Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 19.09.2009 року було укладено шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. З грудня 2013 року не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені. Дитина проживає разом з позивачем і повністю знаходиться на її утриманні. Відповідач ухиляється від свого батьківського обов'язку щодо спільного утримання дитини. Тому позивач просила суд розірвати шлюб між позивачем та відповідачем, стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1500,00 грн. щомісячно, починаючи з 01.03.2015 року до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги та просила суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав та просив суд їх задовольнити. Суд, заслухавши пояснення позивача, відповідача, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 19.09.2009 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що з грудня 2013 року шлюбні стосунки між ними припиненні. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. В судовому засіданні встановлено, що дитина проживає разом з позивачкою, знаходиться на її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи обставини справи, перебування дитини на утриманні позивачки, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача аліментів на користь позивачки на утримання сина [PERSON], [INFO], аліментів в розмірі 1500,00 грн. щомісячно з 01.03.2015 року до повноліття дитини. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243,60 грн. - за позовну вимогу про стягнення аліментів. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного та

Outcome: approved