Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-04 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому просила визнати за нею право власності на житловий будинок, який знаходиться в [ADDRESS] (далі - Будинок). В обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті матері - [PERSON], яка померла [INFO], відкрилась спадщина, яка складається з Будинку. Як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, однак нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Хоч на Будинок і не виготовлялось свідоцтво про право власності, однак він належав померлій. Сторони та ІІІ особа в судове засідання не прибули. Позивач надіслала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач та ІІІ особи були повідомлені в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, про причини неявки до суду вони не повідомили, заперечення проти позову не подали, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], мати позивача, після смерті якої відкрилась спадщина на Будинок, який не був зареєстрований у встановленому законом порядку, однак згідно погосподарської книги №2, належав померлій, що підтверджується довідкою Середньодеражненської сільської ради від 23.09.2015 року. За життя [PERSON] розпорядилась своїм майном, склавши заповіт 07.04.2008 року на ім'я своєї доньки, позивачки по справі [PERSON] Спадкова справа № 138/2015 до майна померлої [PERSON] заведена 24.09.2015 року приватним нотаріусом Люлевичем А.І. за заявою позивача, інші особи з заявами про прийняття та видачу спадщини не звертались, на ім'я [PERSON] видані свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказані обставини підтверджуються листом приватного нотаріуса Новоград-Волинського районного нотаріального округу Житомирської області Люлевича А.І. від 27.09.2016 року та державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори Ружицького О.Д. від 28.09.2016 року. 30.11.2015 року позивачем на Будинок було виготовлено технічний паспорт, в якому вказано характеристику, квадратуру та всі параметри об'єкту нерухомості, зокрема він побудований до 1984 року, має загальну площу 64,2 кв.м. та господарські будівлі і споруди: веранду, літню кухню, гараж та убиральню. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 08.09.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Будинок у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документу на нього. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 328 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за законом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Виходячи зі змісту ч.1, 2 ст. 331, ч. 1 ст. 182 ЦК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закон) право власності на нерухоме майно підлягає обов'язковій державній реєстрації. Відповідно до чинного на час будівництва Будинку законодавства (1984 рік), яке не пов'язувало виникнення права власності на житловий будинок у сільській місцевості із проведенням його реєстрації, підставою виникнення у громадянина права власності на житловий будинок був сам факт збудування ним цього будинку та прийняття його в експлуатацію. Натомість облік особистих селянських господарств здійснювали сільські, селищні ради за місцем розташування нерухомого майна шляхом його реєстрації в погосподарських книгах. Як слідує з матеріалів справи, право власності на Будинок за спадкодавцем підтверджується лише записом в погосподарській книзі сільської ради та тривалим фактом володіння нею цим майном. Пунктом 4 статті 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 01.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим законом, за таких умов, якщо реєстрація прав та їх обтяжень була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав та їх обтяжень діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав та їх обтяжень. Так як до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за заповітом на Будинок, що залишився після смерті її матері [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved