Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-02 00:00:00

У березні 2016 року Заступник керівника Броварської місцевої прокуратури Київської області (далі Прокурор) звернувся до суду з позовом в інтересах держави в особі Броварської міської ради Київської області, Броварської районної ради Київської області та Броварської центральної районної лікарні (далі Броварська ЦРЛ), у якому просив стягнути з [PERSON] на користь Броварської ЦРЛ витрати на стаціонарне лікування потерпілого від злочину [PERSON] у розмірі 6007 грн. 48 коп. В обґрунтування позову зазначав, що ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2015 року кримінальне провадження за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, закрито у звязку із примиренням обвинуваченої з потерпілим. Судом встановлено, що 24 березня 2015 року близько 11.00 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки Опель Зафіра, реєстраційний номер [NUMBER], рухалася по вулиці Кутузова від вулиці Красовського у місті Бровари Київської області зі швидкістю 50-60 км/год., не була уважною та не стежила за дорожньою обстановкою, чим порушила п. п. 2.3 б, 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху, внаслідок чого здійснила наїзд на пішохода [PERSON], у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості. У звязку з отриманими тілесними ушкодженнями [PERSON] знаходився у період з 24 березня по 28 квітня 2015 року на стаціонарному лікуванні у Броварській ЦРЛ, витрати на його лікування складають 6007 грн. 48 коп. У вказаному кримінальному провадженні цивільний позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину не заявлявся. Прокурор Гармаш В.В. та представник Броварської ЦРЛ [PERSON] у суді позов підтримали, надали аналогічні пояснення, просили суд позовні вимоги задовольнити. [PERSON] ухвалення у справі заочного рішення не заперечували. Броварська міська рада Київської області та Броварська районна рада Київської області у судове засідання не зявилися, подали до суду заяви, у яких зазначали, що позов підтримують, просять розглянути справу за відсутності їхніх представників. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не зявилася, про час і місце розгляду справи повідомлялася належним чином за зареєстрованим місцем її проживання, про причини неявки суд вона не повідомила, заява про розгляд справи за її відсутності до суду не надходила. Третя особа Управління фінансів Броварської районної державної адміністрації Київської області до суду теж не зявилося, про час та місце розгляду справи повідомлялося належним чином, про причини неявки суд не повідомило. Згідно із ч. 4 ст. 169, ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, провівши заочний розгляд справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 02 червня 2015 року у справі №\~361/3084/15-к, яка набрала законної сили, відповідача [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 286 КК України на підставі ст. 46 КК України у звязку із примиренням обвинуваченого з потерпілим. Кримінальне провадження стосовно [PERSON], яка обвинувачувалася у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, судом закрито. Суд встановив, що 24 березня 2015 року близько 11.00 год. [PERSON], керуючи автомобілем марки Опель Зафіра, реєстраційний номер [NUMBER], рухаючись по вулиці Кутузова від вулиці Красовського у місті Бровари Київської області зі швидкістю 50-60 км/год., не була уважною та не стежила за дорожньою обстановкою, чим порушила п. п. 2.3 б, 12.3 та 18.1 Правил дорожнього руху. При виявленні небезпеки для руху у вигляді пішохода [PERSON], який перетинав дорогу по нерегульованому пішохідному переходу, [PERSON] не вжила заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки транспортного засобу, внаслідок чого скоїла наїзд на пішохода [PERSON], у результаті чого останній отримав тілесні ушкодження у вигляді закритих переломів обох кісток гомілки, струсу головного мозку, забитих ран тімяної області голови, підшкірної гематоми в поперековому відділі хребта, що відносяться до тілесних ушкоджень середнього ступеню тяжкості. [PERSON] №\~12 Броварської ЦРЛ вбачається, що потерпілий [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні в травматологічному відділенні лікарні 27 днів у період з 24 березня по 28 квітня 2015 року. Загальна вартість лікування складає 6007 грн. 48 коп. За змістом ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. У ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно із ч. 1 ст. 1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобовязана відшкодувати витрати закладові охорони здоровя на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України якщо лікування проводилося закладом охорони здоровя, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. За змістом п. 1 Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоровя на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнення з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №\~545 від 16 липня 1993 року, згідно із ст. 1206 ЦК України кошти, витрачені закладом охорони здоровя на стаціонарне лікування особи потерпілої від злочину підлягають відшкодуванню особою, яка вчинила злочин, у розмірі фактичних витрат. У п. 2, 3 цього Порядку встановлено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоровя, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та вартості витрат на його лікування в день і стягується з обвинуваченого за позовом закладу охорони здоровя або прокурора. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позов про відшкодування витрат закладу охорони здоровя на лікування потерпілого у кримінальному провадженні не заявлявся, суд дійшов висновку, що позов Прокурора ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, тому на користь Броварської ЦРЛ із відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати на лікування потерпілого від злочину [PERSON] у розмірі 6007 грн. 48 коп. Згідно із п. 6 ч. 1 ст. 5 Закону України Про судовий збір позивачі звільняються від сплати судового збору у справах про відшкодування матеріальних збитків, завданих внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Виходячи з наведеного, згідно із ч. 3 ст. 88 ЦПК України, ч. ч. 1, 2 ст. 4 Закону України Про судовий збір із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved