Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У березні 2013 року позивач ПАТ КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 20 вересня 2000 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та відповідачем [PERSON] (яка змінила своє прізвище на [PERSON]) укладено договір про відкриття карткового рахунку № 13/1/2001/04-33, а згодом додаткові угоди до нього, відповідно до яких відповідачу відкрито картковий рахунок з лімітом кредитування 135 000 доларів США на умовах визначених кредитним договором, зокрема із зобов'язанням відповідача сплачувати відсотки за користування кредитними коштами. З метою забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON] за договором, 13 січня 2006 року, 7 лютого 2007 року та 19 лютого 2008 року між сторонами ПАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладені договору поруки, відповідно до яких поручитель самостійно зобов'язався відповідати перед позивачем за виконання позичальником її зобов'язань, що виникли із кредитного договору в повному обсязі та відповідальність поручителя та позичальника є солідарною. Однак, відповідачі не виконують умови договору, в зв'язку з чим станом на 23 серпня 2012 року утворилась заборгованість по кредиту в сумі 97 720,51 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 781 080 грн. 03 коп. та яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 67 028 доларів США, що еквівалентно 535 754 грн. 80 коп., заборгованість по відсоткам у розмірі 12 918,18 доларів США, що еквівалентно 103 255 грн. 01 коп., пеня за прострочення строків сплати кредиту у розмірі 17 774,33 доларів США, що еквівалентно 142 070 грн. 21 коп. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові. Представник відповідачів у судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних вимог, мотивуючи тим, що позивачем пропущено строк звернення до суду. Просила застосувати наслідки спливу позовної давності. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Під час судового розгляду справи встановлено, що 20 вересня 2000 року між Відкритим акціонерним товариством Комерційний банк «Надра» (яке змінило своє найменування на Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Надра») та відповідачем [PERSON] (яка змінила своє прізвище на [PERSON]) укладено договір про відкриття карткового рахунку № 13/1/2001/04-33, відповідно до якого встановлено ліміт кредитування у розмірі 35 000 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 20% річних та за прострочений кредит у розмірі 25% річних (т. 1 а.с. 33). Додатковою угодою № 1 від 31 липня 2002 року до вказаного договору визначено процентну ставку за користування кредитом, починаючи з 1 серпня 2001 року у розмірі 18,2% річних (т. 1 а.с. 34). Додатковою угодою № 2 від 30 вересня 2003 року визначено ліміт кредитування у розмірі 40 000 доларів США, строк дії договору - до повного виконання сторонами всіх зобов'язань за цим договором (т. 1 а.с. 35-41). Додатковою угодою № 4 від 25 жовтня 2004 року визначено строк дії ліміту кредитування - до 31 травня 2005 року, проценти за користування кредитним коштами - 16,4% річних та за прострочений кредит - 23,1% річних (т. 1 а.с. 42). Додатковою угодою № 5 від 31 жовтня 2005 року визначено строк дії ліміту кредитування - до 31 жовтня 2006 року, проценти за користування кредитним коштами - 15,5% річних та за прострочений кредит - 23,1% річних (т. 1 а.с. 43). Додатковою угодою № 6 від 13 січня 2006 року визначено ліміт кредитування у розмірі 135 000 доларів США, строк дії ліміту кредитування - до 31 січня 2007 року (т. 1 а.с. 44). Додатковою угодою № 7 від 7 лютого 2007 року визначено строк дії ліміту кредитування - до 31 січня 2008 року, проценти за користування кредитним коштами - на рівні діючих тарифів банку (т. 1 а.с. 45). Додатковою угодою № 8 від 31 січня 2008 року визначено строк дії ліміту кредитування - до 31 січня 2009 року (т. 1 а.с. 46). Отже, умовами договору про відкриття картрахунку та додатковими угодами до нього постійно змінювались умови кредитування: збільшувався ліміт кредитування, строк дії ліміту кредитування, нарахування відсотків. Разом з тим, тарифів банку щодо встановлення процентів за користування кредитним коштами, починаючи з 7 лютого 2007 року на вимогу суду (т. 1 а.с. 236, т. 2 а.с. 32), позивач не надав. Відповідно до довідки позивача заборгованість за договором про відкриття карткового рахунку станом на 23 серпня 2012 року складає загальна заборгованість по кредиту в сумі 97 720,51 доларів США, що за офіційним курсом Національного банку України становить 781 080 грн. 03 коп. та яка складається із заборгованості за кредитом у розмірі 67 028 доларів США, що еквівалентно 535 754 грн. 80 коп., заборгованість по відсоткам у розмірі 12 918,18 доларів США, що еквівалентно 103 255 грн. 01 коп., пеня за прострочення строків сплати кредиту у розмірі 17 774,33 доларів США, що еквівалентно142 070 грн. 21 коп. (т. 1 а.с. 8-21). Згідно з вказаним розрахунком позивача заборгованість за кредитом визначена за період з 15 листопада 2010 року по 23 серпня 2012 року з розрахунку 16% річних за користування кредитними коштами та 23,1% річних на прострочену заборгованість, хоча з додаткової угоди № 7 від 7 лютого 2007 року відсотки за користування кредитом визначаються згідно діючих тарифів банку, які позивач суду не надав. Таким чином позовні вимоги у частині стягнення відсотків у розмірі 12 918,18 доларів США, що еквівалентно 103 255 грн. 01 коп. задоволенню не підлягають через недоведеність їх суми та нарахування. Що стосується позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів, то вони також задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до п. 6.6 додаткової угоди № 2 до договору про відкриття карткового рахунку за прострочення погашення кредиту нараховується пеня за кожний день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України. Разом з тим, оскільки не можливо суду визначити суму процентів, які повинні бути нараховані на заборгованість по кредиту, та враховуючи положення п. 6.6 додаткової угоди № 2 до договору про відкриття карткового рахунку (пеня нараховується і на відсотки), суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог у частині стягнення пені. Також судом встановлено, що з метою забезпечення виконання зобов'язань відповідача [PERSON] перед позивачем 13 січня 2006 року та [PERSON] та ПАТ КБ «Надра» укладено договір поруки, відповідно до якого поручитель разом позичальником несе солідарну відповідальність за невиконання або неналежне виконання позичальником свої зобов'язань за договором про відкриття карткового рахунку та додаткових угод до нього (т. 1 а.с. 47-48). Договором поруки визначено ліміт відповідальності позичальника - 135 000 доларів США, відсотки за користування кредитом у розмірі 15,5% річних строк повернення коштів - до 31 січня 2007 року. Договором поруки від 7 лютого 2007 року визначено строк повернення коштів - до 31 січня 2008 року, розмір відсотків - 19,1% річних (т. 1 а.с. 49-50). Договором поруки від 19 лютого 2008 року визначено строк повернення коштів - до 31 січня 2009 року, розмір відсотків - 19,1% річних та строк дії договору - належне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань за кредитним договором чи виконання поручителем своїх зобов'язань згідно з умовами цього договору (т. 1 а.с. 51-52). Отже, умови договорів поруки від 7 лютого 2007 року та від 19 лютого 2008 року відрізняються від умов додаткових угод № 7 від 7 лютого 2007 року та № 8 від 31 січня 2008 року в частині нарахування відсотків, оскільки додатковими угодами передбачено нарахування відсотків на рівні діючих тарифів банку, а умовами договорів поруки - у розмірі 19,1% річних. Згідно зі ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків. Статтею 559 ЦК України передбачено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Оскільки неможливо встановити строк укладення договорів поруки від 7 лютого 2007 року та від 19 лютого 2008 року та додаткових угод № 7 від 7 лютого 2007 року та № 8 від 31 січня 2008 року (укладення договорів поруки передувало укладенню додаткових угод чи навпаки), у яких різниться процента ставка за користування кредитом, не надано суду доказів діючих тарифів процентної ставки у банку, суд дійшов висновку що відбулась зміна зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності. У зв'язку з цим договір поруки вважається припиненим. Крім того, у договорах поруки зазначено строк дії договорів - до повного виконання зобов'язань позичальником за умовами кредитного договору, у якому також не визначений строк дії договору. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦПК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Оскільки у основному зобов'язання - у додатковій угоді до договору про відкриття карткового рахунку № 8 від 31 січня 2008 року визначено строк дії ліміту кредитування - до 31 січня 2009 року, протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання позивач не пред'явив вимоги до поручителя (до 31 липня 2009 року), то вказаний договір поруки вважається припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦПК України, у зв'язку з чим позовні вимоги позивача до [PERSON] задоволенню не підлягають. Під час розгляду справи судом встановлено, що після закінчення строку дії картки - 31 січня 2009 року, строк її дії [PERSON] банком не продовжувався. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки ( ст. 257 ЦК). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором, позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі сплином позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність сплила і до додаткової вимоги. Відповідно до умова договору про відкриття карткового рахунку та додаткових угод до нього, картка діє в межах визначеного нею строку. Як вбачається із матеріалів справи, за умовами договору дія картки була визначена строком - до 31 січня 2009 року, останній черговий місячний платіж був здійснений відповідачем [PERSON] 12 жовтня 2009 року, звернення позивача до суду за захистом порушених прав відбулося у березні 2013 року. За таких обставин, суд дійшов висновку про відмову позивачу у задоволенні заявленого позову у зв'язку з пропуском строку позовної давності, про сплин якої було заявлено представником відповідачів до постановлення судового рішення у суді першої інстанції у відповідності до положень п. 3, 4 ст. 267 ЦПК України (т. 1 а.с. 200-201). Оскільки при пред'явленні позову до суду позивачем сплачено судовий збір, то відповідно до ст. 88 ЦПК України він з відповідачів не стягується. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed