Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-04 00:00:00

У березні 2021 року представник позивачів адвокат Яременко Михайло Михайлович, діючи від імені та представляючи інтереси позивачів [PERSON] та [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивачів мотивував тим, що житловий будинок по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, які були зареєстровані в ньому, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті спадкова справа не заведена. Спадщину після смерті [PERSON] у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України прийняли його батько [PERSON] та мати [PERSON] в рівних частинах, однак нотаріально не оформили своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 3/8 частини вищевказаного будинку. Носівською районною державною нотаріальною конторою Чернігівської області до майна померлого [PERSON] заведено спадкову справу. Його спадкоємицею є дружина [PERSON] , яка прийняла спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України та отримала в нотаріуса свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку, що належала [PERSON] у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно. Державний реєстратор не може провести державну реєстрацію права власності за позивачами на 1/4 частини житлового будинку з надвірними будівлями в майні колишнього колгоспного двору. Саме тому позивачі звернулися до суду та просили судовим рішенням: - визнати за [PERSON] право власності на 1/8 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 3/8 частини спірного житлового будинку в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини спірного житлового будинку у зв`язку з ліквідацією колгоспного двору; - визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини спірного житлового будинку у зв`язку з ліквідацією колгоспного двору. Ухвалою від 30 березня 2021 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивачі та представник позивачів не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання представник позивачів [PERSON] подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги, просить їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивачів та їх представника (а. с. 56). Представник відповідача Макіївської об`єднаної територіальної громади в особі Макіївської сільської ради Носівського району Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явився, але до початку підготовчого судового засідання сільський голова подав до суду заяву, у якій указав, що сільська рада визнає позовні вимоги та просив справу розглянути за відсутності представника відповідача (а. с. 46). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому проживали та були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідкою Рівчак-Степанівської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 122 від 08 квітня 2019 року (а. с. 26). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. Прізвище [PERSON] після укладення шлюбу - [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про шлюб (а. с. 10, 11). [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 12). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 49). Отже, спадкування після смерті [PERSON] здійснюється за законом. Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 48). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, його дружина та батьки. [PERSON] та [PERSON] є батьками померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 13). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Відповідно до довідки № 111 від 22 квітня 2020 року, виданої Рівчак-Степанівською сільською радою Носівського району Чернігівської області, [PERSON] , який помер [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті з ним проживали та були зареєстровані батько [PERSON] , мати [PERSON] , сестра [PERSON] , племінниця [PERSON] (а. с. 14). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Отже, батьки [PERSON] [PERSON] та [PERSON] уважаються такими, що прийняли спадщину після смерті сина, оскільки вони проживали та були зареєстровані разом з ним на день його смерті та не заявили про відмову від спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1267 ЦК України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] 1/4 частини спірного житлового будинку, яка належала покійному як члену ліквідованого колгоспного двору, стала належати його батькам [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах, тобто по 1/8 частини кожному. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 15). За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 55). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. [PERSON] є дружиною померлого, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 7). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті. Відповідно до довідки № 123 від 08 квітня 2019 року, виданої Рівчак-Степанівською сільською радою Носівського району Чернігівської області, [PERSON] , який помер [INFO] проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . На день смерті з ним проживали та були зареєстровані дружина [PERSON] , дочка [PERSON] , онука [PERSON] (а. с. 16). До майна померлого [PERSON] Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 403/2016, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 54). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] № 403/2016, дружина померлого [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Дочка померлого [PERSON] у визначений законом шестимісячний строк подала до нотаріальної контори заяву про відмову від прийняття спадщини після смерті батька на користь дружина спадкодавця [PERSON] . [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 51-53). Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] 3/8 частини спірного житлового будинку, яка належала покійному як члену ліквідованого колгоспного двору (1/4 частини) та успадкована ним після смерті сина [PERSON] (1/8 частини), стала належати його дружині [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. Судом встановлено, що позивач [PERSON] зверталася до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок [ADDRESS] після смерті чоловіка. Однак, нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок, оскільки відсутні необхідні документи на спадкове майно, а саме правовстановлюючий документ на житловий будинок, що підтверджується копією постанови державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 483/02-31 від 04 квітня 2019 року (а. с. 27). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Також судом встановлено, що державний реєстратор речових прав на нерухоме майно Макіївської сільської ради, [PERSON] відмовив позивачам у реєстрації за ними права власності на 1/4 частини спірного житлового будинку за кожним, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності в майні колишнього колгоспного двору, що підтверджується повідомленням державного реєстратора № 53 від 05 травня 2020 року (а. с. 28). Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація (а. с. 21-23). Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 17 квітня 2019 року становить 73500 грн. (а. с. 25). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач [PERSON] сплатила судовий збір у сумі 908 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а. с. 5а, 5б). Ураховуючи, що заява відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд вважає за необхідне повернути позивачеві [PERSON] з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved