Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 17 квітня 2007 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташовано по вул. Савчука, № 43 в с. Негринці Драницької сільської ради Новоселицького району. Спадщину після її смерті своєчасно прийняв як спадкоємець 1 черги за законом її чоловік [PERSON], який помер 28 жовтня 2010 року. Після його смерті відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння, яку позивач своєчасно прийняв як спадкоємець за заповітом. Інших спадкоємців не має. Але оскільки спадкодавці не отримали при житті свідоцтво про право власності на нерухоме майно, він не може оформити на себе право власності на спадщину. Просив суд визнати за ним право власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу у його відсутності. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Драницької сільської ради Новоселицького району № 957 від 20 травня 2015 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. Савчука, № 43 в с. Негринці Драницької сільської ради Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали [PERSON] та [PERSON] в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, були побудовані до 1960 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Драницькій сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роки особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 17 квітня 2007 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя № 00015312703 від 25 квітня 2015 року вбачається, що [PERSON] був чоловіком [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за законом 1 черги своєчасно прийняв її чоловік [PERSON], оскільки на час відкриття спадщини постійно проживав разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Драницької сільської ради Новоселицького району № 959 від 20 травня 2015 року. 28 жовтня 2010 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Згідно заповіту, який був складений 15 січня 2005 року та посвідчений секретарем Драницької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] все своє майно заповів позивачу [PERSON]. Позивач як спадкоємець за заповітом, спадщину прийняв своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючого документу на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], інших спадкоємців не має та відповідач позов визнав, то право власності на спадщину слід визнати за ним. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved