Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернулася в суд з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, вказавши, що вони із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого у них [INFO] народився син [PERSON] . Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, після чого вони спільно не проживають та дитина повністю знаходиться на утриманні позивача, проживаючи разом із нею в [ADDRESS] . Рішенням суду від 27 березня 2013 року з відповідача стягнуто аліменти на користь позивача на утримання сина, однак відповідач такі аліменти не сплачує, не забезпечує дитину необхідним харчуванням та медичним доглядом. Фактично він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, взагалі не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не бажає приймати участь у її подальшому вихованні, що свідчить про його ухилення від здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків, а тому позивач просила суд ухвалити рішення, яким позбавити відповідача батьківських прав відносно його сина. Ухвалою судді від 08 квітня 2020 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов, а позивачу - відповіді на відзив. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. В судове засідання позивач не з`явилася, заявивши клопотання про розгляд справи за її відсутності, в якій вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з`явився, заявив клопотання про розгляд справи за його відсутності, в якому вимоги позову визнав у повному обсязі. Представник третьої особи Служби в справах дітей Деражнянської районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з`явився. Дослідивши матеріали справи та письмові клопотання учасників справи відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України, згідно з якою у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Конвенцією про права дитини у ст. 18 визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено судом, з 07 червня 2008 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 26 листопада 2013 року. Від шлюбу у сторін є син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , повторно виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Деражнянського районного управління юстиції у Хмельницькій області, згідно з яким батьками дитини є [PERSON] та [PERSON] . Згідно з рішенням Деражнянського районного суду Хмельницької області від 27 березня 2013 року з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 350 грн. щомісячно, починаючи з 22 лютого 2013 року і до досягнення дитиною повноліття. З`ясовано судом і те, що неповнолітній [PERSON] проживає разом із матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] та повністю знаходиться на її утриманні, тоді як батько дитини участі у її вихованні не приймає, будь-якої матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Наведені обставини, зокрема, встановлені зі змісту позовної заяви, а також із наявних у справі письмових доказів. Так, згідно з довідкою №135, виданою виконавчим комітетом Нижнянської сільської ради Деражнянського району Хмельницької області, 04 березня 2020 року, до складу сім`ї [PERSON] входить, зокрема, син [PERSON] , [INFO] . Довідкою Деражнянського ліцею №2 Деражнянської районної ради Хмельницької області №01-20/08 від 05 березня 2020 року підтверджується, що [PERSON] відвідує вказаний навчальний заклад, а також те, що батько дитини [PERSON] участі у вихованні дитини не приймає, батьківські збори не відвідує, фізичним та духовним розвитком дитини не цікавиться. Ця ж обставина підтверджується характеристикою учня [PERSON] , виданою за місцем його навчання, зі змісту якої, зокрема, встановлено, що батько дитини не приймає участі у її вихованні. При розгляді даної справи судом також враховується, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з`явився та будь-яких належних та допустимих доказів в заперечення наведених в обґрунтування позову обставин не надав. Крім того, враховується і позиція відповідача щодо позову, висловлена ним у письмовій заяві від 28 травня 2020 року, в якій відповідач визнав у повному обсязі позовні вимоги про позбавлення його батьківських прав. При цьому, у суду немає жодного обґрунтованого сумніву щодо достовірності вищевказаних обставин або добровільності їх визнання відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач ухиляється від виконання обов`язків по вихованню його сина [PERSON] , [INFO] , не проявляє батьківської турботи, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Виходячи із оцінки доказів у справі, таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків суд вважає свідомим та умисним, а тому вважає, що позбавлення його батьківських прав є доцільним і відповідатиме інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved