Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

у вересні 2014 року позивач звернувся в Голосіївський районний суд м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № КР/0141/28/06 від 13 вересня 2006 року в розмірі 21307,37 доларів США та штрафу за порушення умов договору в розмірі 70 665,71 грн. Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що згідно зазначеного кредитного договору [PERSON] було надано кредитні кошти в розмірі 62 000,00 доларів США під 12% річних строком до 12 вересня 2026 року. Внаслідок неналежного виконання останнім взятих на себе за кредитним договором зобов'язань виникла заборгованість, розмір якої склав 52 588,54 доларів США. Рішенням Гагарінського районного суду м. Севастополя від 15 травня 2014 року на користь банку було стягнуто частину заборгованості за кредитним договором в сумі 420 340,20 грн., що відповідно у валюті кредиту становить 31 281,17 доларів США. Разом з тим, інша частина заборгованості, сума якої становить 21 307,37 доларів США, [PERSON] не сплачена, тому банк змушений звернутись до суду. Просив суд стягнути на користь банку заборгованість за кредитним договором № КР/0141/28/06 від 13 вересня 2006 року в розмірі 21307,37 доларів США та штраф за порушення умов договору в розмірі 70 665,71 грн., а також судовий збір в розмірі 3 466,55 грн. Позивач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності. В останній також зазначив про те, що обґрунтування позову та позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача та ухвалити по справі заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 629 ЦК України визначено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Судом встановлено, що 13 вересня 2006 року між сторонами у справі укладений кредитний договір № КР/0141/28/06, відповідно до умов якого банк надав останньому кредит в сумі 62 000,00 доларів США під 12% річних строком до 12 вересня 2026 року (а.с. 15-17). На забезпечення виконання вимог зазначеного кредитного договору між сторонами того ж дня було укладено договір застави нерухомого майна КРЗ/0141/28/06 (а.с. 18-20). Відповідно до умов договору позичальник зобов'язувався повернути кредит банку в порядку та на умовах, визначених цим договором, виплатити проценти за користування кредитом, сплатити комісії за дії банку, неустойку та інші платежі та виконувати інші обов'язки, що передбачені договором. Судом встановлено, що банк виконав повністю свої зобов'язання, у відповідності до умов кредитного договору та надав [PERSON] кредит, а останній не виконує належним чином своїх зобов'язань, що призвело до виникнення заборгованості в розмірі 52 588,54 доларів США (а.с. 23). Судом встановлено, що рішенням Гагарінського районного суду м.Севастополя від 15 травня 2014 року на користь банку було стягнуто заборгованості за кредитним договором в сумі 420 340,20 грн., що відповідно у валюті кредиту становить 31 281,17 доларів США (а.с. 21-23). Разом з тим, сума в розмірі 21 307,37 доларів США відповідачем не погашена, через що, на думку суду, остання підлягає стягненню. Крім того, обґрунтованою суд знаходить і вимогу про стягнення з [PERSON] на користь банку штрафу відповідно до п. 8.4. договору. Суд вважає за можливе задовольнити вказану вимогу у заявленому позивачем розмірі з огляду на його неспростовність відповідачем у порядку, встановленому цивільно-процесуальним законодавством. Пунктом 12 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30 березня 2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», встановлено, що у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Разом із тим як за пред'явлення позову, так і при його вирішенні судом, ціна якого визначається в іноземній валюті, судовий збір сплачується позивачем або стягується судом у гривнях із урахуванням офіційного курсу гривні до іноземної валюти, встановленого Національним банком України на день сплати. Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений в ст. 11 ЦПК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів про виконання свого обов'язку щодо сплати заборгованості за договором кредиту, приймаючи до уваги правомірність надання ПАТ «Індустріалбанк» кредиту в іноземній валюті (а.с. 9-14), суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 525, 526, 598, 599, 611, 625, 1054 ЦК України, п. 12 Постанови пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України від 30 березня 2012 року за № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»,

Outcome: approved