Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з неї на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 15 354,52 грн. і судові витрати, понесені ним при подачі позову, оскільки всупереч умов укладеної Генеральної угоди про реструктуризацію заборгованості від 13.03.2013 року між ним та відповідачем, остання своїх договірних зобов'язань належним чином не виконала, у зв'язку з чим у неї перед банком виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача просив справу розглянути без його участі. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач була повідомлена в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення з судовими повістками від 18.10.2016 року та 03.02.2017 року, про причини неявки до суду вона не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов'язки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 07.02.2007 року відповідач звернулась до Закритого акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», правонаступником якого є позивач (на підставі рішення загальних зборів від 30.04.2009 року), з заявою про відкриття кредитного карткового рахунку з бажаним кредитним лімітом в 250 грн. В подальшому, з метою утворення сприятливих умов для виконання відповідачем своїх зобов'язань по кредитним договорам № SAMDN42000008026653 від 03.07.2006 року та № SAMDN44000022720650 від 14.07.2008 року, 13.03.2013 року між відповідачем з однієї сторони та банком, з іншої, було укладено Генеральну угоду про реструктуризацію заборгованості та приєднання до Умов та правил надання продукту кредитних карт (далі - Генеральна угода), відповідно до якої [PERSON] було надано кредит на споживчі цілі та погашення заборгованості по кредиту, шляхом відкриття кредитної лінії на платіжну карту в сумі 7 137,76 грн., строком на 24 місяці, з кінцевим терміном погашення кредиту - до 31.03.2015 року, зі сплатою 18 % річних за користування кредитом (п.2.1 Генеральної угоди). Як слідує з Розрахунку заборгованості наданого Банком з вересня 2013 року у відповідача почала утворюватись прострочена заборгованість за кредитом. Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Перед укладенням Генеральної угоди відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту відповідач була ознайомлена, погодилась з ними та надала свою згоду, про що свідчить її підпис. Відповідач зобов'язалась щомісячно з 1 по 25 число повертати банку грошові кошти у сумі 357,17 грн., яка включає в себе заборгованість за кредитом та відсотки, а також інші витрати відповідно до Умов та правил; а за порушення кредитної дисципліни сплатити штраф в розмірі 2 672,89 грн. та при порушенні терміну погашення більше ніж на 30 днів штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми заборгованості по кредитному ліміту з врахуванням нарахованих та прострочених відсотків і комісій, а також у випадку прострочення погашення кредиту більше ніж на 210 днів на суму від 100 грн. сплатити пеню, яка включає в себе базову проценту ставку по договору (1,5%), яка нараховується за кожен день прострочення + 50 грн. одноразовий платіж (п. 2.2. Генеральної угоди та п. 2.1.1.7.5. та 2.1.1.12.6.1. Умов та правил). Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків і комісії, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача за Генеральною угодою станом на 14.08.2016 року склала 15 354,52 грн., яка включає в себе: заборгованість за кредитом - 5 266,88 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 2 780,01 грн., заборгованість за пенею та комісією - 4 634,74 грн. та штраф - 2 672,89 грн. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування нею не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує умови кредитного договору, припинила погашення кредиту і відсотків та на день подачі позовної заяви до суду заборгувала позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України суд не знаходить, оскільки відповідач в судове засідання не прибула, заперечень проти позову не подала та не надала суду будь-яких доказів на наявність обставин, які б мали істотне значення для вирішення справи. Відповідно до ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved