Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-10 00:00:00

У березні 2019 року позивач Печерська районна в місті Києві державна адміністрація звернулася до суду з позовом до приватного нотаріуса Суперфін М.Б., треті особи Департамент комунальної власності міста Києва Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», про скасування записів про державну реєстрацію права власності № 14322411 від 26.04.2016 за [PERSON] на квартиру, однокімнатну, об`єкт житлової нерухомості: Так, загальною площею 27, 9 кв. м, житловою площею 18, 5 кв. м., за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що на підставі рішення Київської міської ради від 22.05.2013 р. № 359/9416 «Про внесення змін у додаток № 6 до рішень Київської міської ради від 02.12.2010 р. № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади м. Києва» житловий будинок [ADDRESS] перебуває у комунальній власності територіальної громад м. Києва. Відповідно до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 р. № 1112 «Про питання організації управління районами у м. Києві» вказаний житловий будинок, як майно комунальної власності територіальної громади м. Києва переданий до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації. У подальшому на підставі розпорядження Печерської районної в м. Києві державної адміністрації від 20.09.2013 р. № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади м. Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в м. Києві державної адміністрації», житловий будинок [ADDRESS] разом з приміщенням (квартирою) [ADDRESS] перебуває на балансному утримані КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва», Рішенням Київської міської ради від 24.05.2012 № 501/7838 «Про внесення змін та доповнень до рішення Київської міської ради від 27.11.2003 № 255/1130 «Про переведення жилих будинків та жилих приміщень в нежилі» приміщення квартири [ADDRESS] , були переведені в нежилі. З листа Київської місцевої прокуратури № 6 від 17.12.2018 № 9583 позивачу стало відомо, що спірна квартира на підставі договору купівлі-продажу від 26.04.2016 № 721 на праві власності належить [PERSON] , про що до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном М.Б. внесено відповідний реєстраційний запис. При цьому, приватизація спірної квартири Органом приватизації державного житлового фонду Печерського району м. Києва не проводилася, свідоцтво про право власності на вказану квартиру не оформлювалося. Зважаючи на те, що спірна квартира не змінювала державної форми власності, а реєстраційний запис вчинено відповідачем без належних правовстановлюючих документів на спірне приміщення, тобто з порушенням норм чинного законодавства, позивач просив суд задовольнити позов в заявлений ним спосіб. Ухвалою суду від 20 березня 2019 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 13 червня 2019 року (а.с. 43). 2 травня 2019 року до суду від представника третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району міста Києва» - Березенко В.О. надійшов відзив на позовну заяву, згідно з яким спірне приміщення дійсно є власністю територіальної громади міста Києва, а тому підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити (а.с. 48-54). Ухвалою суду від 30 серпня 2019 року залучено до участі у справі в якості третьої особи [PERSON] . Ухвалою суду від 26 листопада 2019 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 31 січня 2020 року (а.с. 79). 6 липня 2020 року на адресу суду надійшло клопотання від представника позивача - Кондрашової Н. про заміну неналежного відповідача (а.с. 103-106). Ухвалою суду від 21 жовтня 2020 року замінено неналежного відповідача приватного нотаріуса Суперфіна Михайла Борисовича на належного [PERSON] (а.с. 113). Представник позивача до судового засідання не з`явився, 11.02.2020 надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник третьої особи Департаменту комунальної власності міста Києва до судового засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність учасників справи за правилами заочного позовного провадження відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки відповідачі належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання, не з`явилися в судове засідання без повідомлення причин, відзиви не подава. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не подала. За таких обставин, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до ч. 2 ст. 11 Закону України «Про столицю України місто - герой Київ» у районах міста Києва діють районні в місті Києві державні адміністрації, які підпорядковуються Київській міській державній адміністрації. Стаття 1 Закону України «Про місцеві державні адміністрації» визначає, що місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою. Печерська районна в місті Києві державна адміністрація є підпорядкованою Київській міській державній адміністрації та є новоствореним органом державної влади (була утворена 31 жовтня 2010 року розпорядженням виконавчого органу Київської міської ради (Київська міська державна адміністрація) «Про організаційно-правові заходи, пов`язані з виконанням рішення Київської міської ради» від 09.09.2010 № 7/4819 «Про питання організації управління районами в місті Києві» від 30.09.2010 року № 787\. Відповідно до п. 4.16 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10.12.2010 р. № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» районні в місті Києві державні адміністрації забезпечують захист майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва. Відповідно до п. 563 таблиці 6 «Житлове господарство» рішення Київської міської ради 02 грудня 2010 року № 284/5096 «Про питання комунальної власності територіальної громади міста Києва» будинок [ADDRESS] , разом із вбудованими нежитловими приміщеннями, в тому числі, нежитлове приміщення № 46, віднесено до об`єктів комунальної власності (а.