Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У вересні 2013 року позивачка звернулася з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом та іншим ушкодженням здоров'я внаслідок ДТП. В обґрунтування своїх позовних вимог, уточнивши свої позовні вимоги, позивачка, посилалася на те, що внаслідок ДТП, яке відбулося 04.11.2012 року за участю відповідача та позивачки, останній було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 51 728,36 грн. та моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн. З урахуванням викладеного, просила суд стягнути з відповідача на користь позивачки матеріальну шкоду у розмірі 51 728,36 грн., моральну шкоду - 100 000,00 грн., та стягнути судові витрати по справі. У судовому засіданні позивачка та її представник підтримали позовні вимоги, на їх задоволенні наполягали, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилися, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, суду надав свої заперечення. Суд, вислухавши пояснення позивачки та її представника, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню за наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні, що 04.11.2012 року відповідач [PERSON], керуючи автомобілем Вольво 760, р. н. [NUMBER], який належить [PERSON], рухався по вул. Б. Хмельницького з боку вул. Косіора в напрямку пр. ім. Газети «Правда» у м. Дніпропетровську. Відповідач, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, при виникненні небезпеки для руху у вигляді пішоходів [PERSON] та [PERSON], які перетинали проїзну частину та яких Відповідач об'єктивно міг виявити, не застосував заходів своєчасного зменшення швидкості, скоїв на них наїзд. Внаслідок даної дорожньо-транспортної пригоди позивачка отримала наступні тілесні ушкодження: відкритий перелом лівої великої кістки гомілки та малих кісток гомілки у верхній частині зі зміщенням уламків, рани на внутрішній поверхні лівої гомілки в верхній третині, ділянки осадження на передній зовнішній поверхні лівої гомілки у верхній третині, подряпина на задній поверхні правого ліктьового суглобу, синці по зовнішній поверхні лівого стегна та на задній поверхні правого суглобу з переходом на внутрішню та зовнішню поверхню з наступним переходом на проекцію кістки п'ятки. Дані тілесні ушкодження за своїм характером відносяться до тяжких. Вироком Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 03 грудня 2012р. Відповідач був визнаний винним у скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та йому призначене покарання у вигляді 5-ти років позбавлення волі та на підставі ст. 75 КК України Відповідач звільнений від покарання, якщо він на протязі 3-х років випробувального строку не скоїть нового злочину. Вирок набрав законної сили 19 грудня 2012р. Пунктами 3 та 4 ст. 61 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. У зв'язку із одержаними в результаті ДТП ушкодженнями та травмами позивачка знаходилася на стаціонарному лікуванні у Міській клінічній лікарні № 6 (м. Дніпропетровськ) вже декілька разів, а саме:у період з 04.11.2012р. по 10.12.2012р., з 14.01.2013р. по 30.01.2013р., з 24.12.2013р. по 13.01.2014р. та з 11.03.2014р. по 26.03.2014р. Під час знаходження на стаціонарних лікуваннях позивачці було зроблено низку оперативних хірургічних втручань, зокрема у гомілку позивачці було вставлено металевий стрижень, з яким їй доведеться ходити до двох років. На даний час позивачка [PERSON] також перебуває на стаціонарному лікуванні в Обласній клінічній лікарні ім. Мечникова, де їй знову робили операцію. Через те, що зрощування кісток за два роки майже не відбулося, позивачці була проведена реконструктивна операція. Окрім стаціонарного лікування [PERSON] досить тривалий час знаходилася на амбулаторному лікуванні. Загальна непрацездатність за період з моменту спричинення позивачці ушкоджень по теперішній час складає більше 11 місяців. Наслідком одержаних позивачкою внаслідок дорожньо-транспортної пригоди травм є встановлення їй третьої групи інвалідності строком на один рік, що підтверджується довідкою МСЕК серії АВ № 0032320 від 28.05.2013р. Крім того, відповідно до довідки МСЕК ААГ № 003057 від 12.06.2014р. позивачці встановлена друга неробоча група інвалідності строком на один рік. Спричинені позивачці внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ушкодження з кожним роком погіршують стан її здоров'я, внаслідок чого вона вже не має можливості виконувати регулярну працю у звичайних виробничих умовах. Одержання ушкоджень в результаті неправомірних та злочинних дій Відповідача потягло за собою тривале та досить дороге лікування та відновлення. Позивачці була спричинена значна майнова шкода, що полягає у витратах на придбання медикаментозних препаратів, проведення хірургічних маніпуляцій, лікувальних процедур та пов'язаних з цим супутніх витрат. Так, на придбання медичних препаратів, сплату внесків до лікарні та частково на лікування позивачкою [PERSON] було витрачено 3 013,89 грн., що підтверджується відповідними документами. Частково витрати на придбання медичних препаратів позивачці відшкодувала страхова компанія «УНІКА», в якій була застрахована цивільно-правова відповідальність Відповідача. Невідшкодованими залишилися витрати позивачкиу розмірі 336,65 грн. (внески до лікарні та витрати на придбання бинту). Крім того, приблизно через два роки позивачка повинна бути госпіталізована до травматологічного відділення для проведення динамізації блокуючого стрижня. Приблизні витрати для проведення такої маніпуляції складають 5 000,00 грн. Відповідно до індивідуальної програми реабілітації інваліда № 671 від 12.06.2014р. позивачці рекомендоване санаторно-курортне лікування (сірководневі, радонові ванни, грязелікування). Середня вартість одного дня санаторно-курортного лікування в Криму в м. Саки (грязелікування) у середній сезон складає 2100 російських рублів, що на сьогоднішній день за курсом НБУ складає 725 грн., а середня вартість дня санаторно-курортного лікування в Закарпатті та у м. Хмільнику (радонові та сірководневі ванни) у середній сезон складає 577 грн. Таким чином, середня вартість санаторно-курортного лікування складає 651 грн. Мінімальний строк санаторно-курортного лікування - 21 день. Тобто витрати позивачки на санаторно-курортне лікування в середньому будуть складати 13 671 грн. Таким чином, на теперішній час сума матеріальної шкоди складає 336,65 грн. (внески до лікарні та витрати на придбання бинту), а також у майбутньому позивачка [PERSON] понесе додаткові витрати у розмірі 5 000,00 грн. (операція з приводу динамізації блокуючого стрижня) та витрати на санаторно-курортне лікування у розмірі 13 671 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1167 ЦК України шкода, завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок непереборної сили, відшкодовується у випадках, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право тощо) володіє транспортним засобом, використання якого створює підвищену небезпеку, (ч. 2 ст. 1187 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Відповідно до абзацу 3 ч. 3 ст. 1197 ЦК України якщо потерпілий на момент завдання йому шкоди не працював, його середньомісячний заробіток (дохід) обчислюється, за його бажанням, виходячи з його заробітку до звільнення або звичайного розміру заробітної плати працівника його кваліфікації у цій місцевості. На момент одержання ушкодження здоров'я позивачка офіційно не працювала, однак має трудовий стаж, оскільки майже за місяць до пригоди, а саме 11 жовтня 2012р., була звільнена з ПІІ «МакДональдз Юкрейн Лтд». Відповідно до довідки про доходи середньомісячний заробіток позивачки складав 2 974,61 грн. Загальний період моєї непрацездатності складає 11 місяців. Таким чином, розмір втраченого позивачкою заробітку за 11 місяців непрацездатності складає 32 720,71 грн. Окрім матеріальної шкоди, злочинними діями [PERSON] позивачці завдано також суттєвої моральної шкоди. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я. Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Однак суд критично відноситься до суми моральної шкоди, яку просить стягнути позивачка, і вважає можливим стягнути з відповідача на користь позивачки моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, з відповідача належить стягнути на користь держави судовий збір пропорційно задоволеним вимогам у розмірі 760,88 грн. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного,

Outcome: partial