overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-13 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем перебуває в зареєстрованому шлюбі з 04 серпня 2007 року. Від сумісного життя вони мають доньку - [PERSON], [INFO]. З травня 2015 року вони проживають окремо. Відповідач обіцяв в добровільному поряду утримувати дитину, надавати достатні кошти на її утримання, сплачувати перебування дитини у відповідному навчальному закладі. Проте своїх обіцянок дотримується частково та на неодноразові прохання позивача, в зв'язку з чим вона вважає доцільним, аби аліменти на доньку стягувались з відповідача за рішенням суду та виконавчими документами, тому і звертається до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутності, визнає позов частково. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі з 04 серпня 2007 року, який зареєстровано виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, актовий запис №65. [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 05.03.2008 року, виданого виконавчим комітетом Ювілейної селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області, і, як батько дитини, відповідно до вимог Закону, зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов, на утриманні інших дітей не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що з відповідачем по справі спільно проживала, від даного спільного проживання вони мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Зараз донька мешкає з нею та знаходиться на її утриманні. Відповідач участі у вихованні дитини не приймає, не надає матеріальної допомоги на її утримання, виховання та розвиток здібностей, а також не приймає участі у додаткових витратах на дитину. Вона не працює коштів недостатньо для належного утримання доньки, тому і звертається до суду з даним позовом та просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі ? частини з усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявилась, надала заяву щодо розгляду справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши заяву з проханням слухати справу у його відсутності, визнає позов частково. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних відносинах. [PERSON] є батьком дитини - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №530898 від 05 березня 2015 року, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, і, як батько дитини, відповідно до вимог Закону, зобовязаний надавати матеріальну допомогу на її утримання до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоровя та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов, на утриманні інших дітей не має, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходу (заробітку) щомісяця до повноліття дитини. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 487,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 01 листопада 2013 року Московським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби ХМУЮ, зареєструвала шлюб з [PERSON] Посилалася, що 10 вересня 2014 року народилася дитина син [PERSON], який після розірвання шлюбу залишиться проживати з матірю. Відносини з відповідачем не склалися, постійно виникали сварки через побутові питання. [PERSON] родиною не цікавився, не працював, вживав спиртні напої та декілька разів підіймав руку на позивачку. Шлюбно сімейні відносини не підтримують з січня 2014 року, мають різний бюджет, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного, примирення вважає неможливим. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 01 листопада 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають малолітнього сина [PERSON] [PERSON] Іліковича, [INFO]. Спільне господарство у подружжя не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбно сімейні відносини не підтримують з січня 2014 року, мешкають окремо один від одного. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначила, що 25 червня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову, зареєструвала шлюб з [PERSON] Посилалася, що [INFO] року народилася дитина - син [PERSON]. Відносини з відповідачем не склалися, постійно виникали сварки через побутові питання, які призвели до того, що вони стали чужими людьми. Шлюбно - сімейні відносини не підтримують з травня 2015 року, мають різний бюджет, спільного господарства не ведуть, мешкають окремо один від одного, примирення вважає неможливим. Позивач подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в своїх письмових поясненнях проти позовних вимог щодо розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 158 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Сторони надали суду заяви про можливість розгляду справи за їх відсутністю. За вказаних обставин суд вважає за можливе розгляд справи за відсутністю сторін, оскільки в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін. Дослідивши матеріали справи, перевіривши обставини у справі, суд вважає необхідним позов задовольнити, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 2010 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб. Сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне господарство у подружжя не ведеться, спільного бюджету не мають, шлюбно - сімейні відносини не підтримують з травня 2015 року, мешкають окремо один від одного. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. При встановлених обставинах суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, оскільки їхня родина розпалась остаточно, відновлена бути не може, примирення неможливе, шлюб існує формально, збереження його недоцільно.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та вказала, що перебуває у шлюбі з відповідачем, зареєстрованому відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Хмельницькому Хмельницького міськрайонного управління юстиції у Хмельницькій області, актовий запис № 868 від 02.07.2011 року. Від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Спільне проживання та фактичні шлюбні відносини між подружжям припинено з серпня 2015 року, спільного господарства з того часу не ведуть. За таких обставин шлюб між позивачкою та відповідачем носить лише формальний характер, між подружжям виникають часті непорозуміння, що негативно відображається на їх сімейних стосунках. Позивачка в судовому засіданні просить задовольнити вимоги позову. Після розірвання шлюбу бажає залишити прізвище «[PERSON]». Відповідач в судовому засіданні вимоги позову визнав, в подальшому до суду не з'явився. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 2 липня 2011 року. За час спільного проживання у сторін народилася дочка [PERSON], [INFO]. Спільне життя подружжя не склалось через відсутність взаєморозуміння в сім'ї, через що постійно виникали сварки та конфліктні ситуації, з серпня 2015 року спільно не проживають. Ухвалою суду від 19 листопада 2015 року сторонам надавався термін для примирення строком на три місяці, однак з обставин справи вбачається, що примирення між ними досягнуто не було. Таким чином, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї буде суперечити їх інтересам, а тому з цих підстав позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та зазначила, що 10 вересня 2009 року померла [PERSON], після смерті якої вона є спадкоємцем за заповітом. Вчасно позивачка не змогла звернутись до нотаріальної контори, так як не знала про наявність правовстановлюючого документа на земельну ділянку, виданого на імя померлої [PERSON], тому строк для прийняття спадщини був нею пропущений, в звязку з чим просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявився, проте подав до суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, проти визначення додаткового строку для прийняття позивачем спадщини не заперечує. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що 10.09.2009 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-БВ № 129332 від 11 вересня 2009 року. Судом також встановлено, що позивачка є спадкоємцем до майна померлої за заповітом, що підтверджується заповітом, посвідченим Коричинецькою сільською радою Деражнянського району Хмельницької області 5 листопада 2008 року. Згідно вказаного заповіту єдиною спадкоємицею щодо майна померлої являється її внучка [PERSON]. Позивачка вчасно не звернулася до нотаріальної контори та не подала заяву про прийняття спадщини, так як останній не було відомо про наявність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що така причина пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини є поважною і для реалізації спадкових прав позивача слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини терміном два місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-12 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулася до суду із позовною заявою та зазначила, що [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої вона є спадкоємцем за законом. Вчасно позивачка не змогла звернутись до нотаріальної контори, так як не знала про наявність сертифіката на право на земельну частку (пай), виданого на ім`я померлої [PERSON] , тому строк для прийняття спадщини був нею пропущений, в зв`язку з чим просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини. В судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги підтримала. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, проти визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини не заперечує. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що даний позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст. 1269 Цивільного кодексу України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно із ч.1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. За ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (свідоцтво про смерть серія [NUMBER] від 13 лютого 2006 року), яка була матір`ю [PERSON] (свідоцтво про народження [NUMBER] від 14 жовтня 1977 року). [PERSON] належить до спадкоємців першої черги, так як є дочкою спадкодавця. Остання, як встановлено під час судового розгляду, на час відкриття спадщини не проживала постійно із спадкодавцем [PERSON] .. Позивачка вчасно не звернулась до нотаріальної контори та не подала заяву про прийняття спадщини, так як останній не було відомо про наявність у спадкодавця правовстановлюючих документів на спадкове майно. Таким чином, суд приходить до висновку, що така причина пропуску строку на звернення із заявою про прийняття спадщини є поважною і для реалізації спадкових прав позивачки слід визначити додатковий строк для подання нею заяви про прийняття спадщини терміном на два місяці. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

\~ \~У вересні 2015 року позивачка звернулася з позовом і вказала, що перебуває з відповідачем у шлюбі. Від спільного проживання у них народились дві дочки: Яна, [INFO], та Марія, [INFO]. Відповідач добровільно \~коштів на утримання дітей не надає, просить суд стягувати аліменти на \~утримання дітей в розмірі 1/4 частки від усіх видів його заробітку на кожну дитину до досягнення ними повноліття. \~\~\~\~\~\~Позивачка в судовому засіданні підтримала заявлені вимоги. \~\~\~\~\~\~Відповідач в судовому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі. \~\~\~\~\~Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги \~знайшли своє підтвердження. \~\~\~\~\~\~ Згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 Сімейного кодексу України \~за \~рішенням \~суду \~кошти \~на \~утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її \~матері, \~батька \~і \~(або) \~\~у твердій грошовій сумі. \~\~\~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що від зареєстрованого шлюбу у сторін є дві дочки: Яна, [INFO], та Марія, [INFO], при цьому батьком дітей згідно досліджених в судовому засіданні свідоцтв про народження є відповідач. Встановлено, \~що відповідач добровільно коштів на утримання дітей не надає, проте \~інших утриманців немає, стан здоровя його нормальний. За таких обставин суд рахує можливим стягувати на користь позивачки \~на утримання дітей аліменти в розмірі ? частки від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини кожного віку на кожну дитину щомісячно до настання дочкою [PERSON], [INFO], повноліття, при цьому враховує задовільний стан здоровя відповідача, наявність на утриманні дитини від попереднього шлюбу та те, що останній має стабільний дохід так як працює трактористом в ТОВ «Сігнет-Поділля». \~Судовий збір в силу ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-19 00:00:00

У вересні 2015 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 14.09.2011 року укладено кредитний договір з [PERSON], за яким остання отримала кредит розмірі 300.00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Однак, відповідачка не виконала умов кредитного договору належним чином, тому має заборгованість 12913,72 грн. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 12913,72 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, від нього надійшла заява про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав повністю та прохав його задовольнити. Відповідачка [PERSON] позов визнала повністю і пояснила суду, що дійсно уклала кредитний договір, але свєчасно не погашала, тому утворилась заборгованість. Суд, вислухавши відвідачку, дослідивши надані суду докази, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що14.09.2011 року укладено кредитний договір між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» (а.с.6-31). Станом на 31.07.2015 року заборгованість відповідачки вільковської А.В. перед банком становить 12913,72 грн.: заборгованість за кредитом 3838,28 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом 6369,17 грн., заборгованість за пенею та комісією 1615,14грн.; штраф (фіксована частина ) 500 грн., штраф ( процентна складова) 591,13 грн . Згідно ст.ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватися належним чином, в установлений строк відповідно до умов договору. Згідно ч.1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Відповідно до ст. 1054 ч.2, ст.1050 ч.2 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася та сплати процентів, належних йому. Оскільки, відповідачка неналежним чином виконувала зобовязання, внаслідок чого утворилась заборгованість за кредитним договором, суд вважає стягнути з неї на користь позивача заборгованість в сумі 12913,72 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved