overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-21 00:00:00

у вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Веприцької сільської ради Гадяцького району про визнання права власності на спадкове майно, вказуючи, що у січні 2006 року помер його батько [PERSON] Після смерті батька залишилася спадщина у вигляді домоволодіння по вул. Гоголя, 22 в у с. Веприк Гадяцького району. Інвентаризація домоволодіння не проводилася, правоустановчі документи відсутні, в зв'язку з чим позивач не має можливості оформити право власності на спадщину, тому звернувся до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно. В судове засідання сторони не зявилися, звернулися до суду з заявами про розгляд справи без їх участі. Також сторони подали заяви, в яких визнали позов та фактичні обставини справи. Третя особа направила до суду заяву про розгляд справи без її участі. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксація судового процесу технічними засобами не здійснювалась. Судом встановлено, що [PERSON] народився 29 липня 1970 року в с. Веприк Гадяцького району, його батьком є [PERSON] Згідно виписки з погосподарської книги Веприцької сільської ради станом на 01 липня 1990р. домоволодіння по вул. Гоголя, 22 в у с. Веприк Гадяцького району відносилося до типу колгоспного двору, головою якого був [PERSON] Відповідно даних технічного паспорту вартість домоволодіння по вул. Гоголя, 22 в у с. Веприк Гадяцького району становить 63470 грн. Земельна ділянка площею 0,72 га по вул. Гоголя, 22 в у с. Веприк Гадяцького району не приватизована. 13 січня 2006 року в с. Веприк Гадяцького району [PERSON] помер. Згідно довідки Веприцької сільської ради на дату смерті, [PERSON] був зареєстрований та проживав [INFO] разом з дружиною [PERSON], сином [PERSON], невісткою та онуками. Згідно повідомлення Гадяцької державної нотаріальної контори після померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON], із заявою про відмову від спадщини, на користь сина [PERSON], звернулася [PERSON] Державним нотаріусом позивачу відмовлено в оформленні спадщини на домоволодіння після смерті [PERSON] в звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на домоволодіння. Відповідно п. 11 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі смерті власника. Відповідно ч.1, ч.4 ст. 1268 ЦК України спадкоємець має право прийняти спадщину. Відповідно ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. За таких обставин суд вважає, що позовна заява [PERSON] підлягає задоволенню, так як судом здобуто достатньо доказів, які підтверджують, що позивач є спадкоємцем на майно померлого [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-27 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Південний тандем» про стягнення заборгованості по заробітній платі. Позивач вказує на те, що він з 9 квітня 2013 року по 1 жовтня 2014 року працював у ТОВ «Південний тандем» електрозварником четвертого розряду. При розрахунку відповідач не виплатив йому заробітну плату та компенсацію за невикористану щорічну відпустку всього в сумі 9745 грн. 06 коп.. Посилаючись на викладене, позивач просив задовольнити позов та стягнути з відповідача заборгованість по виплаті заробітної плати та компенсацію за невикористану щорічну відпустку всього в сумі 9745 грн. 06 коп.. В судове засідання сторони не зявилися. Про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Будь-яких пояснень на позов чи заперечень проти позову відповідач до суду не надав. Позивач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] наказом № 9-к від 2 квітня 2013 року з 9 квітня 2013 року прийнятий на роботу на посаду електрозварника 4 розряду ТОВ «Південний тандем». Звільнений [PERSON] з займаної посади з 31 жовтня 2014 року на підставі ст. 38 КЗпП України (наказ № 60-к від 1 жовтня 2014 року). Згідно довідки ТОВ «Південний тандем» від 17 вересня 2015 року заборгованість по виплаті заробітної плати перед [PERSON] за липень 2014 року по жовтень 2014 року складає 9745 грн. 06 коп.. Згідно положень ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, проводиться в день звільнення. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням до [PERSON] На обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. В даному домоволодінні зареєстрована його колишня дружина, відповідач по справі. Оскільки [PERSON] з 2011 року в будинку не проживає, витрати з його утримання не несе, позивач,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом про стягнення суми франшизи, позовні вимоги мотивує тим, що 06 лютого 2015 року по вулиці Червоноармійська у місті Фастові Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), у результаті якої, пошкоджено належний їй автомобіль ВМW ХЗ д/н АІ 3400ЕА. Винним у скоєнні ДТП визнано водія DAEWOO МАТІZ д/н [NUMBER] [PERSON]. Законним володільцем вищезазначеного транспортного засобу та страхувальником, згідно договору страхування (поліс АІ 1796191 строк дії 13.08.2014 по 12.08.2015) є [PERSON]. Згідно наданих документів, зокрема, розрахунку страхового відшкодування від 08.05.2015 року, а також відповідно до умов страхового договору, їй сплачено ПАСК «Оранта» сума страхового відшкодування у розмірі 857,27 грн, а вартість відновлювального ремонту її автомобіля становить 1367,27 гри., тобто сума страхового відшкодування зменшена на суму франшизи 510 грн. [PERSON], який добровільно фрашизу не відшкодовує. Позивач направила до суду заяву в якій просила позов задовольнити. Відповідач та третя особа в судове засідання не зявилися, судом про час і місце його проведення повідомлені належним чином. