Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-21 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому просив розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 01 вересня 2001 року Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області, актовий запис №\~25. В обґрунтування позову зазначав, що з 01 вересня 2001 року він перебуває у шлюбі із [PERSON], від цього шлюбу вони мають сина [PERSON], [INFO], який проживає з батьком. Сімейне життя з відповідачем не склалося через відсутність між ними взаєморозуміння, різні характери та погляди на сімейні відносини, сімейні обовязки з ведення спільного господарства та виховання дітей. Усі фізичні та духовні звязки між ними втрачені. Спору про поділ спільного сумісного майна подружжя та місця проживання сина між ними немає. Їхній шлюб існує лише формально, примирення і подальше збереження шлюбу є неможливими та суперечить його інтересам. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов, час на примирення подружжя не надавати, оскільки примирення неможливе. Відповідач [PERSON] у судове засідання теж не зявилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов визнає, час для примирення подружжя не потрібен, оскільки з листопада 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо, просила суд задовольнити позов та розглянути справу за її відсутності. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. 01 вересня 2001 року [PERSON] і [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Великодимерською селищною радою Броварського району Київської області, актовий запис №\~25. Від цього шлюбу вони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що з листопада 2015 року сторони подружніх відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 104, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони тривалий час подружніх відносин не підтримують, спільне господарства не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved