Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-13 00:00:00

У березні 2018 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з зазначеним позовом. Посилаються на те, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 01.08.2013 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання батьківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами банку», складає між собою Договір, що підтверджується підписом у заяві. У звязку з порушенням зобовязань за кредитним договором відповідачем, станом на 31.01.2018 р. [PERSON] має заборгованість в сумі 82815,67 грн., яка підлягає стягненню. Прохали стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 82815,67 грн. за кредитним договором № б/н від 01.08.2013 року та 1762 грн. судових витрат. 02.03.2018 р. судом відкрито спрощене провадження по справі. 08.05.2018 р. відповідач подав відзив на позов, в якому прохав відмовити в задоволенні позову та прохав застосувати строк позовної давності до основної вимоги та вимоги про стягнення штрафних санкцій. Зазначив , що позивач неправомірно збільшував нарахування відсотків з 01.09.2014 р. до 34% , з 01.04.2015 р. до 43 %, що суперечить вимогам ч.2 ст. 1056-1 ЦК України. Представник банку в судове засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. В судовому засіданні представник відповідача-адвокат- [PERSON] прохала відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те , що позивачем пропущений строк звернення до суду з даним позовом. Останнє погашення заборгованості було здійснено 24.09.2013 р. та із жовтня 2013 р. кошти не вносилися та банк довідався про порушення своїх прав, однак , до суду звернувся лише 02.03.2018 р. Крім того ,позивач не надав доказів , що саме з Умовами та правилами надання банківських послуг , які приєднані до матеріалів справи , був ознайомлений позивач. Його підпис відсутній про ознайомлення саме з цими Умовами. Суд, заслухавши пояснення представника відповідача , дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що відповідно до укладеного кредитного договору № б/н від 01.08.2013 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 1800 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Строк дії картки один рік. Відповідно до п. 2.1.1.2.4. Умов та Правил надання батьківських послуг підписання договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком. Підписана стороною заява разом з «Умовами та правилами надання батьківських послуг», «Правилами користування платіжною картою» та «Тарифами банку», складає між собою Договір. Згідно Анкети- заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, наданої банком в якості доказу укладення кредитної угоди, [PERSON] підписав вищезазначену Анкету 01.08.2013 р. В даній анкеті-заяві відсутня інформація про те, в якій же сумі встановлений кредитний ліміт і чи встановлений він взагалі. До того ж , банком надано до позовної заяви «Умови та правила надання банківських послуг», які відповідачем не підписані, а тому не відомо чи саме ці умови діяли на час підписання [PERSON] кредитного договору. Позивач не надав належних і допустимих, в розумінні ст. ст. 76-79 ЦПК України, доказів, які б підтверджували, що саме ці умови мав на увазі відповідач, підписуючи анкету-заяву. Станом на 31.01.2018 р. відповідач має заборгованість перед Банком в сумі 82 815,67 грн. , яка складається : -1799 грн.- заборгованість за кредитом, -71598,48 грн.- заборгованість по процентам за користування кредитом, -4998,40 грн.- заборгованість за пенею та комісією, -500 грн.- штраф( фіксована частина), -3919,79 грн.- штраф( процентна складова). Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч.1 ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обовязку, в силу ч. 3 ст. 264 ЦК України після переривання перебігу позовної давності починається заново. Згідно наданого банком розрахунку, останнє надходження готівки особистих коштів для поповнення карткового рахунку здійснено [PERSON] 24.09.2013 р. У подальшому, починаючи з жовтня 2013 року, будь-яке погашення або шляхом внесення коштів , або шляхом перерахування банком коштів з інших карток, не здійснювалось. Тобто саме тоді у банку і виникло право на звернення до суду, момент виникнення заборгованості слід рахувати з 24 вересня 2013 року. Банк звернувся до суду з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором 21.02.2018 р., тобто на час звернення позивача до суду пройшло більш ніж три роки з часу здійснення відповідачем останнього погашення боргу. Окрім того, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії кредитної картки. Строк дії отриманої [PERSON] картки, дорівнював один рік. Після його закінчення, відповідач нової картки не отримував. Враховуючи вищевикладене, в задоволенні позову слід відмовити в звязку з пропуском строку звернення до суду з даним позовом.

Outcome: dismissed