overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся із позовною заявою до Дарницького районного суду м. Києва, якою просив: розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] Позивач та відповідач у судове засідання не з'явились, однак подали до суду заяви з проханням розглянути справу у їх відсутність, просили обопільно розірвати шлюб. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у матеріалах справи доказами. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 вересня 1996 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Мінського району міста Києва (актовий запис № 1098). Від шлюбу подружжя має двох дітей: [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що шлюбні відносини сторін фактично припинені з березня 2015 року. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Аналіз наведених обставин та вимог закону дозволяє суду зробити висновок про те, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам дітей, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін, а також права їх дітей, тому шлюб між подружжям необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що вони з відповідачем з вересня 2013 року шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, втратили почуття любові та поваги один до одного. Подальше спільне проживання та збереження шлюбу не можливе. Спільного господарства позивач з відповідачем не ведуть. Позивач в судове засідання не з'явилася, але надала суду заяву про розгляд справи без її участі, в якій також вказала, що позов вона підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін з постановленням по справі заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних обставин. Судом встановлено, що 01 березня 1980 року сторони зареєстрували шлюб у Новоселівській сільській раді Полтавського району Полтавської області, актовий запис № 2. Від спільного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до положення ст.112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що сторони по справі з вересня 2013 року не підтримують шлюбно-сімейні стосунки, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, що має істотне значення, а тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила,що 23 серпня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу сторони мають малолітню дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. В теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин несумісності характерів, різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння. Сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги просила задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] також надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 23 серпня 2011 року зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ у Донецькій області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 651 та видано свідоцтво про шлюб [PERSON] І-НО № 255705. Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] І-НО № 430587, виданого 13 грудня 2011 року Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ у Донецькій області, 08 грудня 2011 року народилася [PERSON]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сімї немає, сторони проживають окремо, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сімю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила,що 28 січня 2006 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] Від шлюбу 09.07.2006 року народилась дочка [PERSON], яка проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. На теперішній час шлюбні стосунки між сторонами припинилися з причин різних поглядів на сімейне життя та відсутність взаєморозуміння, сторони проживають окремо. Вважає, що сімя розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Просить шлюб, укладений між нею та відповідачем, розірвати. Позивач надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином у встановленому законом порядку, у звязку з чим суд ухвалив розглядати справу заочно в порядку ст. 224 ЦПК України. Суд розглядає справу без фіксації судового процесу технічними засобами відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони 28 січня 2006 року зареєстрували шлюб у міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 38 та видано свідоцтво про шлюб Серії 1-НО № 032590. Відповідно до свідоцтва про народження Серії 1-НО № 088176, виданого 27.07.2006 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського МУЮ Донецької області, 09 липня 2006 року народилась [PERSON]. Фактичні сімейні відносини між сторонами припинені, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, позивач наполягає на розірванні шлюбу. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що підстав для збереження сімї немає, сторони не проживають разом, спільного господарства не ведуть, не мають спільних інтересів та бажання зберегти сімю, суд вважає, що вимога позивача підлягає задоволенню, а шлюб розірванню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулась з позовом до відповідача [PERSON]про розірвання шлюбу, зазначаючи що знаходиться з ним в шлюбі з 31.12.2003 року, який зареєстрований у Алчевському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №1041. Від спільного шлюбу подружжя неповнолітніх дітей не має. Позивач просила шлюб між нею та [PERSON] розірвати, мотивуючи, це тим, що вони різні з відповідачем люди, з різними поглядами на сімейне життя, тому між ними постійно виникали сварки та суперечки по всіх питаннях. Такі обставини в сім»ї призвели до того, що вони стали чужими одне одному. Кожен із них веде самостійний спосіб життя, незалежний один від одного. Позивач в судовому засіданні позов підтримала просила його задовольнити. Відповідач проти позову заперечував та пояснив, що він кохає свою дружину [PERSON], та вони з нею підтримують сімейні відносини. Суд, вислухавши думку учасників процесу, які брали участь у справі, дослідивши зібрані в справі докази, в їх сукупності, приходить до висновку про необхідність у відмовленні у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Встановлено, що позивач та відповідач 31.12.2003 року зареєстрували шлюб у Алчевському міському відділі реєстрації актів громадянського стану, актовий запис №1041, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії 1-ГЮ №074257 від 31.12.2003 року. Від спільного шлюбу подружжя неповнолітній дітей не мають. 06 жовтня 2015 року сторонам було надано строк для примирення на один місяць до 06.11. 2015 року. Позивачка на примирення не згодна, проте відповідач кохає позивачку і повінстю заперечує проти розірвання шлюбу, так як вони підтримують сімейні відносини. Подружжя [PERSON] та [PERSON] на сьогоднішній день дійсно підтримують шлюбно-сімейні стосунки. Відповідач [PERSON] кохає позивачку [PERSON]. Тому, суд з огляду на вищевикладене не вбачає підстав для розірвання шлюбу.