Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 04 жовтня 2002 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від шлюбу, [INFO] у них народилася донька [PERSON]. Подружнє життя із відповідачем не склалося оскільки відповідач систематично зловживав спиртними напоями, вчиняв скандали та бійки. Позивач зазначає, що з листопада 2013 року їх сімейні стосунки фактично перестали існувати. Вважає, що збереження сім»ї неможливим, оскільки шлюбних стосунків вони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Тому, вона змушена звернутися до суду із даним позовом. В судовому засіданні позивач позов підтримала з підстав викладених у ньому. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 04 жовтня 2002 року у Виконкомі Борівської селищної ради Фастівського району Київської області, актовий запис № 48 від 04 жовтня 2002 року, що підтверджується Свідоцтвом про одруження, Серія [NUMBER]. (а.с 5). Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про її народження, Серія Серія [NUMBER] від 10 квітня 2003 року. (а.с 6). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання відновити собі дошлюбне прізвище «[PERSON]». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх неповнолітньої дитини, а тому позовну заяву в частині розірвання шлюбу та відновлення позивачу дошлюбного прізвища «[PERSON]» можливо задовольнити. Позовна вимога в частині визначення місця проживання доньки за місцем проживання позивача задоволенню не підлягає, оскільки позивачем не надано суду жодного доказу, на підтвердження того, що між сторонами існує спір, про місце проживання неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO]. Разом з тим, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А від так, з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову, відповідно до квитанції від 11.08.2016 року. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial