Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-24 00:00:00

У березні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі в розмірі 1762 (одна тисяча сімсот шістдесят дві) гривні, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи з 28 лютого 2017 року. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.07.2004 року між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №230. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO]. Відповідач допомоги на утримання дитини не надає. Рішенням Волноваського районного суду Донецької області від 03.01.2017 року шлюб між сторонами було розірвано. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.04.2018 року у цивільній справі відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами позовного (спрощеного) провадження на 12год. 30 хв. 04 червня 2018 року. Відповідно до Закону України від 03.10.2017 року «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», який набрав чинності 15.12.2017 року, Цивільний процесуальний кодекс України (далі - ЦПК України) викладено в новій редакції. Згідно п. 9 Перехідних положень ЦПК України, встановлено, що зміни до цього Кодексу вводяться в дію з урахуванням таких особливостей, зокрема, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. Як визначено у ч.ч. 2, 3, 4 ст. 19 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. Наказне провадження призначене для розгляду справ за заявами про стягнення грошових сум незначного розміру, щодо яких відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо. Спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи: 1) малозначні справи; 2) що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. При вирішенні питання про розгляд справи в порядку спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) ціну позову; 2) значення справи для сторін; 3) обраний позивачем спосіб захисту; 4) категорію та складність справи; 5) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначити експертизу, викликати свідків тощо; 6) кількість сторін та інших учасників справи; 7) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 8) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. В порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів та поділ майна подружжя; 2) щодо спадкування; 3) щодо приватизації державного житлового фонду; 4) щодо визнання необґрунтованими активів та їх витребування відповідно до глави 12 цього розділу; 5) в яких ціна позову перевищує п'ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; 6) інші вимоги, об'єднані з вимогами у спорах, вказаних у пунктах 1-5 цієї частини. Позивача та представник позивача в судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений в установленому законом порядку. Заперечень на позовну заяву та заяв про участь у розгляді справи не надійшло. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з'явився у судове засідання, про причини неявки не повідомив, не подав відзив і позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, повно, всебічно та об'єктивно з'ясувавши обставини справи, заслухавши пояснення позивача та представника позивача, суд дійшов висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, частин 7,8 ст. 7 СК України, під час вирішення будь - яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно із ч. 1,2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України N 789-Х1І від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного духовного і соціального розвитку. Судом встановлено, що 17.07.2004 року між сторонами був зареєстрований шлюб у відділі реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис №230. Від шлюбу у сторін є неповнолітня дитина [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження дитини, видане 27.12.2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Будьонівського районного управління юстиції м. Донецька, актовий запис № 706. Судом встановлено, що дитина знаходиться на утриманні та вихованні позивача. Відповідач участі в утриманні дитини не приймає, при цьому має обов'язок, встановлений ст. ст. 84, 180 СК України. Згідно із п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує:стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з ч.1,2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч.1, 6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані докази, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO] в розмірі 1762 грн. щомісячно, починаючи з 28.02.2017р. до досягнення дитини повноліття та здатність відповідача сплачувати дані кошти для належного забезпечення та гармонійного розвитку дитини. При таких обставинах позов підлягає задоволенню. Оскільки суд задовольняє позов, то з відповідача, згідно із ст. 141 ЦПК України, на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 704 грн. 80 коп. Суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць (ст. 430 ЦПК України). На підставі викладеного та

Outcome: approved