Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

ТОВ «Текстильник - 2005» 23 жовтня 2013р. звернулось до суду з позовом, вказавши, що на підставі Розпорядження Донецької міської ради № 22 від 16 січня 2007р. «Про реалізацію рішення міської ради від 26 травня 2006р. за № 2/2 ТОВ «Текстильник – 2005» було визначено виконавцем послуг по управлінню житловим фондом в Кіровському районі м. Донецька. З 01 березня 2007р. відбулася передача житлового фонду Кіровського району м. Донецька в кількості 145 будинків на баланс та в управління ТОВ «Текстильник-2005», з урахуванням дебіторської та кредиторської заборгованості. Зокрема, було прийнято на баланс та в управління будинок гуртожитку за адресою: м. Донецьк, вул. Ляшенко, буд. 8. На підставі списку мешканців гуртожитку, який був переданий від ліквідованого підприємства ТОВ «Донецький текстиль», на баланс УЖГ Донецької міської Ради, відповідачу [PERSON] та її сім’ї у вказаному гуртожитку була виділена кімната № 211, де відповідач зі своєю сім’єю зареєстрована по теперішній час, але безпричинно не проживає. В ході перевірки паспортного режиму з виходом за адресою: м. Донецьк, вул. Ляшенко, буд. 8, кімната № 211, представником ТОВ «Текстильник - 2005» було встановлено, що відповідачі за вищевказаною адресою не проживають, так як виїхали в Росію на постійне місце проживання, про що було складено Акт від 25.09.2013 р. Даний факт підтверджується також рішенням Одинцовського міського суду Московської області по справі 2-5385/2007 від 26.12.2007р., де було встановлено факт постійного проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] на території РФ з 1998 року. Одинцовським міським судом Московської області встановлено, що [PERSON] має паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року серії 1-ЮВ № 619273 та зареєстрована в [INFO], штамп громадянина України в паспорті відсутній. Відповідачі по справі ухиляються від сплати відповідних комунальних платежів за користування житлом, що є грубим порушенням п.20 Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання, яким встановлено, що наймач житлового фонду в гуртожитку зобов’язаний своєчасно вносити плату за користування житловим приміщенням за затвердженими тарифами. Відповідачі мають заборгованість за період з 01.03.2007р. та по 01.09.2013р. в сумі 7 103, 49 грн., в тому числі: 3409, 40 грн. - за користування житловим приміщенням, 1221, 09 грн. - за вивіз ТБО, 2473, 00 грн. – борг за електроенергію. Рішенням Кіровського райсуду м. Донецька з відповідача [PERSON] була стягнена сума 5189, 63 грн. та судовий наказ № 2н-1713 від 11.06.2012 р. направлений до ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку для примусового виконання. Державний виконавець разом з представником ТОВ «Текстильник – 2005» неодноразово виходили на адресу реєстрації відповідачів, але останніх дома не було, їм залишали повістки та попередження. До теперішнього часу договір користування житловою площею в гуртожитку відповідачами укладений не був, чим порушені п.п.2.7 Правила користування житловою площею в гуртожитку. Будинок № 8 по вул. Ляшенко в м. Донецьку знаходиться в комунальній власності Донецької міської Ради та має статус гуртожитку, що підтверджується Свідоцтвом про право власності на нерухоме майн від 09.03.2004 р., серії САА № 347096. У зв’язку з тим, що відповідачі не проживають в спірній кімнаті №211 гуртожитку, не сплачують комунальні послуги, просили ухвалити судове рішення, яким зняти відповідачів з реєстраційного обліку в гуртожитку, розташованому по вул. Ляшенко, буд. 8, кімната № 211, виселити їх з кімнати № 211 гуртожитку по вул. Ляшенко, 8 у м. Донецьку без надання іншого житлового приміщення та стягнути з відповідача на користь ТОВ «Текстильник – 2005» судовий збір в сумі 229, 40 грн. В судовому засіданні представник позивача за довіреністю підтримала позовні вимоги та надала суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві. Відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не з’явилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку. Причини своєї неявки суду не повідомили, заяви про перенесення розгляду справи на інший строк суду не надали. Суд визнає не явку відповідачів у судове засідання з неповажних причин. За згодою представника позивача, суд вважає за можливе в порядку ст. 224 ЦПК України ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних в ній доказів розглянути справу. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до пункту 10 Розділу ІІ, пункту 15 Розділу ІІІ «Примірного положення про гуртожитки», затвердженого постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986р. № 208 (з наступними доповненнями та змінами), ст.129 ЖК України, виданий адмінстрацією підприємства, організації, установи на підставі рішення про надання жилої площі в гуртожитку спеціальний ордер є єдиною підставою для вселення на надану жилу площу. Жила площа в гуртожитку не підлягає обміну, розділу, бронюванню і здачі в піднайом. У випадку, коли гуртожиток перебуває в державній або в комунальній власності, спірні правовідносини регулюються ЖК України та іншими актами житлового законодавства. Частина 1 ст. 116, 132-2 ЖК України передбачає, що наймач, члени його сім’ї або інші особи, які проживають разом з ним, роблять неможливим для інших проживання із ними в одному будинку, виселення винних на вимогу наймодавця або інших зареєстрованих осіб провадиться без надання іншого житлового приміщення. Жилі приміщення з фондів житла для тимчасового проживання надаються громадянам за умови, що для них таке житло є єдиним місцем проживання і їх сукупний доход недостатній для придбання або найму іншого жилого приміщення. В судовому засіданні встановлено, що на підставі Розпорядження Донецької міської ради № 22 від 16 січня 2007р. «Про реалізацію рішення міської ради від 26 травня 2006р. за № 2/2 ТОВ «Текстильник – 2005» було визначено виконавцем послуг по управлінню житловим фондом в Кіровському районі м. Донецька. З 01 березня 2007р. відбулася передача житлового фонду Кіровського району м. Донецька в кількості 145 будинків на баланс та в управління ТОВ «Текстильник-2005», з урахуванням дебіторської та кредиторської заборгованості. Зокрема, було прийнято на баланс та в управління будинок гуртожитку по вул. Ляшенко, буд. 8 у м. Донецьку. На підставі списку мешканців гуртожитку, який було передано від ліквідованого підприємства ТОВ «Донецький текстиль» на баланс УЖГ Донецької міської Ради, відповідачу [PERSON] та членам її сім’ї у вказаному гуртожитку була виділена кімната № 211, в якій вона з сім’єю зареєстрована по теперішній час, але без поважних причин не проживає. Даний факт було встановлено в ході перевірки паспортного режиму з виходом представників позивача за адресою: м. Донецьк, вул. Ляшенко, буд. 8, кімната № 211, під час якого також було встановлено, що відповідачі за вищевказаною адресою не проживають, так як виїхали в Росію на постійне місце проживання, про що було складено Акт від 25.09.2013 р. З рішення Одинцовського міського суду Московської області по справі 2-5385/2007 від 26.12.2007р. вбачається, що судом було встановлено факт постійного проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] на території РФ з 1998 року. Одинцовським міським судом Московської області також було встановлено, що відповідач [PERSON] має паспорт громадянина СРСР зразка 1974 року, серії 1-ЮВ № 619273 та зареєстрована в Україні, м. Донецьк, штамп належності її до громадянства України в паспорті відсутній. Вказане судове рішення іноземної держави, дозвіл на виконання якого надано компетентним судом України, не має для суду України преюдиційного значення, а тому суд не може прийняти його в якості допустимого та достовірного доказу по вказаній цивільній справі. Ухилення відповідачів по справі від сплати відповідних комунальних платежів за користування житлом, що є грубим порушенням п.20 Порядку формування фондів житла для тимчасового проживання, не є підставою для виселення відповідачів з гуртожитку. Крім того, рішенням Кіровського райсуду м. Донецька з відповідача [PERSON] була стягнена сума заборгованості за комунальні послуги і судовий наказ № 2н-1713 від 11.06.2012р. перебуває на примусовому виконанні у ВДВС Кіровського РУЮ у м. Донецьку. Інших підстав для зняття з реєстраційного обліку відповідачів та виселення їх з гуртожитку без надання іншого житлового приміщення позивачем суду не надано, не були вони встановлені і в судовому засіданні. Враховуючи вищевикладене, суд не находить підстав для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстильник - 2005» для виселення із кімнати № 211 в буд.8 по вул. Ляшенко в Кіровському районі м. Донецька без надання іншого житлового приміщення і зняття з реєстраційного обліку із спірного житлового приміщення [PERSON], [PERSON], [PERSON]. З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Текстильник - 2005», як безпідставні та необгрунтовані, не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі віднести на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed