Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-22 00:00:00

У березня 2015 року [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , третя особа ТОВ «Кийградсервіс», в якому просив стягнути з відповідача на свою користь відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири у розмірі 124648,00 грн. та судові витрати у справі. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В. Квартиру позивача двічі було залито - 23.09.2014 та 16.10.2014, у зв`язку з чим, було двічі проведено обстеження квартири комісією дільниці «Покровська» ТОВ «Кийградсервіс» та відповідно складено акти про залиття від 07.10.2014 та від 16.10.2014, якими встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулось з вини власника квартири [ADDRESS] . Відповідно до Висновку експертного будівельно-технічного дослідження ТОВ «Судово-експертний Альянс» від 11.12.2014 № 11/12-2014-1 вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень,що утворились внаслідок залиття приміщень квартири, за адресою: [ADDRESS] на дату проведення дослідження складає 123 648 грн. Також, відповідно до висновку ТОВ «Судово-експертний Альянс» від 11.12.2014 № 11/12-2014-2 причиною залиття являється засмічення внутрішнього ливнестоку будівельним сміттям в квартирі [ADDRESS] під час проведення ремонтно-будівельних робіт. У зв`язку з вищевикладеним, позивач звернувсядо суду із вказаним позовом. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва від 23.03.2015 головуючим суддею визначено Мальцева Д.О. Ухвалою суду від 25.03.2015 року відкрито провадження у справі. 25.06.2015 за результатами розгляду справи судом винесено заочне рішення, згідно з яким позов задоволений, стягнуто з відповідача на користь позивача 124548,00 грн. на відшкодування шкоди, завданої залиттям квартири, а також 1246,48 грн. судового збору. 27.01.2016 колегією суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду м. Києва за результатами розгляду апеляційної скарги винесено ухвалу, згідно з якою апеляційну скаргу відхилено, а рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2015 залишено без змін. 06.11.2016 Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ винесено ухвалу, згідно з якою касаційну скаргу задоволено, рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 25.06.2015 та ухвалу Апеляційного суду м. Києва від 27.01.2016 скасовано і справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва від 23.12.2016 головуючим суддею визначено Малинникова О.Ф. 16.01.2017 ухвалою суду відкрито провадження у справі і призначено справу у відкрите судове засідання. 16.11.2017 представником позивача адвокатом Горун Н.М. подано уточнену позовну заяву, в якій позивач залучив до справи третю особу Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». 19.03.2018 ухвалою суду призначено підготовче засідання. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва від 13.06.2018 головуючим суддею визначено Кондратенко О.О. 18.06.2018 ухвалою суду справу прийнято до провадження, призначено судове засідання за правилами спрощеного провадження. 23.01.2019 ухвалою суду призначено у справі судову будівельно-технічну експертизу для визначення причини залиття квартири позивача і розміру заподіяної йому матеріальної шкоди внаслідок залиття квартири, провадження у цивільній справі зупинене. 28.11.2019 Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз направлено до суду повідомлення про неможливість надання висновку судової будівельно-технічної експертизи № 17465/19-43 (т. 2, а.с. 242-243) у зв`язку з не забезпеченням сторонами доступу експерта до квартир 20.11.2019. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Шевченківського районного суду м. Києва від 08.10.2020 головуючим суддею визначено Рибака М.А. 12.10.2020 ухвалою суду справу прийнято до провадження, відновлено провадження у справі, призначений розгляд справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження. 17.12.2020 року на адресу суду надійшли пояснення третьої особи КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва». Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд задовольнити позов. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Від представника відповідача [PERSON] надішйло клопотання про відкаледння розгляду справи для якісної, повної та грунтовної підготовки відповідача до розгляду справи. Відповідно Рішення Європейського суду з прав людини від 26.07.2018 року у справі «Бартая проти Грузії» (заява № 10978/06), суд встановив, що відмова суду перенести засідання за клопотанням адвоката, що брав участь в іншому процесі, та розгляд справи без захисника є порушенням ст. 6 (право на справедливий суд) Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод Разом із тим, розгляд справи відкладався неодноразово та учасники справи надавали документи по суті спору, а тому суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи. Треті особи у судове засідання не з`явились, про час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району м. Києва» надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, об`єктивно оцінивши докази у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що квартира за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 13.12.2011, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Немм О.В.(т. 1, а.с. 33-35). Квартира, за адресою: [ADDRESS] належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 18.11.2013, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Захарченко В.В., що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 02.02.2015 № 33006689 (т. 1, а.с. 31-32). Відповідно до ст. 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. 23.09.2014 та 16.10.2014 відбулися залиття квартири позивача, що підтверджується актами про залиття від 07.10.2014 та від 16.10.2014, складеними комісією дільниці «Покровська» ТОВ «Кийградсервіс»(т. 1, а.с. 7-10), якими встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулось з вини власника квартири [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим права фізичної або юридичної особи, а також шкода задана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до висновку № 11/12-2014-2 експертного будівельно-технічного дослідження від 11 грудня 2014 року, складеного судовим експертом ТОВ «Судово-Експертний Альянс» Титенком І.О. (т. 1, а.с. 54-66), причиноюзалиття являється засмічення внутрішнього ливнестоку будівельним сміттям в квартирі [ADDRESS] під час проведення ремонтно-будівельних робіт. Згідно з Висновком експертного будівельно-технічного дослідження від 11.12.2014 №11/12-2014-1 (т. 1, а.с. 11-29) вартість ремонтно-будівельних робіт, проведення яких необхідне для усунення пошкоджень, які утворились внаслідок залиття приміщень квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , на дату проведення дослідження складає 123 648,00 грн. Згідно квитанцій від 19.12.2014 до касових ордерів № 11, 12 (т. 1, а.с. 30) витрати позивача щодо оплати вартості проведення зазначеного дослідження складають 1000,00 грн. Вказаним висновком також встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося з вини власника квартири [ADDRESS] . Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України на сторін покладено обов`язок доказування і подання доказів. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результат і порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. При вирішенні спору про відшкодування шкоди обов`язковому з`ясуванню підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. При цьому обов`язок доказування наявності шкоди та її розміру покладається на позивача, а на відповідача - відсутність його вини в заподіянні шкоди. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Верховний Суд у постанові від 11 грудня 2018 року у справі справа № 759/4781/16-ц, провадження № 61-9338св18, дотримуючись зазначеної правової позиції, дійшов висновку, що з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди, а позивач доводить наявність шкоди та її розмір. Відповідно до ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 листопада 2016 року у даній справі було зазначено, що суди, дійшовши висновку про те, що вина відповідача у залитті квартири позивача є доведеною, у порушення вимог ст. ст. 212, 214, 316 ЦПК України не взяли до уваги лист дільниці «Покровська» ТОВ «Кийградсервіс» від 23 лютого 2015 року (а.с. 177-178), та не надали йому відповідної оцінки (ст. 212 ЦПК України), у якому зазначено, що акт від 07 жовтня 2014 року є недійсним, а акт від 16 жовтня 2014 року щодо залиття квартири [ADDRESS] підлягає анулюванню. У вказаному листі зазначено, що причиною залиття помешкання може бути як несанкціоноване втручання мешканців у роботу опалювально-водопровідної системи, так і халатне ставлення до технічного обслуговування радіаторів, трубопроводів, вентилів, рушникосушарок тощо, що наявні у квартирі. Суд критично оцінює лист дільниці «Покровська» ТОВ «Кийградсервіс» від 23 лютого 2015 року № В-69, (т. 1, а.с. 146-147) щодо нечинності актів про залиття, зважаючи на наступне. Так, акти про залиття від 07.10.2014 та від 16.10.2014 по випадках залиття квартири позивача складені спеціально створеними комісіями та затверджені начальником дільниці «Покровська» [PERSON] . Акти відповідають вимогам наказу Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій». Чинним законодавством не передбачено одноособове анулювання актів обстеження квартири, а також анулювання акту через ненадання повторного доступу до квартир чи через орфографічну помилку. Акти про залиття від 07.10.2014 та від 16.10.2014 складені за результатами двох комісійних обстежень квартири позивача та інших квартир та приміщень, що знаходяться по [ADDRESS] , на підставі двох поданих позивачем заяв про залиття від 23.09.2014 вх. № Я-354 (т. 1, а.с. 5) та від 16.10.2014 вх. № Я-395 (т. 1, а.с. 6) до обслуговуючої будинок житлово-експлуатаційної організації - ТОВ «Кийградсервіс» дільниця «Покровська», сторонами не оскаржувались. Окрім того, в исновком експертного будівельно-технічного дослідження від 11.12.2014 №11/12-2014-1 було встановлено, що залиття квартири [ADDRESS] відбулося з вини власника квартири [ADDRESS] . Оцінюючи належність допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі, а тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума матеріальної шкоди у розмірі 124648,00 грн., яка складається з суми матеріального збитку в розмірі 123 648,00 грн. та витрат позивача щодо оплати вартості проведення зазначеного дослідження в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За таких обстави, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі1246,48 грн.

Outcome: approved