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з частиною 2 статті 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини 1 статті 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. В судовому засіданні встановлено, що 06 лютого 2015 року по вулиці Червоноармійська у місті Фастові Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода, у результаті якої, пошкодження зіткнувся автомобіль ВМW Х3 д/н АІ 3400ЕА під керуванням власника [PERSON] та автомобіль [NUMBER] під керуванням [PERSON]. В результаті зазначеної дорожньо-транспортної пригоди Постановою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 24 лютого 2015\~року [PERSON] визнано винним у порушенні вимог ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Внаслідок пригоди автомобіль позивача зазнав технічних пошкоджень, вартість відновлювального ремонту без урахування зносу деталей, що змінюється складає 1367,27\~грн.(а.с.10). Згідно вимог пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 21.09.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві (актовий запис № 1995) між ним та [PERSON] посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Сторони на час звернення до суду разом не проживають, не ведуть спільного господарства та мають окремий бюджет. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити. [PERSON] у судовому засіданні позов визнала. Пояснила, що не проживає з [PERSON] однією сім'єю шість місяців. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21.09.2013 року, про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 1995 та видано відповідне свідоцтво (а.с.4,6,7). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - [PERSON], [INFO], про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 2226 та видане відповідне свідоцтво (а.с.8). Із пояснень сторін вбачається, що вони не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки та мають окремий бюджет. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Після розірвання шлюбу [PERSON] бажає змінити прізвище на дівоче «[PERSON]». На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-09 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON], посилаючись на те, що 24 листопада 1990 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. У сторін є повнолітні донька та син, [PERSON], [INFO] та відповідно [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є різні погляди сторін на життя, різні характери, відсутність взаєморозуміння, довіри. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав за обставин зазначених у ньому, попросив позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не зявилась, однак надіслала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сімя сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] у цій справі поніс судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 487,20 грн, що підлягають стягненню з відповідачки [PERSON] на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-11 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 03 червня 2012 року він уклав шлюб із відповідачем, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №18. Від спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, більше року спільно не проживають, тому їх сімя фактично розпалась та примирення між ними неможливе. Враховуючи вищевикладене позивач просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем. В судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак надіслав на адресу суду заяву, в якій просить справу за його позовом розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між сторонами 03 червня 2012 року був укладений шлюб, зареєстрованийвідділом державної реєстрації актів цивільного стану Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області, актовий запис №18 (а.с. 7). Згідно копії свідоцтва про народження серії І-АМ №281998 виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Томашпільського районного управління юстиції Вінницької області у сторін є дочка [PERSON], [INFO] (а.с.9) Сторони не підтримують подружніх відносин,більше року спільно не проживають, шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Крім того, відповідно до\~ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 487,20 грн. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-06 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із даною заявою, в обґрунтування якої вказав, що він є сином [PERSON], яка з 2012 року страждає хворобою «Альцгеймера» та слабоумством, внаслідок чого не розуміє значення своїх дій і не може керувати ними, потребує постійного догляду та піклування, у звязку з чим просив визнати мати недієздатною, призначити себе її опікуном. Заявник [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не зявились, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Представник заінтерсованої особи [PERSON], яка діє на підставі довіреності, в судове засідання не зявилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала і просили їх задовольнити. