Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-19 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики від 01.03.2017 року в розмірі 10 000 євро, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 01.03.2017 року була складена розписка, відповідно до якої вона передала відповідачу 10 000 євро за Ѕ частину будинку, розташованого по [ADDRESS] , а відповідач зобов`язався оформити нотаріально посвідчену угоду до 01.03.2019 року, проте на сьогоднішній день правочин нотаріально не оформлений, відповідач ухиляється від виконання свого зобов`язання. Оскільки на даний час відповідач свої зобов`язання не виконав, позивачка просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 272 500 грн., при розрахунку виходячи з курсу встановленого НБУ на день подачі позовної заяви - 1 євро складає 27,2500 грн. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував щодо обставин викладених в позовній заяві, просив задовольнити позовну заяву. Вислухавши позивачку, відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Згідно ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 1047 ч.2 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. При цьому, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. В судовому засіданні встановлено, що 01.03.2017 року [PERSON] та [PERSON] досягли усної домовленості щодо продажу Ѕ частини будинку, розташованого по [ADDRESS] , в результаті якої [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти у розмірі 10 000 євро. Також 01.03.2017 року [PERSON] написав розписку, щодо отримання від [PERSON] грошових коштів у розмірі 10 000 євро, які є повною вартістю будинку. Монті Сальваторе зобов`язався оформити угоду купівлі-продажу Ѕ частини будинку, розташованого по [ADDRESS] , до 01.03.2019 року, однак договір укладено не було, що підтверджується поясненнями сторін, а також розпискою а.с. 6-7. Тобто, як вбачається з розписки та пояснень сторін, сторони у справі домовились у майбутньому укласти договір купівлі-продажу 1/2 частини будинку, грошові кошти, які позивач передав відповідачу, були передані як оплата за 1/2 частину будинку, тому суд приходить до висновку, що між сторонами договір позики чи купівлі - продажу укладено не було. Отже, в даному випадку між сторонами виникли зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом (ч.ч.1,2 ст.533 ЦК України). За таких обставин, оскільки відповідачем на день подання позову до суду зобов`язання не виконані, угоду купівлі-продажу 1/2 частини будинку, розташованого по [ADDRESS] не оформлено, грошові кошти позивачці не повернуто, що з огляду на вимоги ч.1 ст.82 ЦПК України є обставиною, яка не підлягає доказуванню, суд приходить до висновку щодо задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошових коштів у сумі 10000 євро, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 272 500 гривень. Відповідно до вимог ст.ст.12,13,77,78,79,80,81,82 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або достовірності їх визнання. За таких обставин, оскільки відповідач позовні вимоги визнав, наслідки визнання позову йому роз`яснені, суд відповідно до вимог ч.2 ст.206 ЦПК України, а також враховуючи вищевикладене, вважає за можливе позов задовольнити в повному обсязі та стягнути з відповідача на користь позивачки суму грошових коштів в розмірі 10 000 євро, що в еквіваленті по курсу НБУ складає 272 500 гривень. За правилами ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved