Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до MMCIS Inc., ПАТ «ФОРЕКС ЕМЕМСІС ГРУП», ТОВ «ММСІС ІНВЕСТМЕНТС», ТОВ «ММСІС», ТОВ «ЕМЕМСІС», ТОВ «ММСІС Україна» про визнання договору недійсним та стягнення матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що у 20 січня 2010 року він з відповідачем MMCIS Inc., що входить до групи компанії MMCIS - FOREX MMCIS GROUP уклав договір про довірче управління грошовими коштами № 35211309. Відповідно до умов вказаного договору позивач має право вводити та виводити кошти зі свого рахунку, вільно розпоряджатися ними в частині суми, вільної від зобов'язань. Поповнення та зняття коштів позивачем здійснюється відповідно до рахунків вказаних на сайті http://mmcis-investments.ru/dep_methods.html. З 2012 року по 30 серпня 2015 року позивачем у виконання умов договору через відділення ПАТ «КБ «Приват банк» було внесено 18 645,72 доларів США, що еквівалентно 397 470 грн. 81 коп. Проте, на вимогу позивача про повернення коштів відповідач не відповідає. У зв'язку з цим, позивач звернувся до суду з позовом та просив визнати договір про довірче утримання, укладений між ним та MMCIS Inc. з метою інвестування коштів в розмірі 18 645,72 доларів США, що еквівалентно 397 470 грн. 81 коп. недійсним, оскільки вказаний договір не направлений на настання реальних наслідків та його укладання має ознаки пірамідальної схеми, застосувати наслідки недійсності правочину та стягнути внесені ним кошти з відповідачів, що входять до такої пірамідальної системи. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник відповідача ПАТ «ФОРЕКС ЕМЕМСІС ГРУП» до судового засідання не з'явилась, надала письмові заперечення, відповідно до котрих сторони у справі не перебували в договірних відносинах між собою, кошти зараховувались на адресу третіх осіб, котрі і повинні їх повернути позивачу. Представники інших відповідачів до судового засідання не з'явились. Тому, суд розглянув справу у їх відсутність в порядку заочного провадження, оскільки у справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Згідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Судом встановлено, що у 20 січня 201- року сторони [PERSON] та MMCIS Inc. уклали договір довірче управління грошовими коштами № 35211309 (а.с. 19-21). Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Договір є двостороннім, якщо правами та обов'язками наділені обидві сторони договору. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Укладений договір за своєю природою є публічним договором та договором приєднання відповідно до положень ст. 633, 634 КПК України. Відповідно до п. 3 договору позивач передає в довірче управління відповідача належні йому на правах власності грошові кошти шляхом внесення їх на основний особовий рахунок, створений при реєстрації на сайті http://mmcis-investments.ru, за допомогою перерахунку прямого банківського переводу, зарахування депозиту з банківських карт, через системи переводів, у тому числі електронні, або метод інкасації. При цьому відповідач бере на себе зобов'язання прийняти грошові кошти та ними управляти в порядку, встановленому договором, що включає в себе проведення операцій, пов'язаних з купівлею-продажем валюти акцій, дорогоцінних металів, ресурсів, любого рухомого та нерухомого майна, інтелектуальних цінностей, видачу кредитів, організації виробництв та з будь-якою іншою діяльністю, направленою на отримання доходу. Для вказаних цілей відповідач використовує свої матеріальні та інтелектуальні ресурси для пошуку максимальних об'єктів інвестицій та співпрацює з іншими компаніями для досягнення цих цілей. На виконання умов договору позивачем в період з 2012 року по 30 серпня 2015 року через відділення ПАТ «КБ «Приват банк» було внесено 18 645,72 доларів США, що еквівалентно 397 470 грн. 81 коп. Кошти вносились на рахунок компаній ТОВ «ММСИС УКРАИНА» та ТОВ «ДИДЖИТАЛ ПЕЙМЕНТ СИСТЕМС» (а.с. 22-44). Відповідно до п. 4.2 договору відповідач зобов'язаний протягом 5 банківських днів по закінченню відповідного звітного періоду виплатити позивачу за його вимогою любу кількість грошових коштів з його особового рахунку. Разом з тим, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання повернення коштів на вимогу позивача. Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу (ст. 215 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин) (ч. 3 ст. 215 ЦК України). Відповідно до ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (ч. 1 ст. 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Враховуючи, що при укладенні договору відповідач MMCIS Inc. ввів позивача в оману щодо обставин, які мають істотне значення, а саме умов укладення договору довірчого управління, вказаний договір зі сторони відповідача не був спрямований на настання правових наслідків, позивач виконував належним чином свої зобов'язання щодо поповнення особового рахунку на відміну від відповідача, то суд дійшов висновку про визнання вказаного договору недійсним та застосування наслідків недійсності правочину, а саме стягнення з відповідач MMCIS Inc. 18 645,72 доларів США на підставі ст. 216 ЦК України. Відповідно до ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Частиною 2 п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» передбачено, що у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином з відповідача MMCIS Inc. підлягає стягненню 18 645,72 доларів США, що еквівалентно 501 649 грн. 97 коп. з розрахунку 2 690,4296 грн. за 100 доларів США. Разом з тим, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до інших відповідачів оскільки позивачем не доведено обставин того, що ПАТ «ФОРЕКС ЕМЕМСІС ГРУП», ТОВ «ММСІС ІНВЕСТМЕНТС», ТОВ «ММСІС», ТОВ «ЕМЕМСІС», ТОВ «ММСІС Україна» мають відношення до оспорюваного договору, входять до групи компаній MMCIS - FOREX MMCIS GROUP. Натомість, з договору про довірче утримання грошовим коштами № 35211309 від 20 січня 2010 року вбачається, що він був укладений позивачем з Компанією MMCIS Inc., якає юридичною особою держави Республіки Панама; кошти, що перераховувались позивачем, були зараховані на її рахунки та рахунки інших осіб, відповідно до п. 3 договору - ТОВ «ММСИС УКРАИНА» та ТОВ «ДИДЖИТАЛ ПЕЙМЕНТ СИСТЕМС». Отже, відповідачі ПАТ «ФОРЕКС ЕМЕМСІС ГРУП», ТОВ «ММСІС ІНВЕСТМЕНТС», ТОВ «ММСІС», ТОВ «ЕМЕМСІС» не є стороною контракту, не отримували кошти від позивача, а відтак є неналежними відповідачами у справі. Що стосується зарахування коштів на рахунок ТОВ «ММСІС Україна», який є відповідачем, то суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог до вказаного товариства, оскільки такі кошти зараховувались відповідно до п. 3.4 договору. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 3 654 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: partial