Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-25 00:00:00

У березні 2017р. [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом до Першої Одеської державної нотаріальної контори, посилаючись на те, що вона на підставі свідоцтва про право на житло від 18 листопада 1999року та свідоцтва про право на спадщину від 01 лютого 2017року є власником квартири [ADDRESS]/2 у м. Одесі. Позивач стверджувала, що ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2001 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди був накладений арешт на ? частину належної їй квартири. Вказувала, що при накладенні зазначеного арешту судом не було зясовано, що дана квартира належить їй, а не [PERSON], яка була відповідачем у зазначеній цивільній справі. Позивачка зазначала, що про зазначені обставини їй стало відомо від нотаріуса, у якого вона мала намір укласти договір продажу належної їй квартири. Посилаючись на вищевикладене, [PERSON]просила суд винести рішення, яким скасувати ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2001року та зняти арешт з ? частки нерухомого майна, за адресою: м. Одеса, вул. М. Малиновського, буд.1/1, кв.52, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2001року; виключити з Єдиного реєстру заборон відчужень обєктів нерухомого майна квартиру №52 в буд.№1/1 по вул. Маршала Малиновського в м. Одесі, яка належить [PERSON] Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 18 травня 2017року за заявою позивачки було замінено неналежного відповідача - Першу Одеську державну нотаріальну контору на належного [PERSON] (а.с.31). Представник позивачки, діюча на підставі довіреності від 14 лютого 2017року у судове засідання не зявилась, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, розглянути справу за її відсутності (а.с.14,50). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с.48). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди представника позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст.224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором, підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності на підставі свідоцтва про право на житло від 18 листопада 1999року та свідоцтва про право на спадщину від 01 лютого 2017року належить квартира [ADDRESS]/1 у м. Одесі (а.с.51-53). 21 лютого 2017р. право власності [PERSON] на вищевказану квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, що підтверджується витягами про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с.35,52). Встановлено, що у провадженні Малиновського районного суду м. Одеси перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2001 року по цивільній справі №2-338/01 за заявою [PERSON] було накладено арешт на 1/3 [ADDRESS]; [ADDRESS]; 1/3 [ADDRESS]; 1/2 [ADDRESS], які за відомостями суду були зареєстровані на праві власності за [PERSON] (а.с.13). Зазначене обтяження було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 26 грудня 2008 року за номером запису про обтяження 8335941 (а.с.12). Судом встановлено, що приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON], на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, 21 лютого 2017 року було перенесено обтяження щодо зареєстрованого права власності [PERSON], державну реєстрацію якого було проведено в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна, що є невідємною архівною складовою частиною Державного реєстру прав, обтяження, а саме арешт ? частки нерухомого майна, який було зареєстровано за номером 8335941 від 26 грудня 2008року та перенесено до Державного реєстру прав за №19181012. Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрації прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 10 липня 2017 року, 1/2 частина квартири [ADDRESS]/1 у м. Одесі належить на праві власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 21 лютого 2017року, позивачці [PERSON]В.(а.с.35). Отже, з матеріалів справи вбачається, що на час винесення ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2001 року про накладення арешту на 1/2 частину квартири [ADDRESS] у цивільній справі №2-338/01 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди, судом не було зясовано, що вказана частина квартири не належала на праві власності останный, а належала на праві власності на підставі свідоцтва про право на житло від 18 листопада 1999року позивачці [PERSON], що підтверджується інформаційною довідкою Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрації прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна (а.с.35-44). Відповідно до довідки архіваріуса Малиновського районного суду м. Одеси від 31 травня 2017року, цивільна справа №2-338/01 до архіву суду не здана (а.с.34). Згідно ч.1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власник розсуд. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном. За таких обставин суд дійшов до висновку, про відсутність будь-якої необхідності в збережені обтяження майна, що належить позивачу. Суд вважає, що арешт накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 09 липня 2001року на 1/2 частину квартири по цивільній справі №2-338/01 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення шкоди, порушує права позивачки, як власника майна, а тому підлягає скасуванню. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 640,00грн. та сплачений позивачкою при зверненні до суду (а.с.3).

Outcome: approved