Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-10 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] , від імені якої діє [PERSON] , звернулася до суду з позовом до Державного підприємства «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень», третя особа - Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» про визнання дій протиправними та скасування реєстрації прав власності на нерухоме майно. В обґрунтування позову посилались на те, що 13.09.2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», який змінив своє найменування на АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договорів № HEH2GK00000028 за умовами якого, позичальник отримав кредит у розмірі 23 100,00 доларів США з кінцевим строком повернення до 13.09.2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту. З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 13.09.2006 року між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки. Предметом договору іпотеки є - належні їй на праві власності на підставі договорів купівлі-продажу від 12.09.2006 року, посвідчених приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В., реєстраційний номер №2165 та №2167, квартири № 38 та [ADDRESS] . Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, 07.12.2016 року державним реєстратором Рилєєвим О.О. Херсонська ФДП «Державний інститут судових економічно - правових та технічних експертних досліджень», на підставі договору іпотеки серія та номер ВЕВ 419853, посвідченого приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В. , прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень: за індексним номером 32768275, на підставі якого внесено запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ПАТ КБ «ПриватБанк» та за індексним номером 32767087, на підставі якого внесено запис про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за ПАТ КБ «ПриватБанк». Вважає дії державного реєстратора Рилєєва О.О, у проведенні державної реєстрації права власності на квартиру незаконними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки перехід права власності на нерухоме майно відбувся без достатніх правових підстав, з порушення Законів України, і у період дії мораторію на примусове відчуження житла. Так державний реєстратор не пересвідчився про отримання позивачем письмової вимоги банку про усунення порушень основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору та/або повідомлення про застосування застереження про задоволення вимог іпотекодержателя відповідно до вимог ст. 35 Закону України «про іпотеку», оскільки позивач не отримувала від банку такої вимоги. На момент реєстрації прав власності предмета іпотеки за ПАТ КБ «Приватбанк» діяв і діє по теперішній час Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Квартири №38 та №38-а, за адресою: [ADDRESS] , які є предметом іпотеки, використовується нею та її сімєю як єдине і постійне місце їх проживання, квартири мають загальну площу 52,3 кв.м., та житлову- 29,4 кв.м. За таких обставин, ПАТ КБ «Приватбанк» в силу Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не міг звертатись до них із вимогою про усунення порушень та до державного реєстратора Рилєєва О.О., а останній не мав права вчиняти дії щодо відчуження майна, яке виступало як забезпечення зобов`язання за кредитом наданим банком в іноземній валюті, шляхом проведення 07.12.2016 року державної реєстрації прав власності. З огляду на викладене, наведені норми матеріального права позивачі просила: Скасувати рішення державного реєстратора Рилєєва Олександра Олександровича Херсонської філії державного підприємства «Державний інститут судових економічно-правових та технічних експертних досліджень» про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер 32767087 від 07.12.2016 року, яким за ПАТ КБ «Приватбанк» код ЄДРПОУ 14360570 зареєстровано право приватної власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, загальною площею 25,9 кв.м., житловою площею 12,1 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; Скасувати рішення державного реєстратора Рилєєва Олександра Олександровича Херсонської філії державного підприємства «Державний інститут судових економічно-правових та технічних експертних досліджень» про державну реєстрацію прав та їх обмежень (з відкриттям розділу), індексний номер 32768275 від 07.12.2016 року, яким за ПАТ КБ «Приватбанк» код ЄДРПОУ 14360570 зареєстровано право приватної власності на нерухоме майно, а саме на квартиру, загальною площею 26,4 кв.м., житловою площею 17,3 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; Ухвалою суду від 10.04.2018 року відкрито провадження та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 15.05.2018 року задоволено клопотання представника АТ КБ «Приватбанк» та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. 27.09.2018 року від представника АТ КБ «Приватбанк», за дорученням Логвіновської А.А. надійшов відзив на позовну заяву в якому остання заперечувала проти позову, зазначаючи, що статтею 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до ст.37 цього Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації прав власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки. Пунктом 27 договору іпотеки від 13.09.2006 року передбачено, що іпотекодержатель у разі виникнення у нього права на задоволення своїх вимог за рахунок предмета застави на власний розсуд звертає стягнення на предмет іпотеки на підставі рішення суду або виконавчого напису нотаріуса, або в позасудовому порядку продає від свого імені предмет іпотеки чи приймає предмет іпотеки у свою власність згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. [PERSON] не виконала умови кредитного договору внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі 14 767,19 доларів США станом на 13.03.2015 року, тому у ПАТ КБ «Приватбанк» виникло право на задоволення своїх вимог як іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки шляхом його прийняття у свою власність згідно до п. 27 договору іпотеки від 13.09.2006 року . Звернення стягнення на квартиру [PERSON] як предмет застави шляхом прийняття рішення про державну реєстрацію права власності за іпотекодержателем здійснено не у примусовому порядку, оскільки [PERSON] надала іпотекодержателю свою згоду на перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, тому дія Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», не поширюється на позасудове вирішення спору. Відповідно до вимог ст.ст. 10-11,18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатами розгляду заяв про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав та порядок державної реєстрації прав визначається Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно. З огляду на закріплені положення ст.ст. 10,18 Закону про порядок державної реєстрації та коло повноважень державного реєстратора у ході її проведення, ця особа приймає рішення про державну реєстрацію прав лише після перевірки наявності необхідних документів та їх відповідності вимогам законодавства. [PERSON] неодноразово отримувала повідомлення іпотекодержавтеля про намір останнього звернути стягнення на предмет іпотеки та не вчиняла дій щодо погашення заборгованості, а ПАТ КБ «Приватбанк» надав реєстратору для державної реєстрації права власності на предмет іпотеки документ, що підтверджує сплив 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем письмової вимоги іпотекодержателя. Ухвалою суду від 21.10.2020 року залучено до участі у справі в якості співвідповідача АТ КБ «Приватбанк». У судове засідання позивач не з`явилась, надала повноваження представнику. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Представник відповідача АТ КБ «Приватбанк» та представник відповідача ДП «Державний інститут судових економіко-правових та технічних експертних досліджень» в судове засідання не з`явилась, про дату час та місце судового засідання була повідомлена в установленому законом порядку. Враховуючи подані заяви та належне повідомлення учасників справи про дату, час і місце судового засідання суд, вважає можливим розглянути справу у відсутність учасників справи. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 04.06.2014року протягом дії цього Закону: 1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про іпотеку» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов`язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами- резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: 1)таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об`єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об`єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140кв. метрів для квартири та 250кв. метрів для житлового будинку; 2) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) інше майно (майнові права), яке відповідно до законодавства або кредитного договору підлягає стягненню з позичальника, зазначеного у підпункті 1 цього пункту, при недостатності коштів, одержаних стягувачем від реалізації (переоцінки) предмета застави (іпотеки); 3) кредитна установа не може уступити (продати, передати) заборгованість або борг, визначений у підпункті 1 цього пункту, на користь (у власність) іншої особи. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що 13.09.2006 року між [PERSON] та ЗАТ КБ «Приватбанк», який змінив своє найменування на АТ КБ «Приватбанк» був укладений кредитний договорів № HEH2GK00000028 за умовами якого, позичальник отримав кредит у розмірі 20 000 доларів США на споживчі цілі, а також 3 100,00 доларів США на сплату страхових платежів, з кінцевим строком повернення до 13.09.2021 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 1% на місяць на суму залишку заборгованості по кредиту(пункт 2 договору). З метою забезпечення виконання умов кредитного договору 13.09.2006 року між банком та [PERSON] укладено договір іпотеки, предметом якого є належні іпотекодавцю на праві приватної власності на підставі договорів купівлі-продажу від 12.09.2006 року, посвідчених приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Новіковою Л.В., реєстраційний номер №2165 та №2167, квартири № 38 та №38а, за адресою: [ADDRESS] , квартири мають загальну плоу 52,3 кв.м., та житлову 29,4 кв.м. Пунктом 22 укладеного договору іпотеки від 28.12.2007 року передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки за цим Договором здійснюється на підставі виконавчого напису нотаріуса, або за рішенням суду, або згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі. Отже, матеріалами справи підтверджено та визнається відповідачем, що спірна квартира підпадає під дію мораторію, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом наданим в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника і не перевищує 140,0кв.м. 10.08.2016 року за № Е.НЕ.0.0.0.0/2-878 банк направив на адресу іпотекодавцвця вимогу про усунення порушень, відповідно до якої попередив, що у випадку невиконання або неналежного виконання порушеного зобов`язання в тридцятиденний строк з дня отримання цієї вимоги, ПАТ КБ «Приватбанк» зі спливом цього строку має намір здійснити звернення стягнення шляхом набуття права власності на предмет іпотеки відповідно до ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку». Відомсті про отримання позивачем зазначеної вимоги, матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1 ст.35 Закону України «Про іпотеку».у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно до статті 37 цього Закону іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Отже, аналіз наведеної норми права дає підстави для висновку, що сторони у договорі чи відповідному застереженні можуть передбачити як передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в позасудовому порядку, так і надання іпотекодержателю права від свого імені продати предмет іпотеки як за рішенням суду, так і на підставі відповідного застереження у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя. Звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку у спосіб реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідного застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, має наслідком відчуження предмету іпотеки на користь іпотекодержателя без згоди власника такого нерухомого майна. Визначальним при вирішення спору щодо можливості звернення стягнення на предмет іпотеки у позасудовому порядку протягом строку дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» є настання правового наслідку, що в даному конкретному випадку передбачає фактичний перехід до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки, без згоди власника майна. Отже, дія мораторію на примусове стягнення майна громадян, яке є забезпеченням за валютними кредитами розповсюджується і на позасудовий порядок такого стягнення. Такий правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі №465/1310/17/ Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що державний реєстратор не може перереєстровувати іпотечну квартиру за валютним кредитом протягом дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» . Отже, державна реєстрація права власності на іпотечну квартиру підлягає скасуванню, оскільки державний реєстратор фактично примусово стягнув майно на користь кредитора без згоди власника, незважаючи на заборону, встановлену Законом України від 04.06.2014року, спірні квартири підпадають під дію мораторію, оскільки виступають предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позичальника та не перевищує 140,0кв.м., інше житло у позивача відсутнє. На підставі викладеного, ст.ст. 15,526-530, 1054 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого на забезпечення кредитів в іноземній валюті», Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved