Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

У березні 2021 року позивачка звернулася до суду з даним позовом. Свої вимоги позивачка обгрунтувала тим, що 17.08.2018 року між позивачкою та відповідачем Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції було зареєстровано шлюб, про що 17.08.2018 року було зроблено відповідний актовий запис за номером 432. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області шлюб між позивачем та відповідачем 16.02.2021 року було розірвано. Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] . Згідно судового наказу від 26.11.2020 року з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач зазначає, що після припинення спільного проживання між сторонами почали виникати сварки з приводу місця проживання дитини, а саме відповідач погрожує забрати дитину до себе та обмежити сина у спілкуванні з матір`ю. Оскільки дитина на момент звернення з позовом до суду, проживає з матір`ю [PERSON] та перебуває на повному її утриманні, між сторонами виник спір відносно того з ким буде проживати син, а відтак з метою захисту прав та інтересів дитини позивач звернувся з позовом до суду. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.04.2021 року відкрито загальне провадження у справі, призначено підготовче судове засіданні на 24.05.2021 року. 24.05.2021 року до Києво-Святошинського районного суду Київської області від відповідача надійшла заява про визнання позову, згідно якої останній не заперечив проти задоволення позовних вимог. Дана заява задоволена судом. У судовому засіданні 24.05.2021 року позивач, представник позивача та відповідач не заперечили щодо можливості ухвалення судового рішення за результатами підготовчого провадження. Представник третьої особи у судове засідання 24.05.2021 року не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за відсутності представника третьої особи, просив прийняти рішення на підставі поданих документів. Також надав суду висновок органу опіки і піклування про визначення місця проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] . Згідно п. 1 ч. 2 ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; За результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем (ч. 3 ст. 200 ЦПК України). Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що за результатами підготовчого провадження є можливим ухвалення судового рішення про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 16.02.2021 розірвано шлюб між позивачем та відповідачем, зареєстрований 17.08.2018 року Ірпінським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київської області, актовий запис № 432. Від спільного шлюбу позивач та відповідач мають сина - [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 27.11.2018 року та довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 05.12.2018 року. Згідно судового наказу від 26.11.2020 року з відповідача стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач є власником квартири за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно СТА 308063. Згідно висновку органу опіки та піклування про визначення місця проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] від 18.05.2021 орган опіки та піклування визначив місце проживання малолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Відповідно до ч. 4 ст. 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою (ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України). Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Враховуючи вищевикладене, проживання дитини з матір`ю, визнання позовних вимог відповідачем в порядку ст. 49 Цивільного процесуального кодексу України, суд дійшов висновку про задоволення позовної вимоги про визначення місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Питання про розподіл судових витрат суд вирішує на підставі ч.1 ст. 141 ЦПК України, тобто з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору.

Outcome: approved