Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

ТОВ ФК «Рантье» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача 22925,51 грн. заборгованості за кредитним договором, мотивуючи тим, що 29 жовтня 2013 року між ПАТ Ідея Банк та [PERSON] був укладений кредитний договір № P36.250.70075, відповідно до якого остання отримала кредит в розмірі 16220 грн. зі сплатою 7,9% річних. Банк умови договору виконав, надав відповідачу кредит, але остання станом на 30 вересня 2015 року кредит не повернула, не сплатила нараховані відсотки та комісію, тому виникла заборгованість в сумі 22925,51 грн. 30 вересня 2015 року між ТОВ «ФК «Рантье» та ПАТ Ідея Банк був укладений договір факторингу № 30/09-1, згідно якого ТОВ ФК «Рантье» набуло права грошової вимоги за вищевказаним кредитним договором, про що відповідача було повідомлено письмово. На дату відступлення права вимоги заборгованість за кредитним договором складала 22925,51 грн., з яких: 14127,67 грн. основний борг, 1798,62 грн. прострочений борг, 6999,22 грн. прострочені проценти. Останній платіж за кредитним договором відповідач здійснила 14 липня 2015 року, в подальшому погашення не проводила. Тому станом на 21 березня 2016 року заборгованість залишилась така сама. Також просять стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1378 грн. Представник позивача: ТОВ ФК «Рантье» в судове засідання не з»явився, надали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю (а.с.65). Представник відповідача за довіреністю [PERSON] проти позову заперечує та пояснила, що 29 жовтня 2013 року між ПАТ Ідея Банк та [PERSON] був укладений кредитний договір, відповідно до якого строк погашення кредиту встановлений до 29 жовтня 2018 року, його погашення має провадитись шляхом перерахування щомісячних платежів в розмірі 660,62 грн. П. 10 ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», п. 5.8 кредитного договору передбачено, що вимога про дострокове погашення заборгованості має бути направлена позичальнику в письмовій формі, після чого протягом 30 календарних днів вона підлягає виконанню. Однак ні позивач, ні ПАТ Ідея Банк такої вимоги відповідачу не надсилали. Тому даний позов є передчасним, поданий з порушенням вимог Закону України «Про захист прав споживачів» та кредитного договору. Також всупереч вимогам ч. 1 ст.1082 ЦК України позивач не надсилав відповідачу письмове повідомлення про відступлення права вимоги, від банку також нічого не надходило. Доказів про направлення повідомлення позивачем не надано. Оскільки відповідач не отримувала повідомлення про відступлення права вимоги, то в неї не виникло обов»язків по сплаті заборгованості позивачу. Крім того, 28 квітня 2014 року відповідач зверталася до ПАТ Ідея Банк із заявою про реструктуризацію кредитної заборгованості у зв»язку з фінансовими проблемами, але ніякої відповіді не отримала. Банк та позивач проігнорували постанову НБУ від 21 липня 2015 року щодо методичних рекомендацій для банків стосовно роботи з боржниками, які опинилися в скрутному матеріальному становищі, не вирішили питання про погашення заборгованості в досудовому порядку. Крім того, 29 жовтня 2013 року банк перерахував страховику страховий платіж в сумі 1866,90 грн., в той час, як згідно заяви відповідача повинен був перерахувати платіж в розмірі 933,45 грн., згоди на перерахування 1866,90 грн. [PERSON] не давала. Ні в кредитному договорі, ні в заяві про приєднання до договору така сума не зазначена. Тому розрахунок про заборгованість є неналежним, і заборгованість не підлягає стягненню. Представник третьої особи: ПАТ Ідея Банк повторно не зявився в судове засідання, про розгляд справи повідомлені у встановленому порядку (а.с.44,64), про причини неявки не сповістили, заяви про відкладення розгляду справи не надали. Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно\~ст. 610 ЦК України \~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). 29 жовтня 2013 року між ПАТ Ідея Банк та [PERSON] (позичальник) був укладений кредитний договір № P36.250.70075, відповідно до якого банк надав відповідачці кредит (грошові кошти) на поточні потреби в сумі 16220 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), а позичальник зобов»язалася повернути кредит разом з процентними платежами (процентами та платою за кредитне обслуговування) і комісіями згідно з умовами цього договору та додатком № 1 від 29.10.2013 до даного договору, який становить його невід»ємну частину. Банк надав кредит у день підписання договору строком на 60 місяців (п.1.1,1.2). За користування кредитом позичальник сплачує проценти в розмірі 7,9000% річних від залишкової суми кредиту. За обслуговування кредиту банком позичальник сплачує плату за кредитне обслуговування щомісячно в розмірі 2,05% від початкової суми кредиту (п.1.4, 1.5). Позичальник надає свою згоду на укладення за рахунок позичальника як страхувальника (застрахованої особи) договору добровільного страхування життя на умовах, визначених в роз. 4 цього договору (п.1.7). Позичальник повертає кредит разом з процентами та платою за кредитне обслуговування в 60 щомісячних внесках включно до 1 дня/числа кожного місяця згідно додатку №1 даного договору (п.2.1). Нарахування процентів здійснюється 2 рази на місяць, а плата за кредитне обслуговування нараховується щомісяця, до дати сплати щомісячного внеску (п.2.3). Позичальник зобов»язується повернути кредит, проценти, плату за кредитне обслуговування і комісії достроково на вимогу банку у випадках, передбачених п.3.4.3 цього договору. Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, сплати процентів, плати за кредитне обслуговування, відшкодування збитків, а позичальник зобов»язаний на вимогу банку достроково виконати вказані грошові зобов»язання, якщо позичальник порушив терміни сплати поточних місячних внесків більш ніж на 1 календарний місяць, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником будь-якої іншої умови цього договору (п.3.2.3, 3.4.3). Позичальник погоджується на страхування майнових інтересів, що не суперечать чинному законодавству України, пов»язані із життям застрахованої особи згідно даного договору (п.4.1). Позичальник заявляє та гарантує, що банк перед укладанням кредитного договору повідомив йому в належній формі в повному обсязі інформацію, передбачену ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», зазначена інформація йому відома та зрозуміла, з вказаним Законом він ознайомлений, він ознайомився з тарифами банку і згоден з ними, належний йому примірник оригіналу даного договору з додатком до нього (№1 «Графік щомісячних внесків») йому вручено банком при підписанні даного договору, умови даного договору він вважає справедливими і такими, що відповідають його інтересам (п.5.1). Цей договір вступає в силу з дня його підписання сторонами та діє до 29 жовтня 2018 року, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами своїх зобов»язань за договором (п.5.2). Повідомлення за договором повинні бути складені у письмовій формі. Повідомлення, які здійснюються банком, направляються листом за адресою позичальника, вказаною в договорі. Вислана таким чином кореспонденція вважається доставленою належним чином (п.5.7). Вимога про дострокове погашення заборгованості за цим договором направляється позичальнику в письмовій формі і підлягає виконанню ним в повному обсязі протягом 30 календарних днів з моменту отримання вимоги. У випадку усунення позичальником порушень умов цього договору протягом 30 календарних днів вимога про дострокове погашення заборгованості за цим договором втрачає чинність (п.5.8) (а.с.13-15). Відповідачем також був підписаний графік щомісячних внесків за кредитним договором № P36.250.70075 від 29.10.2013, що є додатком № 1 та невід»ємною частиною кредитного договору, в якому вказано, що щомісячний платіж становить 660,62 грн. (а.с.16,17). Згідно додатку до Свідоцтва про реєстрацію фінансової установи №517 серії ФК до видів фінансових послуг, які має право здійснювати ТОВ ФК Рантье без отримання ліцензії та/або дозволів відповідно до законодавства, є факторинг (а.с.9,10). В договорі факторингу від 30 вересня 2015 року № 30/09-1, укладеному між ТОВ ФК Рантье (фактор) та ПАТ «Ідея Банк» (клієнт), визначені такі терміни: заборгованість невиконані (несплачені) боржниками зобов»язання перед клієнтом на день підписання цього договору, а саме: заборгованість за неоплаченими процентами за користування кредитом, заборгованість за тілом кредиту, заборгованість по сплаті комісій, інших платежів, платі за обслуговування кредиту (кредитної заборгованості); кредитний договір договір, укладений між клієнтом та боржником, у відповідності до якого клієнт надав боржнику грошові кошти (кредит) в розмірі чи з лімітом заборгованості та на умовах, встановлених кредитним договором, а боржник зобов»язався повернути кредит та сплатити проценти та іншу заборгованість, що може виникнути на підставі кредитних договорів. Сторони погодили, що до фактора переходять всі права грошової вимоги, які належали клієнту за кредитними договорами (права вимоги). На умовах цього договору клієнт (первісний кредитор) відступає (передає у власність) факторові (новому кредитору) з 30 вересня 2015 року права вимоги під фінансування від фактора, а фактор набуває (приймає у власність) від клієнта з 30 вересня 2015 року права вимоги (п.1.1). Фактор після переходу до нього прав вимоги стає кредитором за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, та одержує право замість клієнта вимагати від боржників належного виконання ними зобов»язань за кредитними договорами в межах переданих прав вимоги (п.1.2). Відступлення права вимоги за цим договором здійснюється без згоди боржників (п.4.4). З моменту переходу до фактора прав вимоги, відповідно до умов п.4.3 цього договору всі гарантії, надані клієнтові боржниками щодо заборгованостей, стають дійсними для фактора та вважаються наданими фактору. Разом з правами вимоги до фактора, за винятком права на здійснення клієнтом договірного списання згідно п.1.3 цього договору, переходять всі інші пов»язані з ними права, в обсязі та на умовах, що існували на момент переходу цих прав, а також, що виникнуть в майбутньому, зокрема, пред»явлення претензій боржникам щодо нарахованих та несплачених боржниками процентів, заборгованості по кредиту та інших платежів, право на всі суми, які фактор одержить від боржників на виконання його вимог, та інші (п.4.5) (а.с.18-20). Згідно витягу з додатку №2 до договору факторингу №30/09-01 від 30.09.2015 (акт прийому-передачі прав вимоги) ПАТ «Ідея Банк» передало, ТОВ ФК Рантье прийняло права вимоги до боржників, в т.ч. щодо [PERSON] ( № договору Р36.250.70075, дата видачі 29.10.2013, станом на 30.09.2015 заборгованість за основним боргом 15926,29 грн., за нарахованими та несплаченими процентами та комісіями 6999,22 грн., загальна сума заборгованості 22925,51 грн. (а.с.21), що підтверджується довідкою-розрахунком (а.с.6,66). Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Однак представник відповідача [PERSON] доказів на підставу своїх заперечень не надала. Так, це стосується її заперечень з приводу того, що питання про погашення заборгованості в досудовому порядку не було вирішено, що відповідачу не направлялась вимога про дострокове повернення кредиту і що ПАТ «Ідея Банк» не відреагував на заяву [PERSON] про реструктуризацію заборгованості. Представник відповідача не заперечувала проти того, що в останньої є заборгованість за кредитним договором, сама пояснила, що останній платіж [PERSON] здійснила 14 липня 2015 року. Тому позивач мав право на застосування п.3.2.3, 3.4.3 договору, на звернення до суду з позовом про дострокове повернення кредиту, так як відповідно до ч.1\~\~ст. 1049 ЦК України\~\~\~\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. А згідно ч. 2\~\~\~ст. 1050 ЦК України\~\~ якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до\~ст. 1048 ЦК України. Пунктом 3 ст.3 ЦК України визначено, що свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства. Згідно ч.1 ст.627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог\~цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.628 ЦК України зміст договору становлять\~\~умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства. Отже, якщо банк та відповідач досягли домовленості згідно з положеннями ст.\~207,640 ЦК України\~та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватися і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. З огляду на вищевказане суд не враховує заперечення представника відповідача про те, що банк залишив без задоволення, не відреагував на заяву про реструктуризацію боргу, також ні банк, ні позивач не надіслали вимогу про дострокове повернення кредиту, оскільки це є правом, а не обов'язком сторін договору та позивача, правом останнього щодо вибору способу захисту порушених прав. До речі, постанова правління НБУ № 467 від 21.07.2015 «Про схвалення Методичних рекомендацій щодо роботи банків з боржниками - фізичними особами, у яких виникли/можуть виникнути фінансові труднощі», на яку посилається представник відповідача, була прийнята майже через рік після звернення відповідача до банку з приводу реструктуризацію заборгованості, крім того, вона містить рекомендаційні, а не обов»язкові положення. Таке саме стосується і заперечень представника відповідача щодо неотримання повідомлення про відступлення права вимоги. Ч.1 ст.1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату у будь-який передбачений договором спосіб, а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). А згідно ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, до позивача перейшли всі права щодо вимоги заборгованості за спірним кредитним договором від 29 жовтня 2013 року № Р36.250.70075, з чим згодна і представник відповідача [PERSON], що вона підтвердила в судовому засіданні. Статтею 516 ЦК України передбачено, що \~заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 2 ст. 517\~ЦК України боржник має право не виконувати свого обов'язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов'язанні. Таким чином, виходячи з наведених положень ЦК України, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов'язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Однак в судовому засідання було встановлено, що відповідач не погашала кредит за кредитним договором від 29 жовтня 2013 року № Р36.250.70075 ні новому, ні старому кредитору, внаслідок чого утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню на користь нового кредитора, оскільки неповідомлення боржника про зміну кредитора не звільняє його від обов'язку погашення кредиту взагалі. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979цс15, тому відповідно до\~ст. 360-7 ЦПК України вона\~є обов'язковою для всіх судів України. Також суд не враховує заперечення представника відповідача з приводу того, що заборгованість слід зменшити на 933,45 грн. Згідно п.1.1 кредитного договору № P36.250.70075 від 29 жовтня 2013 року банк надав позичальнику кредит на поточні потреби в сумі 16220 грн., включаючи витрати на страховий платіж. В п. 1.3 договору визначено, що цим договором позичальник доручає та дає розпорядження банку переказати в безготівковій формі кредитні кошти: 1) позичальнику в належній до виплати частині; 2) страховику у частині суми страхового платежу, належного страховику, через транзитний рахунок банку (а.с.13). В судовому засіданні було встановлено, що згідно кредитного договору банк виплатив відповідачу кредит в сумі 14353,10 грн. (а.с.12), що підтвердила в судовому засіданні представник відповідача. Виходячи з умов договору, загальна сума кредиту з урахуванням страхового платежу складає 16220 грн., тому даний страховий платіж становить 1866,90 грн. (16220 грн. 14353,10 грн.), який був перерахований страховику (а.с.23) і який згідно заяви відповідача № Р36.250.70075 від 29 жовтня 2013 року мав бути перерахований, оскільки в цій заяві двічі зазначена страхова премія в сумі 933,45 грн. (а.с.36), що складає загальну суму 1866,90 грн. (933,45 грн. х 2). За таких обставин заборгованість за кредитним договором не підлягає зменшенню. Згідно розрахунку [PERSON] має заборгованість за кредитним договором станом на 21 березня 2016 року в сумі 22925,51 грн., з яких: заборгованість за тілом кредиту 15926,29 грн., заборгованість за відсотками 6999,22 грн. (а.с.6,66). При цьому, як вже відмічалась вище, представник відповідача [PERSON] сама пояснила, що [PERSON] останній платіж здійснила 14 липня 2015 року, в подальшому більш нічого і нікому не сплачувала. Враховуючи вищевикладене, слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за спірним договором в сумі 22925,51 грн. Також на користь позивача з відповідача на підставі ч.1 ст.88 ЦПК України підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1378 грн. (а.с.1).

Outcome: approved