Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-24 00:00:00

У березні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк», треті особи: приватний нотаріус Чернгівського Міського нотаріального округу Завалієв Артем Анатолійович, Запорізький районний ВДВС ГТУЮ у Запорізькій області про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, який уточнювався в останнє 29.03.2018 року. В обґрунтування свого позову [PERSON] вказала, що їй стало відомо про те, що Запорізьким районним відділом ДВС ГТУЮ у Запорізькій області було відкрито виконавче провадження від 02.02.2018р. та винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на виконання виконавчого напису №13817 від 04.12.2017 р., що видав приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу щодо стягнення з позивачки заборгованості в сумі 3 720 456,67 грн. Також позивачка вказала рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 06.06.2012р. по справі №2-1767/2011 (№2/0810/183/2012) позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволені в повному обсязі та стягнуто з [PERSON] заборгованість в розмірі 97 825,09 грн. за кредитним договором №zpjOAn0000000055. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду позивачка звернулась з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Запорізької області. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 31.07.2012 року скарга [PERSON] залишена без задоволення, а рішення першої інстанції без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29.08.2012 року було відмовлено позивачці у відкритті касаційного провадження. Рішення суду першої інстанції набрало законної сили. Проте, до виконання виконавчий лист по справі з часу набуття рішення законної сили до теперішнього часу щодо стягнення з боржника грошових коштів банківською установою до Запорізького міського управління юстиції не пред'являвся. Як вказала [PERSON], майже навіть з 2012 року по 2018 рік, заборгованість в установленому законом порядку ПАТ КБ «ПриватБанк» з позивачки не стягувалася. [PERSON] зазначила, що вона дізналась про виконавчий напис № 13817, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем, згідно якого з [PERSON], стягнуто на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», що є правонаступником публічного акціонерного товариства Комерційного банку «Приватбанк», місцезнаходження якого м. Київ, вул. Грушевського, б. № 1Д, ідентифікаційний код 14360570, невиплачених в строк відповідно до умов кредитного договору №zpjOAn00000055 від 04.04.2007 року та Розрахунку заборгованості за Договором станом на 20.06.2017 року, грошових коштів у сумі 370656,67 грн. з урахуванням: -заборгованості за тілом кредиту у розмірі 30568 грн. 87коп., -заборгованості за відсотками у розмірі 97997 грн. 36 коп., -заборгованості з комісії у розмірі 3 739 грн. 68 коп., -заборгованості з пені у розмірі 238 350 грн. 76 коп. Стягнення здійснюється за період з 04.04.2007 року по 20.06.2017 року. Витрати за вчинення виконавчого напису складають 1 800,00 грн. Позивачка, ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження ВП № 55686501 вважає, що виконавчий напис № 13817 від 04.12.2017 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, у зв'язку з чим була вимушена звернутись до суду із вказаним позовом в якому просить суд: - Визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №13817 від 04.12.2017рку, вчинений приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвим Артемом Анатолійовичем. - Стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивачки суму судового збору в розмірі 704,80 грн. В судовому засіданні була присутня представник позивачки - адвокат [PERSON], яка підтримала позовні вимоги [PERSON], просила суд їх задовольнити. Представник відповідача ПАТ КБ «ПриватБанк» в судове засідання не з'явився, до суду надав відзив на позовну заяву, згідно якого ПАТ КБ «ПриватБанк» вважає позов [PERSON] необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню у зв'язку з тим що діючим порядком вчинення виконавчих дій не передбачено обов'язкове надання нотаріусу для вчинення виконавчого напису за кредитним договором будь - яких інших документів, оскільки наданий нотаріусу кредитний договір, за яким боржником допущено прострочення платежів за зобов'язанням відноситься до переліку тих документів за яким стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку. Також представник відповідача вказав, що нотаріус при вчинені виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов'язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням положень переліку, який встановлений постановою КМУ від 29.06.1999р. №1172. Таким чином представник відповідача вказав, що приватним нотаріусом був здійснений виконавчий напис у відповідності до норм чинного законодавства, підстав для відмови у вчиненні нотаріальної дії у нотаріуса не було. На підставі вищевикладеного представник відповідача просив суд відмовити в позові [PERSON], у випадку відсутності представника у судовому засіданні, просив суд розглядати справу за його відсутності. Третя особа-приватний нотаріус Чернігівського міського нотаріального округу Завалієв А.А. в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв або клопотань до суду не надавав. Представник третьої особи Запорізького РВ ДВС ГТУЮ у Запорізькій області в судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлявся своєчасно та належним чином, заяв або клопотань до суду не надавав. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між 04.04.2017 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено кредитний договір № zpjOAn00000055. За умовами кредитного договору відповідач зобов'язався надати позивачу кредит у розмірі 70 852, 70 грн. на термін до 04.04.2014 року, а позивач зобов'язався повернути його та сплатити відсотки за користування чужими кредитними коштами в строк та в порядку, встановленому кредитним договором. Позивач частково виконав зобов'язання, у 2012 році у нього виникла заборгованість за кредитним договором, тому у вересні 2011 року відповідач звернувся з позовом до суду про стягнення заборгованості за кредитним договором у судовому порядку. Так, за рішенням Запорізького районного суду м. Запоріжжя від 06.06.2012 року по справі № 2-1767/2011 № 2/0810/183/2012 були задоволені позовні вимоги ПАТ КБ «Приватбанк» та стягнуто з позивача заборгованість у розмірі 97825,09 грн. за кредитним договором № zpjOAn00000055. Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Позивач звернулася з апеляційною скаргою до Апеляційного суду Запорізької області. Ухвалою Апеляційного суду Запорізької області від 31.07.2012 року апеляційна скарга залишена без задоволення. Рішення суду першої інстанції без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 29.08.2012 року було відмовлено позивачу у відкритті касаційного провадження. Тобто, стягненню підлягала сума у розмірі 97825,09 грн., яка складалася з: - заборгованості за кредитом - 30 372,50 грн. - заборгованості по відсоткам за користуванням кредитом - 44 579,08 грн. - заборгованості по комісії за користування кредитом 2319,54, - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором - 20 553, 97 грн. В серпні 2012 року рішення суду першої інстанції набуло законної сили. Саме після набуття законної сили рішенням суду, Банк мав право звернутися до суду за видачею виконавчого листа для пред'явлення його до виконання. Стягувач має право вибору захисту своїх законних прав та інтересів, однак суд не погоджується з тим, що банк звернувся в даному випадку до нотаріуса, оскільки виконання рішень в України регулюються Законом України «Про виконавче провадження», тому виконувати рішення у разі наявності та своєчасного пред'явлення виконавчого листа до виконання мала саме виконавча служба. Беручи до уваги те, що банк звернувся до приватного нотаріуса для забезпечення стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором, суд погоджується з думкою позивачки про те, що виконавчий напис здійснений був приватним нотаріусом з порушенням норм діючого законодавства, оскільки відповідно до п.п. 1.1-1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з вказаним порядком стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин проводиться за умови: -кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов'язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Розрахунок боргу, здійснений Відповідачем щодо наявності грошового зобов'язання позивача по кредиту, процентах річних та пені, не може вважатися документом, який підтверджує безспірність вимог банку до боржника. Крім того, на день здійснення виконавчого напису вже існувало рішення суду, яке набрало законної сили. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вказану норму закону. Розрахунок розміру невиконаних зобов'язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому напису зроблено Відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Виконавчий напис було вчинено на підставі розрахунку заборгованості, підготовленого працівниками банку, який є відображенням односторонніх арифметичних розрахунків Відповідача і не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Постановою Пленуму ВСУ від 31.01.1992 р. № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчинені» п. 13 роз'яснено, що відповідно до ст. ст. 34, 36, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується документами, передбаченими спеціальним нормативним актами з цього приводу, і що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у випадках, коли законом встановлено інший строк давності, не минув цей строк. Стягнення здійснюється за період з 04.04.2007 року по 20.06.2017 року. Майже за 10 років, що є порушенням закону! Основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги та подачі вимоги в межах строку позовної давності у три роки та у межах річного строку щодо вимоги про стягнення неустойки. Крім того, такий строк позовної давності застосовується до пені. Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред'явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Суд вказує на те, що Позивач не отримував від Відповідача вимогу, щодо стягнення з нього грошових коштів за виконавчим написом нотаріуса, яка у відповідності до вимог закону мала направлятися на її адресу. Отже, на підставі документів, наданих Відповідачем Третій особі із заявою про вчинення виконавчого напису, не можна встановити безспірність вимог Відповідача до Позивача, а отже виконавчий напис вчинено з порушенням закону. Також суд зазначає, що відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до умов Кредитного договору, Банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань щодо повернення кредиту, сплати нарахованих відсотків та інших платежів, передбачених цим договором, можливих штрафних санкцій. Відповідно до Кредитного договору, Позичальник має вносити чергові платежі по Кредиту. Оскільки Позивач здійснив порушення умов кредитного договору, чого не заперечує, банківська установа стягнула грошові кошти, як заборгованість у судовому порядку. Із заявою про вчинення виконавчого напису на Договорі іпотеки Відповідач звернувся лише 04.12.2017 року, тобто після спливу трирічного строку із дня виникнення права вимоги. Відповідно до п. 3.1 Порядку вчинення нотаріальних дій, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Отже, суд вважає, що виконавчий напис вчинено із грубим порушенням порядку вчинення нотаріальних дій, а відповідачем пропущено строк, на протязі якого він міг звернутися із заявою про вчинення оскаржуваного виконавчого напису. На підставі викладеного,

Outcome: approved