Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-08 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до ТОВ «РК Феміда», треті особи: ТОВ «Фортуна-Лізинг», [PERSON] про визнання трудового договору розірваним. Позовні вимоги мотивовані тим, що з 15 квітня 2015 року позивач працює директором ТОВ «РК Феміда» за сумісництвом. З метою забезпечення належного функціонування ТОВ «РК ФЕМІДА» на період відпусток позивача у зв'язку з вагітністю та пологами виконання обов'язків директора ТОВ «РК ФЕМІДА» покладено на заступника директора. 3.10.2016 року позивачем передано заступнику директора печатку та всі наявні документи ТОВ «РК ФЕМІДА». Перебуваючи у відпустці, позивач прийняла рішення про розірвання трудового договору з власної ініціативи, внаслідок чого 23.01.2017 р. на ім'я уповноваженого органу ТОВ «РК ФЕМІДА» - загальних зборів учасників ТОВ «РК ФЕМІДА» та учасників ТОВ «РК ФЕМІДА» складено заяву про звільнення 24.02.2017 року з посади директора за власним бажанням, у зв'язку з неможливістю продовжувати роботу через догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку, а також повідомлення за вих. № 1/01/17 про проведення 24.02.2017р. позачергових загальних зборів учасників ТОВ «РК ФЕМІДА» з приводу звільнення позивача 24.02.2017р. з посади директора ТОВ «РК ФЕМІДА», котрі направлені учасникам товариства - ТОВ «Фортуна-Лізинг», [PERSON] Разом з тим, у визначену дату загальні збори учасників товариства не відбулись. 24 лютого 2017 року позивачем видано наказ № 36-К від 24.02.2017 р. про припинення виконання обов'язків директора ТОВ «РК ФЕМІДА» 24.02.2017р., у зв'язку зі звільненням за власним бажанням та після закінчення строку попередження про звільнення залишено місце роботи. Враховуючи, що питання про звільнення позивача не вирішене загальними зборами учасників товариства та нею дотримано положення трудового законодавства щодо звільнення, позивач звернулась з цим позовом до суду та просила визнати трудовий договір, укладений на невизначений строк між нею та відповідачем щодо виконання роботи на посаді директора ТОВ «РК Феміда», розірваним з 24 лютого 2017 року згідно з ч. 1 ст. 38 Кодексу законів про працю України. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Представник відповідача позовні вимоги визнала. Треті особи до судового засідання не з'явилися. Тому суд розглянув справу у їх відсутність. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з такого. Судом встановлено, що рішенням загальних зборів учасників ТОВ «РК ФЕМІДА» (Протокол № 1 від 14.04.2015 р.) призначено позивача [PERSON] безстроково за сумісництвом на посаду директора ТОВ «РК ФЕМІДА», про що внесені відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців (а.с. 11-14). 15.04.2015 року видано наказ по ТОВ «РК ФЕМІДА» № 1-К, згідно з яким позивач приступила до виконання обов'язків директора ТОВ «РК ФЕМІДА» за сумісництвом з 15.04.2015 року (а.с. 15). При цьому між сторонами особлива форма трудового договору - контракт щодо виконання обов'язків директора ТОВ «РК ФЕМІДА» не укладався. За бажанням позивача запис до трудової книжки про прийняття на роботу за сумісництвом на посаду директора ТОВ «РК ФЕМІДА» не вносився відповідно до п. 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженого наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України № 58 від 29.07.1993р. З 03.10.2016р. по 05.02.2017 р. позивач знаходилась у відпустці у зв'язку з вагітністю та пологами тривалістю 126 календарних днів (а.с. 36). В подальшому наказом № 22-КВ від 10.10.2016 р. до вказаної відпустки приєднано щорічну основну відпустку тривалістю 46 календарних днів з 06.02.2017 р. по 23.03.2017 р. (а.с. 38). З метою забезпечення належного функціонування ТОВ «РК ФЕМІДА» на період відпусток позивача виконання обов'язків директора ТОВ «РК ФЕМІДА» наказом № 01/10-ЗД від 03.10.2016 р. покладено на заступника директора (а.с. 37). Відповідно до акту приймання-передачі документів та печатки ТОВ «РК ФЕМІДА» 03.10.2016 р. позивачем передано заступнику директора ТОВ «РК ФЕМІДА» печатку та всі наявні документи ТОВ «РК ФЕМІДА» (а.с. 39). Перебуваючи у відпустці, позивачем прийнято рішення про розірвання трудового договору, укладеного на невизначений строк, з власної ініціативи. Відповідно до ч. 1 ст. 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною-інвалідом; догляд за хворим членом сім'ї відповідно до медичного висновку або інвалідом I групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Отже, лише на підставі письмової заяви та попередивши власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний трудовий договір за ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 145 ЦК України питання про створення та відкликання виконавчого органу товариства належить до виключної компетенції загальних зборів учасників товариства з обмеженою відповідальністю. Згідно з п. 16.1 статуту ТОВ «РК ФЕМІДА» виконавчим органом ТОВ «РК ФЕМІДА» є директор, який обираєшся загальними зборами учасників ТОВ «РК ФЕМІДА» безстроково та здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам учасників ТОВ «РК ФЕМІДА». 23.01.2017 р. позивачем на ім'я уповноваженого органу ТОВ «РК ФЕМІДА» - загальних зборів учасників ТОВ «РК ФЕМІДА» та учасників ТОВ «РК ФЕМІДА» (ТОВ «Фортуна-Лізинг», [PERSON].) складено заяву про звільнення з 24.02.2017р. з посади директора ТОВ «РК ФЕМІДА» за власним бажанням, у зв'язку з неможливістю продовжувати роботу через догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку (а.с. 41). Відповідно до ч. 2 ст. 145 ЦК України та ч. 1 ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» у товаристві з обмеженою відповідальністю створюється виконавчий орган (колегіальний (дирекція) або одноособовий (директор), який здійснює поточне керівництво його діяльністю і є підзвітним загальним зборам його учасників. Згідно з ч. 1 ст. 145 ЦК України вищим органом товариства з обмеженою відповідальністю є загальні збори його учасників, до виключної компетенції якого належить, зокрема створення та відкликання виконавчого органу товариства (п. 3 ч. 4 ст. 145 ЦК України). Враховуючи положення ст. 145 ЦК України та ст. 62 Закону України «Про господарські товариства» лише загальні збори товариств можуть вирішувати питання про створення та відкликання виконавчого органу товариства, у тому числі директора. Згідно з ч. 3, 5 ст. 61 Закону України «Про господарські товариства» загальні збори учасників товариства повинні скликатися на вимогу виконавчого органу. Про проведення загальних зборів товариства учасники повідомляються передбаченим статутом способом з зазначенням часу і місця проведення зборів та порядку денного. Повідомлення повинно бути зроблено не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів. Пунктом 15.9 статуту ТОВ «РК ФЕМІДА» передбачено, що про проведення загальних зборів учасників ТОВ «РК ФЕМІДА» учасники повідомляються усно чи письмово не менш як за 30 днів до скликання загальних зборів учасників із зазначенням часу і місця проведення загальних зборів та порядку денного. На виконання зазначеного, 23.01.2017 р. на ім'я учасників ТОВ «РК ФЕМІДА» складено та надіслано повідомлення за вих. № 1/01/17 про проведення 24.02.2017р. позачергових загальних зборів учасників ТОВ «РК ФЕМІДА» (ТОВ «ФОРТУНА-ЛІЗИНГ», [PERSON] відповідно до даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань) стосовно звільнення позивача 24.02.2017р. з посади директора ТОВ «РК ФЕМІДА» (а.с. 42-44). Отже позивачем виконано всі вимоги законодавства та внутрішніх документів ТОВ «РК ФЕМІДА», що є необхідними для звільнення позивача з посади директора ТОВ «РК ФЕМІДА» за власним бажанням 24.02.2017 року. Натомість уповноважений орган (учасники) ТОВ «РК ФЕМІДА» проігнорував (проігнорували) законні вимоги: заяву про звільнення 24.02.2017р. з посади директора ТОВ «РК ФЕМІДА» за власним бажанням та повідомлення про проведення 24.02.2017р. позачергових загальних зборів учасників ТОВ «РК ФЕМІДА». 24.02.2017р. позачергові загальні збори учасників ТОВ «РК ФЕМІДА» не відбулися, загальними зборами учасників ТОВ «РК ФЕМІДА» рішення про звільнення 24.02.2017 р. з посади директора ТОВ «РК ФЕМІДА» за власним бажанням з ч. 1 ст. 38 КЗпПУ прийнято не було, у зв'язку з відсутністю кворуму, оскільки для участі у зборах не з'явився жоден з учасників (представник учасника) ТОВ «РК ФЕМІДА» (а.с.45). Оскільки згідно заяви про звільнення з посади директора ТОВ «РК ФЕМІДА» за власним бажанням останнім днем роботи позивача на посаді директора (днем звільнення) є 24.02.2017 року, в цей день згідно з ч. 1 ст. 38, ст. 47 КЗпПУ видано наказ № 36-К від 24.02.2017р., відповідно до якого позивач припинила виконання обов'язків директора ТОВ «РК ФЕМІДА» 24.02.2017р., у зв'язку зі звільненням за власним бажанням та позивачем залишено місце роботи. Разом з тим на час розгляду справ позивач не звільнена із займаної посади директора товариства. За змістом ст. 22 КЗпП України, відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Частиною 1 ст. 38 КЗпП України передбачене право працівника розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Отже, за змістом положень ст. 38 КЗпП України, ст. 145 ЦК України, ст. 58, 60,-62 Закону України «Про господарські товариства» праву директора товариства на звільнення за власним бажанням кореспондує обов'язок учасників товариства провести загальні збори та розглянути заяву директора про звільнення. Проте, як встановлено матеріалами справи, учасники товариства - треті особи ТОВ «ФОРТУНА-ЛІЗИНГ», [PERSON] не провели загальних зборів товариства та заяву [PERSON] про звільнення з посади директора не вирішили, тоді як позивач виконала вимоги закону щодо процедури звільнення за власним бажанням: подала відповідну заяву та призначила проведення зборів учасників товариства для її вирішення. Статтею 43 Конституції України передбачено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Розглядаючи справи, пов'язані із застосуванням даної норми, Конституційний Суд України у рішеннях від 07.07.2004 року № 14-рп/2004, від 16.10.2007 року № 8-рп/2007 та від 29.01.2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю Конституційний Суд України розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей кожному для його реалізації. Таким чином, відповідачами порушене право позивача на звільнення з роботи з ініціативи працівника, передбачене ч. 1 ст. 38 КЗпП України. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, оскільки не вирішення зборами учасників товариства заяви про звільнення позивача з посади директора є порушенням її права щодо вільного вибору праці. З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, оскільки у даному випадку належним способом захисту порушеного права позивача є визнання припиненими трудових відносин між сторонами на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України з 24 лютого 2017 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 640 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved