Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк ПриватБанк (далі ПАТ\~КБ\~ПриватБанк, Банк) звернулося до суду з позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість за кредитним договором №\~б/н від 20 травня 2010 року в розмірі 15274 грн. 39 коп. В обґрунтування позову зазначало, що 20 травня 2010 року Банк і [PERSON] (далі Позичальник, Клієнт) уклали кредитний договір №\~б/н, за умовами якого Банк надав відповідачу кредит у розмірі 10200 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30\~% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, із кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. За умовами цього договору Позичальник надала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який у будь-який момент може змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання Клієнтом договору є прямою та безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Банк взяті на себе зобовязання за кредитним договором виконав, надав Позичальникові кредит у вказаній вище сумі. Проте відповідач своїх зобовязань за цим договором не виконує, внаслідок чого станом на 11 березня 2016 року [PERSON] має перед Банком заборгованість за цим договором на загальну суму 15274 грн. 39 коп., з яких: 9465 грн. 83 коп. заборгованість за кредитом, 4308 грн. 48 коп. заборгованість по процентам, 296 грн. 54 коп. заборгованість за пенею і комісією, а також штрафи в розмірі 500 грн. (фіксована частина) і 703 грн. 54 коп. (процентна складова). Представник позивача [PERSON] у судовому засіданні позов підтримав, надав аналогічні пояснення, просив суд задовольнити позовні вимоги повністю, оскільки відповідач своїх зобовязань не виконує. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не зявилася, про причини повторної неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. У поданих до суду письмових запереченнях на позов (а.\~с. 94-96) просила у задоволенні позовних вимог відмовити, посилаючись на те, що дійсно 20 травня 2010 року нею заповнена анкета-заява на отримання кредитної картки від ПАТ\~КБ\~ПриватБанк, у якій було зазначено бажаний кредитний ліміт у розмірі 3000 грн. Факту отримання кредитної картки із вказаним розміром кредитного ліміту вона не оспорює, проте не погоджується із встановленням Банком на кредитну картку кредитного ліміту в розмірі 10200 грн., оскільки фактичним обставинам справи це не відповідає. Збільшення Банком розміру кредитного ліміту належними доказами не підтверджено. Відсутні також докази того, що при підписанні нею анкети-заяви позивач мав на увазі саме Умови і правила надання банківських послуг, затверджені наказом від 06 березня 2010 року за №\~CП-2020-56, та тарифи, на які Банк посилається. Даний наказ у матеріалах справи відсутній. Наданий Банком розрахунок заборгованості належними та допустимими доказами необґрунтований, що є підставою для відмови у задоволенні позову за недоведеністю обставин, на які посилається позивач як на підставу своїх вимог. Відповідно до ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Провівши заочний розгляд справи, заслухавши пояснення сторони позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. У ст. 526 ЦК України закріплено, що зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Відповідно до ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. За змістом ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. 20 травня 2010 року відповідач [PERSON] заповнила та підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПАТ\~КБ\~ПриватБанк, якою вона підтвердила, що згодна з тим, що ця заява разом із Памяткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між нею і Банком договір про надання банківських послуг (а.\~с. 11-12). Із даної заяви вбачається, що [PERSON] ознайомлена та згодна з Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які надані відповідачу для ознайомлення в письмовому вигляді, просила ПАТ\~КБ\~ПриватБанк надати їй платіжну кредитну картку Універсальна, вказавши бажаний нею кредитний ліміт у розмірі 3000 грн. Факту заповнення і підписання 20 травня 2010 року цієї анкети-заяви на отримання кредитної платіжної картки від ПАТ\~КБ\~ПриватБанк, у якій зазначено бажаний кредитний ліміт у розмірі 3000 грн., а також факту отримання 20 травня 2010 року кредитної платіжної картки Універсальна із вказаним кредитним лімітом [PERSON] не оспорювала, про що особисто зазначила у клопотанні про витребування доказів (а.\~с. 62). Судом встановлено, що 20 травня 2010 року на підставі заяви-анкети Позичальника, Умов і правил надання банківських послуг і тарифів між позивачем ПАТ\~КБ\~ПриватБанк і відповідачем [PERSON] шляхом приєднання був укладений кредитний договір №\~б/н. За умовами цього кредитного договору позивачем ПАТ\~КБ\~ПриватБанк відповідачу [PERSON] було видано кредитну платіжну картку Універсальна, встановлено кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 30% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Наведене свідчить про те, що Банк свої зобовязання за укладеним сторонами 20 травня 2010 року кредитним договором №\~б/н виконав повністю. Відповідно до п. 2.1.1.5.5 Умов і правил надання банківських послуг, затвердженихнаказом від 06 березня 2010 року за №\~CП-2020-56, Позичальник зобовязувалася погашати заборгованість за кредитом, процентами за його користування, перевитратами платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором. Згідно із п. п. 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 Умов і правил надання банківських послуг Позичальник надала свою згоду на те, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, який має право у будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання договору є прямою та безумовною згодою Позичальника на прийняття любого розміру кредитного ліміту, встановленого Банком. Із довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта [PERSON] (картрахунок №\~5577212908988549 від 21 травня 2010 року) видно, що відповідно до узгоджених з Клієнтом Умов і правил надання банківських послуг встановлений відповідачу 21 травня 2010 року кредитний ліміт у розмірі 2000 грн. збільшувався Банком до 5200 грн. (20.10.2010 р.), 6200 грн. (24.11.2010 р.), 8200 грн. (24.12.2010 р.), 10200 грн. (23.01.2011 р.), а у подальшому 30 вересня 2015 року кредитний ліміт було знижено до 9740 грн. (а.\~с. 79). Зміна (збільшення і зменшення) самостійно ПАТ\~КБ\~ПриватБанк в односторонньому порядку встановленого [PERSON] кредитного ліміту ґрунтується на зазначених пунктах Умов і правил надання банківських послуг. У п. 1.1.7.12 Умов і правил надання банківських послуг встановлено, що укладений сторонами договір про надання банківських послуг діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього строку жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на той самий строк. За змістом п. 1.1.2.7 Умов і правил надання банківських послуг Клієнт зобовязана слідкувати за витратами коштів у межах платіжного ліміту з метою недопущення овердрафту. Відповідно до п. 1.1.1.52 Умов і правил надання банківських послуг овердрафт це короткостроковий кредит, який надається Банком Позичальникові у випадку перевищення суми операції по платіжній картці над сумою залишку коштів на рахунку в розмірі ліміту кредитування. Згідно із положеннями п. 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг у разі порушення Клієнтом строків платежів за будь-яким грошовим зобовязанням, передбаченим цим договором, більш ніж на 30 днів Клієнт зобовязана сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5\~% від суми заборгованості по кредитному ліміту з урахуванням нарахованих і прострочених процентів та комісій, які підлягають сплаті в першу чергу. Факт користування [PERSON] виданою ПАТ\~КБ\~ПриватБанк кредитною платіжною карткою підтверджується наданою суду Банком випискою з карткового рахунку, з якої видно, що відповідач користувалася цією карткою та використовувала надані їй Банком кредитні кошти (а.\~с. 81-83). Із матеріалів справи вбачається, що ПАТ\~КБ\~ПриватБанк на імя [PERSON] було випущено три кредитні картки: 21 травня 2010 року №\~5577212908988549 терміном дії до 02/2013 року; 21 лютого 2013 року №\~5457082391084469 терміном дії до 02/2017; 30 вересня 2013 року №\~5168755316045802 терміном дії до 06/2017, про що свідчить надана суду Банком довідка (а.\~с. 125). Із розрахунку заборгованості видно, що станом на 11 березня 2016 року внаслідок невиконання [PERSON] зобовязань за кредитним договором №\~б/н від 20 травня 2010 року відповідач має перед ПАТ\~КБ\~ПриватБанк заборгованість за цим договором на загальну суму 15274 грн. 39 коп., з яких: 9465 грн. 83 коп. заборгованість за кредитом, 4308 грн. 48 коп. заборгованість по процентам, 296 грн. 54 коп. заборгованість за комісією, 1203 грн. 54 коп. штрафи (500 грн. фіксована частина + 703 грн. 54 коп. процентна складова). Останній платіж у рахунок погашення процентів [PERSON] здійснено 08 грудня 2015 року (а.\~с. 3-10). У ст. 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно із ч. 1 ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] не виконує зобовязань за кредитним договором №\~б/н від 20 травня 2010 року, суд дійшов висновку, що позов ПАТ\~КБ\~ПриватБанк є обґрунтованим, тому на його користь із відповідача підлягає стягненню заборгованість за цим договором у розмірі 15274 грн. 39 коп. у межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів. Посилання [PERSON] на те, що наданий Банком розрахунок суми заборгованості є необґрунтованим та не підтверджений належними і допустимими доказами, висновків суду не спростовують, оскільки наявними в матеріалах справи письмовими доказами підтверджується факт укладення сторонами кредитного договору, його умов та факт існування за цим договором заборгованості внаслідок неналежного виконання відповідачем своїх обовязків. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 1378 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved