Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-14 00:00:00

У березні 2020 року представник ТОВ «ФК «ЄАПБ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про\~стягнення\~заборгованості\~за кредитним\~договором у розмірі 68318,07 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 червня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2811206787, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 35939,96 грн., строком на 36 місяців зі сплатою 11,99 % річних від суми боргу за договором. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором. 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 68318,07 грн. На виконання умов Договору відступлення прав вимоги на адресу Відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ», однак відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому кредит у строки, передбачені кредитним договором, в зв`язку з чим має заборгованість перед позивачем у сумі 68318,07 грн. Так, позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а відповідач кредит та відсотки за кредитом у повному обсязі не сплачує, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом та просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 2811206787 від 29.06.2016 року у розмірі 68318,07 грн. Представником позивача подано заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не прибув, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся у відповідності до ст.128 ЦПК України належним чином, про причину неприбуття не повідомив та не подав відзив, тому суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України за відсутності заперечень до того позивача. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 29 червня 2016 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр Фінансових рішень» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 2811206787, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на загальну суму 35939,96 грн., строком на 36 місяців зі сплатою 11,99 % річних від суми боргу за договором. В свою чергу, позичальник зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом, інші платежі, визначені даним договором (а.с.5). 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, відповідно до умов якого до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшло право грошової вимоги до відповідача в сумі 68318,07 грн. (а.с.33-35). На виконання умов Договору відступлення прав вимоги на адресу Відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а.с.31,32). Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору не надає, в зв`язку з чим має заборгованість в сумі 68 318,07 грн., з яких: 30 868,33 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 820,57 грн. - сума заборгованості за відсотками; 20 380,53 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 11 248,64 грн. - сума заборгованості за пенею. Відповідно до вимог ст.639\~ЦК\~України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно із статтями 526, 530\~ЦК\~України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ст. 610, 612\~ЦК\~України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Відповідно до статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст.\~1050\~ЦК\~України визначено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оскільки відповідач умови договору належним чином не виконав, а тому має заборгованість за Кредитним договором № 2811206787 від 29.06.2016 року в сумі 68 318,07 грн., з яких: 30 868,33 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу; 5 820,57 грн. - сума заборгованості за відсотками; 20 380,53 грн. - сума заборгованості за щомісячними процентами (платою за управління кредитом); 11 248,64 грн. - сума заборгованості за пенею. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку щодо задоволення вимог в частині стягнення суми кредиту, відсотків та пені. Разом з тим, вимогу про стягнення суми комісійної винагороди суд вважає необгрунтованою і такою, що направлена на порушення прав позичальника. Так, у рішенні від 11.07.2013 року №7-рп/2013 Конституційний Суд України вказав, що умови договору споживчого кредиту, його укладення та виконання повинні підпорядковуватися таким засадам, згідно з якими споживач вважається слабкою стороною у договорі та підлягає правовому захисту з урахуванням принципів справедливості, добросовісності і розумності. Згідно статті 18 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. У разі коли зміна положення або визнання його недійсним зумовлює зміну інших положень договору, на вимогу споживача такі положення також підлягають зміні або договір може бути визнаним недійсним у цілому. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Якщо до положення вносяться зміни, такі зміни вважаються чинними з моменту їх внесення. У постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року №6-1746цс16 зазначено, що встановлення банком в кредитному договорі обов`язку боржника сплачувати щомісячну комісію за управління кредитом без зазначення, які саме послуги за вказану комісію надаються клієнту, а також нарахування комісії за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок клієнта, є незаконним. Несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту. Таких правових позицій дотримується Верховний Суд в своїй постанові від 27.11.2019 року, справа № 522/18855/16, провадження № 61-10934св19. Отже у задоволенні вимоги про стягнення комісії слід відмовити. Згідно ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно задоволеним позовним вимогам, відповідно до ст.141 ЦПК України (70,17% сплаченої суми судового збору).

Outcome: partial