Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-19 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON],\~[PERSON],\~яка діє\~в своїх\~інтересах,\~а також\~в інтересах\~неповнолітньої дитини\~[PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом визнання осіб такими, що втратили право користування житловим будинком. На обґрунтування своїх вимог зазначила, що є власником житлового будинку, розташованого за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Троїцьке, вул. * березня, 3. У будинку окрім неї зареєстрована її сестра [PERSON] з дітьми: [PERSON] і неповнолітнім [PERSON]. Відповідачі у будинку не проживають з 2011 року, виїхали разом з речами на інше місце проживання. Посилаючись на те, що вона як власник будинку, в повній мірі не має права розпорядження своїм майном, чому перешкоджає факт реєстрації відповідачів у ньому, які без будь-яких поважних причин, за власним бажанням не проживають у житловому будинку, факт їхньої реєстрації в будинку перешкоджає їй в повній мірі користуватися власністю. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність та відсутність її представника, позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення. Відповідачі про дату, час та місце слухання справи судом повідомлялися належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7, ч.11 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомили, відзиву не подали. У відповідності з вимогами ст.ст. 223, 280 ЦПК України, справу розглянуто у відсутність відповідачів, в порядку заочного розгляду, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, відповідачі належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, у відповідності до ст. 128 ЦПК України, за місцем реєстрації місця проживання, викликалися до суду через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представник третьої особи Органу опіки та піклування Новоодеської РДА надала до суду заява про розгляд справи у її відсутність та висновок про недоцільність визнання неповнолітнього [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком, оскільки він на даний час навчається в Антонівській Загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, має статус дитини позбавленої батьківського піклування та знаходиться на повному державному утриманні в навчальному закладі. Вислухавши позивача, свідків, вивчивши доводи позовної заяви, матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про право власності на житловий будинок від 21.12.1987 року, видане на підставі рішення виконкому Новоодеської районної Ради народних депутатів №228 від 15.12.1987 року та зареєстроване Вознесенським БТІ за №44 від 21.12.1987 року - позивач [PERSON] є власником житлового будинку з належними йому будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Троїцьке, вул. 8 Березня, 3. У вказаному житловому будинку окрім позивача [PERSON] зареєстровані її сестра [PERSON] та діти сестри: [PERSON], [INFO] і [PERSON], [INFO], що підтверджується довідкою Троїцької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області за №770 від 12.09.2018 року. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачі у спірному житловому будинку не проживають понад один рік за відсутності будь-яких поважних для цього причин, участі в утриманні житла не приймають. Так, відповідно до акту обстеження по факту проживання, складеного депутатом Троїцької сільської ради Новоодеського району Миколаївської області, в присутності сусідів [PERSON], [PERSON] від 11.09.2018 року, [PERSON], [PERSON], і [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO], але з 2011 року по теперішній час в будинку не проживають. Відповідно до висновку №25/15-34/02 від 18.01.2019 р. орган опіки та піклування Новоодеської РДА Миколаївської області заперечує щодо задоволення позову [PERSON] до неповнолітнього [PERSON], [INFO] про визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням будинком №3 по вул. 8 Березня в с. Троїцьке Новоодеського району Миколаївської області, оскільки він на даний час навчається в Антонівській Загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, має статус дитини позбавленої батьківського піклування та знаходиться на повному державному утриманні в навчальному закладі. У випадку зняття з реєстраційного обліку він втратить можливість бути зареєстрованим за будь-якою адресою, так як ні він, ні його батьки не мають власного житла. Відповідно до\~статті 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є не порушним. За приписами ст. ст.\~12\~,81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до вимог\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження його майна. Частиною 1\~ст.\~321 ЦК України\~визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них, що встановлено\~ст. 379 ЦК України. Права власника жилого будинку, квартири визначені ст. 383\~ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до частини четвертої\~статті 156\~ЖК України \~до членів сім'ї власника відносяться особи, зазначені в частині другій\~статті 64 цього Кодексу, а саме подружжя, їх діти і батьки. Членами сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. За змістом зазначених норм матеріального права правом користування житлом, яке знаходиться у власності особи, мають члени сім'ї власника нарівні з власником будинку, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням, а також інші особи, якщо вони постійно проживають разом з ним і ведуть з ним спільне господарство. Положеннями ст. 391 ЦК України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. \~ \~ \~ \~ \~Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-709 цс 16. Місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово (ч.1\~ст. 29 ЦК України). Згідно із\~ Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~ місце фактичного проживання особи не залежить від місця її реєстрації. Місцем проживання особи може бути будь-яке житлове приміщення, в якому особа проживає постійно або тимчасово, яке належить цій особі на праві власності або праві користування, що визнається власником жилого приміщення. За змістом ч. 2\~ст. 405 ЦК України, визнання члена сім'ї власника житла таким, що втратив право користування цим жилим приміщенням, можливе внаслідок відсутності цієї особи в цьому приміщені понад один рік без поважних причин, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла. Ст. 27 Конвенції про права дитини, ст..ст.17, 18\~ ЗУ «Про охорону дитинства», ст.. 7 СК України,\~у всіх діях щодо дитини, до досягнення її повноліття, незалежно від того ким вони здійснюються, має бути забезпечено максимально можливе врахування інтересів неповнолітньої дитини. Обґрунтовуючи підставність позову [PERSON] зазначає, що факт реєстрації відповідачів в належному їй житловому будинку порушує її право власності на житло, оскільки позбавляє можливості в повній мірі використовувати об'єкт права власності. У судовому засіданні встановлено, що неповнолітній відповідач [PERSON] хоча фактично і навчається в Антонівській Загальноосвітній школі-інтернаті І-ІІІ ступенів Миколаївської обласної ради, має статус дитини позбавленої батьківського піклування та знаходиться на повному державному утриманні в навчальному закладі, проте добровільно звязку з будинком позивача не втрачав, його відсутність там зумовлена обєктивними обставинами. З урахуванням викладеного суд вважає, що неповнолітній [PERSON] не втратив право користування спірним житлом, а був відсутній у цьому житлі в силу об'єктивних обставин. За таких обставин, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню, що право власності позивача на спірний житловий будинок підлягає захисту, у спосіб, передбачений ст. ст.383,\~391 ЦК України\~- усунення перешкод у користуванні належним їй на праві власності житловим будинком, що розташований за адресою: Миколаївська область, Новоодеський район, с. Троїцьке, вул. 8 Березня, 3 шляхом визнання [PERSON] і [PERSON] такими, що втратили право користування житлом. Відповідно до\~ст. 141\~ЦПК України,\~ з відповідачів [PERSON] і [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 352 грн. 40 коп. з кожного.

Outcome: partial