Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою №9 будинку №9 по вул.Шептицького в м.Червоноград Львівської області; усунути перешкоди в здійсненні ним права володіння, користування та розпорядження своїм майном квартирою № 9 будинку № 9 по вул.Шептицького в м.Червонограді Львівської області, шляхом позбавлення права користування жилим приміщенням із зняттям з реєстраційного обліку місця проживання у даному помешканні відповідача; зобовязати Червоноградський міський сектор Державної міграційної служби ГУ ДМС України у Львівській області зняти з реєстраційного обліку місце проживання відповідача у зазначеній квартирі. Вимоги обґрунтовані тим, що на підставі договору дарування від 05.07.2012 у нього виникло право власності на квартиру [ADDRESS]. Однак у даній квартирі значиться зареєстрованим відповідач, який був прописаний у дане житлове приміщення зі згоди попереднього власника. До того ж вказує, що останній не був і не є членом попереднього власника квартири, фактично у ній ніколи не проживав, коштів на утримання житла не надавав та особистих його речей у спірному помешканні немає. Також зазначає, що реєстрація відповідача чинить йому перешкоди у реалізації його права вільно володіти, користуватися та розпоряджатися свою власністю. Позивач у судовому засіданні позов підтримав з підстав, вказаних у ньому, просив позов задовольнити. Належним чином повідомлений відповідач у судові засідання двічі підряд не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Представник Червоноградського міського сектору Державної міграційної служби ГУ ДМС України у Львівській області в судове засідання не зявився, подав письмову заяву, у якій просить розглядати справу за його відсутності. Згідно з ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин судом здійснено заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення позивача, зясувавши обставини справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом установлено, що 05.07.2012 року між [PERSON] та [PERSON] укладений договір дарування квартири, посвідчений приватним нотаріусом Червоноградського міського нотаріального округу [PERSON] Згідно умов даного договору [PERSON] подарувала, а позивач прийняв у дар квартиру № 9 в будинку № 9 на вул. Шептицького в м.Червонограді Львівської області, яка належала дарувальнику на підставі дубліката виданого 27 квітня 2012 року свідоцтва про право власності на квартиру від 04.10.2002 року, виданого Бюро приватизації комунального підприємства КП «Червонограджитлокомунсервіс» на підставі рішення бюро приватизації КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 27.04.2012 року за № 24, зареєстрованого в КП Львівської обласної ради «Червоноградське міжміське бюро технічної інвентаризації» 28 травня 2012 року в реєстрову книгу № 37 за №956. На підставі цього договору за позивачем зареєстровано право власності на зазначену квартиру, що підтверджується представленою копією витягу про державну реєстрацію прав від 18.07.2012 року. Як видно з відповіді адресного бюро, копії будинкової книги для прописки громадян, які проживають у [INFO], відповідач зареєстрований у спірному помешканні з 10.07.2007 року. Згідно з актами від 22.09.2011 року, від 28.11.2012 року, складеними уповноваженими представниками КП «Червонограджитлокомунсервіс», зі слів сусідів будинку № 9 по вул.Шептицького [PERSON] та [PERSON], [PERSON], зареєстрований за адресою: [INFO], однак на даний час у вищевказаній квартирі не проживає, місце проживання невідоме. Актом КП «Червонограджитлокомунсервіс» від 22.09.2016 року також підтверджується, що відповідач за місцем реєстрації: вул.Шептицького, 9/9, м.Червоноград не проживає, не проживав, місце проживання невідоме. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 зазначеного Кодексу). За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз вищенаведених норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Відповідно до абзацу другого п.п. 34 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2015 року під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Оскільки виникнення у відповідача права користування квартирою є похідним від права власності попереднього власника ([PERSON]Г.) на зазначену квартиру, припинення в останньої права власності на таку припиняє право відповідача на користування квартирою. Таким чином, суд вважає доведеним, що відповідач, будучи зареєстрованим у квартирі, що на даний час належить позивачеві на праві власності, як член сімї попереднього власника порушує його права та законні інтереси, як власника, на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним майном, у звязку з чим відповідача слід визнати такими, що втратив право на користування цим житловим приміщенням. Виконанням рішення суду у цій частині й буде усунуто перешкоди у користуванні позивачем належною йому на праві власності квартирою. Вирішуючи питання стосовно вимоги про зняття відповідача з реєстрації за даною адресою, суд виходить з наступного. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» від 11.12.2003 року зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення. Отже, судове рішення про позбавлення права користування житловим приміщенням, яке набрало законної сили, на вимогу позивача є підставою для зняття відповідача з реєстрації місця проживання у такому приміщенні. Оскільки таке рішення у цій справі не набрало законної сили, вимога позивача про зняття відповідача з реєстрації у квартирі є передчасною, а тому задоволенню не підлягає. Тому позов задовольняється частково.

Outcome: partial