Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-14 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним і [PERSON] , зареєстрований 24 листопада 2007 року виконавчим комітетом Оливської сільської ради Іванківського району Київської області, актовий запис №\~8. В обґрунтування позову зазначив, що 24 листопада 2007 року він та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу спільних дітей не мають. Сімейне життя з відповідачем у нього не склалося, через постійні конфлікти та суперечки, спільне життя стало неможливим. Із лютого 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Шлюб носить формальний характер. Спір щодо поділу майна подружжя між ними відсутній. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, у позовній заяві зазначив, що позов він підтримує, просив суд розглянути справу за його відсутності, строк на примирення не надавати, позов задовольнити та розірвати шлюб між сторонами. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, у якій зазначила, що позов визнає, проти розірвання шлюбу не заперечує, строк на примирення просила не надавати, та розглянути справу за її відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 24 листопада 2007 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Оливської сільської ради Іванківського району Київської області, актовий запис №\~8. Суд встановив, що із лютого 2020 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, примиритися не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, позов визнав, про що свідчить нотаріально посвідчена заява. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved