Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-08 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] міської ради шкоду, заподіяну внаслідок фактичного використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність у розмірі 4069 грн. 37 коп. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що користувачем земельної ділянки площею 0,0401 га кадастровий номер 1210100000:03:147:0008 з цільовим призначенням 02.01 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Володі Дубініна, 87 у м. Дніпрі є [PERSON] Вказана земельна ділянка була продана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.12.2013. Перевірками відповідних контролюючих органів було встановлено, що фактично [PERSON] використовує земельну ділянку площею 0,0401 га по вул. Володі Дубиніна, 87 у м. Дніпрі не за її цільовим призначення, що є порушення ст. 96 Земельного кодексу України, відповідальність за що передбачена пунктом «ґ» ст. 211 Земельного кодексу України та ст. 53 КУпАП. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяного [PERSON] внаслідок використання земельної ділянки площею 0,0261 га по вул. Володі Дубініна, 87 у м. Дніпрі, яка не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність розраховано розмір заподіяної шкоди у розмірі 4069 грн. 37 коп., яку позивач і просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] міської ради. Представник позивача надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила суд їх задовольнити з підстав, викладених в позові та доказів, наявних в матеріалах справи. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, докази чого наявні в матеріалах справи. Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторони відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України та ухвалити справі заочне рішення. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов'язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об'єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином,\~суд вважає\~за можливе\~на підставі\~ст.ст.\~280,\~281,\~282\~ЦПК України\~ухвалити у\~справі заочне\~рішення суду\~в судовому\~засіданні за\~відсутності сторін\~та без\~фіксування процесу\~технічними засобами\~відповідно до\~положень ч.\~2\~ст.\~247\~ЦПК України. Всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, які є належними, допустимими і достовірними, судом встановлено наступні обставини та визначені відповідні до них правовідносини. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір та будь-яке кримінальне обвинувачення. У передбачених законом випадках суди розглядають також інші справи. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», ратифікованої Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 10 ст. 10 ЦПК України, забороняється відмова у розгляді справи з мотивів відсутності, неповноти, нечіткості, суперечливості законодавства, що регулює спірні відносини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В даній справі судом встановлені такі факти та визначені відповідні до них правовідносини. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на Єдину «гарячу» лінію для звернень громадян [PERSON] міської ради 13.09.2017 надійшла скарга від [PERSON], яка зареєстрована за № Г-813/3 про нецільове використання земельної ділянки за адресою вул. Володі Дубініна, 87, оскільки ділянка розрахована для обслуговування житлового будинку, а там організували стихійний ринок. На підставі вищезазначеної скарги виконавчим комітетом районної у місті Дніпрі раді 28.09.2017 була здійснена перевірка дотримання вимог земельного законодавства групи по самоврядному контролю за використанням та охороною земель за адресою: м. Дніпро, вул. Володі Дубиніна, 87, за результатами якої встановлено, що відповідно до інформаційної довідки від 22.09.2017 № 98123172 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєктів нерухомого майна земельна ділянка площею 0,0401 га за адресою: вул. Володі Дубиніна, 87 (кадастровий номер 1210100000:03:147:0008) та житловий будинок загальною площею 44,7 кв.м. належить [PERSON] З відкритих джерел встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 1210100000:03:147:0008 має цільове призначення 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В ході роботи з даного питання виконкомом отримано повідомлення від 04.03.2014 № ДП 061140630311 про початок виконання будівельних робіт / про заміну даних у повідомлені про початок виконання будівельних робіт за адресою: вул. Володі Дубініна, 87. Також отримано технічний паспорт (від 25.09.2014 інвентаризаційна справа № 23348) на Торгівельно-розважальний комплекс за адресою: вул. Володі Дубініна, 87, який виготовлений ФОП [PERSON] (кваліфікаційний сертифікат серія АЕ № 001829). Відповідно до якого двоповерховий Торгівельно-розважальний комплекс за адресою: вул. [PERSON], побудовано у 2014 році з цегли. В ході візуального огляду встановлено, що за вказаною адресою розташовано майданчик, на якому здійснюється реалізація овочів. Особа, яка перебувала за вказаною адресою пояснень не надала. Попередньо були встановлені ознаки порушення пункту «а» частини першої статті 91, пункту «а» частини першої статті 96 Земельного кодексу України № 2768-ІІІ. Про що робочою групою було складено Акт від 28.09.2017 № 18 та направлено до Департаменту по роботі з активами [PERSON] міської ради для вжиття заходів реагування відповідно з чинним законодавством. Листом виконавчого комітету Соборною районною у місті Дніпрі ради 29.09.2017 за № Г-09/1045 були направлені матеріали перевірки директору Департаменту по роботі з активами [PERSON] міської ради [PERSON] Департаментом по роботі з активами [PERSON] міської ради листом від 05.10.2017 за № Г-22/1 «Про вжиття заходів щодо дотримання вимог земельного законодавства» були направлені