Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-29 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача на його корить у відшкодування моральної шкоди 20 000 грн. 00 коп. Позовні вимоги мотивовані тим, що 05.02.2020 року його колишня дружина [PERSON] , перебуваючи у приміщенні дитячої поліклініки по вул. Павлова у м. Кременчуці, кинула йому в обличчя металевий предмет зв`язку ключів. Таким ударом вона завдала йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної ділянки голови, закритої черепно-мозкової травми та струсу мозку. Внаслідок отриманих тілесних ушкоджень він проходив курс лікування у нейрохірургічному відділенні третьої міської лікарні м. Кременчука у період з 07.02.2020 року по 21.02.2020 року. Моральну шкоду обґрунтував тим, що неправомірними діями [PERSON] завдана шкода його здоров`ю, фізичний біль, порушені нормальні життєві зв`язки та стосунки з оточуючими людьми. Ухвалою судді від 21.04.2020 року відкрито спрощене провадження по справі без повідомлення (виклику) сторін. За клопотанням позивача ухвалою суду від 14.05.2020 року здійснено перехід з розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до розгляду в порядку спрощеного провадження з викликом (повідомленням) сторін. Представник позивача [PERSON] заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник повідомив, що наразі продовжується досудове розслідування у кримінальному провадженні, яке внесено до ЄРДР за даним фактом. Про підозру в умисному легкому тілесному ушкодженні [PERSON] не повідомлено. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала. Пояснила, що 05.02.2020 року в приміщенні лікарні між сторонами виник конфлікт, який ініціював [PERSON] . Її клієнтка не завдавала удару позивачу, а про те, що 05.02.2020 року він отримав тілесні ушкодження, дізналася лише після того, як отримала позовну заяву. [PERSON] відомо, що за заявою позивача в поліції за даним фактом проводиться слідство. У рамках цього провадження її не допитували, про підозру не повідомляли. Представник третьої особи [PERSON] у судовому засіданні покладався на розсуд суду. Вважав, що спір не стосується інтересів військової частини, де проходила службу [PERSON] . Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, допитавши свідка з боку позивача [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини: 05.02.2020 року близько 15 год. [PERSON] з малолітнім сином прийшли на прийом до лікаря у дитячу поліклініку. З`ясувалося, що там на них чекав [PERSON] . Стосунки, що склалися між колишнім подружжям є неприязними, на тлі чого між ними стався черговий конфлікт. За версією позивача його спровокувала [PERSON] , яка заявила до нього безпідставні претензії і під час сварки кинула йому в обличчя зв`язку ключів. За версією [PERSON] сварку почав позивач, проте вона його претензії проігнорувала і направилася з сином до лікаря. Той факт, що 05.02.2020 року [PERSON] отримав тілесні ушкодження у вигляді забійної рани лобної частини голови, підтверджується карткою виїду швидкої медичної допомоги № 027634 від 05.02.2020 року (а.с. 56). За даним фактом за заявою [PERSON] 08.02.2020 року внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12020170090000475 за ч. 1 ст. 125 КК України (а.с. 10). У витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, викладено наступним чином: «До Кременчуцького ВП надійшла заява від громадянина [PERSON] про те, що 05.02.2020 року невстановлена особа, перебуваючи по вулиці Павлова у м. Кременчуці, нанесла тілесні ушкодження заявнику, ступінь яких встановлюється». У період з 07.02.2020 року по 21.02.2020 року [PERSON] проходив курс лікування в КНМП «Лікарня інтенсивного лікування «Кременчуцька» з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, сторонні тіла м`яких тканин голови ДЕП-ІІІ на тлі залишкових явищ тяжкої черепно-мозкової травми, трепанації черепа (1988 р.), ретроцеребеллярна післятравматична кіста правої лобно-скронево-тімяної ділянки головного мозку, виражений цефалгічний та астено-невротичний синдроми, що підтверджується випискою з медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого № 900 (а.с. 4). Згідно висновку експерта № 224 від 27.04.2020 року (експертиза проводилася у кримінальному провадженні № 12020170090000475) тілесні ушкодження у вигляді садна в лобній ділянці, яке утворилось від дії тупого предмету, можливо у вказаний строк і при вказаних обставинах, по ступеню тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень. За повідомленням представника позивача досудове розслідування триває; ні [PERSON] , ні іншим особам про підозру в умисному легкому тілесному ушкодженні не повідомлено. Вирішуючи позовні вимоги, суд виходить з наступного: Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За клопотанням позивача в судовому засіданні було досліджено відеозапис з його мобільного телефону та допитана свідок [PERSON] . На відеозапису, який триває 27 секунд, зафіксований уривок суперечки між жінкою, яка тримає на руках хлопчика, та чоловіком, якого не видно, але чути його голос. Правою рукою жінка робить рух, після чого чути дзвін, схожий на той, що виникає внаслідок падіння металевих предметів на бетонну підлогу. Проте, з відео не зрозуміло, який рух рукою здійснила жінка, чи були у неї в руці якісь предмети, чи жбурнула вона ці предмети в голову позивачу та чи влучила. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] повідомила суду, що 05.02.2020 року близько 15 години вона знаходилася у приміщенні дитячої поліклініки і стала свідком суперечки між [PERSON] та [PERSON] . Вона бачила, як [PERSON] чимось жбурнула у голову [PERSON] ; припускає, що це були ключі. Свідок бачила кров на обличчі позивача і пропонувала йому допомогу, від якої він відмовився. На дослідженому в судовому засіданні відео присутність свідка не зафіксована. Представник відповідача звертала увагу суду на особливі стосунки між позивачем та свідком. [PERSON] сама повідомила, що [PERSON] є тренером її сина, а вона перебуває з позивачем у близьких дружніх стосунках. Відповідно до ст. 477 КПК України кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, дізнавачем, прокурором лише на підставі заяви потерпілого щодо кримінальних правопорушень, зокрема, статтею 125 (умисне легке тілесне ушкодження). Відповідно до ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Відповідно до ст.\~23\~Цивільного кодексу\~України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Надані позивачем докази достатньо підтверджують факт отримання [PERSON] 05.02.2020 року тілесних ушкоджень у вигляді садна в лобній ділянці. Водночас ці докази у своїй сукупності є явно недостатніми, щоб дійти висновку про те, що ці тілесні ушкодження завдані позивачу умисними діями [PERSON] . Суд зауважує, що у цивільному процесі не існує таких інструментів збирання доказів, які передбачені кримінальним процесуальним законодавством пред`явлення особи для впізнання, слідчий експеримент і таке інше. Судом не встановлено підстав для покладення на [PERSON] цивільно-правової відповідальності за завдану позивачу моральну шкоду. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд -

Outcome: dismissed