Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-18 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до публічного акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі - ПАТ «Кривбасзалізрудком»), про стягнення моральної шкоди у зв`язку із ушкодження здоров`я через професійні захворювання, посилаючись на те, що працюючи на ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат» з 29.07.2002р. по 05.03.2021р. спочатку я працював акумуляторником, з 05.11.2007р. по 13.01.2016р. працював помічником, а потім машиністом екскаватора в залізничному цеху №4 управління залізничного транспорту з правом на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №2. 15.01.2019р. за станом здоров`я він був переведений в санаторій-профілакторій слюсарем-електриком. 05.03.2021 року звільнився з підприємства за власним бажанням. Внаслідок праці у шкідливих умовах він отримав професійні захворювання: Радикулопатія попереково-крижова та шийна білатеральна з вираженими статико-динамічними порушеннями, стійким больовим та периферичним нейросудинним синдромами, нейродистрофією у вигляді двобічного плечолопаткового періартрозу (ПФ другого ступеня), деформуючого остеоартрозу у поєднанні з періартрозом ліктьових і колінних суглобів; Хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легень першої стадії), група А. Легенева недостатність першого-другого ступеня. Висновком МСЕК від 11.03.2021 року позивачу первинно встановлено 60 % (40% радікулопатія, 20% - ХОЗЛ) втрати професійної працездатності, а також встановлено ІІІ групу інвалідності. Вважає, що з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я, чим йому завдана моральна шкода, яка полягає в тому, що позивач відчуває постійні фізичні страждання, наслідком якого є порушення звичного способу життя, потреба додаткових зусиль для організації життя, порушенням нормальних життєвих зв`язків, внаслідок неможливості вести активне життя. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 204000 грн., які просить суд стягнути з відповідача. 23 березня 2021 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі доказами. Відповідач, який належним чином повідомлений про відкриття провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, скористався своїм правом та направив до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд у задоволені позовних вимог позивача відмовити. Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року відмовлено представнику відповідача в задоволенні клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та в зобов`язанні позивача або його представника надати для огляду в судове засідання оригіналів письмових доказів Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року продовжено позивачу строк для подачі відповіді на відзив. Позивач, у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження, строк своїм правом подати відповідь на відзив не скористався. Суд, відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, вважає можливим ухвалити рішення у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач з 29.07.2002р. по 05.03.2021р. працював акумуляторником, з 05.11.2007р. по 13.01.2016р. працював помічником, машиністом екскаватора в залізничному цеху №4 управління залізничного транспорту ПАТ «Криворізький залізорудний комбінат». 15.01.2019 р. за станом здоров`я він був переведений в санаторій-профілакторій слюсарем-електриком. Позивач перебував у трудових правовідносинах з Відповідачем, що підтверджується трудовою книжкою та не оспорюється сторонами. 05.03.2021 року звільнився з підприємства за власним бажанням. Внаслідок шкідливих факторів виробництва виникли хронічні захворювання, і за висновком МСЕК від 11.03.2021р. позивачу первинно було встановлено 60% стійкої втрати професійної працездатності (45% - радікулопатія, 20% - ХОЗЛ), дата переогляду 01.02.2022 року та третю групу інвалідності. 14 січня 2021 року на підприємстві ПАТ «Кривбасзалізрудком» проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання позивача, про що складено Акт розслідування хронічного професійного захворювання за формою П-4. Вказано, що умови праці [PERSON] на посаді машиніста екскаватора залізничного цеху №4 управління залізничного транспорту відносяться: за вмістом хімічних речовин у повітрі робочої зони - до 2 класу (допустимі); за вмісту аерозолів переважно фіброгенної дії в повітрі робочої зони - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі) ; за рівнем виробничого шуму - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); за показниками мікроклімату - до 3 класу 2 ступеня (шкідливі); за рівнем вібрації - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); за показниками важкості праці - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі); за показниками напруженості праці - до 3 класу 1 ступеня (шкідливі). Загальна оцінка: умови праці відносяться до 3 класу 2 ступеня (шкідливі). При цьому внаслідок недосконалості робочого місця, конструктивних недоліків екскаватора, підпадав під вплив концентрації аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони та незручної робочої пози, що перевищували нормативні значення. Згідно медичних висновків ЛЕК УНДІПМ від 18.08.2020 №1269, від 10.12.2020 №2009 підставою для встановлення професійного характеру захворювання також послужив профмаршрут: - 08.11.2005 по 05.11.2007 - акумуляторник в управлінні залізничного транспорту ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком»; - 05.11.2009 по 12.01.2016 - помічник машиніста екскаватора в управлінні залізничного транспорту ВАТ та ПАТ «Кривбасзалізрудком». Враховуючи роботу позивача впродовж 13 років 02 місяців в шкідливих умовах та неодноразову зміну керівництва в структурному підрозділі, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативні акти, встановити неможливо. Згідно статті 3Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до статті 4 Закону України «Про охорону праці»державна політика в галузі охорони праці базується, зокрема, на принципах пріоритету життя і здоров`я працівників, повної відповідальності роботодавця за створення належних, безпечних і здорових умов праці, соціального захисту працівників, повного відшкодування особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань. У відповідності зі ст.237-1КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Конституційний Суд України у своєму рішенні від 08.10.2008 року № 20-рп/2008 також роз`яснив про право застрахованих громадян, що потерпіли на виробництві від нещасного випадку або професійного захворювання, на відшкодування моральної шкоди за рахунок власника або уповноваженого ним органу (роботодавця). У відповідності зі ст. ст. 23, 1167 ЦК України моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві або внаслідок профзахворювання складається, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Наведені вище докази свідчать про те, що ушкодження здоров`я, заподіяне позивачеві під час виконання ним трудових обов`язків, заподіює йому моральній фізичні страждання, які обмежують його можливість вести звичний спосіб життя, тягнуть за собою не відновлення здоров`я, відчуття болю. Відповідно до роз`яснень, викладених у п.9постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках. Зазначені обставини наступили, у [PERSON] у зв`язку із отриманням професійних захворювань, що призвело до встановлення первинно 60% втрати професійної працездатності, встановлення 3 групи інвалідності, що було встановлено судом, тому суд приходить до висновку про те, що позивачеві заподіяна моральна шкода. Вирішуючи питання про розмір відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд враховує глибину фізичних та моральних страждань позивача, ступінь втрати ним професійної працездатності, потребу в забезпеченні лікарськими засобами, виробами медичного призначення, часу роботи позивача на підприємстві відповідача, тому виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає розмір моральної шкоди, яка підлягає стягненню з відповідача, у вигляді одноразового відшкодування в сумі 180 000,00 гривень, без утримання податку з доходів фізичних осіб. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави. На підставі ст. ст. 23, 1167 ЦК України, ст. 237-1 КЗпП України,

Outcome: partial