Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У вересні 2016 року позивач-1 - Міністерство оборони України, Національна академія сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі - позивач-2) через першого заступника військового прокурора Львівського гарнізону [PERSON] звернулися до суду з позовною заявою, в якій просить суд стягнути з відповідача - [PERSON], 1993 р.н., на користь Національної академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного витрати, пов'язані з його утриманням у зазначеному вищому навчальному закладі у розмірі 10.127 (десять тисяч сто двадцять сім) грн. 22 коп. Вирішити питання судових витрат. Позовні вимоги мотивуються тим, що положеннями ст.ст. 3, 15 Закону України «Про Збройні Сили України» визначено, що Збройні Сили України - це військова державна структура, яка організаційно складається з військових об'єднань, з'єднань, частин, підрозділів, військових установ і навчальних закладів, фінансування Збройних Сил України здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Безпосереднє керівництво Збройними Силами України здійснює Міністерство оборони України, яке відповідно до ст.10 Закону України «Про оборону України», ст.ст. 3, 10 Закону України «Про Збройні Сили України» є центральним органом виконавчої влади і військового управління, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері оборони та військового будівництва, керівництва Збройними Силами України, їх мобілізаційну і бойову готовність та підготовку до виконання покладених завдань. Із врахуванням вищенаведених вимог чинного законодавства, Національна академія Сухопутних військ імені Петра Сагайдачного є органом державної влади на місцях в системі Збройних Сил України, реалізує державну політику у сфері оборони, являється бюджетною установою і утримується виключно за рахунок коштів Державного бюджету України. Спори, які виникають при використанні бюджетних коштів, призначених на фінансування Збройних Сил України, порушують матеріальні інтереси держави, що у відповідності до ст.121 Конституції України покладається на прокуратуру України представництво інтересів держави в суді. Станом на 01 червня 2016 року в Національній академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного наявна заборгованість за утримання у вищому навчальному закладі зі сторони відповідача, що підтверджується довідкою-розрахунком від 20.10.2015р. за №718. Відповідно до наказу начальника Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного №43-КС від 18.08.2015р. відповідача було зараховано на перший курс навчання до Академії сухопутних військ імені гетьмана Петра Сагайдачного (далі - Академія). Наказом начальника Академії від 28.07.2015р. за №203 (по стройовій частині) відповідача зараховано у списки особового складу Академії, поставлено на всі види забезпечення, призначено на посаду курсанта. 28.09.2015р. відповідачем було написано рапорт про відрахування його з числа курсантів Академії в зв'язку з небажанням продовжувати навчання та зобов'язання ним провести відшкодування вартості навчання. Наказом начальника Академії від 20.10.2015р. за №93-КС (по особовому складу) з відповідачем (курсантом) розірвано контракт про проходження військової служби у ЗСУ курсантами вищого військового навчального закладу. Наказом начальника Академії від 20.10.2015р. за №247 (по стройовій частині) відповідача відраховано з числа курсантів, знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків особового складу Академії. Згідно п.1 «Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006р. за №964 (далі - Порядок), цей Порядок визначає механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі. У відповідності до вимог Порядку відповідачу необхідно відшкодувати витрати, пов'язані з його утриманням в Академії за період з 18.08.2015р. по 20.10.2015р. в сумі 10.127 грн. 22 коп. 25.04.2016р. військовою прокуратурою Львівського гарнізону скеровано запит до Академії щодо надання інформації про стан дебіторсько-кредиторської заборгованості Академії. 05.05.2016р. на вказаний запит позивачем-2 була надана інформація щодо наявної дебіторсько-кредиторської заборгованості невідшкодованих коштів за навчання відрахованих курсантів Академії, з зазначенням у розшифровці до вказаної відповіді відповідача. Заборгованість відповідача перед позивачем - 2 за утримання у вищому навчальному закладі виникла у жовтні 2015 року після видання наказів начальника Академії № 93-КС (по особовому складу) та № 247 (по стройовій частині) про відрахування відповідача з числа курсантів у зв'язку з небажанням продовжувати навчання та зняття з усіх видів забезпечення. Однак, з указаного часу до отримання прокуратурою гарнізону відповіді з Академії у травні 2016 року, позивачами заходи щодо відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням у вищому навчальному закладі, відповідача не вживались. В судове засідання представники позивачів не з'явились, надали суду письмові заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, позов визнав, не заперечив проти його задоволення судом. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи та врахувавши обставини справи, викладені в позовній заяві, суд вважає позов підставним, таким, що підлягає задоволенню з наступного. Відповідно до ст.121 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави. Статтею 23 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Рішенням Конституційного Суду України від 08.04.1999р. за № 3-рп/99 визначено, що прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує у позовній заяві необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах. Пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення Конституційного Суду України визначено, що під поняттям «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах», треба розуміти орган державної влади або орган місцевого самоврядування, який законом наділений повноваженням органу виконавчої влади. Спори, які виникають при використанні бюджетних коштів, призначених на фінансування Збройних Сил України, порушують матеріальні інтереси держави, що у відповідності до ст.121 Конституції України покладається на прокуратуру України представництво інтересів держави в суді. Вимогами ч.10 ст.25 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» передбачений обов'язок громадян, яких відраховано з військових навчальних закладів Збройних Сил України через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, відшкодувати витрати, пов'язані з їх утриманням відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. Згідно п.8 Порядку, сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони. Не проведення відшкодування витрачених бюджетних коштів на утримання відрахованих з військових навчальних закладів курсантів призводить до порушення економічних інтересів держави. У відповідності до ч.2 ст.121 Конституції України на прокуратуру України покладається представництво інтересів громадянина або держави в суді у випадках, визначених законом. Згідно положень ст.45 ЦПК України з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор в межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. Згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Згідно ч.3 ст.23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб'єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Крім цього, відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України, оскільки судове рішення ухвалюється у на користь позивача-2, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача в розмірі 1.378,00 гривень.

Outcome: approved