Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-14 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] (далі - позивач 1), [PERSON] (далі - позивач 2) звернулися до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Українського державного підприємства поштового зв`язку «Укрпошта» (далі - відповідач) про визнання дій незаконними та відшкодування моральної шкоди. Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовують тим, що 16.02.2012 позивачі звернулися до Окружного адміністративного суду міста Києва із заявою про надання для відома копії ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 року, яка зберігається у справі № 2-а-4632/09/2670 за позовом [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Верховної ради України про внесення змін до законодавства. Однак відповіді на звернення позивачі не отримали. 13.06.2012 року [PERSON] направив до Окружного адміністративного суду міста Києва скаргу про залишення без розгляду його звернення від 16.02.2012 року. 14.07.2012 року позивач 1 отримав лист Окружного адміністративного суду міста Києва за № 2-а-4632/09/6682/12 від 22.06.2012 року, відповідно до якого, копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 року Окружний адміністративний суду міста Києва направив на адресу Роменської виправної колонії супровідним листом від 29.02.2012 року № 2-а-4632/09/2670/2096/12, що підтверджується оригіналом фіскального чеку № 9304 від 02.03.2012 року відділення поштового зв`язку «Укрпошта». Відповідач 02.03.2012 року прийняв від Окружного адміністративного суду міста Києва рекомендоване поштове відправлення для пересилання до Роменської виправної колонії. Однак, кореспонденцію позивачу не доставлено і до сьогоднішнього дня, чим було позивачам заподіяно моральну шкоду. Тому, позивачі просили суд визнати дії відповідача щодо порушення Правил надання послуг поштового зв`язку та немайнового права позивачів на отримання для відома листа Окружного адміністративного суду міста Києва від 29.02.2012 року № 2-а-4632/09/2670/2036 та копії ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 по справі № 2-а-4632/09/2670 - незаконними та стягнути з відповідача на користь позивача 1 моральну шкоду у розмірі 1000 грн. і на користь позивача 2 моральну шкоду у розмірі 1000 грн.. У процесі розгляду справи позивачем 1 було збільшено розмір позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди до 2000 грн. кожному позивачу (а.с.53). У судовому засіданні позивач 1 просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Позивач 2 в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надіслав письмові заперечення, де зазначив, що проти задоволення позовних вимог позивачів заперечує у повному обсязі. Повно та всебічно дослідивши надані пояснення позивача 1, докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до відповіді Окружного адміністративного суду міста Києва від 22.06.2012 року № 2а-4632/09/2670/6686/12 на звернення позивачів від 13.06.2012 року про отримання копії судового рішення по адміністративній справі № 2а-4632/09/2670, де зазначено, що супровідним листом від 29.02.2012 року № 2а-4632/09/2670/2036/12 на адресу Роменської виправної колонії № 56, вказану у заяві від 16.052.12, направлено копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.11 по справі № 2а-4632/09/2670, що підтверджується оригіналом фіскального чеку № 9304 від 02.03.2012 року, який зберігається в матеріалах справи. Також, відповідно до даного листа було додано копія супровідного листа від 29.02.2012 року № 2а-4632/09/2670/2036/12 та копія фіскального чеку № 9304 від 02.03.2012 року. Однак в матеріалах справи відсутня копія супровідного листа від 29.02.2012 року № 2а-4632/09/2670/2036/12. Згідно копії фіскального чеку № 9304, який міститься в матеріалах справи, лист було надіслано 02.03.2012 року на адресу 42073, «Перехрестівка», розрахунковий документ №0100188453699 (а.с.7). Заяви про внутрішні реєстровані поштові відправлення, поштові перекази приймаються протягом шести місяців з дня прийняття їх для пересилання (п. 122 Постанови Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку»). Отже судом встановлено, що перевірка факту надходження листа на адресу Роменської виправної колонії № 56 є неможливою, оскільки з дня прийняття для пересилання листа минув визначений законом строк. Також необхідно зазначити, що вищезазначений фіскальний чек не є підтвердженням того, що позивачам було направлено копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 року по справі № 2а-4632/09/2670, оскільки на чеку не зазначено, що саме дана ухвала була направлена. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 57 ЦПК України). Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК України). Відповідно до пояснень позивачів стосовно відшкодування моральної шкоди, які викладені в позовній заяві, де зазначено, що не отримавши для відома копію ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 29.09.2011 року позивачі були позбавлені можливості реалізувати свої права на оскарження рішення суду до вищої інстанції у строки встановлені законом і таким чином захистити свої законні інтереси. Внаслідок дій відповідача у позивачів довгий час тривала нервова напруга, втратили спокій, сон та працездатність, що призвело до тривалих фізичних і душевних страждань. Дії відповідача лягли на позивачів психологічним тягарем. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб (пункт 3 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»). Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини. Відповідальність заподіювача шкоди без вини може мати місце лише у випадках, спеціально передбачених законодавством (пункт 5 Постанови Пленуму Верховного суду № 4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди») . Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (ч. 1 ст. 60 ЦПК України). Даючи юридичну оцінку доказам, враховуючи те, що факт порушення прав позивачів саме відповідачем при розгляді справи не доведено, крім того, відсутні докази, які б підтверджували заподіяння моральної шкоди відповідачем, а тому суд вважає, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити у повному обсязі.

Outcome: dismissed