Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-21 00:00:00

У вересні\~2018\~року [PERSON]\~звернувся до\~суду з\~позовом до\~[PERSON],\~Дорошівської сільської\~ради Вознесенського\~району Миколаївської\~області про\~визнання права\~власності в\~порядку спадкування\~в якому\~вказував,\~що 17 червня 1996 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли право на земельну частку (пай) розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів, що перебуває в колективній власності КСП «Дружба» та право на майновий пай в КСП «Дружба» в розмірі 0,152 % пайового фонду підприємства. За життя, а саме 23 березня 1996 року [PERSON] склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за №2-2079, згідно якого заповів дружині - [PERSON] та дітям [PERSON], [PERSON] в рівних частках все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося. Позивач, як і інші спадкоємці за заповітом, прийняв спадщину після смерті [PERSON], оформив її частину та звернувся до нотаріальної контори за місцем її відкриття з метою оформлення спадкових прав щодо спірних паїв. Проте нотаріус відмовив йому у вчиненні відповідних нотаріальних дій в звязку з тим, що правовстановлюючі документи на це майно видані після смерті спадкодавця, а тому є недійсними. Виходячи з цих обставин [PERSON] просив у судовому порядку визнати за ним право власності на 1/3 частку земельної частки (паю) розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів, що перебуває в колективній власності КСП «Дружба» та 1/3 частку майнового паю в КСП «Дружба» в розмірі 0,152 % пайового фонду підприємства в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 15 листопада 2018 року первісного відповідача у справі Дорошівську сільську раду Вознесенського району замінено на належних [PERSON], [PERSON] В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилася, проте надала суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги визнає повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, проте надіслав на адресу суду телеграму про розгляд справи без його участі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим розглядати справу без особистої участі сторін, оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 17 червня 1996 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої увійшли право на земельну частку (пай) розміром 4,86 умовних кадастрових гектарів, що перебуває в колективній власності КСП «Дружба» та право на майновий пай в КСП «Дружба» в розмірі 0,152 % пайового фонду підприємства. За життя, а саме 23 березня 1996 року [PERSON] склав заповіт, зареєстрований в реєстрі за №2-2079, згідно якого заповів дружині - [PERSON] та дітям [PERSON], [PERSON] в рівних частках все належне йому майно, де б воно не знаходилося та з чого б не складалося. Позивач, як і інші спадкоємці за заповітом, прийняв спадщину після смерті [PERSON], оформив її частину та звернувся до нотаріальної контори за місцем її відкриття з метою оформлення спадкових прав щодо спірних паїв. Проте нотаріус відмовив йому у вчиненні відповідних нотаріальних дій в звязку з тим, що правовстановлюючі документи на це майно видані після смерті спадкодавця, а тому є недійсними. Відповідно до п.п. 2, 5 Указу Президента України №720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» право на земельну частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишаються членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. При паюванні вартість і розміри в умовних кадастрових гектарах земельних часток (паїв) всіх членів підприємства, кооперативу, товариства є рівними. Право на земельну частку (пай) підтверджується сертифікатом. Згідно п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Якщо спадкодавець мав право на земельну частку (пай), але за життя не одержав сертифіката на право власності на земельну частку (пай) або помилково не був включений (безпідставно виключений) до списку, доданого до державного акта про колективну власність на землю відповідного сільськогосподарського підприємства, товариства тощо, при вирішенні спору про право спадкування на земельну частку (пай) суд застосовує положення чинного на час існування відповідних правовідносин Земельного кодексу України 1990 року, Указу Президента України від 8 серпня 1995 року N 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» та відповідні норми ЦК УРСР. При цьому,\~відповідно до\~п.\~24\~постанови\~Пленуму Верховного\~Суду України\~від 16\~квітня 2004\~року №7\~«Про практику\~застосування судами\~земельного законодавства\~при розгляді\~цивільних справ» член колективного сільськогосподарського підприємства включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). З матеріалів справи (а.с. 14-15) вбачається, що 25 грудня 1995 року, тобто за життя спадкодавця, КСП «Дружба», членом якого він був, отримало Державний акт на право колективної власності на землю. Таким чином, незважаючи на те, що сертифікат на право на земельну частку (пай) виданий після смерті [PERSON], проте це майно вважається таким, що ввійшло до складу спадщини після його смерті. Крім цього, згідно ст. 7 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство» майно у підприємстві належить на праві спільної часткової власності його членам. Суб'єктом права власності у підприємстві є підприємство як юридична особа, а його члени - в частині майна, яку вони одержують при виході з підприємства. Пай є власністю члена підприємства. Право розпоряджатися своїм паєм за власним розсудом член підприємства набуває після припинення членства в підприємстві. Пай може успадковуватися відповідно до цивільного законодавства України та статуту підприємства (ч. 2 ст. 9 Закону України «Про колективне сільськогосподарське підприємство»). Згідно положень «Порядку визначення розмірів майнових паїв членів колективних сільськогосподарських підприємств та їх документального посвідчення», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2001 року №177 власниками пайового фонду колективного сільськогосподарського підприємства є всі його члени, а також спадкоємці померлих осіб, які мали право на майновий пай. Майновий пай члена підприємства документально підтверджується свідоцтвом про право власності на майновий пай члена підприємства. Відсутність свідоцтва не позбавляє останнього права на пай, оскільки таке право виникає з моменту набуття членства у підприємстві. За встановлених обставин суд вважає, що право на майновий пай увійшло до спадкової маси після смерті [PERSON] Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК України 1963 року (чинного на час відкриття та прийняття спадщини) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. З положень ст. 548 ЦК України 1963 року вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ст. 549 ЦК України 1963 року спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він подав відповідну заяву про прийняття спадщини або вчинив дії, що свідчать про вступ у володіння або управління спадковим майном. Як раніше встановлено судом, [PERSON], як і інші спадкоємці за заповітом, прийняв спадщину після смерті батька у встановленому законом порядку, проте не має іншої можливості оформити свої права на спадщину, зокрема через органи нотаріату, а тому суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved