Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-06 00:00:00

У вересні 2011 року позивачі [PERSON], [PERSON],[PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] (відповідач 1), приватного підприємства «Укрбудпостач-06» (відповідач 2), Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві (відповідач 3), посилаючись на те, що внаслідок неправомірних дій відповідачів був знесений побудований ними будинок по [ADDRESS], який був розташований на земельній ділянці, належними користувачами якої вони були в силу положень ст. 549 ЦК Української PCP та ст. 119 ЗК України. (а.с.1-10, 14-20 т.1). Уточнивши свої позовні вимоги, позивачі просили суд стягнути з відповідачів [PERSON] та ПП «Укрбудпостач-06» у відшкодування матеріальної шкоди 500000 грн. та у відшкодування моральної шкоди - 100000 грн., а також судові витрати понесені по сплаті судового збору(а.с.183-188 т.1). Свої позовні вимоги позивачі мотивували тим, що з 1958 року вони користувалися земельною ділянкою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Ця земельна ділянка була надана в користування одному з членів сім'ї позивачів, а саме [PERSON], на підставі рішення розширеного засідання правління колгоспу «Родіна» с. Хотов Києво- Святошинського району, яке відбулося в с. Чапаєвка 06-10.04.1958 року. Після того як [INFO] помер [PERSON], на даній земельній ділянці продовжували мешкати і користуватися цією земельною ділянкою вся його родина, тобто позивачі. З 2004 року на вказаній земельній ділянці позивачі розпочали роботу по будівництву будинку. З цією метою було завезено більш ніж 50 машин піску для її вирівнювання та підготовку для будівництва, був збудований будинок, будівництво якого було закінчено у 2008 році. Після цього, до них почали надходити погрози від невідомих людей про те, що вони знесуть будинок, якщо позивачі не сплатять їм по 20000 дол. США за одну сотку землі. 12.03.2008 року приблизно о 10-00 год. на вулицю Бродівська приїхав автобус, з якого вийшло близько трьох десятків охоронців в уніформі та екскаватор, за допомогою якого був зруйнований побудований позивачами будинок. Знесення будинку проводилося силами приватного підприємства «Укрбудпостач-06». Керував діями по знесенню будинку [PERSON] За його розпорядженням матеріали, які залишилися після руйнування будинку, вивозили в невідомому напрямку на вантажних автомобілях, реєстраційні номери: [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Протиправними діями Відповідачів були порушені права Позивачів, у зв'язку з чим їм були спричинені значні матеріальні збитки, а також була завдана моральна шкода. Обгрунтовуючи свою позицію позивачі вказують щоРішенням розширеного засідання правління колгоспу «Родіна» с. Хотов Києво- Святошинського району, яке відбулося в с. Чапаєвка 06-10.04.1958 року, [PERSON] було виділено для землекористування земельну ділянку площею 0,09 га в с. Чапаєвка, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Даний факт підтверджується протоколом № 10 від 6-10.04.1958 року копію архівного витягу з цього протоколу № 839 від 27.09.2007 року. Позивачі вказують, що реалізуючи своє право, передбачене ст. 19 Земельного Кодексу Україниської РСР від 08.07.1970 року, згідно протоколу № 10 правлінням колгоспу «Родина» було закріплено за [PERSON] коригування земельною ділянкою 0,09 га. Згідно ч. 5 ст. 20 вищевказаного кодексу право землекористування громадян, які проживають в сільській місцевості, засвідчується записами в земельно-шнурових книгах сільськогосподарських підприємств і організацій та погосподарських книгах сільських Рад, а в містах і селищах міського типу - в реєстрових книгах виконавчих Комітетів міських, селищних Рад народних депутатів. Відповідно до ч. 2 ст. 15 цього кодексу безстроковим (постійним) визнається землекористування без заздалегідь встановленого строку.Враховуючи те, що у протоколі № 10 не вказано строк, на який [PERSON]надається право користування земельною ділянкою, право землекористування надаєтьсябез заздалегідь встановленого строку, тобто є безстроковим (постійним). Отже [PERSON] на підставі цього протоколу є постійним користувачем даної земельної ділянки.Отже, надане [PERSON] право постійного користування земельною ділянкоюповинно засвідчуватися записами в земельно-шнурових книгахсільськогосподарських підприємств і організацій та по господарських книгах сільських Рад. Тобто закон не зобов'язує його мати державний акт на право користування землею. У зв'язку з чим [PERSON] став постійним користувачем г відведеної йому земельної ділянки у відповідності до чинного на той час законодавства. Згідно ч. 2 ст. 25 Земельного кодексу 1970 року припинення права користування земельною ділянкою або зменшення її розмірів може мати місце лише у випадках, прямо передбачених законом.Відповідно ст. 36 цього кодексу право громадян на користування наданою земельною ділянкою підлягає припиненню відповідно повністю або частково у випадках:1)добровільної відмови від користування земельною ділянкою;2) закінчення строку, на який було надано земельну ділянку;3) переїзду на інше постійне місце проживання всіх членів двору або сім'ї, з винятком випадків, передбачених частиною другою статті 106-1 цього Кодексуп(пункт 3 ст.36 в редакції Указу ПВР УРСР N 6757-ХІ (6757-11 від 25.10.88);4) припинення трудових відносин, у зв'язку з якими було надано службовий наділ, винятком випадків, передбачених статтею 134 цього Кодексу, а також інших шпиків, передбачених законодавством СРСР і Української PCP; 5) смерті всіх членів двору або сім'ї;5) виникнення необхідності вилучення земельної ділянки для державних або громадських потреб. Враховуючи те, що після смерті [PERSON] на даній земельній ділянці продовжували мешкати і користуватися цією земельною ділянкою вся його родина, право користування наданою колгоспом земельною ділянкою не було припинене і діє : теперішнього часу. Факт того, що будівництво будинку дійсно відбулося свідчать лист № 14015 від 22.05.2007 року, № 22.05.2007 року та № 14013 від 22.05.2007 року Київського міського технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, з повідомленням про те, що при обстеженні земельної ділянки за адресою: [ADDRESS], було встановлено, що на земельна ділянка вільна від будівництва. 16.11.2006 року головним спеціалістом відділу контролю благоустрою Голосіївської районної у м. Києві державної адміністрації, [PERSON] був протокол № 154 про адміністративне правопорушення щодо проведення позивачами будівельних робіт без ордеру Головного управління контролю за благоустроєм зовніншім дизайном м. Києва. 29.11.2006 року Голосіївська РДА у м. Києві винесла постанову № 720 від 29.11.2006 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 грн. Посилаючись на те, що вони є постійними користувачами даної земельної ділянки, позивачі вказують що відбулось порушення Відповідачами прав Позивачів вчиненням дій по знесенню будинку, який знаходився на земельній ділянці, що належить Позивачам. Своїми діями відповідачі спричинили позивачам значні матеріальні збитки та завдали моральної шкоди та відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22, ч.1 ст.1166, п.2 ч.1 ст.1192 ЦК України вони мають право на їх відшкодування. Щодо визначення реальної вартості знесеного відповідачами будинку, то позивачі розраховують її шляхом встановлення вартості будівельних матеріалів, які були використані Позивачами для будівництва будинку та вартістю робіт, які були виконані для будівництва. Вартість будівельних матеріалів та виконаних робіт підтверджується відповідними видатковими накладними та актами виконаних робіт на загальну суму 500000 грн., що за офіційним курсом НБУ на той час, було еквівалентно близько 100 000 (сто тисяч) доларів США . Дії відповідачів призвели до неможливості продовження Позивачами активного громадського життя, чим порушили їх нормальні життєві зв'язки. Виникли незручності у житті позивачів. Один із членів сім'ї, [PERSON], почав хворіти, серцевими розладами, а 04.08.2009 року переніс інсульт. Все це порушило звичайний спосіб життя Позивачів. Розмір спричиненої моральної шкоди спричиненої діями відповідачів позивачі оцінюють у розмірі по 100000 грн. кожному з них. В судовому засіданні позивачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов підтримують, справу просять розглянути без їх участі, не заперечують проти заочного розгляду справи. В судовому засіданні позивач [PERSON], яка діє також як представник позивачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], позовні вимоги підтримує повністю, справу просить розглянути без її участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання повторно не з'явились. Відповідно до ч.4 ст.169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів(постановлює заочне рішення). Дослідивши матеріали справи суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню. Відповідно до архівного витягу Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 27 вересня 2007 року № 839 протоколом № 10 розширеного засідання правління колгоспу «Родіна» с. Хотів Києво-Святошинського району, яке відбулося у с. Чапаєвка, від 6-10 квітня 1958 року за [PERSON] закріплено землекористування площею 0,09 га (т. 1, а.с. 102). Відповідно до свідоцтва про смерть [INFO] [PERSON] помер (т. 1, а.с. 106). 04 жовтня 2004 року до Головного управління земельних ресурсів Київської міської ради надійшла заява [PERSON] про надання у приватну власність земельної ділянки (т. 1, а.с. 103). Відповідно до державних актів про право власності на земельні ділянки від 13 серпня 2007 року [PERSON] є власником земельних ділянок, які знаходяться по [ADDRESS] площею 0,1000 га кожна (т. 1, а.с. 217-219). Між тим позивачі є землекористувачами земельної ділянки площею 0,09 га у с. Чапаєвка, що знаходиться за адресою:[ADDRESS], яка була виділена [PERSON] Вважаючи, що вказана земельна ділянка належить їм, у 2004 році вони розпочали будівництво житлового будинку та закінчили його у 2008 році. 12 березня 2008 року ПП «Укрбудпостач-06» із застосуванням важкої техніки, під керуванням [PERSON] незаконно зруйнували зазначений будинок, а матеріали, які залишилися після знесення будинку, були вивезені у невідомому напрямку. Відповідно до ст. 41 Конституції України, ст. 321 ЦК України право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Наведені позивачами в позові обставини з яких виникло землекористування у позивачів(а.с.102), свідчать про наявність в них правових підстав для користування земельною ділянкою. Відповідно до ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогії породжують цивільні права та обов'язки. У відповідності до ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені у ст.16 ЦК України. На час вчинення [PERSON] та приватним підприємством «Укрбудпостач-06» дій по знесення побудованого позивачами житлового будинку не існувало законних підстав для цього. Норми Конституції України є нормами прямої дії і відповідно до ст.30 Конституції України гарантується недоторканість житла. У відповідності до ч.3 ст.47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відсутні наявні законні підстави для знесення будинку позивачів. Так до позивачів не був пред'явлений позов належною особою про зобов'язання знести самочинне будівництво та не було ухвалено відповідне судове рішення. Таким чином дії [PERSON] та приватного підприємства «Укрбудпостач-06» є неправомірними. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Витрати понесені позивачами на будування будинку та придбання будівельних матеріалів підтверджуються наявними у справі документами на суму 151031 грн.( а.с.122-164 т.1) та підлягають стягненню з відповідача 1 та відповідача 2. Відповідно до п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03. 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Суд не вбачає підстав для висновку про цивільно-правову відповідальність Голосіївського РУ ГУ МВС України в м. Києві, позивачами по справі не надано обґрунтування його вини та причетності цього відповідача до руйнування будинку позивачів. Частиною другою ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, які підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Збитки позивачів підтверджуються вартістю втрачених будматеріалів на суму 151031 грн. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідач [PERSON] у змісті своєї зустрічної позовної заяви про відшкодування моральної шкоди (а.с.199 -202 т.1) не заперечував руйнування ним будинку позивачів за допомогою важкої будівельної техніки відповідача 2. Ця позовна заява була залишена без розгляду ухвалою суду від 08.04.2013 р.(а.с.143-144 т.2). Відповідно до ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі, гідності, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За приписом ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. За законом моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром його відшкодування. Позовні вимоги позивачів що до стягнення з відповідачів моральної шкоди в розмірі 100000 грн. на кожного суд вважає таким, що підлягають частковому задоволенню. З урахуванням всіх обставин справи, наданих доказів, вимог розумності та справедливості, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів 1 та 2 на користь кожного з позивачів у відшкодування моральної шкоди 20000 грн. Документально підтверджені витрати позивачів понесені по справі складають 2256,91 грн.(а.с.39,59,60,61,62,1649 т.1, а.с.2 т.2, а.с.212 т.5). Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалене рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином стягненню з Відповідача 1 та Відповідача 2 на користь позивачів підлягає стягненню сума в порядку ст.88 ЦПК України 1128 грн.45 коп., по 161 гривні 20 коп. на користь кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial