Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-05 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його матері [PERSON], яка померла 15.12.2017 року на тимчасово окупованій території України, у м. Золоте -5 Попаснянського району Луганської області, посилаючись на те, що отримати свідоцтво про смерть у Корабельному районному у м. Миколаєві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області неможливо, оскільки мати померла на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ встановленого зразка. Встановлення даного юридичного факту необхідно заявнику для проведення державної реєстрації смерті його матері на території України та отримання свідоцтва про смерть встановленого зразка. В судове засідання заявник не з'явився, надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, вимоги викладені у заяві підтримує у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Корабельний районний у м. Миколаєві ВДРАЦС ГТУЮ у Миколаївській області також в судове засідання не з'явився, надав заяву із проханням розглядати справу у його відсутність, проти задоволення заяви не заперечував. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Пунктом 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Із матеріалів справи вбачається, що мати заявника [PERSON], [INFO], була зареєстрована та фактично проживала по день смерті за адресою: Луганська область, Попаснянський район, м. Золоте 5, [ADDRESS]. 15 грудня 2017 року [PERSON] померла, на тимчасово окупованій території України, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть № 167 від 16.12.2017 року, яке було видане державною установою Перовомайська центральна міська лікарня та свідоцтвом про смерть серії І-ВВ № 045513 від 19.12.2017 року, видане відділом ЗАГС Первомайського міського управління юстиції МЮ ЛНР. Дані документи не є підставою для державної реєстрації смерті на території України, відповідно до статті 17 Закону України Про державну реєстрацію актів цивільного стану та п.1 розділу 5 глави 3 Правил про державну реєстрацію актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України 18.10.2000 № 52/5 (у редакції наказу Мінюсту України від 24.12.2010 № 3307/5). За змістом п.п. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Державна реєстрація смерті [PERSON] не була проведена на території України, оскільки для підтвердження факту смерті відсутній документ, форма якого відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 року № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті». Відповідно до ст. 17 Закону України Про реєстрацію актів цивільного стану підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданий закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у строки, визначені частиною другою цієї статті, та до закінчення одного року з дня настання смерті, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; встановлення у судовому порядку факту смерті; звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. У разі настання смерті в дорозі (у поїзді, на судні, в літаку тощо) державна реєстрація смерті може бути проведена в найближчому органі державної реєстрації актів цивільного стану. Державна реєстрація смерті проводиться за заявою родичів померлого, представників органу опіки та піклування, працівників житлово-експлуатаційних організацій, адміністрації закладу охорони здоров'я, де настала смерть, та інших осіб. Про державну реєстрацію смерті іноземця відділ державної реєстрації актів цивільного стану повідомляє Міністерство закордонних справ України. Оскільки державна реєстрація смерті громадянки [PERSON] в порядку, що встановлений законодавством України не була проведена з причин, що викладені вище, то суд вважає необхідним встановити юридичний факт її смерті, який достовірно встановлений судом. На підставі викладеного,

Outcome: approved