Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-04 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи збільшення позовних вимог, просив встановити факт його перебування у трудових відносинах із фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - ФОП [PERSON] ) на посаді літійника-кераміста у період з 01 квітня 2017 року по 06 березня 2019 року та стягнути на його користь з відповідача невиплачені йому грошові кошти в розмірі 60198 грн. (а. с. 1-3, 49). В обґрунтування позову зазначав, що у березні 2017 року через мережу Інтернет він знайшов роботу літійника-кераміста за адресою: [ADDRESS] , за цією ж адресою він познайомився з [PERSON] , яка повідомила його, що вона є працівником ФОП [PERSON] та здійснює організацію процесу виробництва керамічної посуди. Йому запропонували посаду літійника-кераміста, роз`яснили посадові обов`язки, на що він погодився. Ним була написана на ім`я ФОП [PERSON] заява про прийняття його на роботу, підписано трудовий договір та надано відповідачу трудову книжку. Фактично до виконання трудових обов`язків він приступив 01 квітня 2017 року, його заробітна плата складала 15000 грн. на місяць. Отримував він її від [PERSON] та чоловіка відповідача [PERSON] , за що розписувався у відомостях. Заробітну плату йому виплачували як правило до 10 числа наступного місяця. Робота була важкою, протягом всього часу його роботи з ним на виробництві працювала велика кількість людей. У десятих числах лютого 2019 року йому не виплатили заробітну плату, оскільки інший працівник [PERSON] , який напередодні звільнився, не виконав свій обсяг робіт, тому для отримання ним (позивачем) заробітної плати він повинен був виконати його роботу, на що він категорично заперечив, оскільки за цю роботу доплачувати йому не збиралися. Більше того, заробітну плату йому за виконану ним роботу не виплатили. Позивач вважає, що заборгованість по заробітній платі за січень 2019 року складає 13224 грн. та за лютий 2019 року - 3750 грн, всього 16974 грн. У зв`язку з порушенням його трудових прав він був змушений звільнитися, 06 березня 2019 року направив на адресу ФОП [PERSON] поштою заяву про його звільнення з роботи на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, так як відповідач не виконувала законодавство про працю. У зв`язку зі звільненням його з підстав порушення його трудових прав та гарантій він відповідно до ст. ст. 38, 44, 47, 116 КЗпП України має право на виплату йому вихідної допомоги в розмірі 43224 грн., виходячи з отриманої заробітної плати за листопад та грудень 2018 року в розмірі 15000 грн. та січень 2019 року в розмірі 13224 грн. Таким чином, з відповідача ФОП [PERSON] на його користь підлягає стягненню заборгованість в загальному розмірі 60198 грн. (16974 грн. + 43224 грн.). Станом на день звернення до суду з цим позовом ФОП [PERSON] заробітну плату та належну йому вихідну допомогу не виплатила. Відповідач ФОП [PERSON] подала до суду відзив на позов, у якому зазначала, що позовні вимоги [PERSON] є безпідставними, надуманими та задоволенню не підлягають, оскільки трудовий договір між сторонами не укладався. 07 грудня 2018 року між сторонами був укладений цивільно-правовий договір за № 07/12, за умовами якого позивач зобов`язаний був виконати на замовлення відповідача роботи по виготовленню керамічної продукції, а відповідач прийняти та оплатити послуги (роботи). Згідно із п. 4.1 цього договору вартість послуг складає 12000 грн., розрахунок мав здійснюватися в безготівковій формі. Договір укладався на строк із 07 грудня 2018 року по 28 лютого 2019 року. По закінченню дії строку договору, а саме: 28 лютого 2019 року акт прийому наданих послуг (виконаних робіт) до цивільно-правого договору № 07/12 підписаний не був. Причиною чого, стало те, що позивач виготовив продукцію неналежної якості, усувати недоліки він відмовився, позитивного результату за наслідками переговорів між сторонами не досягнуто, відповідно розрахунки за договором з позивачем не здійснювалися. Після цього, позивач [PERSON] висловив погрози на її адресу щодо створення проблем (перепон) для ведення нею підприємницької діяльності. 06 березня 2019 року [PERSON] засобами поштового зв`язку на адресу місця реєстрації ФОП [PERSON] направив заяву про звільнення, посилаючись на норми КЗпП України, що викликало здивування, оскільки у трудових відносинах сторони не перебували. ФОП [PERSON] від [PERSON] ніколи не отримувала заяву про прийняття на роботу на посаді літийника-кераміста, трудовий договір з ним не підписувала, з посадовими обов`язками його не ознайомлювала, трудової книжки позивача вона не бачила. За зверненням позивача Головним управлінням Держпраці у Київській області у квітні 2019 року проводилася перевірка ФОП [PERSON] , у ході якої порушень щодо оформлення трудових відносин не встановлено, відносини між ФОП [PERSON] та [PERSON] регламентуються не трудовим законодавством, а виключно цивільним. Не виявлено порушень відповідача за результатами звернення позивача і Головним управлінням ДФС у місті Києві. Відповідач ФОП [PERSON] вказувала на те, що трудовий договір між сторонами не укладався, виниклі між сторонами правовідносини є цивільно-правовими, вимоги позивача про стягнення заробітної плати та вихідної допомоги на підставі ст. ст. 44, 47, 116 КЗпП України є безпідставними, на вимогах закону вони не ґрунтуються, правові підстави для їх задоволення відсутні. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Бірюк М.М. у судовому засіданні позов підтримали, просили суд задовольнити позовні вимог. За клопотанням останнього для врегулювання спору на основі взаємних поступок сторін у судовому засіданні було оголошено перерву. У подальшому позивач [PERSON] подав до суду заяву, у якій просив розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідь на відзив позивач не подавав. Відповідач ФОП [PERSON] у судове засідання не з`явилася, її представник адвокат Усенко М.М. у судовому засіданні позов не визнав, просив суд у задоволенні позовних вимог відмовити повністю, з підстав викладених у відзиві на позов. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, заслухавши показання свідків, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Суд встановив, що 07 грудня 2018 року між позивачем [PERSON] (далі - Виконавець) та фізичною особою-підприємцем [PERSON] (далі - Замовник) був укладений цивільно-правовий договір № 07/12, за умовами якого Виконавець зобов`язувався надати Замовнику послуги, виконати роботу, а саме: виготовлення керамічної продукції в кількості зазначеній в акті прийому наданих послуг, а Замовник зобов`язувалася надати необхідну інформацію, матеріали (засоби), у тому числі обладнання для виконання робіт, прийняти та оплатити роботу. Вартість послуг по даному цивільно-правовому договору складає 12000 грн. Термін дії договору з 07 грудня 2018 року до 28 лютого 2019 року. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивач [PERSON] не надав суду будь-яких доказів на підтвердження заявлених ним позовних вимог, відповідь на відзив до суду він не подавав, викладені відповідачем у відзиві заперечення на позов жодним чином не спростував. Відповідач ФОП [PERSON] надала суду копію зазначеного вище цивільно-правового договору № 07/12 від 07 грудня 2018 року, який підписаний двома сторонами, заперечень щодо укладення та підписання цього договору позивач [PERSON] суду не надавав. Акт прийому наданих послуг до цивільно-правового договору № 07/12, який складений 28 лютого 2019 року, сторонами договору не підписувався. Посилання позивача [PERSON] на факт його перебування у трудових відносинах із ФОП [PERSON] на посаді літійника-кераміста у період з 01 квітня 2017 року по 06 березня 2019 року не підтверджуються жодним наявним у матеріалах справи доказом. У ч. 1 ст. 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно із ч. 1 ст. 21 КЗпП України трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до вимог ч. ч. 3, 4 ст. 24 КЗпП України укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Трудовий договір вважається укладеним і тоді, коли наказ чи розпорядження не були видані, але працівника фактично було допущено до роботи. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У ч. 1 ст. 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно із ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. За змістом ч. 1 ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Цивільно-правовий договір - це угода між громадянином та організацією на виконання першим конкретної роботи, предметом якого є надання певного результату праці. При цьому виді договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство. 09 квітня 2019 року на підставі звернення позивача Головним управлінням Держпраці у Київській області проведено інспекційне відвідування ФОП [PERSON] , за наслідками якого оформлено акт за № КВ882/32/АВ інспекційного відвідування (невиїзного інспектування) юридичної особи (фізичної особи), яка використовує найману працю, за результатами цієї перевірки, встановлено, що відносини між ФОП [PERSON] і [PERSON] регламентуються не трудовим законодавством, а виключно цивільним. Згідно із довідкою про результати фактичної перевірки від 16 квітня 2019 року № 0113/26/15/42/ [NUMBER] , складеною Головним управлінням Державної фіскальної служби у місті Києві, за зверненням позивача, порушень у ФОП [PERSON] не встановлено. Свідок [PERSON] у суді підтвердила факт укладання між сторонами цивільно-правового договору та пояснила, що між сторонами виник конфлікт із-за виявлених недоліків керамічної продукції, яку виготовляв позивач, після чого [PERSON] відмовився виправляти недоліки та звернувся до контролюючих органів щодо перевірки підприємницької діяльності відповідача ФОП [PERSON] та з позовом до суду. Свідок [PERSON] у суді показав, що надавав послуги по перевезенню зі складу товару ФОП [PERSON] протягом одного календарного року з грудня 2018 року по лютий 2019 року, де познайомився з позивачем [PERSON] , який допомагав йому завантажувати товар (тарілки з кераміки), йому відомо, що позивач працював там за цивільно-правовим договором. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] задоволенню не підлягає, оскільки будь-які докази перебування останнього у трудових відносинах з ФОП [PERSON] відсутні. Факт укладення 07 грудня 2018 року сторонами цивільно-правового договору № 07/12 знайшов своє підтвердження в суді. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed