Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про позбавлення права користування квартирою та зняття з державної реєстрації місця проживання посилаючись на те, що відповідач з 1998 року та по даний час не проживає в однокімнатній квартирі [ADDRESS]. У грудні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з зустрічною позовною заявою про усунення перешкод у користуванні житлом. 25.12.2015 року позивачка [PERSON] уточнила свої вимоги та остаточно просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, однокімнатною квартирою, що знаходиться за адресою: 36002, [ADDRESS] та зняти [PERSON] з реєстрації місця проживання . Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 17 березня 2016 року в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням; третя особа - [PERSON] відмовлено. Зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житлом; третя особа [PERSON] задоволено. Зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] в користуванні квартирою № 1 в будинку № 6-б по вул. 8 Березня в м. Полтаві, шляхом видачі дублікату ключів та забезпеченні доступу до квартири. Додатковим рішнням Октябрського районного суду м . Полтави від 05 травня 2016 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] витрати на сплату судового збору у розмірі 487,20 грн. Друге речення другого абзацу рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 17 березня 2016 року по справі №554/11973/15-ц викласти в наступній редакції: «Зобов`язати [PERSON] усунути перешкоди щодо користування [PERSON] квартирою № 1 в будинку № 6-б по вул. 8 Березня в м. Полтаві шляхом забезпечення вільного доступу до квартири, володіння та користування нею, надання можливості виготовлення дублікатів ключів від квартири». В апеляційних скаргах порушено питання про скасування рішення та додаткового рішення з підстав невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального та процесуального права і ухвалення нового, про задоволення позову [PERSON] Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість\~ рішення та додаткового рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційних скарг, вважає, що останні підлягають задоволенню частково.\~ Виходячи з п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: невідповідність висновків суду обставинам справи та порушення або неправильне застосування норм матеріального й процесуального права. Місцевим судом вірно встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до 21.09.1999 року ( а.с.14). Згідно довідки « ЖЕО № 2» в однокімнатній квартирі [ADDRESS] зареєстрований [PERSON], як квартиронаймач та [PERSON], [PERSON] та [PERSON] як члени сім`ї( а.с.69). Позивачка зазначила, що [PERSON] вибув на постійне місце проживання для створення іншої сім`ї з якою проживає за адресою [INFO]. Відмовляючи в задоволенні позову [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням місцевий суд виходив з того, що позивачка не надала доказів, що [PERSON] вибув на постійне місце проживання та не проживає в спірній квартирі з 1998 року. Задовольняючи зустрічний позов [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом місцевий суд виходив з того, що відповідач не проживав в спірній квартирі за наявності неприязних стосунків з позивачем та відсутністю ключів від квартири. Проте, висновки місцевого суду не відповідають обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права. Відповідно до п.11\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року « Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України»\~передбачено, що на ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст. 71 або\~ст. 107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача. Звертаючись до суду позивачка зазначила, що відповідач не проживає в спірній квартирі з 1998 року. Також зазначила, що відповідач виселився з квартири на постійне місце проживання з метою створення нової сім`ї. Апеляційним судом встановлено, що [PERSON] з 06.10.2004 року перебував у зареєстрованому шлюбі з іншою жінкою [PERSON] (а.с251) Крім того, в своїй позовній заяві [PERSON] зазначив, що між сторонами була домовленість про те, що [PERSON] з донькою залишиться проживати в спірній квартирі, а він матиме доступ до квартири, може зберігати речі та допомагатиме сплачувати комунальні послуги. Посилання [PERSON] на те, що він постійно підтримував зв'язок із спірною квартирою не ґрунтуються на чинному законодавстві, оскільки поява час від часу в спірній квартирі не свідчить про факт постійного проживання. Крім того, відповідач звернувся до суду про усунення перешкод в користуванні квартирою лише в 2015 році, коли виникло питання про приватизацію. За таких обставин Апеляційний суд приходить до висновку про задоволення вимог [PERSON] в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою в зв`язку з вибуттям на інше постійне місце проживання. Проте, позовні вимоги [PERSON] щодо зняття з реєстрації місця проживання [PERSON] не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, наявність судового рішення про визнання осіб такими, що втратили право користування квартирою, є самостійною підставою для зняття таких осіб із реєстраційного обліку, та окреме вирішення цього питання законодавством не передбачено. Позовні вимоги [PERSON] про усунення перешкод в користуванні квартирою не підлягають задоволенню, оскільки відсутні будь-які докази про вчинення перешкод в користуванні квартирою. Крім того, [PERSON] вибув із спірної квартири та створив нову сім`ю, що підтверджується матеріалами справи. Кожна сторона, відповідно до ст. ст.\~10,60 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У силу\~ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] за недоведеністю. Згідно\~ст. 88 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Таким чином підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] судових витрат у розмірі 511,60 грн. Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,

Outcome: partial