Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що вона є власником квартири [ADDRESS] , на підставі договору дарування від 26.03.2002 року серії АЕР№727770, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського нотаріального округу Крамчаніним С.А., реєстраційний №1779. Відповідачка зареєстрована у цій квартирі, але за місцем реєстрації не проживає понад десять років, у спірному житлі не буває, ним не цікавиться, особисті її речі в ньому відсутні, разом з тим, скасувати свою реєстрацію в квартирі добровільно [PERSON] відмовляється, що тягне за собою для позивача понаднормові витрати по оплаті житлово-комунальних послуг та суттєво обмежує її права як власника на розпорядження своїм майном, а тому остання змушена звернутись до суду із даним позовом. В судове засідання позивачка не з`явилась, про день та час розгляду справи була повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила. Представник позивача - адвокат Краснова І.В., яка діяла від імені позивача на підставі договору про надання правової допомоги від 21.02.2019 року, також в судове засідання не з`явилась, надала письмову заяву, в якій просила суд розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, на їх задоволенні наполягала з підстав, викладених у позовній заяві, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачка в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи за останнім відомим місцем реєстрації повідомлялась належним чином - відповідно до ст. 128 ЦПК України, в тому числі і через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України; про причини неявки суд не повідомила, заяв про розгляд справи без її участі на адресу суду не надсилала. При цьому слід зазначити, що на адресу відповідачки було направлено копію ухвали про відкриття провадження, в якій встановлено строк для подання до суду відзиву на позовну заяву, однак, до даного часу такого відзиву суду не надано. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. За таких обставин та на підставі ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим ухвалити рішення при заочному розгляді справи. Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, судове засідання слід проводити без фіксування за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа мешкає постійно, переважно або тимчасово. Згідно зі ст. 33 Конституції України вільний вибір місця проживання є одним з основних конституційних прав людини. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти і користуватись своєю власністю; право власності є непорушним. Конституцією України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Права власника житлового будинку /квартири/ визначені у ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають його права використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. На підставі свідоцтва про шлюб від 22.12.2006 року, серії [NUMBER] , виданого відділом запису актів громадського стану Адміральського району, Управління запису актів громадського стану Уряду Санкт-Петербурга, актовий запис №1348, позивачка змінила своє прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». З матеріалів справи вбачається, що на підставі договору дарування від 26.03.2002 року серії АЕР№727770, посвідченого приватним нотаріусом Новокаховського нотаріального округу Крамчаніним С.А., реєстраційний №1779, позивачка [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Згідно довідки, виданої відділом реєстрації Новокаховської міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, у зазначеному будинку зареєстрована донька позивачки - [PERSON] , [INFO] . Факт родинних відносин між позивачкою та відповідачкою підтверджується свідоцтвом про народження останньої від 01.09.1989 року, у відповідності із яким матір`ю [PERSON] вказано [PERSON] . Згідно довідки про встановлення факту не проживання від 20.02.2019 року, виданої головою ЖБК «Будівник», відповідачка [PERSON] фактично не проживає за адресою реєстрації понад 10 років. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України, з урахуванням ч. 1 ст. 405 Цивільного кодексу України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Цивільним Кодексом України передбачена спеціальна норма для визнання членів сім`ї власника такими, що втратили право користування жилим приміщенням (ч. 2 ст. 405 ЦК України), яка підлягає застосуванню до даних правовідносин. Згідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Жодних належних та допустимих доказів на спростування вимог позову відповідачка суду не подала. Отже, з огляду на всі встановлені судом обставини, на підставі ч.2 ст.405 ЦК України, суд вважає, що позов підлягає задоволенню та відповідачку слід визнати такою, що втратила право користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . На підставі викладеного,

Outcome: approved