Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до відповідача [PERSON], в якому просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання їхнього сина [PERSON] ([INFO]), який продовжує навчання, у розмірі 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісяця, до досягнення останнім двадцяти трирічного віку, або до закінчення навчання. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що спільний з відповідачем син [PERSON] перебуває на утриманні позивача і навчається на денному відділенні у Національному технічному університеті України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» за контрактом, вартість навчання у якому складає 1220 грн. щомісяця. І, незважаючи на свій батьківський обов'язок, відповідач матеріально не допомагає синові, маючи можливість. Ухвалою судді від 10.04.2018, після отримання відповідей на судові запити щодо адреси зареєстрованого місця проживання відповідача, у справі відкрито провадження для розгляду у спрощеному порядку з викликом (повідомленням) сторін /а. с. 26-27/. Відповідачем у справі суду не було подано відзив на позов або будь-які інші заяви чи клопотання з процесуальних питань. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити, посилаючись на доводи, висловлені у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні вказав, що погоджується сплачувати за навчання, але заперечує суму сплати, посилаючись на те, що з сином майже не спілкується /а. с. 41/. Суд, заслухавши обґрунтування сторони позивача, заперечення сторони відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народився [INFO] син [PERSON], про що видано Відділом реєстрації актів громадянського стану Дарницького районного управління юстиції у м. Києві свідоцтво про народження за актовим записом № 123 від 11.02.2000, серії [NUMBER] /а. с. 9/. Шлюб між сторонами розірвано, відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу за актовим записом № 273 від 08.08.2002, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві 26.09.2003 серії [NUMBER] /а. с. 10/. Як вбачається, позивач у грудні 2004 року вийшла заміж та змінила прізвище з «[PERSON]» на «[PERSON]» /а. с. 12/. Син сторін [PERSON], досягнувши шістнадцятирічного віку, змінив прізвище «[PERSON]» на «[PERSON]», про що 11.08.2016 йому видано Дарницьким районним у м. Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у м. Києві свідоцтво серії [NUMBER] за актовим записом № 101 /а. с. 11/. Відповідно до відомостей наданої суду довідки від 12.03.2018 № 2275, [PERSON] є студентом І курсу групи МВ-71 Механіко-машинобудівного інституту Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського», IV рівня акредитації, навчається на денній формі за контрактом і закінчує навчання у червні 2022 року, згідно з договором про надання освітніх послуг від 17.08.2017, на підставі наказу про зарахування № 2514-с від 17.08.2017 /а. с. 13, 14-15/. [PERSON] зареєстрований за адресою, де проживає разом з матір'ю - позивачем, що підтверджується відомостями з Витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо реєстрації місця проживання, перебуваючи на її утриманні /а. с. 16/. Позивач офіційно працевлаштована і отримує заробітну плату за місцем роботи у розмірі 3500 грн., що становило загальну суму за 2017 рік у розмірі 42000 грн. /а. с. 17/. Обов'язок батьків утримувати свою дитину непов'язаний з тим, чи одружені вони чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), або чи розірвано їх шлюб. Батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей та повнолітніх дітей, які продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги. Зобов'язання з утримання дітей виникає за наявності сукупності таких умов: родинного зв'язку між батьками й дитиною (кровний зв'язок між батьками та дитиною або зв'язок між усиновлювачем і усиновленою дитиною); неповноліття дитини; навчання повнолітньої дитини; відсутність підстав для звільнення батьків від сплати аліментів; можливість батьків надавати матеріальну допомогу. За приписами частини 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 182 Сімейного кодексу України передбачено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. 199 Сімейного кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно з роз'ясненнями, наданими Пленумом Верховного Суду України у постанові від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у пункті 20, обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ч. 3 ст. 199 Сімейного кодексу України, право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Частиною 1 ст. 200 Сімейного кодексу України встановлено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. Відповідно до частини 2 статті 200 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] є повнолітнім, проживає разом з матір'ю і перебуває на її утриманні, продовжує навчання на денному відділенні закладу вищої освіти за контрактом, не отримуючи стипендії, при цьому відповідач - батько [PERSON] - працездатного віку, доказів того, що не має можливості чи не здатен допомагати сину, не надав суду. Також відповідач, розуміючи необхідність утримання дитини, вважав, що розмір аліментів, який просить присудити позивач, є завищеним. Тому з відповідача підлягають стягненню аліменти на його утримання у розмірі 1/4 частки з усіх видів доходів (заробітку) щомісяця, на період навчання, починаючи з 14.03.2018 і до досягнення ним двадцяти трирічного віку, або раніше, у разі припинення навчання. Згідно з ст. 141 ЦПК України, з відповідача належить стягнути суму судового збору у розмірі 704,80 грн. в дохід держави, оскільки позивач була звільнена від її сплати на підставі статті 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до статті 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved