Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просила стягнути з відповідача аліменти на свою користь ну утримання дитини [PERSON], [INFO] у розмірі 30 % частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини у віці від 3 до 18 років, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. В подальшому позивач подала заяву через канцелярію суду, відповідно до якої уточнила позовні вимоги, просила стягнути з відповідача стягнути 1/4 з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше, ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини у віці від 3 до 18 років, щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.03.2010р. між сторонами було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO]. Станом на дату звернення до суду із вказаним позовом шлюб між сторонами розірвано не було. Відповідач в добровільному порядку не надає матеріальну допомогу на утримання доньки, проживає окремо. Дитина проживає з позивачем. У зв'язку з вище викладеним, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В судове засідання позивач не з'явилась, але надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але у судове засідання не з'явився, поважності причин неявки до суду не повідомив, заперечення на позов не подавав. Оскільки сторона позивача не заперечувала проти проведення заочного розгляду справи і відповідно до ст. ст. 169, 224 ЦПК України суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, розглянувши подані документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 березня 2010 року (а.с. 7). За час перебування у шлюбі у сторін народилась донька - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER], актовий запис № 145 (а.с.8). Відповідно до вказаного свідоцтва про народження відповідач є рідним батьком [PERSON]. Відповідач з Позивачем та дітьми не проживає, матеріальної допомоги не надає, при цьому є працездатним, а отже може надавати матеріальну допомогу. За приписами ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи, що відповідно до вимог ст.180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття та законодавчо встановленого мінімального розміру аліментів, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивача, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісячно, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред'явлення позову до суду - 02 вересня 2015 року і до досягнення дитиною повноліття - [INFO] року. Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно ст.88 ЦПК України слід стягнути з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі - 243,60 грн. Враховуючи викладене, на підставі ст.ст. 13, 180, 182, 185, 192 СК України та

Outcome: approved