Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-27 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про зменшення розміру аліментів в якому зазначив наступне. Судовим наказом Оболонського районного суду м.Києва від 02 травня 2018 року з нього стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Він є особою передпенсійного віку, безробітний, на даний час перебуває на обліку в Київському міському центрі зайнятості, має серйозні проблеми зі станом здоров»я. Крім того, змушений одноособово сплачувати великі рахунки за комунальні послуги, які в опалювальній сезон становлять від 4000 до 6000 гривень. За таких обставин він позбавлений можливості сплачувати аліменти на користь відповідача на утримання їх спільного сина - [PERSON], [INFO] в тому розмірі, який був встановлений судовим наказом Оболонського районного суду м.Києва. Просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття до 1/8 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з дня набрання даним рішенням законної сили та до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з»явилась про день, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Судом встановлено, що судовим наказом Оболонського районного суду м.Києва від 02 травня 2018 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03.04.2018 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.6) Дитина проживає разом з матір'ю та перебуває на її утриманні. Згідно довідки №1531 виданої 16.08.2018 року Оболонською районною філією Київського міського центру зайнятості вбачається, що [PERSON] дійсно зареєстрований в Оболонській районній філії Київського міського центру зайнятості як безробітний з 02.08.2018 року по теперішній час (а.с.7) Згідно медичної документації наданої позивачем вбачається, що [PERSON], має гіпертонічну хворобу та хворіє цукровим діабетом (а.с.9) Згідно з ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, при цьому батьки несуть спільний обов'язок по утриманню дитини. Статтею 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частина 2 статті 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України № 2037-VIII від 17.05.2017 року, держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Конвенцією про права дитини (стаття 3) передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров»я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст. 12, 81 Цивільного процесуального кодексу України та змісту положень ст. 192 СК України, позивач повинен довести наявність обставин щодо зміни його матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я (чи інших обставин), що настали після ухвалення судового рішення, яким визначено розмір аліментів. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що в межах даного спору позивачем не доведено обставин, які мали підтвердити той факт, що після ухвалення судового рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітньої дитини, погіршився стан здоров'я позивача, змінився його матеріальний стан, виникли інші обставини, які відіграють суттєву роль в житті позивача, які у відповідності із ст.192 Сімейного кодексу України, є підставою для зменшення розміру аліментів, визначених за рішенням суду. Обставини, зазначені позивачем як підстави для зменшення розміру аліментів (відсутність роботи, перед пенсійний вік, стан здоров»я, понесення витрат на оплату житлово-комунальних послуг у значному розмірі) не звільняє позивача від обов»язків сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини і не можуть бути підставами для зменшення розміру аліментів. Суд критично відноситься до позиції позивача, який посилається, як на підставу для зменшення розміру аліментів, на фінансову неспроможність сплачувати аліменти у визначеному судом розмірі, оскільки наведені обставини не підтверджуються належними доказами. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] про зменшення розміру аліментів, присуджених за рішенням суду, є необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed