Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-11 00:00:00

У вересні 2016 року позивачі звернулися до суду з позовом до ФОП [PERSON] та з урахуванням уточнень (а.с.66) просили визнати недійсними договори оренди землі: від 12 грудня 2010 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], щодо земельної ділянки площею 8,70 га, розташованої на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 10.03.2011 року за №352088364000177; від 12 грудня 2010 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], щодо земельної ділянки площею 6,71 га, розташованої на території Рощахівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 10.03.2011 року за №352088644000192; від 12 грудня 2010 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], щодо земельної ділянки площею 9,73 га, розташованої на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 10.03.2011 року за №352088364000188; від 12 грудня 2010 року, укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON], щодо земельної ділянки, площею 8,47 га, розташованої на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, зареєстрованого у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 10.03.2011 року за №352088364000176, та скасувати запис про їх державну реєстрацію. Позов обгрунтовують тим, що згідно державних актів на право приватної власності на землю є власниками вищевказаних земельних ділянок. В грудні 2010 року до них звернувся [PERSON] з пропозицією надання йому в оренду належним позивачам земельних ділянок терміном на 5 років, на що вони погодились та надали йому для оформлення договорів оренди оригінали державних актів. При ознайомленні з договорами оренди було виявлено, що вони оформлені не на 5 років, а на 10 років. Спірні договори оренди та додатки до них позивачі не підписували. Крім того, договори оренди складені з чисельними суттєвими порушеннями. Так, у договорах оренди укладених з [PERSON] щодо земельних ділянок площею 8,47 га та 8,70 га відсутня у п'ятому пункті нормативна грошова оцінка земельної ділянки, а у дев'ятому пункті - щорічна орендна плата. В усіх спірних договорах не оформленими є пункти 10, 18, 19, 23, 28, 34, 36. В договорі оренди земельної ділянки, площею 6,71 га містить посилання на державний акт [NUMBER], тоді як земельна ділянка належить [PERSON] згідно державного акту [NUMBER]. Договір оренди укладений з [PERSON] складений з аналогічними порушеннями. Крім того, відповідачем не виконується 13 пункт договорів щодо перегляду раз у три роки розміру орендної плати. Після задоволення самовідводу судді Адаменко І.М. та самовідводу судді Бевз О.Ю. та за результатами повторного автоматизованого розподілу справи суддею Бондаренко В.В. ухвалою суду від 31 січня 2017 року вказану справу прийнято до свого провадження (а.с.182). Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі з урахуванням уточнень, посилаючись на обставини, викладені в позові. Представник відповідача позов не визнав та заперечував проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення позивачів та представників сторін, дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 16 лютого 2001 року Володимиро-Іллінською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 8,70 га, розташовану на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.9). Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії [NUMBER], виданого 16 лютого 2001 року Володимиро-Іллінською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю, [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 8,47 га, розташовану на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.10). Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю серії ІV-КР [NUMBER], виданого 27 лютого 2001 року Рощахівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 6,71 га, розташовану на території Рощахівської сільської ради Бобринецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.11). Згідно копії державного акта на право приватної власності на землю [NUMBER], виданого 16 лютого 2001 року Володимиро-Іллінською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області та зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за [NUMBER], [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 9,73 га, розташовану на території Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.12). 12 грудня 2010 року між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір оренди землі щодо земельної ділянки площею 8,70 га терміном на десять років, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 10.03.2011 року за №352088364000177 (а.с.80). Згідно п.43 цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації. Також сторонами договору підписано акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 12 грудня 2010 року та акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 12 грудня 2010 року, копії яких містяться на а.с.20, 21. Між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір оренди землі без дати щодо земельної ділянки площею 6,71 га терміном на десять років, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 10.03.2011 року за №352088644000192 (а.с.81). Згідно п.43 цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації. Також сторонами договору підписано акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 04 вересня 2009 року та акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 04 вересня 2009 року, копії яких містяться на а.с.23, 24. Між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір оренди землі від 12 грудня 2010 щодо земельної ділянки площею 8,47 га терміном на десять років, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 10.03.2011 року за №352088364000176 (а.с.83). Згідно п.43 цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації. Також сторонами договору підписано акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 12 грудня 2010 року та акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 12 грудня 2010 року, копії яких містяться на а.с.17, 18. Між [PERSON] та ФОП [PERSON] укладено договір оренди землі від 12 грудня 2010 щодо земельної ділянки площею 9,73 га терміном на десять років, який зареєстрований у відділі Держкомзему у Бобринецькому районі 10.03.2011 року за №352088364000188 (а.с.82). Згідно п.43 цей договір набирає чинності після його підписання сторонами та його державної реєстрації. Також сторонами договору підписано акт визначення меж земельної ділянки в натурі від 12 грудня 2010 року та акт про передачу та прийом земельної ділянки в натурі від 12 грудня 2010 року, копії яких містяться на а.с.26, 27. За змістом ч. 2 ст.792 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Статтею 203 ЦК України передбачено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, актами цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно із ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Зокрема ч.3 ст. 203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 02 листопада 2016 року у справі було призначено судово-почеркознавчу експертизу з метою встановлення достовірності підписів позивачів у спірних договорах оренди землі та додатках до них (а.с. 108-110), яка ухвалою суду від 07 березня 2017 року за клопотанням позивачів була скасована (а.с.207-208). Посилання сторони позивача на те, що [PERSON] та [PERSON] не підписували спірні договори оренди землі та додатки до них, не доведена стороною позивачів належними та допустимими доказами по справі, а саме відповідним висновком експерта, оскільки для з'ясування питання щодо належності підпису особі потребує спеціальних знань у галузі почеркознавства, якими суд не володіє. Помилкове посилання в договорі оренди землі без дати укладеного між [PERSON] та ФОП [PERSON] щодо земельної ділянки площею 6,71 га, на державний акт [NUMBER], на його дійсність та спірні правовідносини сторін не впливає, адже він укладений між сторонами. Згідно ч.1 ст. 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до вимог ст.629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Доводи сторони позивача про те, що у спірних договорах оренди не оформлені пункти 10, 18, 19, 23, 28, 34, 36, які зводяться до непогодження з умовами укладеного договору, що в них викладені, судом до уваги не приймаються, оскільки договір є обов'язковим для виконання сторонами, а одностороння відмова орендодавця без згоди орендаря від виконання умов договору після його укладення не допускається. Твердження сторони позивача про те, що відповідачем не виконується 13 пункт договорів щодо перегляду раз у три роки розміру орендної плати також судом до уваги не приймається, оскільки позивач не надав суду доказів звернення орендодавця із вказаного питання до відповідача та доказів настання випадків передбачених п.13 спірного Договору, за умови настання яких орендна плата переглядається. Посилання сторони позивача на відсутність у двох договорах оренди від 12 грудня 2010 року укладених з [PERSON] щодо земельних ділянок площею 8,47 га та 8,70 га, а саме у п'ятому пункті нормативна грошова оцінка земельної ділянки, а у дев'ятому пункті - щорічна орендна плата, як підставу недійсності угод судом до уваги не приймаються виходячи із наступного. Пунктом 9 вказаних договорів передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 3% від нормативної грошової оцінки земельної ділянки (а.с.80, 83). Отже, суд приходить до висновку, що умовами договору визначений розмір орендної плати. Судом встановлено, що відповідно до ст. 15 Закону України «Про оренду землі» в редакції, яка діяла на час укладення спірних договорів, істотними умовами договору оренди землі є: об'єкт оренди (місце розташування та розмір земельної ділянки); строк дії договору оренди; орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; умови і строки передачі земельної ділянки орендарю; умови повернення земельної ділянки орендодавцеві; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки; визначення сторони, яка несе ризик випадкового пошкодження або знищення об'єкта оренди чи його частини; відповідальність сторін; умови передачі у заставу та внесення до статутного фонду права оренди земельної ділянки. Частиною другою ст. 15 Закону України «Про оренду землі» установлено, що відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4-6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. У ч. 1 ст. 203 ЦК України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ч.1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Суд приходить до висновку, що сама по собі відсутність в оскаржуваних договорах оренди землі однієї із істотних умов, передбачених ст. 15 Закону України «Про оренду землі», щодо не зазначення в договорі нормативної грошової оцінки земельної ділянки, не є безумовною підставою для визнання таких правочинiв недiйсними у розумiннi ст. ст. 203, 215 ЦК України. Однією з обов'язкових умов визнання договору недійсним є порушення у зв'язку з його укладенням прав позивача. Якщо за результатами розгляду справи факту такого порушення не встановлено, а позивач посилається на формальне порушення закону у суду немає правових підстав для задоволення позову. Так, Верховний Суд України в постановах від 25 грудня 2013 року у справі №6-78цс13 та від 25 грудня 2013 року у справі №6-94цс13 виклав правові позиції, за якими відповідно до статті 15 Цивільного кодексу України та статті 3 Цивільного процесуального кодексу України у порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен встановити чи дійсно порушуються права орендодавців у зв'язку з відсутністю в договорах оренди умов, передбачених статтею 15 Закону України «Про оренду землі», визначити істотність цих умов, а також з'ясувати у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. Статтею 360-7 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновок щодо застосування норм права, викладений у постанові Верховного Суду України, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Однак, позивач посилається на формальну відсутність істотних умови та формальне порушення закону, адже позивачем не наведено в позові яким чином відсутність у спірних договорах оренди землі зазначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки порушує права позивача та у чому саме полягає порушення їхніх законних прав. Таким чином, позивачем не доведено також належними та допустимими доказами (ст.ст. 58, 59 ЦПК України), що відсутність у спірних договорах оренди землі зазначення нормативної грошової оцінки земельної ділянки порушує права позивача та у чому саме полягає порушення його законних прав, а відтак позов з цих підстав задоволенню не підлягає. Згідно ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Представником позивачів було заявлено клопотання про виклик в судове засіданні в якості свідків представника Володимиро-Іллінської сільської ради Бобринецького району [PERSON] та представника Рощахівської сільської ради Бобринецького району [PERSON], підписи яких містяться в додатках до спірних договорів оренди землі, на що суд вважає необхідним зазначити, що підписи вказаних осіб в акті визначення меж земельної ділянки в натурі та акті про передачу та прийом земельної ділянки в натурі значення для вирішення справи не мають, оскільки не є сторонами правочинів. За умов недоведеності основної позовної вимоги про недійсність договорів оренди, похідна вимога про скасування записів про державну реєстрацію оспорюваних договорів оренди також задоволенню не підлягає. Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов є необґрунтованими, оскільки відсутні правові підстави для визнання договорів оренди землі недійсними.

Outcome: dismissed