Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-05 00:00:00

У березні 2021 року до Автозаводського районного суду міста Кременчука надійшла позовна заява АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] . Позов обґрунтовано тим, що відповідач уклав з банком кредитний договір № б/н від 16.04.2008 року, вимоги договору не виконує, кошти не повертає. Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість по кредитному договору в сумі 21 232 грн 71 коп. Ухвалою судді від 09.04.2021 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Представник позивача у судове засідання не з`явився, на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував; просив суд справу слухати в порядку спрощеного позовного провадження. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, письмової заяви про розгляд справи в його відсутність суду не надав. Відповідно до ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: малозначні справи; що виникають з трудових відносин. Ч. 8 ст. 279 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Ч. 4 ст. 223 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступне: 16.04.2008 року між Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та [PERSON] укладено кредитний договір, згідно з умовами якого останній отримав кредит, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку, отримавши платіжну картку та персональний ідентифікаційний номер для авторизації. Згідно заяви від 16.04.2008 року (а.с. 17) та додатку до договору (а.с. 18), які підписано [PERSON] , він був повідомлений про умови кредитування картки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду»: тип карти «Visa Classiс», пільговий період 30 днів, валюта карткового рахунку - гривня, кредитний ліміт 600 грн 00 коп., базова ставка 3,0%, порядок погашення заборгованості - щомісячними платежами, шляхом внесення грошових коштів або шляхом списання коштів з дебетової картки № [NUMBER] . Кредитною карткою відповідач почав користуватися 21.04.2008 року. 16.04.2008 року на картку встановлено кредитний ліміт в розмірі 640 грн 00 коп., який згодом збільшився до 15 000 грн 00 коп. (а.с. 15). Картка перевипускалась декілька разів, що підтверджується довідкою банку (а.с. 16). Вирішуючи спір, суд виходить з такого: Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В силу ст. 525 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 610 Цивільного кодексу України порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу та розмір процентів встановлений договором. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. [PERSON] зобов`язався належним чином прийняти, використовувати і повернути Банку отримані кошти, а також здійснювати плату за кредит (встановлені проценти та комісії) у терміни, встановлені Кредитним договором. Відповідач належним чином не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором; щомісячних платежів не здійснює, чим порушує права позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з наданим банком розрахунком, заборгованість [PERSON] за вказаним кредитним договором станом на 25.02.2021 року становить 21 232 грн 71 коп., з яких: -00 грн 00 коп. - заборгованість за поточним тілом кредиту; -17 114 грн 40 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; -00 грн. 00 коп. - заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом; -4 118 грн 31 коп. - заборгованість за простроченими відсотками; -00 грн 00 коп. - заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦПК України; -00 грн 00 коп. - нарахована пеня за прострочене зобов`язання; -00 грн 00 коп. - нарахована комісія. Зміст кредитного договору, укладеного між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідає загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. В ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Отже, приймаючи до уваги те, що на момент розгляду справи відповідач не виконав своїх зобов`язань перед позивачем, суд задовольняє вимоги АТ КБ «Приватбанк» та стягує з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 16.04.2008 року, яка станом на 25.02.2021 року становить 21 232 грн 71 коп., з яких: -17 114 грн 40 коп. - заборгованість за простроченим тілом кредиту; -4 118 грн 31 коп. - заборгованість за простроченими відсотками. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на сплату судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог - в розмірі 2 270 грн. 00 коп. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: approved