Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Гощанської селищної ради про визнання права власності на спадкове майно. В обґрунтування позову позивачем зазначено, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка до дня смерті проживала на [ADDRESS] . Після смерті останньої залишилось спадкове майно, яке знаходиться на території Малятинської сільської ради Гощанського району Рівненської області, а саме: земельна частка (пай) розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка належала [PERSON] на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №023071. Як стверджує позивач, після смерті матері спадщину фактично прийняв, оскільки відповідно до положень ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), який діяв на момент смерті матері, фактично вступив у володіння спадковим майном, заяви про відмову від спадщини не подавав. Оскільки позивач через втрату правовстановлюючого документа (сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №023071), з приводу чого ним зроблено оголошення у газеті «Рідний Край» від 31 грудня 2020 року, не може оформити спадщину, останній, посилаючись на норми права, які містяться у ст. 549 ЦК УРСР (1963 року), ст.ст. 16, 392, 1220, 1223, 1273 Цивільного кодексу України, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку згідно сертифіката на право на земельну частку (пай) серії РВ №023071, розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах, без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), бувшого КСП «Полісся», який був виданий на ім`я померлої [INFO] [PERSON] . Відповідач відзив на позовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 15 березня 2021 року вказана позовна зава прийнята до розгляду та відкрите провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 12 квітня 2021 року ухвалою Гощанського районного суду Рівненської області підготовче провадження по даній справі закрито та таку призначено до судового розгляду по суті. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Учасники справи, будучи належним чином повідомленими про місце, час та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Позивач та його представник [PERSON] подали заяви про розгляд справи у їх відсутності, у вказаних заявах останні зазначили, що позов підтримують та просять такий задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, у судове засідання не з`явився. 31 березня 2021 року та 01 червня 2021 року за підписом голови Гощанської селищної ради надійшли клопотання про розгляд справи без участі представника Гощанської селищної ради. Також у клопотанні від 31 березня 2021 року зазначено, що з приводу заявлених вимог відповідач не заперечує. Суд, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, вважає, що позов належить задовольнити зважаючи на таке. З матеріалів справи судом установлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , що стверджується даними свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , повторно виданого Гощанським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Рівненській області 05 грудня 2016 року (арк. спр. 11). Як убачається з даних повідомлення начальника відділу у Гощанському районі Головного управління Держгеокадастру у Рівненській області від 27 листопада 2020 року за №29-17-0.20-440/104-20, згідно запису в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за реєстровим номером 1331 [PERSON] 11 липня 1996 року було видано сертифікат серії РВ №023071, інформація щодо видачі державних актів на земельну частку (пай) відсутня, вартість земельної частки (паю) бувшого КСП «Полісся» на території Малятинської сільської ради складає 56074 гривні 95 копійок, розмір - 2,69 умовних кадастрових гектара (арк. спр. 12). Також судом установлено, що спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняв її син [PERSON] , так як проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що стверджується даними довідки Малятинської сільської ради №168 від 12 лютого 2019 року (арк. спр. 16). Після смерті [PERSON] за заявою [PERSON] від 28 листопада 2020 року, 09 грудня 2020 року заведена спадкова справа №202/2020, що стверджується даними заяви та витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №62819942 від 09 грудня 2020 року (арк. спр. 6, 7). Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії РВ №023071, виданий на ім`я [PERSON] - втрачений, про що міститься запис у газеті «Рідний край» (арк.спр.13). Постановою приватного нотаріуса Гощанського нотаріального округу Головного управління юстиції у Рівненській області Строкаля В.Д. від 27 січня 2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва на право на спадщину за законом на земельну частку (пай), яка перебуває у колективній власності КСП «Полісся Гощанського району Рівненської області» розміром 2,69 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), після смерті [INFO] [PERSON] , у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії (арк. спр. 15). Позивач, вказуючи на те, що позбавлений можливості реалізувати своє право на спадкування за законом після смерті матері, так як відсутні правовстановлюючі документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права. Спірні правовідносини, що є предметом розгляду у цій справі, виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, а тому до спадщини яка відкрилась після смерті [PERSON] , підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу Української РСР від 18 липня 1963 року №1540-VI (далі ЦК УРСР). Відповідно до ч. 1 ст. 524, ч. 1 ст. 529, ст. 549 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. З огляду на наведені вище норми права, суду при розгляді справ про визнання права власності на спадкове майно належить встановити: факт смерті спадкодавця, коло спадкоємців, наявність (відсутність) заповіту, факт прийняття спадщини, наявність спадкового майна. Зібрані по справі та безпосередньо дослідженні судом докази свідчать про те, що [INFO] відкрилась спадщина після смерті [PERSON] . Позивач [PERSON] , як спадкоємець за законом першої черги, відповідно до вимог ст. 549 ЦК УРСР, прийняв спадщину, фактично вступивши в управління майном. Інших спадкоємців суд не встановив. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством порядку. Відповідно до п. 2 Указу Президента України «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» №720 від 08 серпня 1995 року, право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в томі числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акту на право колективної власності на землю. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Судом установлено, що на час передачі земель у колективну власність КСП «Полісся» та одержанням КСП державного акту на право колективної власності на землю, [PERSON] отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Відповідно право на земельну частку (пай) після смерті [PERSON] увійшло до складу спадщини, яку фактично прийняв [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом. Відсутність у спадкодавця оригіналу сертифіката на право на земельну частку (пай) не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Водночас суд зауважує, що вимога про визнання права власності на земельну частку (пай) не відповідає вимогам закону, оскільки спадкодавцю належало право на земельну частку (пай), тобто право на умовну земельну частку в гектарах з відповідною грошовою оцінкою без виділення у загальному масиві земель, що не співпадає із поняттям права власності на земельну ділянку, оскільки останнє можливе лише щодо сформованої земельної ділянки. Однак таке помилкове посилання позивача, на переконання суду, не впливає на підставність його позовних вимог. При цьому суд зауважує, що такий спосіб захисту права позивача є ефективним, оскільки іншого порядку визнання права в даному випадку не існує, тому позов необхідно задовольнити. Оскільки відсутні інші спадкоємці Гощанська селищна рада, на території якої знаходиться земельна частка (пай), є належним відповідачем у справі. При вирішенні даного спору суд зважає на те, що позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину, позбавлений можливості інакше ніж у судовому порядку оформити свої спадкові права, в зв`язку з чим його право на спадщину підлягає судовому захисту шляхом його визнання на підставі ст. 16 ЦК України, а позовні вимоги підлягають задоволенню. Задоволення позову, на переконання суду, не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси третіх осіб та відповідає завданням цивільного судочинства, які визначені у ст. 2 ЦПК України. Розподіляючи судові витрати у виді судового збору, суд керується ч. 9 ст. 141 ЦПК України та такими засадами цивільного судочинства, як справедливість та верховенство права, тому враховуючи, що фактична втрата спадкодавцем правовстановлюючого документа на спірне майно призвело до відповідних негативних правових наслідків та послугувало підставою для виникнення спору, який виник не внаслідок винних дій відповідача, який проти позову не заперечував, будь - яких дій, які б порушували право позивача на оформлення спадщини не вчиняв, тому суд покладає судові витрати у виді судового збору на позивача незалежно від результатів вирішення спору та підстав для їх стягнення з відповідача не вбачає. Доказів понесення будь-яких витрат відповідачем при розгляді даної справи суду надано не було.

Outcome: approved