копії матеріалів перевірки до виконавчого комітету Соборної районної у місті Дніпрі ради від 28.09.2017 [PERSON] управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області для розгляду та за наявності підстав, вжиття заходів в межах наданих повноважень. Наказом [PERSON] управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області від 08.11.2017 № 439-ДК «Про здійснення державного контролю за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності» у звязку із розглядом листа Департаменту по роботі з активами [PERSON] міської ради від 05.10.2017 № Г-22/1 було організовано державний контроль за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, родючості ґрунтів шляхом проведення перевірки стосовно земельної ділянки по вул. Володі Дубініна, 87 у м. Дніпро. З виїздом на місце було здійснено огляд земельної ділянки по вулиці Володі Дубініна, 87 у м. Дніпро, за результатами чого виявлено, що на зазначеній земельній ділянці розташований критий майданчик, на якому здійснюється реалізація овочів, фруктів та питної води. Особа, яка здійснює реалізацію продукції, представилась як орендар [PERSON] Джамін Огли та отримав клопотання про надання документів, матеріалів та іншої інформації, необхідної для здійснення державного контролю за використанням та охороною земель. Згідно з інформацією з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку користувачем земельної ділянки площею 0,0401 га кадастровий номер 1210100000:03:147:0008 з цільовим призначенням 02.01 - для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) по вул. Володі Дубініна, 87 у м. Дніпрі є [PERSON] на підставі Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 04.12.2013 № 13934938. Земельна ділянка по вул. Володі Дубініна, 87 у м. Дніпрі площею 0,0401 га кадастровий номер 1210100000:03:147:0008 була продана [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.12.2013 для обслуговування житлового будинку. У відповідності до ч. 2 п. 5.3 договору повідомлялось покупцю ([PERSON]Х.), що він зобовязаний не змінювати цільове призначення земельної ділянки, однак земельна ділянка використовується фактично для комерційних цілей, а саме для будівництва та обслуговування будівель торгівлі 03.07. Відповідно до статті 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень). Таким чином, фактично [PERSON] використовує земельну ділянку площею 0,0401 га по вул. Володі Дубиніна, 87 у м. Дніпрі, яка не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність, що є порушення ст. 96 Земельного кодексу України, відповідальність за що передбачена пунктом «ґ» ст. 211 Земельного кодексу України та ст. 53 КУпАП. У звязку з вищезазначеним державним інспектором у сфері державного контролю за використанням та охороною земель і дотримання вимог законодавства України про охорону земель Держгеокадастру у Дніпропетровській області заступником начальника відділу контролю за використанням та охороною земель у [PERSON], Синельниківському, Солонянському районах та м. Дніпро управління з контролю за використанням та охороною земель [PERSON] управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області [PERSON] був складений Акт перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної від 21.11.2017 за № 439-ДК/428/АП/09/01/-17. Протокол про адміністративне правопорушення був складений 22.11.2017 за № 439-ДК/0156П/07/01/-17 у присутності [PERSON], який відмовився від підпису, однак був повідомлений про дату та час розгляду адміністративної справи. Також 22.11.2017 був складений Акт обстеження земельної ділянки за № 439-ДК/142/АО/10/01/-17, Припис про усунення виявлених порушень земельного законодавства України за № 439-ДК/0164Пр/03/01/-17. [PERSON] управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області 22.11.2017 за вих. № 31-4-0.42-13740/2-17 було направлено [PERSON] копію акту перевірки дотримання вимог земельного законодавства за обєктом земельної ділянки від 21.11.2017 за № 439-ДК/428/АП/09/01/-17, копію акту обстеження земельної ділянки від 22.11.17 № 439-ДК/142/АО/10/01/-17, протокол про адміністративне правопорушення від 22.11.2017 № 439-ДК/0156П/07/01/-17 та припис від 22.11.2017 № 439-ДК/0164Пр/03/01/-А у звязку із відмовою особисто отримати вищезазначені документи в Управлінні з контролю за використанням та охороною земель [PERSON] управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області. Однак у звязку з тим, що закінчився строк зберігання листа на пошті, зазначений лист разом додатками був повернений [PERSON] управлінню Держгеокадастру у Дніпропетровській області. За результатами розгляду адміністративної справи 28.11.2017 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення за № 439-ДК/0143По/08/01/-17. Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області 29.11.2017 направило своїм листом за вих. № 31-4-0.4-13924/2-17 [PERSON] матеріали проведеного державного контролю за дотриманням земельного законодавства стосовно земельної ділянки по вул. Володі Дубініна, 87 у м. Дніпро та копію постанови про накладення адміністративного стягнення. [PERSON] не було у добровільному порядку сплачено 4069,37 грн. шкоди. Управління з контролю за використанням та охороною земель [PERSON] управлення Держгеокадастру у Дніпропетровській області здійснює свою діяльність на підставі Конституції України, Земельного кодексу України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Закону України «Про охорону земель» Положення про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області та Положенням про Управління [PERSON] управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області було проведено перевірку з дотриманням вимог земельного законодавства та у повній відповідності до наданих законодавством України Управління з контролю за використанням та охороною земель [PERSON] управлення Держгеокадастру у Дніпропетровській області повноважень. Земельні відносини в Україні регулюються насамперед, Земельним кодексом України, де статтею 152 Земельного кодексу України зазначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері здійснення державного нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі, у сфері земельних відносин, належить організація та здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності, у тому числі за дотриманням органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Аналогічні повноваження закріплені у ст.