Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-12 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до Жовтневого районного суду міста Маріуполя з позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди (далі за текстом - ДТП). Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 14.07.2016 року о 14 годині 50 хвилин [PERSON], керуючи автомобілем OPEL Corsa, державний номерний знак [NUMBER], рухаючись заднім ходом по вулиці Зелінського біля будинку № 100 в місті Маріуполі, не була уважною та починаючи рух, не переконалася у безпеці руху, та скоїла наїзд на автомобіль CHEVROLET Lacetti, державний номерний знак [NUMBER], який стояв позаду та належить позивачу [PERSON], чим порушила п. 10.9 Правил дорожнього руху України (далі за текстом - ПДР України). В результаті настання зазначеної дорожньо-транспортної пригоди належний позивачу автомобіль отримав механічні пошкодження. Постановою Жовтневого районного суду міста Маріуполя від 12.08.2016 року [PERSON] визнано винною у вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Відповідно до розрахунку Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ВУСО» (далі за текстом - ПрАТ «СК «ВУСО»), який був зроблений на підставі Розрахунку вартості відновлювального ремонту від 04.08.2016 року, підготовленого ТОВ «Експерт» вартість відновлювального ремонту автомобіля CHEVROLET Lacetti, державний номерний знак [NUMBER], склала 8086,50 грн., вартість матеріального збитку (з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу в розмірі 48%) - 5297,22 грн., сума страхового відшкодування - 3414,35 грн. (за вирахуванням вартості податку на додану вартість (ПДВ) та суми франшизи за полісом - 1000,00 грн.). Остання була виплачена позивачу страховою компанією у повному обсязі. Таким чином, відповідач має сплатити позивачу в рахунок відшкодування матеріальної шкоду суму 1882,87 грн. Крім того, оскільки внаслідок неправомірних дій відповідача позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає в порушенні права власності, зокрема, пошкодження транспортного засобу останній зазнав чимало переживань та страждань з приводу того, що пошкоджене його майно, добровільно збитки винною особою - відповідачем - не відшкодовано, що також вплинуло на виникнення нервової та психологічної напруги. Також, фактично втративши можливість вільно користуватися своїм транспортним засобом, позивач був змушений витрачати значний час для пересування громадським транспортом на роботу та по робочих справах, у зв'язку з чим вимушений був змінити свій звичний робочий день, що у сукупності спричинило ряд негативних наслідків та моральні втрати і страждання. Тому просив стягнути з відповідача моральну шкоду в сумі 1000,00 грн., а також понесені ним судові витрати. Ухвалою суду від 13.12.2017 року за заявою представника позивача позовні вимоги в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди в сумі 882,87 грн., моральної шкоди в сумі 1000,00 грн. залишено без розгляду. Позивач [PERSON] надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розглядати справу у його відсутність за участю представника [PERSON] Представник позивача - [PERSON] надав суду заяву, в яких вимоги позову в частині стягнення з [PERSON] франшизи в сумі 1000,00 грн. підтримав в повному обсязі, не заперечував щодо розстрочки сплати на 6 (шість) місяців, просив їх задовольнити та розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] надала суду заяву, в якій позовні вимоги в частині стягнення з неї франшизи в сумі 1000,00 грн. визнала в повному обсязі, просила розстрочити сплату на 6 (шість) місяців та розглядати справу у її відсутність. Представник третьої особи - ПрАТ «СК «ВУСО» в судове засідання не з'явився, пояснень по суті спору суду не надавав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 24 Постанови «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року № 2 у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, яким сторони обґрунтовують свої вимоги, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить нормам діючого законодавства та не порушує нічиї права, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Згідно зі статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого. За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Як передбачено статтею 1194 ЦК України в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 36.6 ст. 36 Закону № 1961-IV страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування. Відповідно до розрахунку суми страхового відшкодування ПрАТ «СК «ВУСО» франшиза за полісом складає 1000,00 грн. та підлягає стягненню з відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Крім того, згідно зі ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір в сумі 1280,00 грн., а отже, оскільки на момент подання позову відповідно до ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору складала 640,00 грн. (1 % ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб), поверненню позивачу підлягає надмірно сплачена сума судового збору в розмірі 640,00 грн., та стягненню з відповідача на користь позивача підлягає сума судового збору в розмірі 640,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved