Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-03 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], яким просив встановити порядок користування житловим будинком [ADDRESS], виділивши у користування позивача житлову кімнату площею 16,1 кв.м., у користування відповідача житлову кімнату площею 14,2 кв.м., та залишивши у загальному користуванні коридор площею 4,4 кв.м. Свої вимоги мотивував тим, що відповідно до свідоцтва про право власності від 25 липня 1987 року і договору дарування від 2 вересня 2003 року йому на праві власності належить 3/5 частини житлового будинку по [ADDRESS], відповідачу належить 2/5 частини вказаного житлового будинку. Проте сторони дійти згоди щодо порядку користування спірним будинком не можуть. Згідно Ухвали від 15.09.2017 року відкрито провадження у справі. Відповідно до Ухвал від 22.01.2018 року, 13.03.2018 року відкладено підготовче судове засідання. За змістом Ухвали від 10.04.2018 року по справі призначено судову будівельно-технічну експертизу, у зв'язку із чим провадження у справі зупинено. 18.06.2018 року провадження у справі поновлено. Позивач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Відповідно до ч.1 п.2 ч.3 ст.223, ч.8 ст.279 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті..... у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи ( його представника), незалежно від причин неявки, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи. Оскільки справа перебуває в провадженні суду тривалий час (з вересня 2017 року) позивач був належним чином повідомлений про розгляд справи, двічі не з'явився у судове засідання, від нього не надійшло заяв про залишення позову без розгляду,закриття провадження у справі, суд вважає за доцільне розглянути справу по суті за відсутністю позивача (його представника). Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Своїм правом на подання відзиву не скористався. Згідно ухвали суду проводиться заочний розгляд справи. Встановивши фактичні обставини, дослідивши надані докази, суд при вирішення справи виходить з такого. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 25 липня 1987 року і договору дарування від 26 лютого 1997 року позивачу [PERSON] належить 3/5 частини житлового будинку по [ADDRESS]. Відповідачу [PERSON] належить 2/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 25.07.1987 року та договору дарування від 02.09.2003 року. Спірний житловий будинок за літ «А», згідно Технічного паспорту, виготовленого станом на 19.09.2005 р., складається з: житлової кімнати площею 16,1 кв.м., житлової кімнати площею 14,2 кв.м., коридору площею 4,4 кв.м., коридору 7,4 кв.м. Зазначений житловий будинок знаходиться на земельній ділянці, площею 869 кв.м. На теперішній час сторони не можуть добровільно дійти згоди щодо користування даними приміщеннями, в них постійно виникають суперечки щодо порядку користування приміщеннями тощо. Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами неодноразово виникали спори щодо житлового будинку. Згідно ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Так, згідно Рішення Ленінського районного суду м. Миколаєва від 18.11.2011 року [PERSON] відмовлено у позові до [PERSON] про реальний поділ житлового будинку, оскільки документи про надання у встановленому законом порядку земельної ділянки під будівництво та обслуговування спірного житлового будинку сторонами на час розгляду справи не були надані. За Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 03.04.2014 року [PERSON] зобов'язано усунути перешкоди у користуванні і розпорядженні [PERSON] житловим будинком [ADDRESS] шляхом вселення його до цього будинку. За Рішенням Апеляційного суду Миколаївській області від 07.11.2013 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошової компенсації вартості частки в спільному майні в задоволенні позову було відмовлено. Під час розгляду даної справи позивачем заявлено клопотання про призначення будівельно-технічної експертизи, на підставі якого Ухвалою суду від 10.04.2018 року по справі призначено експертизу та її проведення доручено експертам Миколаївського відділення ОНДІСЕ. 19.04.2018 року від експерта до суду надійшло клопотання щодо надання сторонами по справі додаткових матеріалів для проведення експертизи, зокрема технічного паспорту зі змінами на поточний час, правовстановлюючих документів відповідача, побажань співвласників щодо визначення порядку користування житловим будинком, а також щодо сплати рахунку за проведення експертизи. В подальшому судом надіслано сторонам клопотання експерта із повідомленням про надання додаткових матеріалів. Проте, у зв'язку із невиконанням позивачем наведених вимог експерта експертом повернуто до суду цивільну справу без виконання Ухвали від 10.04.2018 року про призначення експертизи. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Під час вирішення зазначеного спору суди повинні враховувати роз'яснення, викладені в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок». Зокрема, виходячи з положень ст.ст. 183, 367 ЦК України та роз'яснень, викладених у п.п.6,7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року №7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Доказів технічної можливості поділу в натурі або виділу частки будинку суду не надано. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що заявлені позивачем вимоги в частині визначення порядку користування нерухомим майном між сторонами по справі підлягають задоволенню, оскільки з урахуванням існуючих технічних характеристик будинку, розмірів ідеальних часток співвласників, це відновлює порушення прав позивача та не порушує прав інших осіб.

Outcome: approved