Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-11 00:00:00

ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» звернулась в суд з позовом до до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що згідно кредитного договору № 3286-004/08Р від 23 вересня 2008 року ПАТ КБ\~«Правекс-Банк» надало [PERSON] кредит в розмірі 85000,00 доларів США, строком до 23.09.2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Вказаний кредит забезпечений порукою [PERSON]. ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» прийняло право вимоги за кредитним договором № 3286-004/08Р від 23 вересня 2008 року на підставі укладеного з ПАТ КБ\~«Правекс-Банк» договору купівлі-продажу прав вимоги від 12 жовтня 2017 року. Оскільки в порушення умов кредитного договору та договору порукм відповідачі у встановлені строки кредит та інші передбачені договором платежі не сплатили, позивач вимушений звернутись з позовом до суду. [PERSON], [PERSON] звернулись в суд з зустрічним позовом до ПАТ КБ\~«Правекс-Банк» про визнання недійсними кредитного договору та договору поруки, посилаючись на те, що 23 вересня 2008 року між ПАТ КБ\~«Правекс-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким банк надав їй кредит в розмірі 85000,00 доларів США, строком до 23.09.2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. 23 вересня 2008 року між ПАТ КБ\~«Правекс-Банк» та [PERSON] укладено\~іпотечний договір\~з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором. Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, 23 вересня 2008 року між ПАТ КБ\~«Правекс-Банк» та [PERSON] укладено договір поруки. Оскільки позивачі вважають, що кредитний договір та як наслідок іпотечний договір та договір поруки укладені із порушенням вимог чинного законодавства, вини вимушені звернутись з позовом до суду. В судовому\~засіданні представник ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» підтримав первісні позовні вимоги, просить суд їз задовольнити, заперечував проти задоволення зустрічного позову. Представник [PERSON]\~та [PERSON] в судовому засіданні заперечував проти задоволення первісних позовних вимог, посилаючись на їх необґрунтованість, наполягав на задоволенні зустрічного позову. Представник ПАТ КБ «Правекс-Банк» в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що первісні позовні вимоги та зустрічні позовні вимоги задоволенню не підлягають. В судовому засіданні встановлено, що що 23 вересня 2008 року між ПАТ КБ\~«Правекс-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір, за яким банк надав їй кредит в розмірі 85000,00 доларів США, строком до 23.09.2020 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. 23 вересня 2008 року між ПАТ КБ\~«Правекс-Банк» та [PERSON] укладено\~іпотечний договір\~з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором. Крім того, з метою забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором, 23 вересня 2008 року між ПАТ КБ\~«Правекс-Банк» та [PERSON] укладено договір поруки. В обґрунтування позовних вимог, ТОВ «ФК\~«Довіра та\~Гарантія» посилається на наявність заборгованості 3286-004/08Р від 23 вересня 2008 року. Ухвалою Малиновського районного суду міста Одеси від 30 травня 2018 року з ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Грантія» витребувано оригінал договору від 03.11.2011 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 3286-004/08Р від 23.09.2008 року та оригінал «памятки клієнта» підписаний [PERSON] 23.09.2008 року; з ПАТ КБ «Правекс-Банк» витребувано оригінал договору від 07.11.2014 року про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 3286-004/08Р від 23.09.2008 року. Ухвала суду від 30 травня 2018 року не виконана з неповажних\~причин. Відповідно ч. 10 ст. 84 ЦПК України у разі неподання учасником справи з неповажних причин або без повідомлення причин доказів, витребуваних судом, суд залежно від того, яка особа ухиляється від їх подання, а також яке значення мають ці докази, може визнати обставину, для зясування якої витребовувався доказ, або відмовити у його визнанні, або може здійснити розгляд справи за наявними в ній доказами. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісні позовні вимоги про стягнення заборгованості кредитним договором № 3286-004/08Р від 23 вересня 2008 року, за відсутності відомостей які витребовувалися судом, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню. Згідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Положення ст. 627 ЦК України встановлюють, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Відповідно до змісту ч. 1 ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови визначені законом як істотні або є необхідними для даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї сторони має бути досягнуто згоди. Згідно Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року № 5, при вирішенні спорів про визнання кредитного договору недійсним, суди мають враховувати вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема ЦК(статті 215, 1048-1052, 1054-1055), статті 18-19 Закону України «Про захист прав споживачів». Зокрема, кредитний договір обовязково має укладатись у письмовій формі (стаття 1055 ЦК); недодержання письмової форми тягне його нікчемність та не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його нікчемністю. Відповідно до ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно частини третьої зазначеної статті, волевиявлення учасника правочину мас бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Згідно ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Підставою недійсності правочину, відповідно до ст. 215 ЦК України е недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою ст. 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надав кредитні кошти в іноземній валюті, а позичальник отримав те, на що розраховував кошти в іноземній валюті. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання, договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 81 ч. 1 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Твердження позивачів за зустрічним позовом щодо невідповідності умов кредитного договору законодавству України є цілком безпідставними та такими, що не ґрунтуються на діючому законодавстві України. Посилання позивачів за зустрічним позовом, якими вони обґрунтовують позовні вимоги, не є підставою звільнення від виконання зобовязань або відповідальності за їх порушення, оскільки позивачі самі укладали кредитний договір, договір іпотеки та договір поруки з відповідачем на підставі вільного волевиявлення, і ставлячи підпис, вважали їх справедливими. Тобто, при підписанні кредитного договору, договору іпотеки та договору поруки всі передбачені чинним законодавством вимоги для укладення договорів були дотримані, вони містять всі передбачені чинним законодавством відомості, в тому числі щодо інформації про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, а також про строк його дії, дотримано всіх вимог щодо змісту та форми їх укладення, а тому не вбачається підстав стверджувати про невідповідність їх умов вимогам законодавства. Аналізуючи зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги також не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні та не підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed