Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-14 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом, в якому просила визнати протиправним застосування ОСББ «Автобус-1» тарифів за опалення у період часу з 01.01.2013 року по 01.08.2014 року; визнати протиправними нарахування [PERSON] боргу за опалення у період часу з 01.01.2013 року 01.08.2014 року у розмірі 1612 гривень 25 копійок. Мотивуючи позовні вимоги, зазначила про те, що є власницею квартири [ADDRESS] та членом ОСББ «Автобус-1». У 2008 році у вказаному будинку мешканцями придбано та встановлено будинковий лічильник обліку теплової енергії для сплати фактично наданих послуг відповідно до встановлених законодавством тарифів. З травня 2008 року постачальник теплоносіїв ПАТ «Київенерго» надає ОСББ «Автобус-1» рахунки за показниками приладу обліку теплової енергії. Разом з тим, незважаючи на вказані обставини ОСББ «Автобус-1» нараховує мешканцям плату за опалення за загальним тарифом, посилаючись на те, що рішенням Правління ОСББ від 08.08.2011 року встановлено порядок оплати комунальних послуг у відповідності до статуту об'єднання. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, з наведених у позові підстав. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на їх необґрунтованість та безпідставність, зазначили, що рішенням Правління від 08.08.2011 року для зручності оплати послуг по опаленню, вирішено нараховувати цілий рік плати по 2,91 грн. за 1 кв.м., вказане рішення скасовано не було. Вислухавши пояснення та заперечення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин. У відповідності з ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Частиною 2 ст. 59 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. За змістом ч. 4 ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 18 травня 2001 року, посвідченого державним нотаріусом Шостої Київської державної нотаріальної контори та зареєстрованого в реєстрі за № 11-4797, [PERSON] належить квартира [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] 16.07.1997 року Московською районною державною адміністрацією зареєстровано Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автобус-1», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямований на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Частиною третьої статті 16 закону визначено, що комунальні послуги надаються споживачам безперебійно, виключно за винятком часу перерв на, зокрема, міжопалювальний період для систем опалення, рішення про початок та закінчення якого приймається виконавчими органами відповідних місцевих рад або місцевими державними адміністраціями виходячи з кліматичних умов згідно з правилами та іншими нормативними документами. Згідно з п. 12 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005 року, у разі встановлення будинкових засобів обліку теплової енергії споживач оплачує послуги згідно з їх показаннями пропорційно опалювальній площі (об'єму) квартири (будинку садибного типу) за умови здійснення власником. балансоутримувачем будинку та/або виконавцем заходів з утеплення місць загального користування будинку. Постачання теплової енергії для потреб опалення та гарячого водопостачання житлового будинку ОСББ «Автобус-1» за адресою: [ADDRESS], здійснюється ПАТ «Київенерго». З травня 2008 року нарахування за теплову енергію, спожиту вказаним будинком проводяться відповідно до показань комерційного вузла обліку теплової енергії, який перебуває на балансі споживача, що підтверджується даними листа ПАТ «Київенерго» № 029/52/12853 від 12.12.2014 року. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач зазначає, що відповідач неправомірно, всупереч вимогам закону, незважаючи на встановлення у 2008 році у будинку [ADDRESS] засобу обліку теплової енергії, продовжує нарахування плати за опалення по загальному тарифу. Відповідачем не заперечується розмір заборгованості в сумі 1612,25 грн. за період з 01.01.2013 року по 01.08.2014 року по сплаті послуг за опалення. Заперечуючи проти позову, представники відповідача зазначають, що дії по нарахування плати за опалення мешканцям вказаного вище будинку по загальному тарифу, є правомірними та не суперечать закону, оскільки рішенням Правління ОСББ «Автобус-1» від 08.08.2011 року встановлено плату за опалення для мешканців будинку [ADDRESS] по загальному тарифу. З матеріалів цивільної справи вбачається, що 08 серпня 2011 року правлінням ОСББ «Автобус-1» прийнято рішення, яким встановлено плату за опалення протягом року по загальному тарифу, вказане рішення оформлено протоколом № 10 від 08 серпня 2011 року (пункт 1 протоколу). Разом з тим, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 07.12.2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва від 20.04.2016 року, визнано недійсним та протиправним рішення правління Об'єднання співвласників багатоквартирного будинку «Автобус-1» від 08 серпня 2011 року, оформлене протоколом № 10 від 08 серпня 2011 року. За правилом ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Преюдиційні факти - це факти,встановлені рішенням чи вироком суду, що набрали законної сили. Преюдиційність ґрунтується на правовій властивості законної сили судового рішення і означається його суб'єктивними і об'єктивними межами, за якими сторони та інші особи, які брали участь у розгляді справи, а також їх правонаступники не можуть знову оспорювати в іншому процесі встановлені судовим рішенням у такій справі правовідносини. Преюдиційні обставини є обов'язковими для суду, який розглядає справу навіть у тому випадку, коли він вважає, що вони встановлені невірно. Таким чином, законодавець намагається забезпечити єдність судової практики та запобігти появі протилежних за змістом судових рішень. Так, вказаними вище судовими рішеннями встановлено, що до компетенції Правління ОСББ «Автобус-1», враховуючи норми Закону України «Про об'єднання співвласників багатоквартирного будинку», Закону України «Про житлово-комунальні послуги» а також положення статуту ОСББ «Автобус-1», не входили повноваження щодо встановлення плати за опалення по загальному тарифу для мешканців будинку [ADDRESS] Оцінюючи вказані обставини, суд надходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача про визнання протиправним застосування ОСББ «Автобус-1» тарифів за опалення у період часу з 01.01.2013 року по 01.08.2014 року, нарахування боргу по сплаті послуг за опалення за вказаний період, у зв'язку із чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Враховуючи викладене,

Outcome: approved