Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

У березні 2020 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернувся представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Європартнер фінанс» з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором про стягнення солідарно з відповідачів заборгованості за кредитним договором № 014/1581/74/04503 від 10 вересня 2007 року, укладеним між відповідачем [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк» станом на 17 січня 2018 року в загальній сумі 638 184 грн. 49 коп. та судові витрати. Позов обґрунтовано тим, що 10 вересня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк» був укладений кредитний договір № 014/1581/74/04503 за умовами якого відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 48700 доларів США, на умовах строковості та відплатності, проте відповідач в порушення умов кредитного договору належним чином свої зобов`язання щодо погашення кредиту та нарахованих за користування кредитними коштами відсотків не виконувала, у зв`язку із чим станом на 17 січня 2018 року за вказаним договором наявна заборгованість в загальній сумі 638 184 грн. 49 коп., в т.ч. прострочена заборгованість за кредитом - 96 262 грн. 84 коп., строкова заборгованість за кредитом 469 987 грн. 77 коп., прострочена заборгованість за відсотками - 44 818 грн.77 коп., строкова заборгованість за відсотками - 1464 грн. 49 коп., пеня - 25 650 грн. 62 коп., в забезпечення виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором було укладено договір поруки № 014/1581/74/04503/2 від 10 вересня 2007 року, за яким відповідач [PERSON] зобов`язався відповідати перед банком за належне виконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором. Позивачу було відступлено право вимоги за вказаними договорами, заборгованість за кредитним договором не погашена, у зв`язку із чим він звернувся з відповідним позовом до суду. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 17 березня 2020 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провадити в порядку загального позовного провадження. Відповідачами по справі відзивів на позовну заяву не надано, представником відповідача [PERSON] подано заяву про застосування позовної давності. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 02 вересня 2020 року (протокольною) відмовлено в зупиненні провадження у справі. Ухвалою Малиновського районного суду м.Одеси від 08 грудня 2020 року закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача позов підтримала, просила його задовольнити з мотивів, викладених в позовні заяві, додатково зазначила про відсутність підстав вважати поруку припиненою, заперечувала проти застосування позовної давності з огляду на встановлення у договорі поруки відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України трирічного строку, також встановлення в кредитному договорі трирічного строку позовної давності до всіх вимог, що з нього випливають. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на припинення поруки з огляду на збільшення без згоди поручителя обсягу його відповідальності за кредитним договором внаслідок укладення додаткової угоди № 5 від 27 травня 2014 року до кредитного договору в частині визначення розміру пені та штрафних санкцій, сплив строку поруки, просив застосувати до вимог позивача позовну давність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлена про час та місце розгляду справи, відзиву на позов не надала. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку про часткове задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що 10 вересня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк» був укладений кредитний договір № 014/1581/74/04503 за умовами якого відповідачу [PERSON] було надано кредит в розмірі 48700 доларів США строком до 09 вересня 2020 року зі сплатою 11,8% річних з погашенням кредиту щомісячними платежами згідно графіку платежів (додаток № 1 до вказаного договору)., що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 13-17). Також 10 вересня 2007 року між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк» був укладений договір поруки № 014/1581/74/04503/2, за умовами якого [PERSON] зобов`язався відповідати перед банком за належне виконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань за укладеним кредитним договором, що підтверджується копією вказаного договору (а.с. 22-24). 27 травня 2014 року між правонаступником ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» - ПАТ «ФІДОБАНК» та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду № 5 до зазначеного кредитного договору, викладено його в новій редакції (а.с. 31-37). Відповідно до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 18.01.2018 року, укладеного між ПАТ «Фідобанк» та позивачем, до останнього перейшло право вимоги за укладеним між ВАТ «ЕРСТЕ БАНК» та [PERSON] кредитним договором (а.с. 43-54). 19.01.2018 року та 09.02.2018 року відповідачам позивачем було направлено вимоги про погашення заборгованості в заявленій до стягнення сумі, які станом на дату розгляду справи були залишені без задоволення. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З копії розрахунку заборгованості, доданого до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 18.01.2018 року, укладеного між ПАТ «Фідобанк» та позивачем вбачається наявність заборгованості за кредитним договором в заявленій до стягнення сумі (а.с. 48-54), зазначений розрахунок відповідачами не спростований. Проте, суд доходить висновку про застосування позовної давності до частини заборгованості, що виникла до 26.02.2017 року з огляду на наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до п. 1) ч. 2 ст. 258 ЦК України за вимогами про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Відповідно до ч. 1 ст. 259 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Відповідно до п. 14.10 кредитного договору в редакції додаткової угоди № 5 від 27.05.2014 року, позовна давність, що застосовується за будь-якими вимогами банку становить три роки (а.с. 36). З матеріалів справи вбачається, що з позовом позивач звернувся до суду 26.02.2020 року шляхом відправлення позовної заяви поштою, що підтверджується відміткою на конверті (а.с. 92). Таким чином, суд доходить висновку про відмову у стягнення суми заборгованості за кредитом, що виникла до 26.02.2017 року, тобто більш ніж за три роки до дати звернення до суду. З додатку № 1 до кредитного договору в редакції додаткової угоди № 5 від 27.05.2014 року (а.с.36зв.-37) вбачається, що загальна сума заборгованості за тілом кредиту станом на дату укладення додаткової угоди складає 18 953,83 долари США, з яких черговими платежами до 26.02.2017 року мало бути сплачено 5582, 33 долари США (сума платежів за період по 27.01.2017 року включно згідно графіку платежів), залишок заборгованості таким чином складає 13371,5 доларів США (18953,83-5582,33), що за офіційним курсом НБУ станом на 17.01.2018 року (дата розрахунку заборгованості) складає 383127 грн. 92 коп. (13371,50 долл. США* 28,652576 грн.). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за тілом кредиту в розмірі 383127 грн. 92 коп. Відповідно до розділу 1 кредитного договору в редакції додаткової угоди № 5 від 27.05.2014 року (а.с. 31зв.) за користування кредитом сплачуються відсотки в розмірі 11,8 % річних. При цьому сума відсотків нараховується виходячи з кількості днів у році 360 відповідно до п. 4.3.1. кредитного договору в редакції додаткової угоди № 5 від 27.05.2014 (а.с. 32зв.) Сума відсотків за період з 26.02.2017 року по 17.01.2018 року (326 днів) складає 1428,82 долари США (13371,50 дол.США*11,8%/360*326днів), що за офіційним курсом НБУ станом на 17.01.2018 року (дата розрахунку заборгованості) складає 40939 грн. 35 коп. (1428,82 долл. США* 28,652576 грн.). Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума заборгованості за відсотками за користування кредитом в розмірі 40 939 грн. 35 коп. Відповідно до ст. 549-551 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до розділу 1 кредитного договору в редакції додаткової угоди № 5 від 27.05.2014 року (а.с. 32), п. 10.3. договору (а,с 34зв.) за порушення позичальником своїх зобов`язань щодо погашення кредиту встановлена пеня в розмірі подвійної облікової ставки НБУ, що діяла на кожну дату існування прострочення відповідного платежу. З розрахунку заборгованості, що є додатком до договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 18.01.2018 року, укладеного між ПАТ «Фідобанк» та позивачем вбачається наявність заборгованості за пенею за тілом кредиту 18049 грн. 82 коп. (а.с. 51-52), з яких до 26.02.2017 року нараховано 2000 грн. 71 коп.; за пенею за процентами за користування кредиту-7600 грн. 80 коп. (а.с.52-53), з яких до до 26.02.2017 року нараховано 1008 грн. 65 коп. Таким чином, в межах строку позовної давності з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума пені в розмірі 22 641 грн. 26 коп. ((18049,82-2000,71)+(7600,8-1008,65)). Загальна сума заборгованості за кредитним договором, що підлягає стягненню з відповідача [PERSON] складає 446 708 грн. 53 коп., в т.ч. заборгованість за кредитом - 383127 грн. 92 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом - 40939 грн. 35 коп., пеня - 22641 грн. 26 коп. Також суд доходить висновку про наявність підстав про стягнення вказаної суми заборгованості в солідарному порядку з відповідача [PERSON] з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Відповідно до ст. 554 ЦК України, У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. За умовами укладеного між [PERSON] та ВАТ «Ерсте Банк» договору поруки № 014/1581/74/04503/2 від 10 вересня 2007 року (п. 1.2.), [PERSON] зобов`язався відповідати перед банком за належне виконання позичальником [PERSON] своїх зобов`язань, що випливають з кредитного договору № 014/1581/74/04503 від 10 вересня 2007 року, всіх додаткових угод до нього, в т.ч., але не виключно, зобов`язань щодо повернення кредиту, процентів, комісій, можливої неустойки (штрафу, пені). Доводи представника відповідача щодо припинення поруки з огляду на укладення зміну умов кредитного договору, що призвело до спливу строку дії поруки відхиляються судом з огляду на наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України, порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання. Зазначена редакція ч. 1 ст. 559 ЦК України застосовується до спірних відносин в силу п. 2 Розділу ІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відновлення кредитування» від 03 липня 2018 року. Відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку поруки, встановленого договором поруки. Якщо такий строк не встановлено, порука припиняється у разі виконання основного зобов`язання у повному обсязі або якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку (терміну) виконання основного зобов`язання не пред`явить позову до поручителя. Якщо строк (термін) виконання основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня укладення договору поруки не пред`явить позову до поручителя. Для зобов`язань, виконання яких здійснюється частинами, строк поруки обчислюється окремо за кожною частиною зобов`язання, починаючи з дня закінчення строку або настання терміну виконання відповідної частини такого зобов`язання. Враховуючи, що позивачем пред`явлено до поручителя позов у зв`язку із порушенням [PERSON] своїх зобов`язань за кредитним договором в обсязі, що передбачений укладеним договором поруки, й відповідно до п. 5.2.3. договору поруки сторони погодили строк дії поруки 3 роки, суд відхиляє доводи представника відповідача щодо припинення поруки та доходить висновку про наявність підстав для стягнення заборгованості у визначеній судом сумі в межах строку дії поруки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів в рівних частках з кожного на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволеної частини вимог в сумі 6 700 грн. 64 коп.

Outcome: partial