Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

У березні 2013 р. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), раніше - Товариство з обмеженою відповідальністю «Комерційний Банк «Дельта» (далі - ТОВ «КБ «Дельта»), звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором в сумі 109 238,89 грн. Свої вимоги мотивує тим, що 24.09.2007 р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі - ТОВ «УкрПромбанк», Банк) та [PERSON] було укладено кредитний договір №2-387/ФКВ-07 (далі - Договір) про надання кредиту на особисті потреби для купівлі автомобілю в сумі 51 600,00 дол. США під 12,5 % річних з кінцевим строком повернення не пізніше 23.09.2014 року. Крім цього, у забезпечення виконання зобов'язань між ТОВ «УкрПромбанк» та [PERSON] 24.09.2007 року було укладено договір поруки №2-387/ZФКВПОР-07. 30.06.2010 р. між ТОВ «УкрПромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «УкрПромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в наслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «УкрПромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а в наслідок передачі від ТОВ «УкрПромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимоги (замість ТОВ «УкрПромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Позивач умови Договору виконав в повному обсязі, проте відповідач [PERSON] платежі належним чином не виконував, у зв'язку з чим станом на 01.03.2013 р. за ним виникла заборгованість у загальній сумі 109 238,89 грн., яку до теперішнього часу не погашено, на підставі чого просив стягнути суму заборгованості у судовому порядку. Представник позивача у судове засідання не прибув, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просив стягнути з [PERSON] та [PERSON] солідарно вказану суму заборгованості (а.с.76). Відповідач [PERSON] у судовому засіданні обставини справи та позовні вимоги - не визнала, зазначила, договір поруки із ТОВ «УкрПромбанк» вона не укладала, його не підписувала. Просила стягнути з ПАТ «Дельта Банк» судові витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи та витрати, що пов'язані з явкою до суду (а.с.27-29, 81-83). 06.05.2014 р. у судовому засіданні присутня не була, подала заяву про розгляд справи у її відсутність (а.с.125). Ухвалою суду від 06.05.2014 р. позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором та позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором роз'єднано в окремі самостійні провадження, позов ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором передано для його подальшого розподілу у відповідності до ст. 11-1 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог до [PERSON] слід відмовити, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ч.2 ст.59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Частиною 1 статті 57 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Приписами ч.3 ст.10 та ч.ч.1,2 ст.60 ЦПК України передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна особа зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. З кредитного договору №2-387/ФКВ-07 (далі - Договір) від 24.09.2007 р. вбачається, що ТОВ «УкрПромбанк» надало [PERSON] кредит на особисті потреби для купівлі автомобілю в сумі 51 600,00 дол. США під 12,5 % річних з кінцевим строком повернення не пізніше 23.09.2014 року (а.с. 6-11). Відповідно до договору поруки №2-387/ZФКВПОР-07 від 24.09.2007 року [PERSON] перед ТОВ «УкрПромбанк» поручилась за [PERSON] (а.с. 12). 30.06.2010 р. між ТОВ «УкрПромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, відповідно якого в порядку, обсязі та на умовах, визначених даним договором, ТОВ «УкрПромбанк» передає (відступає) ПАТ «Дельта Банк» права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, в наслідок чого ПАТ «Дельта Банк» замінює ТОВ «УкрПромбанк» як кредитора (стає новим кредитором) у зазначених зобов'язаннях, а в наслідок передачі від ТОВ «УкрПромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» прав вимоги до боржників, до ПАТ «Дельта Банк» переходить (відступається) право вимагати (замість ТОВ «УкрПромбанк») від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. У відповідності до висновку експерта №5513/02 від 12.12.2013 р. Одеського науково-дослідного інституту судових експертиз підпис від імені [PERSON] у договорі поруки №2-387/ZФКВПОР-07 від 24.09.2007 р. виконано не самою [PERSON], а іншою особою з деяким наслідуванням підписам [PERSON] (а.с.71-73). Згідно ч.1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.203, ч.1 ст.204 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно із ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Частиною 1 ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладений, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Установивши, що спірний договір, який за формою і змістом відповідає вимогам закону, але експертизою підтверджено, що одна із сторін його не підписувала, суд виходить з того, що такий договір є вчиненим. Однак, зазначене вище є підставою для визнання договору недійсним за ст. ст. 203, 215 ЦК України як підписання договору особою, яка не має на це повноважень та волевиявлення власника, якщо власник у подальшому не схвалив такого правочину. Отже, враховуючи те, що вказаний правочин - договір поруки, не створює юридичних наслідків, у задоволенні позовних вимог ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON] про стягнення сум заборгованості за кредитним договором №2-387/ФКВ-07 від 24.09.2007 р. та договором поруки №2-387/ZФКВПОР-07 від 24.09.2007 р. слід відмовити. Як вбачається з ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду, витрати, пов'язані із проведенням судових експертиз (п.п.3,4 ч.3 ст. 79 ЦПК України). Виходячи зі змісту ч.2 ст. 85 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, та її представникові сплачуються іншою стороною добові (у разі переїзду до іншого населеного пункту), а також компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять. Вартість проведення судової почеркознавчої експертизи №5513/02 від 12.12.2013 р., як вбачається з акту № 5513 попереднього розрахунку вартості висновку судового експерта та квитанцій №№ 44,45, складає: 1 762,56 грн., послуги банку - 26,44 грн.(а.с. 70, 98). Крім цього, підтверджено відповідачем витрати, що пов'язані з явкою до суду в судові засідання на: 07.05.2013 р., 03.06.2013 р., 18.07.2013 р., 30.09.2013 р., 11.02.2014 р. та 07.11.2013 р. - для відібрання додатково експериментальних зразків підпису відповідача Одеса - Ізмаїл, Ізмаїл - Одеса на загальну суму - 1 257 грн. (07.11.2013 р. тільки на 75 грн., на 03.06.2013 р. - на пальне в розмірі 582,66 грн.) (а.с.23,103; 35-36, 97; 48, 104; 56-60, 105; 64,106, 115-116; 109, 107-108). Підлягають стягненню з ПАТ «Дельта Банк» на користь [PERSON] і судові витрати, понесені нею при подачі клопотання про призначення почеркознавчої експертизи в сумі 114,70 грн. (а.с.53-54). Відповідно до Постанови про граничні розміри компенсації від 27.04.2006 р. № 590 та до Постанови Кабінету Міністрів «Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів» від 02.02.2011 р. № 98 добові складають 30 грн. Враховуючи участь відповідача у 7 судових засіданнях: 07.05.2013 р., 03.06.2013 р., 18.07.2013 р., 30,09.2013 р., 11.02.2014 р., 13.03.2014 р., 25.03.2014 р. та явки до суду 07.11.2013 р. і 06.05.2014 р. (а.с.23, 35-36, 48, 56-60, 106, 109, 113, 117, 125), на користь відповідача підлягає стягненню 270 грн. - добові. Компенсація за втрачений заробіток чи відрив від звичайних занять на користь відповідача стягненню не підлягає, оскільки останнею не доведено, що за час відриву від звичайних занять або роботи нею було втрачено заробіток. Отже, загальна сума судових витрат, що підлягає стягненню з позивача на користь відповідача, складає 3 161,36 грн.

Outcome: approved