Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею та [PERSON], зареєстрований 04 жовтня 2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 707. В обґрунтування позову зазначала, що вона з 04 жовтня 2013 року перебуває у шлюбі із [PERSON]. Дітей від шлюбу не мають. Спільне життя у них не склалося, у зв'язку з тим, що порозумінь з жодних питань вони не знаходили. Подружніх відносин не підтримують, спільне господарство вони не ведуть з листопада 2013 року. Вважає, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу є неможливим. Майнові спори між ними відсутні. Позивач [PERSON] у суд не з'явилася, просила розглянути справу за її відсутності та задовольнити позов. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з'явився, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила. За змістом положень ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши наявні у матеріалах справи докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 04 жовтня 2013 року [PERSON], громадянин Грузії, і [PERSON], громадянка України, уклали шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Броварського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 707. Прізвище після реєстрації шлюбу чоловіка [PERSON], дружини [PERSON]. Дітей від цього шлюбу вони не мають. Із листопада 2013 року подружніх відносин сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. За змістом положень ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. У ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження їхнього шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Згідно із вимогами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При поданні до суду позову позивач сплатила судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп., який підлягає стягненню на її користь з відповідача відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved