Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-11 00:00:00

У вересні 2009 року [PERSON] (надалі за текстом - позивач) звернувся до Деснянського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом до [PERSON] (надалі за текстом - відповідач). Ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 23.01.2018 р. справа була передана за підсудністю для розгляду Подільським районним судом м. Києва. Свою позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що 15.11.2015 р. орієнтовно о 03 год. 15 хв. у м. Києві на перехресті вулиць Набережно-Хрещатицька та Межигірська відбулась дорожньо-транспортна пригода (надалі за текстом - ДТП) за участю транспортних засобів «Шевроле», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням позивача та «Деу», реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням відповідача. Згідно з Постановою Подільського районного суду м. Києва від 06.04.2016 р. у справі № 758/3306/16-п у вищевказаній ДТП відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ст.124 КУпАП та провадження відносно відповідача було закрито, у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. Позивач зазначає, що вартість завданого йому матеріального збитку внаслідок ДТП складає 88 375,97 грн., що підтверджується Звітом № 2614 від 23.11.2015 р., складеним ТОВ «Естімейт Плюс». При цьому, цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована за відповідним договором з ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування». На своєчасне звернення позивача, 15.06.2016 р. ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» здійснила виплату страхового відшкодування в розмірі 50 000 гривень, виконавши таким чином свій договірний обов'язок перед відповідачем (платіжне доручення № 248936 від 15.06.2016 р.). Позивач вважає, що у зв'язку з недостатністю страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої шкоди необхідно стягнути з винної особи, тобто з відповідача, на його користь різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка складає 38 375,97 гривень. Посилаючись на приписи статей 22, 23, 1166, 1167, 1187, 1192, 1194 Цивільного кодексу України, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 38 375,97 гривень та судовий збір у сумі 640 гривень. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити в повному обсязі. У судовому засіданні відповідач наведених позивачем фактичних обставин справи не оспорював. При цьому зазначив, що не заперечує проти відшкодування позивачу шкоди, однак, не має можливості сплачувати таку значну суму. Письмового відзиву на позовну заяву не надав. Будь-яких заяв та клопотань в ході розгляду даної справи сторонами не заявлялося. Суд, з'ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вислухавши учасників даного судового розгляду, дійшов висновку про задоволення позову в повному обсязі, виходячи з наступного. Відповідно до Постанови Подільского районного суду м.Києва від 06.04.2016 р. у справі № 758/3306/16-п, 1511.2015 р. о 03 год. 15 хв. відповідач, керуючи автомобілем [NUMBER], в м. Києві на перехресті вулиць Набережно-Хрещатицька та вул. Межигірська, не виконав вимогу дорожнього знаку «Дати дорогу», виїжджаючи з другорядної дороги, не надав дорогу автомобілю [NUMBER], який рухався по головній дорозі, внаслідок чого здійснив з ним зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів, завдавши матеріальних збитків, чим порушив п.16.11 Правил дорожнього руху. Відповідача визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, провадження у справі закрито у зв'язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення (а.с. 11-12). Відповідно до Звіту про незалежну оцінку з визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу, складеного 23.11.2015 р. ТОВ «Естімейт Плюс», вартість матеріального збитку, завданого власнику КТЗ «Chevrolet Cruze», д/н [NUMBER] складає 88 375,97 грн. (а.с. 14-19). Відповідно до платіжного доручення № 248 936 від 15.06.2016 р., ПрАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» перерахувало позивачу страхове відшкодування у сумі 50 000 грн. (а.с. 50). Таким чином, саме відповідач є винною особою, яка має відповідати за завдану позивачу матеріальну шкоду, яка була частково відшкодована страховою компанією. Розмір непокритих страховим відшкодуванням збитків позивача складає арифметичну різницю між сумою 88 375,97 грн. та сумою 50 000 грн., а саме, 38 357,97 грн. Вищевказані обставини підтверджені належними та допустимими доказами, у судовому засіданні відповідачем не оспорювалися. Відповідно до ст. 124 Конституції України, правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. Ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. За змістом пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який, зокрема, вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру. Відповідно до статті 13 вказаної Конвенції кожен, чиї права та свободи, вказані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. У пункті 36 Рішення у справі «Буланов і Купчик проти України» від 09.12.2010 р., Європейський суд з прав людини наголосив, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право звернутися до суду з будь-якою вимогою щодо своїх цивільних прав та обов'язків. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке, відповідно до практики Суду, включає не тільки право ініціювати провадження, а й право отримати «вирішення» спору судом. Аналогічна позиція висловлена Європейським судом з прав людини й у пункті 50 Рішення «Чуйкіна проти України» від 13.01.2011 р. У той же час, згідно з ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України (надалі за текстом - ЦК України) майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1194 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. За приписами ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Таким чином, матеріалами справи повністю підтверджується факт завдання шкоди відповідачем майну позивача - транспортному засобу, реальна вартість матеріальної шкоди та законність вимог позивача про стягнення з відповідача різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до ч. 1 ст. 4 Цивільного процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У той же час, згідно із ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Частиною 1 статті 81 ЦПК України встановлює, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 80 ЦПК встановлено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Таким чином, надані позивачем докази є достатніми, а вимоги, які повністю підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані. Враховуючи встановлені вище обставини та норми чинного законодавства України, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та стягнути з відповідача на його користь у якості відшкодування матеріальної шкоди 38 375 (тридцять вісім тисяч триста сімдесят п'ять) гривень 97 копійок. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв'язку з чим, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача сплачений ним судовий сбір у сумі 640 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved