Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У вересні 2014 року позивач пред'явив через суд зазначений позов до відповідача, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [PERSON], будучи матір'ю їх сина [PERSON], [INFO], після припинення шлюбу 17 березня 2010 року та визначення за рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2012 року місця проживання сина з батьком, проживає окремо від дитини, долею сина не цікавиться, не приймає участі у його вихованні, утриманні і лікуванні, батьківських обов'язків щодо дитини не виконує, не зважаючи на свій обов'язок та можливості, залишила дитину на утримання та виховання позивача - батька дитини, жодного разу до сина не з'явилася, не контактувала у інший спосіб ні з позивачем, ні з дитиною у зв'язку з чим позивач змушений був звернутися до органу опіки та піклування, тому позивач просив суд позбавити відповідача батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов у повному обсязі, з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти розгляду справи у заочному порядку. Прокурор позовні вимоги підтримала у повному обсязі, також не заперечуючи проти розгляду справи за правилами глави 8 розділу ІІІ ЦПК України. Представник третьої особи на стороні позивача Білоус Я.І. вирішення позовних вимог залишила на розсуд суду, не заперечуючи проти ухвалення рішення у заочному порядку. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала та, будучи належним чином повідомленою про час і місце судового розгляду відповідно до ст. 76 ЦПК України (а.с. 66, 67, 83, 84), в судове засідання не з'явилася, свого представника до суду не направила, про розгляд справи в її відсутність в суді не клопотала та про причини неявки не повідомила, на підставі чого за відсутності заперечень з боку позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, прокурора, представника третьої особи на стороні позивача, дослідивши наявні письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову у повному обсязі, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Як встановлено судом сторони є батьками народженої дитини - [PERSON], [INFO], про що Амур-Нижньодніпровським відділом ДРАЦС Дніпропетровського МУЮ у Дніпропетровській області 20 травня 2008 року в Книзі реєстрації народжень вчинений актовий запис № 757 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] (повторно), копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.8). У ст. 150 СК України (ч.1, 3) встановлені обов'язки батьків виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до роз'яснень, даних в п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Встановлено судом, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний 17 березня 2010 року, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів Кіровським відділом РАЦС Дніпропетровського УЮ вчинено актовий запис №41 та видано позивачу відповідне свідоцтво (а.с. 7). Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 вересня 2012 року, що набрало законної сили 09 жовтня 2012 року, позов [PERSON] задоволено частково; визначено місце проживання малолітньої дитини - [PERSON], [INFO], з батьком - [PERSON] (а.с.9-13). За відомостями довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 03 жовтня 2014 року мати дитини зареєстрована [ADDRESS] (а.с.27), проте там не проживає, що встановлено у судовому рішенні від 28 вересня 2012 року та обставини чого на даний час не змінилися, про що свідчить поштова кореспонденція, повернута у зв'язку з непроживанням адресата, узгоджується з поясненнями представника позивача та представника третьої особи. Так само, не проживає відповідач і за адресою найманого житла про [ADDRESS] у м. Дніпропетровську (а.с .66, 67, 83, 84). За даними довідки ДЗ «Спеціалізована медико-санітарна частина №6» «Дитяча поліклініка» від 28 серпня 2014 року, малолітній [PERSON], [INFO], перебуває у поліклініці на обліку з 2008 року, дитину до лікарів приводить батько [PERSON], мати до медичного закладу жодного разу не з'являлась, станом здоров'я дитини не цікавилася (а.с.34). Відповідно до висновку про стан здоров'я, фізичний та розумовий розвиток дитини від 04 листопада 2014 року дитина - [PERSON], [INFO], здоров, привитий за віком, група здоров'я - І, в медично-педагогічної корекції не потребує (а.с.79). Також судом встановлено, що виключно позивач виконує батьківські обов'язки з виховання, піклування, розвитку, утримання сина [PERSON], що підтверджується характеристиками з ТОВ «Парктур» від 06 січня 2011 року щодо перебування [PERSON] у туристичному комплексі «Буковель» з сином [PERSON], ГО «Центр розвитку та відпочинку сім'ї «Ангелятко» щодо відвідування закладу [PERSON], участі батька у вихованні, розвитку дитини (а.с.46, 60), грамотою активних учасників регіонального благодійного фестивалю «Мама+Я» (а.с.14), платіжними документами на підтвердження придбання одягу, дитячих речей повсякденного вжитку, розвиваючих іграшок (а.с.15-22), договором «Про надання послуг між СПД [PERSON] та батьками дитини» від 01 лютого 2011 року, який на даний час пролонгований та діє, за умовами якого дитина [PERSON] користується послугами няні, що надаються СПД [PERSON] з 5-ти денним робочим тижнем з 08-00 год. до 20-00 год. щодня (за погодженням з батьками - група повного дня, короткострокового перебування, прогулянкові групи, групи вихідного дня, нічні групи), з харчуванням, питним режимом, медичним наглядом, підготовчими заняттями з дітьми (а.с.56, 59). При розв'язанні спору про визначення місця проживання дитини, судом досліджувалися акти обстеження умов проживання як матері, так і батька, які у останнього виявилися значно кращими для дитини та судом прийнято до уваги обставини наявності у [PERSON] житла на праві власності, тоді як мати будь-якого житла не має, що також вбачається з рішення Кіровської районної у м. Дніпропетровську ради від 15 квітня 2011 року №171 «Про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON], [INFO] р.н.» (а.с.62-64). При цьому, жодних доказів на підтвердження виконання відповідачем, як матір'ю, своїх батьківських обов'язків щодо сина [PERSON], як і на спростування обставин покладення нею виконання батьківських обов'язків виключно на позивача, відповідачем відповідно до вимог ст. 10, 60 ЦПК України суду не надано, та такі в матеріалах справи відсутні. Відповідач щонайменше з січня 2010 року з дитиною не проживає, не спілкується, у вихованні та лікуванні участі не приймає, матеріальної допомоги не надає, що встановлено рішенням суду від 28 вересня 2012 року (а.с.11-12). Будучи дієздатною особою, позивач соціальним життям, розвитком, станом здоров'я сина не цікавиться, будь-якої уваги дитині не приділяє, не відвідує, не спілкується ні особисто, ні у будь-який інший спосіб, зокрема, після вирішення судом питання місця проживання дитини, взагалі жодного разу не виявила інтересу до дитини, про що пояснили у судовому засіданні представник позивача та узгоджується з поясненнями третьої особи про те, що відповідач жодного разу не зверталась до органу опіки та піклування з приводу участі у вихованні сина, в тому числі, щодо вчинення їй перешкод у цьому. Натомість за зверненням позивача органом опіки та піклування поставлене на розгляд питання доцільності позбавлення матері батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] з підстав ухилення від виконання щодо нього батьківських обов'язків. Відтак, оскільки обов'язок щодо виховання кожної дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, враховуючи встановлення судом обставин того, що відповідач, будучи рідною матір'ю, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує зі свого боку необхідного харчування, одягу, лікування і медичного нагляду, не спілкується із дитиною, що з урахуванням віку сина вкрай негативно впливає на його фізичний розвиток як складову виховання, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти, суд, зазначені обставини в своїй сукупності розцінює як умисне ухилення від виховання дитини, зважаючи на свідоме нехтування батьківськими обов'язками відповідачем, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідача батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] [PERSON]. Одночасно суд відзначає, що за умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, при додержанні порядку, встановленого ст. 169 СК України відповідач має право звернутися з позовом про поновлення її батьківських прав відносно її сина. За правилами ст.88 ЦПК України судові витрати понесені позивачем належить віднести на рахунок відповідача.

Outcome: approved