за адресою [ADDRESS] . 308 створені належні умови для проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Враховуючи особливості правовідносин, що склалися між сторонами, суд вважає за необхідне з однієї сторони розглянути правомірність втручання в їх право на повагу до сімейного життя, що гарантовано статтею 8 Конвенції, з іншої сторони обов`язковому дослідженню підлягає питання щодо забезпечення прав неповнолітніх дітей не розлучатися з батьками і врахування при цьому якнайкращих інтересів дитини (статті 1, 9 Конвенції про права дитини). \~ \~ \~ \~Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 травня 2015 року, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу. Відповідно до рішення Соснівського районного суду міста Черкаси від 10.09.2017 року шлюб між сторонами розірвано. В подальшому, 20.01.2018 року відповідач [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] (том 1 а.с.204), тобто створила іншу сім`ю. \~ \~ \~ \~В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає дитині можливість висловлювати свої думки і приділяє їм належну увагу. Розглядаючи справи щодо місця проживання дитини, суди враховують рівність прав матері та батька і беруть до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що з серпня 2017 року малолітня [PERSON] почала проживати разом з батьком, оскільки мати залишила постійне місце проживання у м [ADDRESS] Городок та виїхала до міста Черкаси. Спір щодо місця проживання малолітньої дитини виник у сторін після того, як мати виявила бажання забрати дитину на постійне місце проживання з собою. Добровільної спільної згоди щодо визначення місця проживання дитини за місцем проживання матері сторони не досягли. \~ \~ \~ \~При вирішенні даного спору суд враховує Постанову [PERSON] Палата ВС 17.10.2018 року у якій Велика палата ВС застосувала вимоги ст. 141 Сімейного кодексу України про рівність прав матері та батька, частин 1, 2 ст. 161 цього Кодексу щодо вирішення спору судом, з ким із них буде проживати малолітня дитина, та врахування при цьому ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особистої прихильності дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Визначено, що під забороною розлучення дитини з матір`ю в контексті Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989\~року. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від\~25\~січня 1996\~року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. У постанові зазначено, що з досягненням віку 10 років у дитини з`являється право не тільки бути вислуханою і почутою, але й право брати активну участь у вирішенні своєї долі, зокрема у визначенні місця проживання. Лише в разі збігу волі трьох учасників переговорного процесу матері, батька, дитини можна досягти миру і згоди. Велика Палата ВС відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі №\~6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини про обов`язковість брати до уваги принцип 6 цієї Декларації стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Судді Великої Палати ВС вважають, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини з огляду на вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. Велика Палата ВС зауважує, що Декларація прав дитини не є міжнародним договором, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, і не є частиною національного законодавства України. А законодавство України не містить норм, які б наділяли будь-кого з батьків пріоритетним правом на проживання з дитиною. При розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини, враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо. Суд, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, приходить до висновку про те, що визначати місце проживання дитини у даний час необхідно, виходячи з прив`язаності її до одного з батьків, враховуючи її вік та потреби у повсякденному житті. Так, зокрема суд враховує, що починаючи з серпня 2017 року [PERSON] з дитиною не спілкується, дитину не відвідувала, що в свою чергу свідчить про відсутність прихильності дитини до матері. Посилання представника [PERSON] на той факт, що мати не мала можливості спілкуватись з дитиною через перешкоди, які чинились зі сторони батька та його родичів суд вважає безпідставними, оскільки у випадку існування таких перешкод [PERSON] могла звернутись до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні та вихованні дитини, проте такого позову не пред`являла, доказів про звернення до органу опіки та піклування із відповідними заявами щодо усунення перешкод суду не надала. Критично суд оцінює і посилання представника [PERSON] ( [PERSON] ) на той факт, що уклавши повторно шлюб з [PERSON] малолітня буде виховуватись у повноцінній сім`ї, оскільки дитина з моменту свого народження і до даного часу, тобто досягнення трьох років постійно проживає з батьком [PERSON] , знає його як свого батька, у зв`язку з чим спілкування з особою, яку дитина не знає, тим більше проживання з нею може негативно вплинути на психологічний стан малолітньої. Заперечення представника відповідача [PERSON] з посиланням на те, що [PERSON] постійно виїжджає за кордон у зв`язку з чим не може належним чином виконувати свої батьківській обов`язки, не можуть братися судом до уваги, оскільки в судовому засіданні з достовірністю встановлено, що дійсно [PERSON] виїжджає за кордон, а саме до республіки Польщі, проте лише на незначний проміжок часу від двох до чотирьох годин в день, з урахуваннями територіальної віддаленості близько 25 км. між населеними пунктами Городоцького району Львівської області та республікою Польща, з метою придбання продуктів харчування та побутових речей в тому числі і для малолітньої, що на думку суду ніяким чином не впливає на виконання останнім своїх батьківських обов`язків. Також, судом при вирішенні позовних вимог враховується можливість батька забезпечити належні умови проживання, виховання та розвиток дитини, оскільки він має постійне місце проживання, постійне місце роботи, стабільний заробіток, не має шкідливих звичок та позитивно характеризується за місцем проживання та роботи. Будь-яких доказів, які б свідчили про те, що визначення місця проживання дитини разом з позивачем може зашкодити його інтересам, в ході розгляду справи не здобуто. З огляду на встановлені в ході розгляду справи обставини те, що дитина тривалий час проживає з батьком, мати не спілкується з дитиною, лише один раз приїздила але не бачилась із дитиною, виходячи з інтересів дитини щодо її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, з метою захисту прав та інтересів батька дитини, беручи до уваги висновок комісії, суд вважає необхідним визначити місце проживання малолітньої [PERSON] разом із батьком, при цьому задовольнивши позовні вимоги [PERSON] у цій частині та відмовивши у задоволенні зустрічного позову [PERSON] . Зважаючи на викладене вище, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач [PERSON] , як на підстави для задоволення позову, знайшли своє підтвердження у судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини разом з позивачем за первісним позовом [PERSON] підлягають задоволенню. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На \~ підставі\~викладеного,\~

Outcome: dismissed