Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-04 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідачів про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. В обґрунтування вимог зазначив, що є власником домоволодіння [ADDRESS]. Відповідачі є зареєстрованими у квартирі, однак тривалий час не проживають у ній, оскільки виїхали на постійне проживання до Російської Федерації. Наявність реєстрації відповідачів у помешканні створює низку додаткових витрат з оплати житлово-комунальних послуг. Вважаючи, що відповідачі втратили право користування вказаним житлом, просила визнати їх такими. Позивач [PERSON] у судове засідання не прибув, надавши заяву про розгляд справи у його відсутність, якою позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідачі [PERSON], [PERSON], діючий від свого імені та від імені неповнолітніх [PERSON] та [PERSON], у судове засідання не прибули, надавши заяви про визнання пред'явленого позову у повному обсязі, а також низку документів на підтвердження факту постійного проживання на території Російської Федерації. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що домоволодіння [ADDRESS] на праві особистої приватної власності належить позивачеві [PERSON]. Як вбачається з довідки про складі сім'ї, виданої КСН «Дружба» від 03.09.2018 за № 458, у домоволодінні [ADDRESS] зареєстровані: власник - [PERSON], дружина - [PERSON], теща - [PERSON], син - [PERSON], донька - [PERSON], онук - [PERSON], онука - [PERSON]. При цьому [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] за даною адресою фактично не проживають. Пунктом 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» роз'яснено, що суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім'ї власника житлового приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК. Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім'ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім'ї права користування житлом. Так, відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ж із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В аспекті ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом за наявності двох юридичних фактів: по-перше, відсутність члена сім'ї власника понад 1 рік; по-друге, відсутність поважних причин його не проживання. Так, з довідки за № 55, виданої Товариством власників житла «Развитие» від 07.06.2018, вбачається, що [PERSON] спільно із неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] зареєстровані та проживають у [ADDRESS]. Згідно із довідкою за № 44, виданою Муніципальним бюджетним загальноосвітнім закладом ліцей № 8 міста Воронежа від 07.06.2018, неповнолітня [PERSON] навчається у даному освітньому закладі з 01.09.2016. Згідно із довідкою за № 252, виданою Муніципальним бюджетним загальноосвітнім закладом середня загальноосвітня школа № 99 міста Воронежа від 07.06.2018, неповнолітній [PERSON] навчається у даному освітньому закладі. При цьому [PERSON] документовано паспортом громадянина Російської Федерації серії [NUMBER] від 20.10.2017. Також встановлено, що відповідач [PERSON] у шлюбі із [PERSON], зареєстрованому Орджонікідзевським відділом ДРАЦС Маріупольського МУЮ у Донецькій області від 29.06.2013, актовий запис № 220, набула прізвище «[PERSON]». Згідно із довідкою за № 458, виданою Адміністрацією Краснянського сільського поселення Новохоперського муніципального району Воронезької області від 13.06.2018, [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS], з 25 січня 2017 року. При цьому 25 листопада 2016 року її було документовано видом на проживання на території Російської Федерації серії [NUMBER], строком дії до 25.11.2021. Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що відповідачі понад встановлені законодавством строки відсутні за місцем реєстрації, постійно проживають на території Російської Федерації, а тому, враховуючи, в тому числі, визнання ними пред'явленого позову, суд вважає можливим постановити рішення про визнання їх такими, що втратили право користування жилим приміщенням, тим самим задовольнивши пред'явлений позов по суті. Визнання пред'явленого позову відповідачами не суперечить вимогам чинного законодавства, не порушує права, свободи чи законні інтереси інших осіб. На підставі п. 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», ст. 405 ЦК України,

Outcome: approved