Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернулася до суду із позовом про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітніх дітей без згоди батька та, уточнивши позов у судовому засіданні, просить надати дозвіл на тимчасові виїзди за кордон [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], у супроводі їх матері [PERSON], [INFO], або по її дорученню з іншими особами без нотаріальної згоди та без супроводу їх батька [PERSON], [INFO], у період до досягнення дітьми [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], повноліття з дня ухвалення судом відповідного рішення. Судові витрати просить покласти на відповідача. Позов мотивувала тим, що вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем по 26.06.2012 р. та від шлюбу мають трьох дітей - [PERSON], 1997 року народження, [PERSON], 1999 року народження та [PERSON], 2003 року народження; після розлучення з чоловіком діти мешкають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Також зазначає, що старша донька [PERSON] входить до складу національної збірної команди України зі сноубордингу, у зв'язку з чим постійно повинна виїжджати за межі України для участі у міжнародних змаганнях, де представляє нашу країну; впродовж 2014-2015 років проходить підготовку до участі у чемпіонаті світу зі сноубордінгу і Всесвітньої зимової Універсіади 2015 року, а також зимових Олімпійських ігор 2018 року; [PERSON] та [PERSON] є учнями дитячо-юнацької спортивної школи фізкультурно-спортивного товариства «Спартак» відділення сноубордингу, за підсумками виступів у змаганнях зі сноубордінгу Міністерство молоді та спорту України включило їх до складу юніорської та юнацької збірних команд України, впродовж 2014-2015 років її сини будуть виїжджати за кордон у складі збірних команд України для підготовки та участі у міжнародних змаганнях. Наголошує, що оскільки її діти професійно та успішно займаються спортом, вони постійно виїжджають за межі України для участі у міжнародних змаганнях, в інтересах держави, для представництва країни зі сноубордингу Але, незважаючи на зазначені вище обставини, її колишній чоловік - [PERSON], безпідставно не надає згоди на виїзд дітей за межі України, чим суперечить не тільки інтересам їхніх дітей, але і інтересам держави, оскільки в разі його відмови вони позбавлені можливості брати участь у вищезазначених міжнародних змаганнях. В судовому засіданні позивач позов підтримала, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила задовольнити позов. Також зазначила, що через небажання відповідача надати згоду на тимчасовий виїзд за кордон їхньому старшому сину, він, наразі, позбавлений можливості взяти участь у тренуваннях. Представник відповідача проти позову заперечувала та просила в задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що відповідач позовні вимоги [PERSON] вважає намаганням порушити його право на особисту турботу та виховання дітей, яке передбачене ч.2 ст. 151 Сімейного кодексу України; вважає, що не порушує будь-які права їхніх дітей, оскільки жодним чином не обмежує їх пересування світом. На його думку, політична та соціальна ситуація в Україні наразі дуже складна, неоднозначна її оцінка в різних країнах світу. Згоден надавати згоду, якщо будуть обумовлені терміни і буде зазначено, з ким будуть виїжджати діти, просить, щоб супроводжували дітей лише він чи матір. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, повно та всебічно з'ясувавши всі обставини справи, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про розірвання шлюбу Серія [NUMBER] між сторонами 26.06.2012 р. шлюб розірвано (а.с.14). Від шлюбу сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON], 1997 року народження, [PERSON], 1999 року народження та [PERSON], 2003 року народження (а.с.9-11). Після розлучення діти мешкають з позивачем та знаходяться на її утриманні. Старша донька сторін - [PERSON] з 2010 року входить до складу національної збірної команди України зі сноубордингу та у сезоні 2014-2015 рр. проходить підготовку до участі у чемпіонаті світу зі сноубордінгу і Всесвітньої зимової Універсіади 2015 року, а також зимових Олімпійських ігор 2018 року. Планом підготовки збірної команди України зі сноубордінгу передбачене проведення навчально-тренувальних зборів та участь у кваліфікаційних змаганнях у різних країнах світу (Австрія, Чехія, Італія, Канада, США, Корея тощо). Зазначене підтверджується довідкою № 161 від 04.09.2014 р. за підписом Першого віце-президента Федерації лижного спорту України В.Ф. Малежик (а.с.13). Сини сторін - [PERSON] та [PERSON] є учнями дитячо-юнацької спортивної школи фізкультурно-спортивного товариства «Спартак» відділення сноубордингу, за підсумками виступів у змаганнях зі сноубордінгу Міністерство молоді та спорту України включило їх до складу юніорської та юнацької збірних команд України, в осінньо - зимовий спортивний сезон 2014-2015 років вони будуть виїжджати за кордон у складі збірних команд України для підготовки та участі у міжнародних змаганнях. Зазначене підтверджується довідкою ДЮШС ФСТ «Спартак» № 07 від 03.09.2014 р.( а.с.12). Позивач має можливість та бажання їздити з дітьми за кордон з метою їх супроводу на тренуваннях та участі у спортивних змаганнях. Відповідно до ч. 2 ст. 141 СК України розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Статтею 25 ЦК України встановлено, що здатність мати цивільні права та обов'язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. У випадках, встановлених законом, здатність мати окремі цивільні права та обов'язки може пов'язуватися з досягненням фізичною особою відповідного віку. Згідно ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Згідно ч. 1 ст. 4 «Правил оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 24.03.2004р. № 380, оформлення громадянам України, які не досягли 16-річного віку, здійснюється на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або їх законних представників у разі потреби самостійного виїзду таких осіб за кордон. Згідно ч. 18 зазначених вище правил оформлення паспорта/проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків, а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, підписаною Україною 21 лютого 1990 року, ратифікована Україною 27 лютого 1991 року встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України». Відповідно до ст.4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в України громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Частиною 2 ст. 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними. Відповідно до норм ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, згідно ч.4 вказаної статті доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Враховуючи викладене, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що не суперечать інтересам дітей, а лише сприяють їх здоров'ю та розвитку, а також вважає за доцільне надати дозвіл позивачу на тимчасові виїзди за кордон її дітей у її супроводі або по її дорученню з іншими особами без нотаріальної згоди та без супроводу відповідача, у період до досягнення дітьми повноліття. Суд не бере до уваги заперечення позивача з огляду на їх необґрунтованість та вважає за необхідне зазначити, що відповідач із зустрічним позовом до позивача не звертався, тому у суду відсутні підстави вирішувати питання його участі у супроводі дітей за кордон. Разом з тим, вимога позивача про надання дозволу з дня ухвалення судом відповідного рішення задоволенню не підлягає, оскільки, відповідно до ст. 367 ЦПК України, по зазначеній категорії справ не передбачене негайне виконання судового рішення. За таких обставин, суд вважає, що з метою додержання інтересів дітей та для забезпечення їх гармонійного, духовного, фізичного та морального розвитку, позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial