Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 25 вересня 1998 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Протягом останніх чотирьох років між позивачем та відповідачем склались неприязні стосунки, у зв'язку з чим фактичні шлюбно-сімейні відносини між ними були припинені. Спільне з відповідачем життя не склалось через відсутність взаєморозуміння і довіри між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та обов'язки з ведення спільного господарства. Вважає, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна, що є їхньою спільною власністю, сторони не мають. У зв'язку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Зазначила, що шлюбні відносини між сторонами припинені з січня 2018 року. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 вересня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Красногвардійської районної ради м. Дніпропетровська між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 375, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER], виданим 25 вересня 1998 року (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони спільних дітей не мають. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди сторін на спільне життя, сімейні відносини та обов'язки, відсутність взаєморозуміння та довіри між ними. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені з січня 2018 року, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За таких обставин судом встановлений факт порушення відповідачем права позивача на розірвання шлюбу, оскільки за взаємною згодою відповідач відмовляється розірвати шлюб. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved