Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-25 00:00:00

У березні 2021 року представник органу опіки та піклування Павлоградської міської ради в інтересах [PERSON] , [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити відповідача батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; стягнути з відповідача на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 1/3 частки усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня подання позовної заяви, та до досягнення дітьми повноліття, на користь їх законного представника; передати малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] органу опіки та піклування Павлоградської міської ради для подальшого влаштування. Позов обґрунтовано тим, що відповідач є матір`ю дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідач не опікуються долею своїх дітей, зловживає спиртними напоями та не працює. На підставі рішенням виконавчого комітету Павлоградської міської від 08.07.2020 року діти були влаштовані на цілодобове перебування до закладу дошкільної освіти № 8 в групу реінтеграції. Ухвалою суду від 12 квітня 2021 року провадження у справі відкрито, розгляд справи постановлено проводити за правилами загального позовного провадження. У судове засідання представники позивача та третіх осіб не з`явилися, позовні вимоги підтримали та не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила, відзиву на позов не подавала. Суд ухвалює заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст.280-282 Цивільного процесуального кодексу України. Заслухавши пояснення учасників справи, ознайомившись з письмовими доказами, повно тао дослідивши обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (ч. 1 ст. 95 ЦПК України). Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. У відповідності до п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року №14 «Про судове рішення у цивільній справі», враховуючи принцип безпосередності судового розгляду, рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» (Заява № 26864/03) від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження із зазначенням відомостей про батька відповідно до частин першої стаття 135 Сімейного кодексу України (а.с.10,23). Згідно висновку від 17.02.2021, Вих. № 448/0/2-21, орган опіки та піклування Павлоградської міської ради вважає за доцільне позбавити батьківських прав гр. [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У зазначеному висновку також встановлено, що відповідач ніде не працює, вживає спиртні напої, бродяжить, не має постійного місця проживання. Вона часто змінює орендоване житло, звідки її виселяють за несплату та вчинення сварок у нетверезому стані. З метою надання соціальної допомоги та підтримки, у зв`язку з складними життєвими обставинами, на підставі рішення виконавчого комітету Павлоградської міської ради від 08.07.2020 року малолітні [PERSON] і [PERSON] були влаштовані до закладу дошкільної освіти № 8 в групу реінтеграції. На всі попередження про позбавлення батьківських прав [PERSON] не відреагувала та продовжує злісно ухилятися від виконання батьківських обов`язків. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст.141, ч.ч.2,3 ст.150 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, при цьому батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч.4 ст.155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно положень Сімейного кодексу України до батьків, які ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків передбачено застосування правових санкцій, які можуть вважатися юридичною відповідальністю, і, зокрема, це позбавлення батьківських прав. Статтею 164 СК України визначено виключний перелік підстав, за наявності яких, а також винної поведінки, - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав. До таких підстав закон відносить наступні: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявили щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину проти дитини. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини має місце, коли вони свідомо не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, хоча мають реальну можливість для цього. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітнього. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30 березня 2007 року зазначено, що позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 вищевказаної постанови роз`яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності , можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Вищевказані обставини свідчать про небажання відповідача приймати участь у вихованні, розвитку її сина та утримувати його. Будь-яких спроб, щодо реалізації нею батьківських обов`язків не вживалося. Приймаючи рішення, суд враховує висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав, оскільки він є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів щодо викладених у ньому обставинах. На вимогу ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України, суд повинен прийняти рішення щодо стягнення аліментів на утримання дитини, а тому вважає за необхідне стягнути на користь законного представника дітей з відповідача 1/3 всіх видів її заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного, починаючи з дня звернення з позовною заявою та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню пропорційно судові витрати по 908 грн, сплачених при поданні позовної заяви.

Outcome: approved