Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути з відповідача на його користь грошові кошти в сумі 1803800 грн. в рахунок погашення боргу відповідно до розписки від 07.03.2014 р., в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 грн. та судові витрати. В обґрунтування заявлених вимог зазначав, що 07.03.2014 р. він дав у борг відповідачу грошові кошти в сумі 84606 доларів США, про що [PERSON] склав розписку та зобовязався повернути їх у строк до 01.03.2015 р. Відповідачем складено також акт приймання-передачі грошових коштів від 07.03.2014 р., в якому вказав про те, що отримав вказану вище суму грошових коштів в повному обсязі. У звязку з тим, що відповідач своєчасно не повернув суму позики, він зобовязаний сплатити суму боргу 1803800 грн. та відсотки за користування грошовими коштами. На усі його звернення до відповідача із проханням повернути грошові кошти, він ніяким чином не реагує, у звязку з чим, він змушений звернутись до суду із даним позовом. У звязку із невиконанням відповідачем зобовязання щодо повернення йому своєчасно грошових коштів, ним також заявлено вимогу про стягнення моральної шкоди, яку він оцінює у розмірі 10000 грн. У останнє судове засідання представник позивач не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач жодного разу у судове засідання не зявився, уся кореспонденція, яка направлялася на його адресу повернулась до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», у останнє судове засідання повідомлявся відповідно до вимог цивільно-процесуального законодавства України. Враховуючи умови ст. ст. 224-226 ЦПК України, судом проведено заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судовим розглядом встановлено, що 07.03.2014 р. позивач передав відповідачу грошові кошти в розмірі 84606 доларів США, про що відповідачем складено письмову розписку та підписано акт приймання-передачі зазначених грошових коштів, в якій він зобов'язався повернути борг до 01.03.2015 р. у повному обсязі, що підтверджується оригіналом розписки, яка міститься в матеріалах справи (а.с. 51). Своїх зобов'язань щодо повернення суми боргу відповідач не виконав, до теперішнього часу борг не повернув. Відповідно до вимог ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Статтею 1047 ЦК України передбачена письмова форма укладення договору позики. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, кількості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Відповідач не надав суду жодних доказів щодо підтвердження повернення ним боргу, як і не скористався наданими йому процесуальними правами, передбаченими ст. ст. 27, 31 ЦПК України та не надав заперечень на позовну заяву. Таким чином, досліджені у судовому засіданні письмові докази, які були наданні позивачем, вказують на наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу за договором позики (письмовою розпискою). Зважаючи на те, що відповідач свої зобов'язання у визначений термін не виконав, добровільно грошові кошти не повернув, у позивача виникло право на звернення до суду із зазначеним позовом. Тому з відповідача підлягає стягнення суми боргу у розмірі 84606 доларів США, що на момент подання позову до суду еквівалентно 1803800 грн. Стосовно моральної шкоди, яку позивач просить стягнути з відповідача у розмірі 10000 грн., то суд не вбачає підстав для задоволення даної вимоги, оскільки між сторонами мали місце договірні відносини і відшкодування моральної шкоди у разі невиконання прийнятого позичальником зобов,язання не передбачалося. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем сплачені судові витрати, а саме: судовий збір у розмірі 3654 грн., що документально підтверджується квитанцією, долученою до матеріалів цивільної справи (а.с. 2). На підставі викладеного,

Outcome: partial