Jurisdiction: civil
Date: 2020-02-18 00:00:00

ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» 08 жовтня 2019 року звернулося до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] , у якому просило стягнути з відповідача на його користь заборгованість за кредитним договором № 010/0152/82/0072846 від 05 лютого 2014 року у розмірі 10 274,20 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до умов вказаних кредитних договорів відповідачу було надано кредитні кошти, а відповідач зобов`язався їх прийняти, належним чином використати та повернути у строки та на умовах зазначених в договорі. Однак відповідач порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 жовтня 2019 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У визначений строк від відповідача відзив на позовну заяву не надійшов. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява з проханням розглянути справу у відсутність представника, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] фактично ухвалу про відкриття спрощеного провадження з копією позовної заяви та доданими до нього документами не отримав, проте за змістом ч. 7, п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України вищевказані документи вважаються врученими відповідачу, оскільки надсилались за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. З огляду на викладене, а також враховуючи відсутність заперечень позивача проти ухвалення заочного рішення судом відповідно до ст.ст. 280, 281 ЦПК України постановлено ухвалу про розгляд справи у заочному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що 05 лютого 2014 року між [PERSON] та публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» укладено кредитний договір № 010/0152/82/0072846, відповідно до умов якого відповідачу були надані кредитні кошти у розмірі 6 000,00 грн., а відповідач зобов`язався їх прийняти, належним чином використати та повернути вказані кредитні кошти у строки та на умовах зазначених в договорі(а.с. 5-8). Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Згідно з ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Відповідно до ст. 1080 ЦК України договір факторингу є дійсним незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборону відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У цьому разі клієнт не звільняється від зобов`язань або відповідальності перед боржником у зв`язку із порушенням клієнтом умови про заборону або обмеження відступлення права грошової вимоги. Згідно з ч. 1 ст. 1084 ЦК України якщо відповідно до умов договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі у нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги. Відповідно до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 514 Цивільного кодексу України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. 25 квітня 2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» було укладено договір відступлення права вимоги № 114/33, на підставі якого до ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0152/82/0072846 від 05 лютого 2014 року (а.с. 17-18). 25 квітня 2017 року між ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 20170425, на підставі якого до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором № 010/0152/82/0072846 від 05 лютого 2014 року (а.с. 19-20, 21). На підставі викладеного, суд доходить висновку, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» є належним позивачем за даною вимогою. Згідно з ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банківський кредит - будь-яке зобов`язання банку надати певну суму грошей, будь-яка гарантія, будь-яке зобов`язання придбати право вимоги боргу, будь-яке продовження строку погашення боргу, яке надано в обмін на зобов`язання боржника щодо повернення заборгованої суми, а також на зобов`язання на сплату процентів та інших зборів з такої суми. На підставі ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у нього виникла заборгованість за кредитним договором № 010/0152/82/0072846 від 05 лютого 2014 року, яка відповідно до розрахунку станом на 26 квітня 2017 року становить 10 274,20 грн. та складається з: суми заборгованості основною сумою боргу у розмірі 10 274,20 грн. (а.с. 24) Відповідач всупереч положенням статті 81 ЦПК України не надав суду жодних доказів, які б спростовували факт існування вказаної заборгованості. З огляду на викладене, суд доходить висновку, що вимоги позивача є обґрунтованим, в повному обсязі доведеними з його боку та підлягають задоволенню. За змістом ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved