Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-19 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог позивач вказала, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 04 квітня 2019 року було розірвано. Від цього шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Оскільки дитина знаходиться на утриманні позивача і батько матеріальної допомоги на його утримання не надає, прохала стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1800 грн., до досягнення дитиною повноліття. Позивач у відкритому судовому засіданні позов підтримала, прохала його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, не заперечував сплачувати на утримання дитини 1000 грн. Суд, вислухавши думку учасників справи, дослідивши письмові докази, дійшов до наступних висновків. Як було встановлено в судовому засіданні сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 04 квітня 2019 року розірвано. Від вказаного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Згідно довідки Краснокутської селищної ради № 541 від 18.03.2019 року, [PERSON] зареєстрована та проживає разом з сином [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За змістом\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3\~ст. 181 СК України\~визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором\~того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182\~СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до положень\~статті 184 СК України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно роз`яснень, які викладені у п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15 червня 2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3\~ст. 181 СК\~аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~та ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно довідки про доходи [PERSON] , за період з 01.11.2018 року по 30.04.2019 року, за основним місцем роботи загальна сума її доходів склала 24138 грн. 00 коп., що є недостатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Щодо доходів відповідача, то за основним місцем роботи, за період з 01.02.2019 року по 30.04.2019 року, загальна сума склала 12519 грн. 00 коп., а також він знаходиться на обліку в Управлінні ПФУ Богодухівське об`єднане управління ПФУ і отримує пенсію по інвалідності, загальний розмір якої за період з 01.02.2019 року по 30.04.2019 року становить 10104 грн. 75 коп.. З огляду на це, а також на те, що [PERSON] стягнень за іншими виконавчими листами не має, враховуючи його стан здоров`я, стан здоров`я і матеріальне становище дитини, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача на користь позивача на утримання дитини аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500 грн. 00 коп., до повноліття сина. На думку суду, даний розмір аліментів буде розумним і справедливим, а також достатнім для забезпечення мінімальних потреб дитини та не буде ставити у скрутне становище платника аліментів. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється, як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до\~статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Поряд з тим, згідно з положеннями п.1 ч.1 ст.430 Цивільного процесуального кодексу України, суд допускає негайне виконання рішення у межах суми платежу за один місяць. Згідно ч.6 ст.141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач,\~на підставі\~п.3\~ч.1\~ст.5\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~а відповідач,\~як особа\~,яка\~постраждала \~внаслідок Чорнобильської\~катастрофи (категорії\~1)\~,відповідно\~до п.10\~ч.1\~ст.5\~даного Закону,\~звільнені від\~сплати судового\~збору,\~то він компенсується за рахунок держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial