Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-10 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], [PERSON], які діють в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], третя особа: служба у справах дітей Оболонської районної в місті Києві державної адміністрації, про виселення. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] Відповідачі разом зі своїми неповнолітніми дітьми безпідставно проживають в квартирі позивача. Підстави для користування жилим приміщенням у відповідачів відсутні. За таких обставин, позивач просить виселити [PERSON], [PERSON] та їх неповнолітніх дітей [PERSON], [PERSON] з квартири [ADDRESS] без надання іншого жилого приміщення. Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, явку своїх представників не забезпечили, про час та місце повідомлені належним чином, отримали ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовних матеріалів. Розгляд справи неодноразово відкладався у зв'язку з неявкою відповідачів, останні на адресу суду не надіслали заперечень проти позову або своїх пояснень з приводу заявлених позовних вимог. У задоволенні заяв відповідача [PERSON] про залишення позову без розгляду та зупинення провадження у справі судом було відмовлено. З огляду на необхідність дотримання принципу розумності строків розгляду справи судом було ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS], що підтверджується інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16 лютого 2016 року. (а.с. 5) Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За правилами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Як убачається з матеріалів справи, відповідачі [PERSON], [PERSON] та їхні неповнолітні діти [PERSON], [PERSON] фактично проживають в квартирі [ADDRESS], що є власністю позивача. Такі обставини зазначені відповідачем [PERSON] у позові про визнання недійсним договору позики та не заперечувалися представником позивача. Відповідно до відомостей відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві відповідач [PERSON] була зареєстрована у вказаній квартирі, однак станом на час розгляду справи втратила право користування спірною квартирою відповідно до Порядку реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 22 листопада 2012 року № 1077. (а.с. 9) Відповідач [PERSON] не був зареєстрований у спірній квартирі. Згідно з відомостями відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві останнім відомим місцем реєстрації [PERSON] є квартира [ADDRESS] право користування якою відповідачем втрачено на підставі рішення суду. (а.с. 10) Згідно з ст. 109 ЖК УРСР виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. За приписами ст. 116 ЖК УРСР осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. За наведених обставин, судом встановлено, що на час вирішення справи по суті відповідачі самоправно зайняли жиле приміщення, яке перебуває у приватній власності позивача, а тому підлягають виселенню без надання іншого жилого приміщення. Відтак, суд доходить висновку про задоволення позову [PERSON] про виселення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідачів на користь позивача судовий збір у сумі 551,21 грн. в рівних частках.

Outcome: approved