Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-20 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що 08 лютого 2006 року між ним та відповідачкою був укладений шлюб, від якого сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, що шлюбні відносини між ними фактично припинилися з 1 квітня 2012 року, подальше спільне проживання та примирення між ними є неможливими, просив розірвати шлюб. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 20 листопада 2015 року за клопотанням відповідачки сторонам надавався строк для примирення. Позивач у судовому засіданні після строку на примирення позовні вимоги підтримав в повному обсязі, на розірванні шлюбу наполягав, вважає, що сім'ю зберегти не можливо. Додав, що вони мешкають в одній квартири, але живуть як сусіди, сумісного бюджету не мають та спільного господарства не ведуть. Він в добровільному порядку надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Відповідачка в судовому засіданні після спливу строку на примирення визнала позовні вимоги та не заперечувала проти розірвання шлюбу, пояснюючи, що примирення між ними є неможливими. Суд, встановивши обставини справи і перевіривши їх доказами, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, за таких підстав. Згідно із вимогами ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 08 лютого 2006 р. відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського РУЮ м. Києва, актовий запис № 112, що підтверджено свідоцтвом про шлюб [NUMBER] (арк.спр.4). Від подружніх відносин сторони мають дочку [PERSON], [INFO] (арк.спр. 5). Шлюбні відносини між сторонами припинені з 01 квітня 2012 р. через відсутність взаєморозуміння, втрати почуття любові і поваги один до одного. На час розгляду справи дитина мешкає з відповідачкою, проти чого не заперечує позивач. Спору про розподіл майна між сторонами на момент розгляду справи не має. Судом приймалися заходи до збереження сім'ї сторін у справі, але в судовому засіданні достовірно встановлено, що наданий для примирення сторін строк результатів не дав та не привів до відновлення шлюбних відносин, позивач категорично заперечує проти перебування у шлюбі з відповідачем. Відповідно до ст.58 ч.1 Конституції України, ст.24 ч.1 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка; примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. Визнання позову відповідачем відповідає закону. Згідно ст.115 ч.2 СК України рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили підлягає направленню до ВДРАЦС Подільського РУЮ у м.Києві для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому запису про шлюб від 08.02.2006 р. № 112, складеному відділом РАЦС Оболонського РУЮ м. Києва На підставі викладеного, ст.58 Конституції України, ст.ст.24, 105 ч.3, 112, 115 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved