Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-11 00:00:00

У вересні 2017 [PERSON] звернулася до суду з вказаним вище позовом, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку № 6 по пров. 4-й Верьовчин в м. Херсоні. За даною адресою перебуває на реєстраційному обліку [PERSON], колишня дружина її сина, та [PERSON], [INFO] онука. Проте, у зазначеному будинку вони не проживає з весни 2010 року, їх особисті речі у будинку відсутні. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Перебування відповідачів на реєстраційному обліку у зазначеному будинку порушує права позивача як власника. З урахуванням зазначеного просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме: будинком № 6 по пров. 4-й Верьовчин у місті Херсоні. Позивач в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву в якій просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, з підстав зазначених в позові. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про час і місце слухання справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, не заперечувала проти задоволення позовних вимог. Треті особи в судове засідання не зявились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Від представника Херсонської міської ради надійшла заява про розгляд справи у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] є власником житлового будинку № 6 по пров. 4- Верьовчин в м. Херсоні, на підставі рішення нарсуду Комсомольського району м. Херсона від 02.06.1980 року. Право власності зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію прав власності 12.08.2016 року номер запису 15977577. Згідно довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб за адресою: м. Херсон, пров. 4-й Верьовчин, буд. 6, зокрема перебуває на зареєстрованому обліку [PERSON] колишня невістка позивача та [PERSON], [INFO] онука позивача., але за даною адресою не проживають з весни 2010 року, їх особисті речі в будинку відсутні. Заочним рішенням Херсонського міського суду Херсонської області від 15.11.2016 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст. ст. 379, 382 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України\~та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ч.2,3 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти члени сімї наймача або власника житлового приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Відповідно до ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками. Уразі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. З врахуванням встановлених обставин справи, суд приходить до висновку, що відповідач та малолітня дитина втратили право користування житловим приміщенням, оскільки не мешкають у житловому приміщені більше ніж один рік без поважних причин, між позивачем та відповідачем відсутня будь-яка інша домовленість з приводу користування житловим приміщенням у спірному будинку, спір щодо місця проживання дитини відсутній, остання разом із матірю тривалий час має інше місце проживання, а отже позовні вимоги підлягають задоволенню. Щодо позовних вимог про зняття з реєстрації відповідачів, то вони є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки не відноситься до повноважень суду, з огляду на те, що відповідно до п.п.3, 26 Правил реєстрації місця проживання, затверджених\~постановою КМУ № 207 від 02.03.2016 року\~реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється виконавчим органом сільської, селищної або міської ради, сільським головою (у разі коли відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено) (далі - орган реєстрації) на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі рішення суду, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про зняття з реєстрації місця проживання особи, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. На підставі викладено, ст. ст.16, 29, 316, 317, 319, 321, 386, 391, 405 ЦК України,\~ ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, «Про охорону дитинства»,

Outcome: partial