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 13 червня 2009 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стан Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 65. Від подружнього життя сторони мають малолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами відсутнє взаєморозуміння внаслідок повної психологічної несумісності характерів, в звязку з чим близько року не підтримують сімейних стосунків. Їхня сімя фактично розпалася й існує лише формально. Примирення неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, відповідно до поданої заяви позивач просить справу слухати без її участі, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Між сторонами відсутнє взаєморозуміння внаслідок повної психологічної несумісності характерів, в звязку з чим близько року не підтримують сімейних стосунків. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві позивач вказала, що 18 червня 2005 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стан Бережанського районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 56. Від подружнього життя сторони мають двоє малолітніх дітей: дочку [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO]. Причина розірвання шлюбу полягає в тому, що між сторонами часто виникають сварки, втрачено поваг один до одного. Їхня сімя фактично розпалася й існує лише формально. Примирення неможливе. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявилася, відповідно до позовної заяви позивач просить справу слухати без участі представника позивача, позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Про час і місце слухання справи повідомлений належним чином. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу буде суперечити інтересам позивача, тому позов підлягає задоволенню. Між сторонами часто виникають сварки, втрачено повагу один до одного. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. В позовній заяві позивачка вказала, що 29 квітня 2012 року вона з відповідачем уклала шлюб, який було зареєстровано у виконкомі Лапшинської сільської ради Бережанського району Тернопільської області. Від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] порушила справу про стягнення аліментів на утримання сина, так як останній проживає з нею, а відповідач коштів на утримання сина не дає. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву відповідно до якої просить справу слухати без неї, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився подав до суду заяву в якій просить справу слухати без нього, позов визнає повністю. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть у справі, не підлягають доказуванню. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Сторони від подружнього життя мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180, ч. 3 ст. 181, ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, за рішенням суду аліменти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або твердій сумі, але не меншій ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на одну дитину, тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави, а тому з відповідача підлягають стягненню на користь спеціального фонду Державного бюджету України 243 (двісті сорок три) гривні 60 копійок судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-28 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 01 березня 2003 року виконкомом Бучанської селищної ради м. Ірпінь Київської області вона зареєструвала шлюб з [PERSON], актовий запис № 26. Від шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з матір'ю. Причини розірвання шлюбу - є різні характери, відсутність взаєморозуміння, довіри, поваги. Кожен з них має діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім'ю. Протягом дев'яти місяців з чоловіком спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Кожен з них веде самостійний спосіб життя, незалежно один від одного. Сім'я існує формально. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд розірвати між нею та [PERSON]шлюб, зареєстрований 01 березня 2003 року виконкомом Бучанської селищної ради м. Ірпінь Київської області, актовий запис № 26. В судове засідання позивач [PERSON]не з'явилася, про дату, час і місце розгляду справи позивач повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутності, поданий позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 березня 2003 року виконкомом Бучанської селищної ради м. Ірпінь Київської області, актовий запис № 26, зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]., що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від шлюбу подружжя має сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, оскільки вони різні за характером люди, з різними поглядами на життя. Їхня сім'я розпалася, на протязі дев'яти місяців вони разом не проживають, спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують, позивач сім'ю зберегти не бажає. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON]просила залишити їй прізвище «[PERSON]», а тому суд залишає прізвище позивачці після розірвання шлюбу - [PERSON].

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-04 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 07 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, вона зареєструвала шлюб з [PERSON], запис № 42. Від шлюбу вони мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає з матір'ю та знаходиться на її утриманні. Шлюбні відносини між ними припинено. Причини розірвання шлюбу - є різні характери, відсутність взаєморозуміння, довіри, поваги. Кожен з них має діаметрально-протилежні погляди на шлюб та сім'ю. З 20 вересня 2015 року разом з чоловіком спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують. Кожен з них веде самостійний спосіб життя, незалежно один від одного. Сім'я існує формально. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просила суд розірвати між нею та [PERSON] шлюб, зареєстрований 07 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, запис № 42. В судовому засіданні позивач [PERSON] поданий позов підтримала та просила його задовольнити. В судовому засіданні відповідач [PERSON] поданий позов визнав та не заперечував щодо його задоволення. Суд, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Києво-Святошинського районного управління юстиції у Київській області, запис № 42, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу подружжя має дочку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER]. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 04 листопада 2015 року сторонам надано строк для примирення, однак заходи суду щодо їх примирення позитивного результату не дали. Спільне життя між позивачем та відповідачем не склалося, оскільки вони різні за характером люди, з різними поглядами на життя. Їхня сім'я розпалася, з 20 вересня 2015 року спільного господарства не ведуть, шлюбно-сімейні відносини не підтримують. Сім»ю зберегти не бажають. Згідно вимог ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, а тому позов підлягає задоволенню. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач [PERSON] просила змінити їй прізвище після розірвання шлюбу на дошлюбне «[PERSON]», а тому суд змінює прізвище позивачу після розірвання шлюбу на дошлюбне -[PERSON].

Outcome: approved