Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON], в якому просила суд ухвалити рішення, яким: - стягнути з [PERSON] аліменти на малолітнього сина [PERSON] у розмірі 2000 грн. щомісяця від дня предявлення позову до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] аліменти на малолітнього сина [PERSON] за три останні роки до предявлення позову у загальному розмірі 72 000 грн.; - стягнути з [PERSON] аліменти на малолітнього сина [PERSON] у розмірі 1 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з [PERSON] судові витрати, в тому числі, на правову допомогу. В обгрунтування своїх вимог зазначала про те, що вона, [PERSON], зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] 10 травня 2013 року та від подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 вересня 2011 року шлюб між ними було розірвано. З часу розірвання шлюбу відповідач ухиляється від свого обовязку утримувати та забезпечувати їх сина. Відповідач [PERSON] працює на будівництві у Російській Федерації та отримує дохід, з якого може оплачувати аліменти на сина, він матеріально забезпечений, інших неповнолітніх дітей чи непрацездатної дружини у нього немає. Дитина потребує також додаткових витрат, зокрема, на відпочинок та оздоровлення, на гуртки та секції, які їх син відвідує. На даний час вона самостійно оплачує додаткові заняття сина з англійської мови, його дозвілля. Після розірвання шлюбу вона, [PERSON], неодноразово зверталася до відповідача і просила його сплачувати аліменти, та брати участь у витратах на дитину. Однак, відповідач [PERSON] аліментів не сплачує, а тому вона вирішила звернутись в суд. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала, покликаючись на обставини, які викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнав частково, зіславшись на доводи, які викладені в долученому до справи письмовому запереченні. Додатково пояснив, що на даний час немає стабільного заробітку, проте сина не обмежував щодо матеріального забезпечення та купував йому все необхідне. Щодо додаткових витрат на дитину, то вважає їх необґрунтованими, оскільки вони не підтверджені документально. В даний час він спроможний сплачувати аліменти у розмірі 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто 400 - 450 грн. Заслухавши пояснення сторін, зясувавши дійсні обставини справи, права та обовязки сторін, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] зареєстрували між собою шлюб 04 квітня 2006 року у Шевченківському відділі РАЦС Львівського міського управління юстиції та від подружнього життя вони мають сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 22 вересня 2011 року шлюб між ними було розірвано. Вказані обставини підтверджуються поясненнями сторін в судовому засіданні, долученими до справи копіями свідоцтва про укладення шлюбу, свідоцтва про народження дитини, рішення про розірвання шлюбу та ці обставини в судовому засіданні ніким з учасників процесу не оспорювались. У відповідності до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати своїх дітей. Згідно з положеннями ст.ст. 182, 184 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного Кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не працює. З долученої до справи копії листа №16894/07-24 від 31.12.2015 року з Управління Пенсійного фонду України у Залізничному районі м. Львова вбачається, що відомості згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообовязкового державного соціального страхування на [PERSON] за період з 01.01.2013 року по 30.11.2015 року відсутні. Враховуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, враховуючи матеріальне становище сторін та положення вищевказаного матеріального законодавства, суд приходить до висновку, що вимоги позивача [PERSON] про стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на дитину слід задовольнити частково. Стосовно вимоги позивача про стягнення з відповідача 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття додаткових витрат, то такі, на думку суду, задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 185 СК України, той з батьків, з кого призначено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобовязані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Однак позивачем [PERSON] не подано жодних доказів та не доведено необхідності нести такі додаткові витрати на малолітнього сина [PERSON],[INFO]. Що стосується позовних вимог [PERSON] в частині стягнення з відповідача аліментів за попередній трирічний період до предявлення позову до суду, то в задоволенні таких слід відмовити за безпідставністю, оскільки відповідно до ст.191 Сімейного Кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у звязку з ухиленням останнього від їх сплати. Позивачем [PERSON] не подано суду належних і обєктивних доказів, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не могла їх одержати через ухилення відповідача [PERSON] від їх сплати. Крім цього, позивач [PERSON] також не подала суду доказів про понесення нею судових витрат та витрат на правову допомогу, а тому вимоги про стягнення з відповідача таких витрат задоволенню не підлягають. Відповідно до вимог ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями ст.ст.10, 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Оцінюючи зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] слід задовольнити частково.

Outcome: partial