Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначає, що 31.03.1999 році між ним та [PERSON] був укладений шлюб, зареєстрований Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї, від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] - [INFO]. Оскільки спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини фактично між ними припинені, [PERSON] просить суд шлюб між ним та [PERSON] розірвати. Позивач у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, подавши заяву в якій позовні вимоги визнає та просить розглянути справу без її участі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 31.03.1999 року між сторонами укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про одруження від 31.03.1999 року [NUMBER], актовий запис № 205, видане Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з філією Державного Центру розвитку сім'ї (а.с. 8). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] - [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER], актовий запис № 1820, відділом реєстрації актів громадянського стану Оболонського РУЮ у м. Києві (а.с. 9). Сторони разом не проживають та спільного господарства не ведуть. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 Сімейного кодексу (далі СК України) шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз'яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 передбачено, що охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що судом установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися, спільне господарство вони не ведуть, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. За змістом ч. 2 ст. 114, ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Розірвання шлюбу, здійснене за рішенням суду, має бути зареєстроване в державному органі реєстрації актів цивільного стану, за заявою колишньої дружини або чоловіка. Розірвання шлюбу засвідчується свідоцтвом про розірвання шлюбу.

Outcome: approved