Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-27 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до Голосіївського районного суду м. Києва про визнання [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], шляхом примусового зняття її з реєстраційного обліку. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він є співвласником ? квартири [ADDRESS] та 17.01.2012 року [PERSON] як дружина була зареєстрована до чоловіка. Крім цього в квартирі зареєстровані їх спільні діти - [PERSON] 2008 р.н. та [PERSON] 2010 р.н. та співвласники квартири по ? частині: батько, матір та брат. 05.03.2015 року шлюб з відповідачем розірвано, та [PERSON] виїхала з квартири за місцем проживання своєї матері в Запорізьку область м. Гуляйполе. З цього часу відповідачка в квартирі не проживає, але наявність реєстрації відповідача у вказаній квартирі впливає на розмір коштів по її утриманню. Відповідачка [PERSON] в інтересах малолітніх дітей [PERSON] 2008 р.н. та [PERSON] 2010 р.н. подала зустрічний позов до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування в особі служби у справах дітей Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації, в якому просить визнати [PERSON] 2008 р.н. та [PERSON] 2010 р.н., такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS], в зв'язку з непроживанням там понад 1 рік. Позивач в судовому засіданні позов підтримав, просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Зустрічний позов визнав повністю та безумовно, про що зазначив в письмовій заяві. Відповідач в судовому засіданні позов [PERSON] визнала повністю і безумовно, про що зазначила в письмовій заяві. Зустрічний позов в інтересах малолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO], підтримала та просила визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. Суд, дослідивши матеріали справи, заяви сторін, приходить до висновку, що позов [PERSON] та зустрічний позов [PERSON] підлягає задоволенню, з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст. 316 ЦК України, право власності є право особи на річ (майно) яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. У відповідності до ст. 319 ЦК України, власник має право володіти, користуватися, розпоряджатися своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] згідно довідки форми №3 виданої ТОВ Фірма «Квартет» ЛТД №698 №270/16, зареєстрований позивач - [PERSON], мати - [PERSON], брат - [PERSON], відповідачка - [PERSON], неповнолітні діти сторін - [PERSON] [INFO] і [PERSON] [INFO]. Власник особового рахунку [PERSON] в квартирі не зареєстрований. Власник майна згідно зі ст. 391 ЦК України має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ст.174 ЦПК України, відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Відповідно до п.24 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідач [PERSON] подала до суду заяву, в якій визнає позов повністю та безумовно. Відповідач за зустрічним позовом [PERSON] подав до суду заяву, в якій визнає позов повністю та безумовно. Визнання позову сторонами не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси сторін у справі, та інших осіб, тому суд вважає ухвалити рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. За змістом ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом. Згідно ст. 8 ЦК України, якщо цивільні відносини не врегульовані цим кодексом, іншими актами цивільного законодавства, або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). З урахуванням положень ст. 8 ЦК України та ст. 405 ЦК України, що регулює подібні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню шляхом визнання [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], такими, що втратили право користуватися житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS]. На підставі наведеного,

Outcome: partial