Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 31 січня 2020 року між ним та відповідачем був укладений договір позики, відповідно до якого він передав [PERSON] грошові кошти в сумі 400000 гривень в позику. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав йому боргову розписку від 31 січня 2020 року. З цієї розписки вбачається, що [PERSON] зобов`язується повернути першу частину коштів у сумі 100000 гривень до 04 лютого 2020 року. Незважаючи на взяті на себе зобов`язання, відповідач борг не повертає, тому він змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Просить суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача 100000 гривень боргу. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 20 березня 2020 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 19 травня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. [PERSON] позовну заяву з додатками отримав (а.с. 25), відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 31 січня 2020 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач передав [PERSON] грошові кошти в сумі 400000 гривень в позику. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав [PERSON] боргову розписку від 31 січня 2020 року (а.с. 9). Станом на день подачі позову до суду відповідач борг не повернув. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Встановлено, що відповідно до договору позики від 31 січня 2020 року [PERSON] має повернути [PERSON] 100000 гривень до 04 лютого 2020 року, а іншу частину боргу в сумі 300000 гривень - до 25 червня 2020 року. Борг у сумі 100000 гривень [PERSON] у визначений у розписці строк сплачений не був. Позивач просить суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 100000 гривень, тобто стягненню з [PERSON] підлягає зазначена сума. З огляду на наведене, позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача також підлягає судовий збір на користь позивача у розмірі 1000 гривень.

Outcome: approved