Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У березні ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором до [PERSON], посилаючись при цьому на те, що 23 грудня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № 005-29069-231211, відповідно до якого позивач зобов'язувався відкрити відповідачу картковий рахунок № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, надає платіжну картку та пін-код до неї, здійснює її обслуговування. Банк надає кредит шляхом відкриття відновлювальної кредитної лінії на загальну суму 30 000 тридцять тисяч) гривень та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 900 (три тисячі дев'ятсот) гривень. Відповідно до договору, відповідач зобов'язаний був у строк, визначений вказаним договором, виконати свої зобов'язання по своєчасному погашенню суми заборгованості. Відповідач був повідомлений про виникнення заборгованості по оплаті передбачених даним договором платежів, але ним не було вжито жодних дій, які свідчили про намір добровільної сплати боргу. Станом на 13 січня 2014 року відповідач не виконав належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 5370 (п'ять тисяч триста сімдесят) гривень 74 коп., яка складається із тіла кредиту 1269 (одна тисяча двісті шістдесят дев'ять) гривень 48 коп.; простроченого тіла кредиту 2094 (дві тисячі дев'яносто чотири) гривні 43 коп. та заборгованості за комісіями 2006 (дві тисячі шість) гривень 83 коп. Тому просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором на загальну суму 5370 (п'ять тисяч триста сімдесят) гривень 74 коп. та судові витрати у розмірі 243 (двісті сорок три) гривень 60 коп. Представник позивача до суду не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. До суду надіслав заяву, у якій просив справу розглядати за відсутності представника позивача. Також зазначав, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явився двічі, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи. За таких обставин судом було прийнято рішення про розгляд справи за відсутності представника позивача та відповідача, а також ухвалено проводити розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши письмові докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторонни (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно зі ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 23 грудня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір № 005-29069-231211, відповідно до якого Банк відкриває [PERSON] поточний рахунок з використанням платіжної картки № [NUMBER] в національній валюті України - гривні, надає платіжну картку та пін-код до неї, здійснює її обслуговування. Банк надає кредит шляхом відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії на загальну суму 30 000 (тридцять тисяч) гривень та на день укладення кредитного договору встановлює ліміт кредитної лінії на рахунку в сумі 3 900 (три тисячі дев'ятсот) гривень (а.с.7). Станом на 13 січня 2014 року борг відповідача перед позивачем складав 5 595 (п'ять тисяч п'ятсот дев'яносто п'ять) гривень 74 коп. (а.с. 16). Однак Банком була заявлена вимога про повернення боргу у меншій сумі, а саме 5 370 (п'ять тисяч триста сімдесят) гривень 74 коп. Відповідач жодним чином заявлені до нього позовні вимоги не спростував. А тому суд вважає ці вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. За правилами ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач при подачі позову сплатив судовий збір в сумі 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. (а.с. 1). Таким чином, відповідачу належить сплатити ПАТ «Дельта Банк» 243 (двісті сорок три) гривні 60 коп. на відшкодування понесених ними судових витрат. На підставі ст. ст. 526, 530, 509, 1054 ЦК України,

Outcome: approved