Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

ТОВ «Управдом» звернулося до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» (код ЄДРПОУ 32901991) заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг, за період з жовтня 2016 по березень 2018 року у розмірі 61524,77 грн, з яких 47782,48 грн - надані послуги, 2144 грн. - 3% річних, 11598,77 грн. - інфляційні витрати; стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» (код ЄДРПОУ 32901991) заборгованість за надання послуг з утримання автостоянки (паркингу) №2 в період з серпня 2016 по вересень 2018року в розмірі 34838,58 грн. з яких 25 779,58 грн - надані послуги, 1674,00 грн. 3% річних, 7385,58 грн - інфляційні витрати за надані послуги; стягнути з [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управдом» (код ЄДРПОУ 32901991) судовий збір у розмірі 1921,00 грн. Позовні вимоги\~обгрунтовані тим,\~що з 2008 року ТОВ «Управдом» здійснює утримання та управління в багатоповерховому будинку за адресою: [ADDRESS] , а також його прибудинкової території, обслуговування та ремонт майна, що забезпечує функціонування будинку в цілому, забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку, у тому числі шляхом надання житлово-комунальних послуг у будинку, про що укладено відповідно договори з постачальниками таких послуг. [PERSON] , як власником квартири [ADDRESS] у зазначеному будинку, порушено взяті на себе зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за нею рахується заборгованість за опалення вищезазначеної квартири у розмірі 47782,48 грн., а також, як за користувачем частини підлоги автостоянки №2 за адресою: [ADDRESS] , за нею рахується заборгованість за оплату за послуги з обслуговування автостоянки (паркингу) та за період з жовтня 2016 року по вересень 2018 року в розмірі 25 779,58 грн. Ухвалою суду від 21.10.2019 року по справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 09.12.2019 року. 09.12.2019 року з`явився представник позивача, розгляд справи відкладено на 18.02.2020 року. 25.02.2020 року справу направлено до Одеського апеляційного суду у зв`язку з подачею апеляційної скарги на ухвалу суду від 21.10.2019 року. 05.03.2020 року справу повернуто до Приморського районного суду м. Одеси та призначено до розгляду на 04.05.2020 року. 04.05.2020 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 23.07.2020 року. 23.07.2020 року у судове засідання з`явився представник позивача, відповідач не з`явився, від представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 19.10.2020 року. У період з 26 серпня 2020 року по 11 вересня 2020 року суддя Свячена Ю.Б. знаходилася у щорічній відпустці. 19.10.2020 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 04.02.2021 року. 04.02.2021 року у зв`язку з неявкою сторін, розгляд справи відкладено на 26.04.2021 року. 26.04.2020 року у судове засідання з`явився представник відповідача, відповідач не з`явився, від представника надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. Розгляд справи відкладено на 17.06.2021 року. 16.06.2021 року до суду подано письмові пояснення представника відповідача, в яких він просить відмовити у задоволенні позову. 17.06.2021 року у судове засідання з`явилися представники сторін, оголошено перерву до 30.09.2021 року. У період з 30 серпня 2021 року по 20 вересня 2021 року суддя Свячена Ю.Б. знаходилася у щорічній відпустці. 30.09.2021 року до суду з`явилися представники сторін, оголошено перерву до 12.10.2021 року. 12.10.2021 року у зв`язку зі знаходженням судді у відпустці, розгляд справи відкладено на 29.11.2021 року. 29.11.2021 року у судове засідання з`явився представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Представник відповідача подала до суду заяву про відкладення судового засідання, на обґрунтування якої будь-яких доказів не надала. Судом неявка відповідача визнана неповажною. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши\~ та проаналізувавши\~ матеріали справи, додані до неї документи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Управдом» створено в квітні 2004 року відповідно до запису в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань №15561200000011017 від 31.08.2005 року. Згідно установчих документів ТОВ «Управдом» займається наступними видами діяльності: основний - комплексне обслуговування об`єктів (Код КВЕД 81.10); загальне прибирання будинків (Код КВЕД 81.21); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (Код КВЕД 68.20); консультування з питань комерційної діяльності й керування (Код КВЕД 70.22); будівництво житлових і нежитлових будівель (Код КВЕД 41.20). В листопаді 2008 р між ВАТ Енергопостачальна компанія «Одесаобленерго» (Постачальник) та ТОВ «Управдом» (Споживач), укладено договір про постачання електричної енергії №2828, відповідно до якого постачальник електричної енергії продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок Споживача. ТОВ «Управдом» в січні 2008 року за Договорами про пайову участь в будівництві за адресою: м. Одеса, Військовий узвіз, отримало у власність нежитлові приміщення: котельню площею 45.50 кв.м, теплопункт площею 90,50 кв.м, паркінг площею 1173,5 кв.м. Згідно до Актів приймання Товариству було передано котельню, теплопункт, паркинг, обладнання котельної та теплопункту з вбудовано-прибудованими офісними приміщеннями та підземним паркінгом в багатоповерховому будинку за адресою: [ADDRESS] жовтні 2012 р. ТОВ «Управдом» отримано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової серія АГ №594994, та відповідно до розпорядження Одеської обласної державної адміністрації №923/А-2017 від 06.10.2017 р. товариству надано безстрокову ліцензію на виробництво та постачання теплової енергії. З 2008 року ТОВ «Управдом» здійснює утримання та управління в багатоповерховому будинку за адресою: [ADDRESS] , а також його прибудинкової території, обслуговування та ремонт майна, що забезпечує функціонування будинку в цілому, забезпечення належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб мешканців будинку, у тому числі шляхом надання житлово-комунальних послуг у будинку, про що укладено відповідно договори з постачальниками таких послуг. Згідно з відомостями Єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень [PERSON] є власницею квартири [ADDRESS] . Відповідно до договору про надання послуг з централізованого опалення та підігріву води №В\\Ж-62А від 26.01.2012 року ТОВ «Управдом» надавало житлово-комунальні послуги [PERSON] як власниці нерухомості, за споживання яких остання була зобов`язана щомісячно в повному обсязі сплачувати грошові кошти відповідно до виставлених рахунків. Однак, [PERSON] порушено взяті на себе зобов`язання зі сплати житлово-комунальних послуг, внаслідок чого за нею рахується заборгованість за опалення вищезазначеної квартири у розмірі 47782,48 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості між ТОВ «Управдом» та [PERSON] за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року. Крім того, [PERSON] є користувачем частини підлоги автостоянки №2 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується угодою №14/03/13 до Договору оренди №2 від 21.06.2012 року та актом прийому-передачі в платне строкове користування частини підлоги Автостоянки від 01.12.2014 року. Проте, Відповідачка не здійснювала оплату за послуги з обслуговування автостоянки (паркингу) та за період з жовтня 2016 року по вересень 2018 року утворилась заборгованість в розмірі 25 779,58 грн. Суд зазначає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. За змістом ч.1 ст. 901 та ч.1 ст.902. ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005року №630 (далі - Правила), плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим (п. 18 Правил). Споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати спожиті житлово-комунальні послуги і не може бути звільнений від виплати заборгованості, яка у нього виникла. Житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Споживач зобов`язаний, крім іншого, укласти договір на надання житлово- комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору; своєчасно вживати заходів щодо усунення виявлених неполадок, пов`язаних з отриманням житлово- комунальних послуг, що виникли з власної вини; забезпечувати цілісність засобів обліку комунальних послуг та не втручатися в їх роботу; за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом; у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню у встановлених законом чи договором розмірах (ст.20 Закону України № 1875-ІУ ). Відповідно до положень ст.19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-ІУ (який був чинним на момент виникнення спірних правовідносин), (далі - Закон України № 1875-ІУ), відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Нормами статей 20, 21 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» визначено права та обов`язки як споживача, так і виконавця послуг. Відповідно до яких, споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги, згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг із зобов`язанням оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом, а виконавець зобов`язується забезпечувати вчасно та відповідної якості надання житлово-комунальних послуг. Згідно положень ст. ст. 68, 162 Житлового кодексу України квартирна плата та плата за житлово-комунальні послуги сплачуються своєчасно. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Статтею 526 ЦК України визначені загальні умови виконання зобов`язання, зокрема, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. За змістом статей 322, 360 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом; співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як свідчить тлумачення статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене загальна сума боргу [PERSON] з жовтня 2016 року по вересень 2018 року складається з: 1) \~ \~ \~ \~заборгованості за надані житлово-комунальні послуги в розмірі 47782,48 грн. (без урахуванням 3% річних - 2144 грн. та інфляційного збільшення - 11598,77 грн.); 2) \~ \~ \~ \~заборгованості за надані послуги з утримання автостоянки (паркингу) №2 в розмірі 25 779,58 грн. (без урахуванням 3% річних - 1674,00 грн. та інфляційного збільшення - 7385,58 грн.). Отже загальна сума заборгованості за надані та спожиті житлово-комунальні послуги Опалення за період з жовтня 2016 року по березень 2018 року та Послуги з утримання автостоянки (паркинг) парк місце №2 за період з серпня 2016 року по вересень 2018 року з урахуванням 3% річних та інфляційні витрати становить : 96 363,35 грн. ( дев`яносто шість тисяч триста шістдесят три гривні) 35 копійок. (61 524,77 грн. +34 838,58 грн. = 96 363,35 грн.) Суд враховує, що відповідно до правової позиції ВСУ у справі № 6- 2951цс15, викладеній в постанові від 20.04.2016 року, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Отже, у зв`язку з належним виконанням позивачем своїх обов`язків по утриманню житлового будинку, наданням обгрунтованого розрахунку заборгованості відповідача за спожиті житлово-комунальні послуги, який не спростовано відповідачем, суд робить висновок, що позовні вимоги є обгрунтованими та підлягають задоволенню. Щодо судових витрат, то суд вважає доведеними витрати позивача на оплату судового збору в сумі 1921,00 грн. які стягує з відповідача на корить позивача.

Outcome: approved