ст. 5, 6, 10 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» та ст. 19 Закону України «Про охорону земель». Згідно з абзацом 13 ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» охорона земель - система правових, організаційних, економічних, технологічних та інших заходів, спрямованих на раціональне використання земель, запобігання необґрунтованому вилученню земель сільськогосподарського призначення для несільськогосподарських потреб, захист від шкідливого антропогенного впливу, відтворення і підвищення родючості ґрунтів, підвищення продуктивності земель лісового фонду, забезпечення особливого режиму використання земель природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного га історико-культурного призначення. Статтею 2 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» визначено, що основними завданнями державного контролю за використанням та охороною земель зокрема є: забезпечення додержання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, фізичними та юридичними особами земельного законодавства України; запобігання порушенням законодавства України у сфері використання та охорони земель, своєчасне виявлення таких порушень і вжиття відповідних заходів щодо їх усунення; забезпечення додержання власниками землі та землекористувачами стандартів і нормативів у сфері охорони та використання земель, запобігання забрудненню земель та зниженню родючості ґрунтів, погіршенню стану рослинною і тваринного світу, водних та інших природних ресурсів. Відповідно до статей 4, 5 вищезазначеного Закону, об'єктом державного контролю за використанням та охороною земель є всі землі в межах території України, здійснює його центральний орган виконавчої влади, який забезпечує реалізацію державної політики у сфері нагляду (контролю) в агропромисловому комплексі. Згідно з ч. 4 ст. 9 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», державний контроль за використанням та охороною земель, дотриманням вимог законодавства України про охорону земель і моніторинг ґрунтів здійснюються зокрема шляхом проведення перевірок. Положеннями ст. 10 вищезазначеного закону визначено повноваження державних інспекторів у сфері державного контролю за використанням та охороною земель та дотриманням вимог законодавства України про охорону земель, зокрема прямо передбачені права стосовно обстеження земельних ділянок, складання матеріалів перевірки (приписи, акти тощо) та передавати до органів прокуратури, органів досудового розслідування акти перевірок та інші матеріали про діяння, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення. Реалізація вищевикладених прав та обов'язків законодавчо закріплена за Державною службою України з питань геодезії, картографії та кадастру, що в свою чергу підтверджується наступним. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2016 № 482 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України» було внесено зміни до Положення про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.01.2015 № 15 «Про Державну службу України з питань геодезії, картографії та кадастру», зокрема пункт 4 положення було доповнено підпунктом 25-1. Згідно з підпунктом 25-1 п. 4 Положення, Держгеокадастр відповідно до покладених на нього завдань організовує та здійснює державний нагляд (контроль) зокрема за дотриманням земельного законодавства, використанням та охороною земель усіх категорій і форм власності. Вищезазначене свідчить, що забезпечення та реалізація держаного контролю, зокрема шляхом проведення перевірок, є прямим обов'язком Держгеокадастру, визначений законодавством. Алгоритм дій інспектора якими здійснюється перевірка і форми процесуальних документів, які обов'язково мають бути складені в рамках перевірки, також встановлені і офіційно затверджені зокрема Наказами Держгеокадастру. Відповідно до п. 7 Положення, Держгеокадастр здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи. Згідно із п. 4 Положення «Про Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області», затвердженого Наказом Держгеокадастру від 17.11.2017 № 308 «Про затвердження положень про територіальні органи Держгеокадастру», Головне управління відповідно до покладених на нього завдань здійснює державний нагляд (контроль) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності, в тому числі: дотримання органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами вимог земельного законодавства та встановленого порядку набуття і реалізації права на землю. Відповідно до Положення про Управління з питань контролю за використанням та охороною земель [PERSON] управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області» від 20.01.2017 № 6 Управління з контролю за використанням та охороною земель є структурним підрозділом [PERSON] управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області, юрисдикція якого поширюється на територію Дніпропетровської області. Пунктом 4 вищевказаного Положення передбачено, що управління відповідно до покладених завдань здійснює державний нагляд (контроль) в частині дотримання земельного законодавства, використання та охорони земель усіх категорій та форм власності. Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у звязку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Статтею 280 КУпАП установлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобовязаний, в тому числі, зясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також зясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Згідно із ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчинені та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Факт того, що земельна ділянка за кадастровим номером 1210100000:03:147:0008 використовується [PERSON] не за цільовим призначенням, де при виїзді за місцем знаходження земельної ділянки за допомогою фото фіксації було зафіксоване правопорушення, а саме використання земельної ділянки за кадастровим номером 1210100000:03:147:0008 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), визначений у договорі купівлі-продажу та зареєстрована з цим цільовим призначенням для комерційних цілей, а саме для будівництва та обслуговування будівель торгівлі 03.07. Згідно із ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до статті 126 Земельного кодексу України, право власності, користування земельною ділянкою оформляється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Згідно з приписами ст. 1 Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель» невиконання вимог щодо використання земель за цільовим призначенням невикористання земельної ділянки, крім реалізації науково обґрунтованих проектних рішень, або фактичне використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність чи наданні в користування, в тому числі в оренду, а також недодержання режиму використання земельної ділянки або її частини в разі встановлення обмежень (обтяжень). Отже, обовязковою умовою фактичного використання земельної ділянки за цільовим призначенням є використання земельної ділянки, яке відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність. Земельна ділянка передавалась у власність [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 04.12.2013, де у п. 1.1 договору було зазначено, що земельна ділянка надана була продавцю для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У п. 5.3 договору у якості зобовязання покупця ([PERSON]Х.) було зазначено не змінювати цільове призначення земельної ділянки. На час проведення перевірки, документи, які б надавали право на зміну цільового призначення земельної ділянки у [PERSON] не були надані і такі документи відсутні. Будь-яких документів, які б підтверджували законність права використання земельної ділянки за іншим цільовим призначенням у [PERSON] відсутні. Таким чином, в силу вищезазначеного відповідач [PERSON] повинен відшкодувати шкоду в сумі 4069,37 грн., завдану у наслідок фактичного використання земельної ділянки, яке не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність. Відповідно до розрахунку розміру шкоди, заподіяного [PERSON] внаслідок використання земельної ділянки площею 0,0261 га по вул. Володі Дубініна, 87 у м. Дніпрі, яка не відповідає її цільовому призначенню, встановленому при передачі земельної ділянки у власність розраховано розмір заподіяної шкоди у розмірі 4069 грн. 37 коп. За приписами ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. З огляду на положення статей 22, 1166 ЦК України для застосування такої міри відповідальності, як стягнення майнової шкоди (збитків), потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою заподіювача шкоди та збитками, вини. При цьому для стягнення збитків у вигляді неодержаних доходів (упущеної вигоди) також необхідним є встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає. Розрахунок шкоди, здійснений відповідно до [PERSON] визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, зняття ґрунтового покриву (родючого шару ґрунту) без спеціального дозволу затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 25.07.2007 № 963. Згідно із п. 7 [PERSON], підставою розрахунку шкоди заподіяної державі, територіальним громадам внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, проводиться Держгеокадастром та його територіальними органами, на підставі матеріалів обстежень земельних ділянок. Статтею 56 Закону України «Про охорону земель» визначено, що юридичні і фізичні особи, винні в порушенні законодавства України про охорону земель, несуть відповідальність згідно із законом. Застосування заходів дисциплінарної, цивільно-правової, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від відшкодування шкоди, заподіяної земельним ресурсам. Шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства України про охорону земель, підлягає відшкодуванню в повному обсязі. Враховуючи факт відсутності добровільного відшкодування шкоди відповідачем, у звязку із використанням ним земельної ділянки не за цільовим призначенням, Головне управління звернулось до суду з даним позовом щодо примусового стягнення завданої шкоди з винної особи. Відповідач у судове засідання не зявився, доказів на спростування фактів, викладений у позові суду не надав, а також не надав доказів оплати розміру шкоди, яку позивач просить суд стягнути з відповідача на користь [PERSON] міської ради. Аналізуючи встановлені в судовому засіданні фактичні обставини в контексті наведених вище норм діючого законодавства, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок використання земельної ділянки не за призначенням. Доходячи до такого висновку, суд звертає увагу на практику Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п. 29). Обговорюючи питання розподілу судових витрат, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з урахуванням того, що позовні вимоги задоволено, то суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 1600,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved