Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-19 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про відшкодування моральної шкоди завданої внаслідок вчинення ним кримінального правопорушення, посилаючись на те, що 14 серпня 2015 року відповідач перебуваючи в стані алкогольного спяніння, внаслідок жорстокого побиття позбавив життя її брата [PERSON], внаслідок чого ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 24 травня 2016 року був визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 121 ч. 2 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 10 років. Смертю близької для неї людини їй спричинено моральну шкоду, яка виразилась у сильному душевному болі, втраті спокою, погіршенні стану здоровя, у стражданнях, яких неможливо описати. У кримінальному провадженні відносно обвинуваченого вона була визнана потерпілою, а тому її душевні страждання були ще більш поглибленими внаслідок чисельних судових засідань, в ході яких обвинувачений детально розповідав обставини побиття її брата, внаслідок чого він помер. Завдану їй моральну шкоду оцінює у 80000 гривень, яку просила стягнути з відповідача в примусовому порядку. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила задовольнити позов. Разом з тим, допускає, що присуджена відповідачу сума моральної шкоди може бути зменшена судом. Відповідач позов визнав частково на суму 10000 гривень та пояснив суду, що оскільки він перебуває в місцях позбавлення волі, не спроможний відшкодувати позивачці вказану в позові суму моральної шкоди. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 10 лютого 2016 року, змінений ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 24 травня 2016 року, [PERSON] був визнаний винуватим у тому, що 14 серпня 2015 року перебуваючи в стані алкогольного спяніння, наніс братові позивачки [PERSON] тяжкі тілесні ушкодження, що спричинило його смерть, внаслідок чого [PERSON] був засуджений за ст. 121 ч. 2 КК України до позбавлення волі строком на 10 років. У вказаному кримінальному провадженні позивачка [PERSON] була визнана потерпілою, що підтверджується вищевказаними судовими рішеннями. Обґрунтовуючи позов позивачка посилається на те, що 28 березня 2010 року після смерті її матері [PERSON], у її брата [PERSON] не залишилось ближчої людини чим вона. Брат з її дозволу залишився проживати в успадкованому нею батьківському будинку, де вона навідувала його кожен день, приносила їжу, прибирала в будинку, натомість брат допомагав їй по господарству. Тим самим, вони були повязані спільним побутом, мали взаємні права та обовязки, в тому числі щодо проживання [PERSON] у будинку, який належав позивачці та був успадкований нею після смерті їх батьків, догляду та утримання ним вказаного будинку в належному стані. Вказані обставини були визнані відповідачем в судовому засіданні, а тому в порядку ч. 1 ст. 61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню. Крім цього, у відповідності до ч. 4 ст. 61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, в тому числі у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до вимог ст. 1167 ЦК України та розяснень, викладених в п.п. 2, 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обовязковому зясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадку, спеціально передбачених законодавством. Відповідно до п. 3 даної Постанови під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Приймаючи до уваги, що внаслідок протиправних злочинних дій [PERSON] було спричинено смерть близького родича позивачки її брата [PERSON], то останній завдана моральна шкода, яка полягає в душевних стражданнях, що негативно вплинуло на її психоемоційний стан, а тому суд вважає обґрунтованим її звернення до суду як потерпілої про відшкодування відповідачем такої шкоди. Визначаючи розмір спричиненої моральної шкоди, суд виходить з характеру вчиненого відповідачем правопорушення, обсягу душевних страждань потерпілої у звязку із втратою брата, тяжкості вимушених змін у її життєвих стосунках, часу й зусиль, необхідних для відновлення попереднього стану. При цьому, суд вважає недоведеними належними та допустимими доказами посилання позивачки на погіршення стану її здоровя внаслідок вчиненого відповідачем кримінального правопорушення. Суд, виходячи з принципу розумності та справедливості і враховуючи, що відшкодування моральної шкоди не є засобом збагачення, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду завдану злочином в розмірі 40000 гривень. Крім цього, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави слід стягнути судові витрати по справі у вигляді сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 23, 1166, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, суд

Outcome: partial