Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-26 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Індустріальний будівельний холдинг» (далі по тексту - відповідач) про відшкодування матеріальної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачу належить транспортний засіб Lexus RX 300, д/н [NUMBER]. Ввечері 18.02.2017 року транспортний засіб було припарковано у дворі будинку № 4 по вулиці Костьольній у місті Києві. 19.02.2017 року було виявлено, що внаслідок падіння льоду з даху будинку № 4 було пошкоджено належний позивачу автомобіль. Вказане сталось у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх обов'язків по утриманню будинку та очищення його даху від снігу та льоду. Посилаючись на викладене, позивач просив суд стягнути з відповідача 138634,79 грн. завданої йому матеріальної шкоди. 12.02.2018 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому він просив суд відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що позивачем не було доведено того, що шкода йому була завдана саме з вини відповідача внаслідок падіння льоду з даху будинку. Окрім того зазначав, що позивачем було знехтувано сигнальною стрічкою та попереджувальними об'явами на будинку про можливе падіння снігу. Окрім того, відповідно до акту, складеного співробітниками відповідача, встановлено, що ймовірною дислокацією накопичення льоду та його падіння є балконний козирок на п'ятому поверсі, який належить квартирі [NUMBER] даного будинку. Окрім того, територія біля будинку № 4 по вул. Костьольній у місті Києві не відведена для стоянки автомобілів, а тому позивач здійснив стоянку з порушенням правил дорожнього руху та як власник не вжив заходів щодо утримання власного майна. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала та просила суд про його задоволення. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату, час і місце судового засідання був повідомлений у встановленому законом порядку. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні докази у їх сукупності, приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного. Положеннями ст. 15 Цивільного кодексу України встановлено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 16 Цивільного кодексу України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Як роз'яснено у п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частина перша та друга статті 3 ЦПК України), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно із ч. 1 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Суд враховує, що шкода заподіяна майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії (бездіяльність) останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. (п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 6 від 27.03.1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди»). Відшкодування збитків - це відновлення майнового стану учасників правовідносин за рахунок іншого суб'єкта - правопорушника. У відповідності з нормами цивільного законодавства притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності, при цьому складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб'єкт та об'єкт правопорушення, а також суб'єктивна та об'єктивна сторони. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Тобто, протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитками, що виникли у потерпілої особи, - наслідком протиправної поведінки заподіювача. Судом встановлено, що [PERSON] є власником транспортного засобу Lexus RX 300, д/н [NUMBER], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. 19.02.2017 року внаслідок падіння глиб льоду з даху будинку, автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень, що підтверджується відомостями, які містяться у висновку, затвердженому 24.02.2017 року начальником Шевченківського УП ГУ НП в місті Києві, а також фотознімками, доданими до матеріалів справи. Відповідно до акту, складеного працівниками відповідача 20.02.2017 року, зафіксовано наявність автомобіля із номером [NUMBER] в дворі будинку № 4 по вул. Костьольній із пошкодженнями. В ході перевірки встановлено на фасаді будинку попереджувальні об'яви та на в'їзді сигнальні стрічки. При цьому комісія вважає, що ймовірною дислокацією накопичення льоду та його падіння є балконний козирок на п'ятому поверсі, який належить квартирі [NUMBER] даного будинку. Згідно із довідкою Українського гідрометеорологічного центру Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 27.07.2017 року № 01-20/673, 19 лютого 2017 року протягом доби було хмарно, мінімальна температура 1,3 градуси тепла, максимальна температура 5,6 градусів тепла. У зв'язку із накопиченням снігового покриву на дахах будинків, підвищенням температури повітря до плюсових значень та опаленням горищі створювались умови зсуву снігу з дахів гостро поверхової конфігурації, що могло спричинити пошкодження дерев та автомобілів, які знаходились біля будівель. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. За змістом цієї статті обов'язок відшкодувати заподіяну шкоду покладається на особу, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Крім застосування принципу вини шкода підлягає відшкодуванню за умови безпосереднього причинного зв'язку між неправомірними діями особи, яка заподіяла шкоду, і самою шкодою. Відсутність хоча б одного з елементів складу цивільного правопорушення виключає настання відповідальності, передбаченої ст. 1166 Цивільного кодексу України. Згідно із висновком щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 135/2-17, складеного ФОП [PERSON] 27.02.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Lexus RX 300, д/н [NUMBER], становить 61899,82 грн. Між тим, як вбачається з наявного в матеріалах справи листа Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» від 03.08.2017 року № 3710/3, 10.01.2017 року укладено договір про надання послуг з утримання будинків, споруд, об'єктів благоустрою і прибудинкових територій у житлових будинках комунальної власності неадміністративного мікрорайону «Михайлівська» Шевченківського району міста Києва, відповідно до якого частину послуг з утримання житлових будинків було передано ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг». В свою чергу, відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд - власник або яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом. Статтею 21 Закону визначено, що виконавець (в даному випадку - ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг» зобов'язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів; здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень; утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньо будинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та /або законодавством тощо. При цьому, відповідно до п. 3.2.3. Договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, укладеного між «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Шевченківського району міста Києва» та ТОВ «Індустріальний будівельний холдинг», останній, як підрядник, зобов'язаний, зокрема: забезпечити якісне надання послуг відповідно до технічного завдання (додаток № 2 до договору). Відповідно до п. 3 додатку № 2 до договору, підрядна компанія зобов'язана здійснювати прибирання покрівель (прибирання снігу з дахів та покрівель в разі потреби). До переліку переданих балансоутримувачем підрядній компанії житлових будинків (додаток № 1 до договору), включено будинок по вул. Костьольній, 4. Згідно п. 6 ч. 2 ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», балансоутримувач зобов'язаний забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі. Згідно п.п.2.3.2. Правил благоустрою міста Києва, прийнятих Рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року N 1051/1051, елементами благоустрою є зелені насадження (у тому числі сніго-, шумозахисні та протиерозійні) вздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об'єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях. Підпунктом 3.1.3. Правил благоустрою міста Києва, прийнятих Рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року N 1051/1051 визначено, що посадові особи підприємств, установ, організацій несуть відповідальність за невиконання заходів з благоустрою, а також за дії чи бездіяльність, що призвели до завдання шкоди майну та/або здоров'ю громадян, на власних та закріплених за підприємствами, установами, організаціями територіях відповідно до закону. Відповідальність за незабезпечення благоустрою, у тому числі при виконанні робіт самовільно, покладається на власника об'єкта благоустрою (балансоутримувача) та виконавця робіт. При цьому, згідно з п.7 ч. 1 ст.17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров'ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об'єктів благоустрою. З огляду на вказане, суд приходить до висновку про те, що відповідач ТОВ «Індустріальний Будівельний Холдинг» не виконував належним чином свої обов'язки щодо прибирання покрівель від снігу з дахів та покрівель, що як наслідок, призвело до пошкодження автомобіля позивача. Посилання відповідача з приводу того, що позивачем було знехтувано сигнальною стрічкою та попереджувальними об'явами на будинку про можливе падіння снігу, не спростовує обов'язку щодо здійснення ним дій щодо прибирання даху будинку від снігу. Окрім того, посилання щодо того, що ймовірною дислокацією накопичення льоду та його падіння є балконний козирок на п'ятому поверсі, який належить квартирі [NUMBER] даного будинку є припущеннями та не ґрунтуються на доказах. Таким чином, суд приходить до висновку, що пошкодження автомобіля позивача сталось внаслідок неправомірної бездіяльності відповідача. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про оцінку майна та професійну оціночну діяльність в Україні», оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону (далі - нормативно-правові акти з оцінки майна), і є результатом практичної діяльності суб'єкта оціночної діяльності. У відповідності до положень цього Закону майном, яке може оцінюватися, вважаються об'єкти в матеріальній формі, будівлі та споруди (включаючи їх невід'ємні частини), машини, обладнання, транспортні засоби тощо; паї, цінні папери; нематеріальні активи, в тому числі об'єкти права інтелектуальної власності; цілісні майнові комплекси всіх форм власності. Відповідно до пункту 9 частини 2 статті 7 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що проведення оцінки майна є обов'язковим для визначення збитків або розміру відшкодування у випадках, встановлених законом. Згідно ст. 9 цього ж Закону, Методичне регулювання оцінки майна здійснюється у відповідних нормативно-правових актах з оцінки майна: положеннях (національних стандартах) оцінки майна, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, методиках та інших нормативно-правових актах, які розробляються з урахуванням вимог положень (національних стандартів) і затверджуються Кабінетом Міністрів України або Фондом державного майна України. Оцінка майна проводиться на підставі Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства юстиції країни та Фондом державного майна України № 1074/8395 від 24.11.2003 року. Пунктом 8.3. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України 24.11.2003. № 142/52092, передбачено, що вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників колісного транспортного засобу. З урахуванням викладеного, проведення оцінки завданої шкоди суб'єктом оціночної діяльності є необхідним лише у випадку наявності підстав для вирахування коефіцієнту фізичного зносу у випадках і порядку, передбаченому Методикою товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (затверджена наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092; зареєстрована в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395). Відповідно до висновку щодо вартості матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 135/2-17, складеного ФОП [PERSON] 27.02.2017 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля Lexus RX 300, д/н [NUMBER], становить 61899,82 грн. Суд не приймає до уваги надану позивачем рахунок-фактуру № СМУ00003886 від 21.02.1017 року як підтвердження завданого йому матеріального збитку в сумі 138634,79 грн., оскільки вона не підтверджує проведення фактичного ремонту автомобіля за відсутності доказів здійснення оплати. Відповідно до ст. 1192 ЦК України, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. У відповідності з нормами цивільного законодавства притягнення до цивільно-правової відповідальності можливе лише за певних, передбачених законом умов, сукупність яких формують склад правопорушення, що є підставою цивільно-правової відповідальності, при цьому складовими правопорушення, необхідними для відповідальності у вигляді відшкодування збитків, є суб'єкт та об'єкт правопорушення, а також суб'єктивна та об'єктивна сторони. Однією з необхідних умов цивільно-правової відповідальності є наявність безпосереднього причинного зв'язку між протиправною поведінкою правопорушника і збитками потерпілої сторони. Тобто, протиправна дія чи бездіяльність заподіювача є причиною, а збитками, що виникли у потерпілої особи, - наслідком протиправної поведінки заподіювача. Згідно роз'яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» №6 від 27.03.1992р., коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості на час розгляду справи втраченого майна, робіт, які необхідно провести, щоб виправити пошкоджену річ, усунути інші негативні наслідки неправомірних дій заподіювача шкоди. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації. Зношеність пошкодженого майна враховується у випадках стягнення на користь потерпілого його вартості (при відшкодуванні збитків). За встановлених обставин суд вважає доведеним факт заподіяння шкоди майну позивача з боку відповідача, як особи відповідальної за спричинену шкоду, в силу вимог чинного законодавства та меж відповідальності відповідача, з урахуванням правового статусу даної юридичної особи, при вирішенні спору щодо визначення розміру заподіяних збитків, які мають бути компенсовані відповідачем, суд враховує, що на час звернення з цим позовом до суду позивачем не проведено відновлювальний ремонт транспортного засобу з використанням нових вузлів, деталей та комплектуючих, тому відсутні підстави для відшкодування шкоди в розмірі, визначеному позивачем, та присуджує до стягнення за рахунок відповідача матеріальної шкоди, яка складає вартість матеріального збитку в розмірі 61899,82 грн., визначений за звітом про оцінку від 27.02.2017 року № 135/2-17, тобто з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складових, що підлягають заміні, як про це зазначено у вищевказаній Постанові Пленуму Верховного Суду України. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При вирішення даного спору щодо відшкодування матеріальної шкоди, завданої пошкодженням транспортного засобу, який належить позивачу, суд враховує, що позивачем доведено факт заподіяння шкоди та розмір матеріального збитку, в свою чергу відповідач не скористався процесуальним правом подати докази, які мали спростувати визначений позивачем розмір заподіяного збитку, та довести підстави для звільнення відповідача від відповідальності за заподіяну шкоду. За таких обставин позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 618,99 грн. пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial