Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду із вказаним позовом до Малополовецької сільської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, в якому просить ухвалити рішення, яким визнати за нею, право власності на житловий будинок № 5 по вул. Будьоного в с. Малополовецьке Фастівського району Київської області. Свої вимоги позивач мотивує тим, що 13.05.2004 року померла її мати [PERSON], а 11.05.2008 року помер батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина. Державним нотаріусом їй видано свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,3980 га. та свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай), після смерті спадкодавця. Проте, вона не може отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок по вулиці Будьоного, 5 в с. Малополовецьке у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів. Тому була змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. З пояснень представника позивача, судом було встановлено, що у позивача [PERSON] є сестри, тому з метою повного та обєктивного розгляду справи, ухвалою суду від 11.04.2016 року до участі у справі в якості третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору було залучено сестер позивача [PERSON] та [PERSON]. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримала, просила його задовольнити. Представник відповідача Малополовецької сільської ради в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду листа в якому просив суд розглянути справу без участі представника сільської ради, зазначив, що сільська рада, як відповідач у справі позов визнає повністю. Треті особи в судовому засіданні позов підтримали, суду пояснили, що відмовилися від спадщини на користь своєї сестри. Суд, вислухавши сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Статтею 1218 Цивільного кодексу України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із частиною першою статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про смерть [PERSON] 1-БК №501721 від 15.05.2004 року, [PERSON], померла 13.05.2004 року (а.с.16). Відповідно до Свідоцтва про смерть [PERSON] 1-ОК №114017 від 12.05.2008 року, [PERSON], помер 11.05.2008 року (а.с.17). Як вбачається із відповіді Фастівського районного державного нотаріуса [PERSON] від 26.04.2016 р. за № 334/01-16, спадкова справа після померлої, 13.05.2004 року, [PERSON] по Фастівській районній державній нотаріальній конторі не заведена.(а.с. 102-103). Згідно до Свідоцтва про народження [PERSON] VI-БК №397465 від 03.02.1990 року позивач [PERSON] є донькою [PERSON] (а.с.15). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є, доньки [PERSON] та [PERSON]. З матеріалів спадкової справи №399/2015 померлого 11.05.2008 року [PERSON] вбачається, що 11.11.2015 року позивач [PERSON], звернулася з заявою до Фастівської районної державної нотаріальної контори про прийняття спадщини. (а.с. 47). [PERSON] до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлого [PERSON] не зверталася. Відповідно до ч. 1, 5 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Позивачка вчасно звернулася до Фастівської районної державної нотаріальної контори для оформлення спадкового майна та отримала право на спадщину за законом на земельну ділянку площею 2,3980 га., що розташована на території Малополовецької сільської ради, Фастівського району, Київської області, призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва та свідоцтво про право на спадщину за законом на земельну ділянку (пай) у землі, яка перебуває у власності колективного сільськогосподарського підприємства КСП «НОВЕ ЖИТТЯ», після смерті спадкодавця [PERSON]. (а.с.84,87). На решту спадкового майна, а саме на житловий будинок № 5 по вул. Будьоного в с. Малополовецьке, Фастівського району,Київської області, позивач не має можливості отримати право власності, оскільки Державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори їй відмовлено у видачі свідоцтв, у звязку із відсутністю правовстановлюючих документів про належність цього майна спадкодавцеві (а.с. 89). Оскільки, позивачка [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала зі спадкодавцем, написала нотаріусу заяву про прийняття спадкового майна, яке залишилося після смерті [PERSON], та прийняла частину даного майна, вона вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, а як вбачається з матеріалів справи позивачем було надано суду достатньо доказів на підтвердження своїх позовних вимог. Даючи юридичну оцінку поясненням, та зібраним по справі доказам, враховуючи те, що позивач у встановлений законом строк звернулася із заявою про прийняття спадщини, довела належними та допустимими доказами наявність свого права власності на житловий будинок, суд вважає, що вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом на вказаний будинок за позивачем, як спадкоємцем першої черги, підлягає задоволенню. На підставі викладеного

Outcome: approved