Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-09 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до Держави Україна в особі Міністерства юстиції України, Державної казначейської служби України, третя особа Головне територіальне управління юстиції у Полтавській області про відшкодування моральної та матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.04.2015 у справі № 589/450/15-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з ТОВ «Нафта» на користь позивача [PERSON] нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату за період з 01.03.2001 року по 20.06.2011 року в сумі 6955 грн., компенсацію за невикористані відпустки в загальній сумі 1 807 грн. 68 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20.06.2011 року по 17.04.2015 року в сумі 58 697 грн. 88 коп. та компенсацію за несвоєчасну виплату зарплати в сумі 3 755 грн. 70 коп., що разом складає суму коштів 71 216 грн. 26 коп., 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 230 грн. витрат на правову допомогу. Вказане рішення суду набрало законної сили 23.06.2015 року. На підставі зазначеного рішення видано виконавчий лист, проте 15.07.2015 року у відкритті виконавчого провадження за вказаним виконавчим листом відмовлено, оскільки ТОВ «Нафта» визнано банкрутом та розпочалася ліквідаційна процедура вказаного товариства. З урахуванням того, що рішення станом на день подання вказаного позову не виконане, позивач звернувся з цим позовом до суду та просив стягнути з Держави Україна в особі Державної казначейської служби України матеріальну шкоду у розмірі 76 446 грн. 26 коп. та витрати на правову допомогу в сумі 150 грн., що спів мірно сумі стягнення за рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.04.2015 року та моральну шкоду у розмірі 15 000 грн. Позивач до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача Міністерства юстиції України до судового засідання не з'явився з невідомих причин, надав письмові заперечення, відповідно до яких позовні вимоги не визнає, оскільки позивачем недоведена незаконність рішення, дії чи бездіяльності Міністерства юстиції України та наявність причинного зв'язку між шкодою та діянням. Представники відповідача Державної казначейської служби України та третьої особи до судового засідання не з'явилися, надали письмові заперечення, просили проводити розгляд справи у їх відсутність, позов не визнають. Тому, суд розглянув справу у відсутність вказаних осіб, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.04.2015 у справі № 589/450/15-ц задоволено позовні вимоги [PERSON] та стягнуто з ТОВ «Нафта» на користь позивача [PERSON] нараховану, але не виплачену при звільненні заробітну плату за період з 01.03.2001 року по 20.06.2011 року в сумі 6955 грн., компенсацію за невикористані відпустки в загальній сумі 1 807 грн. 68 коп., середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 20.06.2011 року по 17.04.2015 року в сумі 58 697 грн. 88 коп. та компенсацію за несвоєчасну виплату зарплати в сумі 3 755 грн. 70 коп., що разом складає суму коштів 71 216 грн. 26 коп., 5 000 грн. у відшкодування моральної шкоди та 230 грн. витрат на правову допомогу. Вказане рішення суду набрало законної сили 23.06.2015 року (а.с. 9-10). Під час судового розгляду справи встановлено, що постановою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Ямпільського районного управління юстиції Снігуром О. В. від 15.07.2015 року відмовлено у відкритті виконавчого провадження [PERSON] за виконавчим листом № 589/450/15-ц від 23.06.2015 у зв'язку з тим, що боржника визнано банкрутом та розпочато ліквідаційну процедуру. (а.с. 11-13) Листами від 31.07.2015, 08.09.2015, 25.09.2015 та 06.11.2015 [PERSON] звертався з заявами до ліквідатора ТОВ «Нафта» Гайдукова С.П. щодо прийняття до виконання виконавчих листів, виданих згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області та включення до реєстру кредиторів. Ліквідатором підприємства-банкрута листами від 01.09.2015 №02-01/206, 14.09.2015 №02-01/220, 27.10.2015 №02-01/237, 17.11.2015 № 02-01/261 роз'яснено гр. [PERSON], що законодавством про банкрутство до компетенції ліквідатора не віднесено виконання виконавчих документів, а порядок подання заяви кредитора до боржника - банкрута чітко регламентований Законом. Після чого [PERSON] звернувся до Міністерства юстиції України (вх. Н-25238 від 01.12.2015) зі скаргою на дії арбітражного керуючого Гайдукова С. П. Відповідно до пункту 3 Положення про Головні територіальні управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, в областях, містах Києві та Севастополі, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 № 1707/5 одним з основних завдань Головного територіального управління юстиції є реалізація державної політики з питань банкрутства. Процедура проведення перевірок діяльності арбітражних керуючих передбачено Порядком контролю за діяльністю арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 27.06.2013 № 1284/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 03 липня 2013 року за № 1113/23645 (далі - Порядок контролю). Так, відповідно до пункту 2.6.3 розділу II Порядку контролю Міністерство юстиції України аналізує звернення, які надійшли на його адресу, та, у разі якщо з таких звернень вбачається необхідність проведення додаткового контролю з боку державного органу з питань банкрутства, здійснює позапланову перевірку або зобов'язує територіальний орган з питань банкрутства провести позапланову перевірку. Вказаним Порядком контролю не передбачено строків проведення перевірок з моменту надходження відповідного доручення від Міністерства юстиції України. На підставі доручення Міністерства юстиції України від 10.12.2015 № Н-25238/9.5, з метою перевірки фактів викладених у скарзі [PERSON] від 27.11.2015, ГТУЮ у Полтавській області проведено позапланову невиїзну перевірку діяльності арбітражного керуючого Гайдукова Сергія Петровича під час виконання повноважень ліквідатора ТОВ «Нафта». Ухвалою Господарського суду Сумської області від 25.12.2012 порушено провадження у справі № 5021/1965/12 про банкрутство Товариства з обмеженою відповідальністю «Нафта» (далі - ТОВ «Нафта»). Введено процедуру розпорядження майном боржника та призначено розпорядника майном боржника - арбітражного керуючого Гайдукова С.П. Ухвалами Господарського суду Сумської області від 20.06.2013 та від 10.10.2013 затверджено реєстр вимог кредиторів ТОВ «Нафта». Проте, у зазначеному реєстрі відсутній [PERSON] Постановою Господарського суду Сумської області від 12.11.2013 у справі №5021/1965/12 ТОВ «Нафта» визнано банкрутом, відкрито ліквідаційну процедуру, ліквідатором банкрута призначено арбітражного керуючого Гайдукова С.П. 31.07.2015 [PERSON] звернувся з вимогою до ліквідатора ТОВ «Нафта» Гайдукова С.П. щодо прийняття до виконання виконавчих листів, виданих згідно рішення Шосткинського міськрайонного суду Сумської області. Ліквідатором підприємства-банкрута листом від 01.09.2015 № 02-01/206 відмовлено заявнику, оскільки законодавством про банкрутство до компетенції ліквідатора не віднесено виконання виконавчих документів, а подання заяви з грошовими вимогами до боржника регламентовано Законом. Пунктом 18 частини другої статті 41 ЗУ «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» передбачено обов'язок ліквідатора вести реєстр вимог кредиторів, а не здійснення розгляду таких вимог. Тобто, законодавчо передбачено конкретну процедуру визнання кредитором та орган державної влади який уповноважено її здійснювати, а саме - суд. Відповідно до пп. 6 п. 29 Інформаційного листа Вищого господарського суду України від 28.03.2013 № 01-06/606/2013 «Про Закон України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» розгляд грошових вимог кредиторів у ліквідаційній процедурі здійснюється господарським судом в тому ж порядку, що і грошових вимог, заявлених на підставі статті 23 Закону. За результатами розгляду грошових вимог кредиторів господарський суд заново затверджує реєстр вимог кредиторів (з урахуванням визнаних конкурсних вимог) та зобов'язує ліквідатора сформувати представницькі органи кредиторів (збори кредиторів та комітет кредиторів) у порядку, передбаченому статтею 26 Закону. Отже, аналіз наведених норм свідчить про те, що [PERSON] повинен був самостійно звернутися до господарського суду з кредиторськими вимогами по зарплаті до банкрута ТОВ «Нафта», оскільки зазначена можливість надана саме особі, яка має право на виплату боргу, арбітражний керуючий позбавлений можливості формувати реєстр кредиторів, так як це виключені повноваження господарського суду. Крім того, відповідно до ч. 1, 3, 4 статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Згідно з статтею 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Тобто, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії Верховної Ради України завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно з п. 4, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 р. № 4 позивач повинен зазначити в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визнаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Проте, позивачем не надано доказів у підтвердження моральної шкоди, завданої бездіяльністю відповідачів. Відповідно до ст. 63 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. У зв'язку з цим, вимоги про стягнення майнової шкоди, що є співмірними із сумою стягнутою за рішенням Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 17.04.2015 року задоволенню не підлягають. Крім того, стягнення вказаних коштів, не є майновою шкодою у розумінні ст. 1166, 1173 ЦК України на які посилається позивач, як на підставу у задоволенні позовних вимог. Оскільки позивач при пред'явлення позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed