Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У березні 2019 року представник публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 21852/31/к від 15.03.2013 року у розмірі 38029,98 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 15 березня 2013 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21852/31/к, на підставі якого Банк надав [PERSON] кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП у розмірі 28000,00 грн. на строк 36 місяців, з 15.03.2013 року по 15.03.2016 року. Згідно із п.п. 1.6, 1,7 Кредитного договору та Додатку № 1 до даного договору, Відповідачем було сплачено Позивачу одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 2100,00 грн. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання Кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання Кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, становить 27 процентів річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання Кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, до закінчення строку дії Кредитного договору становить 38 процентів річних (п. 1.4 Кредитного договору). З 2017 року ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» став правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк». Відповідач був зобов`язаний повернути кредит не пізніше 15.03.2016 року. Однак зобов`язання за договором виконано не було, тому станом на 27.12.2018 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 38029,98 грн., з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту 12440,00 грн.; сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам 20982,58 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 4607,40 грн. У зв`язку з викладеним позивач просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за кредитом в розмірі 38029,98 грн., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 1921,00 грн. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 08.04.2019 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Представник позивача публічного акціонерного товариства акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» у відкрите судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Разом з тим, 17 квітня 2019 року подав до суду додаткові пояснення щодо правового обґрунтування нарахування процентів після спливу строку кредитування. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився без поважних причин, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення про дату, час та місце судового засідання на сторінці Добропільського міськрайонного суду Донецької області офіційного веб - порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет. Відзив на позовну заяву від відповідача до суду не надходив. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі частини 3 ст. 131 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що відповідач не з`явився без поважних причин. Відповідно до ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, причини неявки не повідомив, не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з викладеним, враховуючи заяву представника позивача, який не заперечував проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу у відсутність відповідача на підставі наявних у справі доказів і ухвалити заочне рішення, направивши за місцем мешкання відповідача копію рішення суду для відома. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив, що на підставі заяви анкети позичальника [PERSON] від 15.03.2013 року (а.с.15), між публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 21852/31/к (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП), відповідно до п.п. 1.1. 1.5. якого, банк зобов`язався надати позичальнику на споживчі цілі грошові кошти в сумі 28000,00 грн. на строк 36 місяців, з 15.03.2013 року по 15.03.2016 року, з датою повернення кредиту не пізніше 15.03.2016 року, під 27 % річних, на споживчі цілі. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення договору, на поточний картковий рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 38% процентів річних (а.с.7). Відповідно до п. 2.3 Договору, для обліку кредитної заборгованості у кредитодавця відкрито рахунок № [NUMBER] , МФО 335838, ідентифікаційний номер [NUMBER] . Згідно п. 5.1.1. Договору, банк зобов`язався надати кредит, а позичальник, відповідно до п. 5.2.1., зобов`язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним та інші платежі за Договором, та повернути його кредитодавцеві в порядку та на умовах, визначених Договором. (а.с.8). Пунктом 7.1. Договору передбачено, що договір укладено строком на 36 місяців, набирає чинності з моменту його підписання уповноваженим представником кредитодавця і позичальником та скріплення печаткою кредитодавця, та діє по 15.03.2016 року. У разі наявності заборгованості позичальника по Договору на 0-00 годину останнього дня дії Договору у зв`язку з відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (карткового) рахунку з причини їх відсутності, кредитодавець має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії Договору на 30 (тридцять) календарних днів. У разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобов`язань за Договором, Договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за Договором. Договір припиняє свою дію у разі виконання позичальником своїх зобов`язань по Договору в повному обсязі. (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що на підставі дозволу Національного банку України на реорганізацію шляхом приєднання АБ «Експрес-Банк» до АКБ «Індустріалбанк» (рішення від 18 серпня 2017 року № 303) Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» стало правонаступником всього майна, всіх прав та обов`язків Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес банк». Згідно розрахунку заборгованості станом на 27.12.2018 року загальна сума заборгованості відповідача за кредитним договором становить 38029,98 грн., з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту 12440,00 грн.; сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам 20982,58 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 4607,40 грн. (а.с.31-35). Крім того, представник позивача надіслав до суду додаткові пояснення стосовно нарахування відсотків після спливу строку кредитування, відповідно до яких вважають, що нарахування процентів по кредиту після спливу строку кредитування передбачене пунктом 4.3 в кореспонденції з пунктами 1.4 та 7.1 кредитного договору. Зазначили, що проценти за користування простроченим кредитом, що встановлені п.4.3 кредитного договору, є платою за користування коштами внаслідок порушення зобов`язання і ця умова кредитного договору відповідає вимогам ст.625 ЦК України. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 12440,00 грн. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повергнення позики. Згідно із умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, кредит надавався відповідачу на 36 місяців під 27 % річних на споживчі цілі. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем позичальника на момент укладення договору, на поточний картковий рахунок, відкритий у кредитодавця, до закінчення строку дії договору становить 38% процентів річних. Відповідно до п.4.3 кредитного договору, проценти за користування простроченою сумою кредиту нараховуються на прострочену суму кредиту за фактичну кількість днів користування кредитом, включаючи день виникнення простроченої заборгованості та не включаючи день погашення такої заборгованості за ставкою. Яка визначається як сума ставки, визначеної в п.1.4 договору та 5 (п`ять) процентів річних. Пунктом 1.4 кредитного договору встановлено, що зокрема, таку ставку: «з моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства. Яке було роботодавцем позичальника на момент укладання договору, до закінчення строку дії договору, процентна ставка становить 38% річних». У разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобов`язань за договором, договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором. Договір припиняє свою дію у разі виконання позичальником своїх зобов`язань по договору в повному обсязі (п.7.1 Кредитного договору). Тому нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору 15.03.2016 року, суд вважає правомірним, оскільки в матеріалах справи відсутні відомості щодо повного погашення відповідачем тіла кредиту, тобто умови договору не виконані належним чином, у зв`язку з чим [PERSON] вважається таким, що по цей час користується кредитними коштами банку. Крім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. (стаття 625 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі наведеного, зважаючи на невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, позивачем станом на 27.12.2018 року нараховані та заявлені до стягнення інфляційні витрати від простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 4607,40 грн. (а.с.31). Вирішуючи питання щодо стягнення інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, суд враховує роз`яснення, викладені у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до яких за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Аналізуючи наведені вище обставини, враховуючи відсутність відзиву з запереченнями проти позовних вимог, суд приходить до висновку про порушення інтересів позивача внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, тому на користь позивача з відповідача належить стягнути заборгованість в сумі 38029,98 грн., з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту 12440,00 грн.; сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам 20982,58 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту 4607,40 грн. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які в свою чергу підлягають повному задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: approved