с. 40-41). Розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.12.2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в м. Києві» будинок [ADDRESS] було, разом із вбудованими нежитловими приміщеннями передано до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (а.с. 36-38). Розпорядженням Печерської районної в місті Києві державної адміністрації від 20.09.2013 № 509 «Про перезакріплення майна, що перебуває в комунальній власності територіальної громади міста Києва, переданого до сфери управління Печерської районної в місті Києві державної адміністрації», будинок [ADDRESS] , перебуває на балансному утриманні комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» (а.с. 51-52). Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу № 721 від 26.04.2016 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Суперфіном Михайлом Борисовичем на підставі рішення про державну реєстрацію № 29417685 від 26.04.2016 (а.с. 12-14). Згідно з договором купівлі-продажу [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] у [PERSON] , який набув права власності згідно зі свідоцтвом про право власності, б/н, виданого 22.11.2006 відділом приватизації державного житла Печерської районної у місті Києві державної адміністрації на підставі розпорядження № 56753 від 20.11.2006. Водночас, свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] , відділом приватизації державного житлового фонду Печерської районної у місті Києві державної адміністрації не оформлювалося. Вказаний факт встановлений вироком Печерського районного суду міста Києва від 03.03.2017 по справі № 757/40101/16-к, згідно з яким [PERSON] та [PERSON] використано завідомо підроблене свідоцтво про право власності на житло, а саме, квартиру [ADDRESS] і з метою реєстрації права власності на нежитлове приміщення під виглядом квартири на наступний його продаж (а.с. 16-19). Також, листом Київська місцева прокуратура № 6 від 17.12.2018 № 9583, повідомлено, що згідно з інформацією з Київського міського бюро технічної інвентаризації № 7669 (И-2016) від 17.06.2016 в матеріалах інвентаризаційної справи в будинку літ. Б за адресою: [ADDRESS] квартир [ADDRESS] не має (а.с. 15). Згідно з інформацією, наданої Департаментом комунальної власності м. Києва, приватизація нежитлових приміщень в будинку [ADDRESS] не проводилась. Відносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно, регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно зі ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; одночасність вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, об`єктом незавершеного будівництва та державної реєстрації прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Право власності на нерухоме майно, розміщене на території України, що належить фізичним особам підлягає обов`язковій державній реєстрації, що випливає зі ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Частиною 4 статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Згідно з ч. 1 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Частиною 2 статті 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» реєстраційним номером об`єкта нерухомого майна є індивідуальний номер, який присвоюється кожному індивідуально визначеному об`єкту нерухомого майна при проведенні державної реєстрації права власності на нього вперше, не повторюється на всій території України і залишається незмінним протягом усього часу існування такого об`єкта. У разі переходу права власності на об`єкт нерухомого майна або зміни відомостей про об`єкт нерухомого майна його реєстраційний номер не змінюється, крім випадків, передбачених статтею 14 цього Закону. Відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (у редакції, чинній до 16.01.2020 р., яка діяла на час звернення до суду з даним позовом) було унормовано порядок внесення записів до Державного реєстру прав, змін до них та їх скасування. Зокрема, за змістом зазначеної норми у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Проте, згідно із Законом України від 05.12.2019 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо протидії рейдерству», який набрав чинності з 16.01.2020, статтю 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» викладено у новій редакції. Відповідно до абз. 1, 2, 3 частини 3 вказаної норми (у редакції, чинній з 16.01.2020) відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини ст.37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої ст. 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, у розумінні положень наведеної норми у чинній редакції, на відміну від положень ч. 2 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у попередній редакції, яка передбачала такі способи судового захисту порушених прав як скасування записів про проведену державну реєстрацію прав та скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, належними нині способами судового захисту порушених прав та інтересів особи є скасування рішення державного реєстратора щодо державної реєстрації прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав. При цьому з метою ефективного захисту порушених прав законодавець уточнив, що ухвалення зазначених судових рішень обов`язково має супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Враховуючи, що позовні вимоги про скасування записів про державну реєстрацію права власності на нежитлове приміщення № 46/1, що розташоване за адресою: [ADDRESS] є похідними вимогами від спору щодо нежитлового приміщення, то відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ч. 2 ст. 19 ЦПК України вони підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 140 ЦК України, положень ст. 6 Закону України «Про судовий збір» та з урахуванням ставок судового збору, які діяли на час подання позову до суду, судовий збір у розмірі 1 921 грн. підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . На підставі викладеного та

Outcome: approved