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява знайшла своє підтвердження представленими суду доказами і підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 39 ЦК України, фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу нездатною розуміти значення своїх дій і (або) керувати ними. Як убачається з висновку судово - психіатричної експертизи № 54 від 05.02.2016 року [PERSON] виявляє ознаки психічного розладу у вигляді атеросклеротичної деменції, внаслідок чого вона не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. За таких обставин [PERSON] має бути визнано недієздатною. Відповідно до ч. 1 ст. 41 ЦК України над недієздатною фізичною особою встановлюється опіка. За ч. 1 ст. 60 ЦК України, суд встановлює опіку над фізичною особою у випадку визнання її недієздатною. Судом встановлено, що заявник є сином [PERSON] та постійно мешкає з нею за однією адресою, протипоказань за медичним станом не має, за місцем проживання характеризується позитивно, до кримінальної відповідальності не притягався. Іллічівська районна адміністрація, з метою захисту прав та інтересів недієздатної особи, яка не може розуміти значення своїх дій та керувати ними, вважає за можливе і доцільне призначення [PERSON] опікуном [PERSON], про що надали подання. Таким чином, суд вважає, що з метою забезпечення особистих немайнових та майнових прав та інтересів [PERSON] за доцільне встановити над нею опіку, призначивши заявника її опікуном, оскільки він є сином, постійно здійснює за нею догляд, має особисте житло і за станом здоровя може бути опікуном.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій зазначив, що він є сином [PERSON], яка померла [INFO] року. Після смерті матері відкрилась спадщина на спадкове майно у виді земельної ділянки площею 0,148 га та жилого будинку, які розташовані по [ADDRESS] Овідіопольського району. За життя спадкодавець склала нотаріально посвідчений заповіт, яким на випадок смерті все належне їй майно заповіла йому та його сестрі [PERSON] Він своєчасно звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину йому відмовлено з тих підстав, що у свідоцтві про його народження ім'я матері записано [PERSON], а у свідоцтві про смерть [PERSON]. З наведених підстав заявник просив встановити факт, що [PERSON], померла [INFO] року, була його матір'ю. Заінтересована особа [PERSON] не заперечувала щодо задоволення заяви і пояснила, що дійсно заявник є її рідним братом, а [PERSON], померла [INFO] р., була її та заявника матір'ю. Суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Зі свідоцтва про народження заявника слідує, що його батьками були [PERSON] та [PERSON]. (а.с. 8) Згідно свідоцтва про укладення шлюбу [PERSON] та [PERSON] одружились 12.05.1978 р. (а.с. 9) Зі свідоцтва про смерть слідує, що [PERSON] померла [INFO] року. (а.с. 10) З довідок Великодолинської селищної ради слідує, що [PERSON] проживала постійно в жилому будинку по [ADDRESS] і до складу її сім'ї входив її син [PERSON] (а.с. 11-12) З будинкової книги слідує, що [PERSON] та заявник були зареєстровані за місцем проживання в [ADDRESS]. (а.с. 13-16) Нотаріальною конторою заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв'язку з тим, що у свідоцтві про його народження ім'я матері записано [PERSON], а у свідоцтві про смерть - [PERSON]. (а.с. 5) За таких обставин суд дійшов до висновку, що заява обгрунтована і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту належності [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії ЧВ № 064609 від 19 серпня 2003 року та [PERSON] державного акту на право приватної власності на землю серії ЧВ № 064603 від 19 серпня 2003 року, посилаючись на те, що при оформлені вказаних актів помилково було записано прізвище власників «Гердик» замість «Гердік». Визнання факту належності спадкодавцям державних актів на право приватної власності на землю має для нього юридичне значення для оформлення спадщини після їх смерті. В судовому засіданні представник заявника підтримав подану заяву і просив задовольнити його вимоги. Представники зацікавлених осіб в судове засідання не зявилися, надавши заяви про те, що заявлені вимоги визнають в повному обсязі та просять розглянути справу у їх відсутності. Вислухавши пояснення представника заявника, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що при оформленні державного акту на право приватної власності на землю серії ЧВ № 064609 від 19 серпня 2003 року, виданого на підставі розпорядження голови Новоселицької райдержадміністрації № 298 від 17 липня 2003 року на імя [PERSON], помилково було записано прізвище власника земельної ділянки «Гердик» замість «Гердік». Крім цього, при оформленні державного акту на право приватної власності на землю серії ЧВ № 064603 від 19 серпня 2003 року, виданого на підставі розпорядження голови Новоселицької райдержадміністрації № 298 від 17 липня 2003 року на імя [PERSON], також помилково було записано прізвище власника земельної ділянки «Гердик» замість «Гердік». Вказані обставини підтверджуються державними актами на право приватної власності на землю, копіями свідоцтв про смерть [PERSON] та [PERSON], довідками Драницької сільської ради Новоселицького району № 960 та № 961 від 20 травня 2015 року, архівними довідками КУ «Новоселицький районний трудовий архів» № 94 та № 95 від 15 вересня 2015 року та іншими зібраними по справі доказами. Задоволення заяви має юридичне значення для заявника. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених заявником та підтверджених документами. На підставі ст.ст. 256-259 ЦПК України, суд

Outcome: approved