Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-14 00:00:00

ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, посилаючись на те, що 05 липня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52110279890В, згідно із яким останній отримав кредит в сумі 197\~880,00 грн. зі строком повернення кредитних коштів до 05 липня 2017 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18,69% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між банком і відповідачем було укладено договір застави № R52110279890В від 05 липня 2012 року, згідно із яким надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки КІА, модель SPORTAGE, тип легковий універсал, 2012 року випуску, колір - чорний, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР м. Тореза при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 30 червня 2012 року. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» було укладено договір відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами № 220615нв, відповідно до якого ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за вказаними кредитним договором і договором застави. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права нового кредитора до відповідача за кредитним договором R52110279890В від 05 липня 2012 року. 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право вимоги з відповідача за договором застави № R52110279890В від 05 липня 2012 року на предмет застави. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов кредитного договору по поверненню кредитних коштів, останій має заборгованість у розмірі 162\~536,69 грн., з яких: - загальна заборгованість за кредитом 110\~822,19 грн.; - індекс інфляції та 3% річних станом на 28 травня 2019 року 51\~714,50 грн. Позивач просив звернути стягнення на предмет застави шляхом надання дозволу ТОВ «ФК «Прайм Альянс» на укладення договору купівлі-продажу предмету застави з вчиненням подальших дій, пов`язаних з переоформленням даного транспортного засобу в Регіональному сервісному центрі МВС в м. Києві, зобов`язати відповідача передати ТОВ «ФК «Прайм Альянс» предмет застави з комплектом ключів, свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу та стягнути судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] \~у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному сайті Бердянського міськрайонного суду, відповідно до вимог п.19 Перехідних положень, ч. 11 ст.128 ЦПК України, оскільки відповідач проживає в зоні проведення операції об`єднаних сил. Причини неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно із ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив і якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 05 липня 2012 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № R52110279890В, відповідно до якого останній отримав кредит в сумі 197\~880,00 грн., що підтверджується меморіальним ордером від 05 липня 2012 року, зі строком повернення кредитних коштів до 05 липня 2017 року із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18,69% річних. В якості забезпечення виконання зобов`язань з приводу повернення кредитних коштів між банком і відповідачем було укладено договір застави № R52110279890В від 05 липня 2012 року, посвідчений нотаріусом, згідно з яким відповідачем надано в приватне обтяження автотранспортний засіб: автомобіль марки КІА, модель SPORTAGE, тип легковий універсал, 2012 року випуску, колір - чорний, номер державної реєстрації [NUMBER] , номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , виданого ВРЕР м. Тореза при УДАІ ГУМВСУ в Донецькій області 30 червня 2012 року. Заставу зареєстровано у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна, що підтверджується витягом № 58029676 із зазначеного реєстру. 22 червня 2015 року між ПАТ «ВТБ Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» були укладені договори відступлення прав вимоги грошових зобов`язань за фінансовими кредитами та за договорами застави № 220615нв і № 220615зн відповідно, за якими ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» набуло право нового кредитора до відповідача за кредитним договором і договором застави. 29 січня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 2019 року, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло права нового кредитора до відповідача за кредитним договором № R52110279890В від 05 липня 2012 року. 14 березня 2019 року між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір про відступлення прав вимоги за договорами застави до договору факторингу № 29/01/19-1 від 29 січня 2019 року, за яким ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право вимоги з відповідача за договором застави № R52110279890В від 05 липня 2012 року на предмет застави. У зв`язку з невиконанням [PERSON] зобов`язань по поверненню кредитних коштів за кредитним договором налічується заборгованість у розмірі 162\~536,69 грн., з яких: - загальна заборгованість за кредитом 110\~822,19 грн.; - індекс інфляції та 3% річних станом на 28 травня 2019 року 51\~714,50 грн. Відповідно до положень ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства.\~ У відповідності до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Ст. 614 ЦК України передбачено, що особа, яка порушила зобов`язання, несе відповідальність за наявності її вини, якщо інше не встановлено договором або законом. Відсутність своєї вини доводить особа, яка порушила зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, зобов`язання не виконані з вини відповідача. Відповідно до ч.1 ст. 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Згідно ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов`язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Нормами ст. 26 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» визначено право обтяжувача на власний розсуд обрати один із таких позасудових способів звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження: 1) передача рухомого майна, що є предметом забезпечувального обтяження, у власність обтяжувана в рахунок виконання забезпеченого обтяженням зобов`язання в порядку, встановленому цим Законом; 2) продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Таким чином, враховуючи, що термін виконання зобов`язань по кредитному договору було встановлено до 05 липня 2017 року, а зобов`язання відповідачем не виконано, у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет застави. Вимоги банку про вилучення предмета застави та передачу в управління на період до його реалізації є саме такими правомірними та необхідними заходами. Незважаючи на те, що в договорі застави передбачені повноваження заставодержателя щодо вилучення у відповідача предмета застави та передачі його в управління банку, для того, щоб державний виконавець під час виконання рішення суду (відповідно до статті 10 Закону України «Про виконавче провадження») вилучив у боржника транспортний засіб та передав його на зберігання стягувачу, про це повинно бути зазначено в рішенні суду. Аналогічні правові висновки викладені Верховним Судом України у постанові від жовтня 2018 року у справі № 61-14188св18. Пунктом 5.8 параграфа 5 Договору застави транспортного засобу передбачено право заставодержателя звернути стягнення на предмет застави (у т.ч. вилучити предмет застави) у разі порушення позичальником будь-якого зобов`язання за кредитним договором, в тому числі при повному або частковому неповерненні кредитних коштів (чергового платежу) та/або при несплаті або частковій несплаті процентів та/або при несплаті або частковій несплаті комісій, та будь-яких інших платежів у строки, встановлені кредитним договором. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 цього закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що актами цивільного законодавства України надано право сторонам договору самим обирати спосіб та порядок врегулювання спірних питань щодо виконання умов договору, зокрема заставодержатель має право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі й продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України у своїй постанові у справі № 6-10цс13 від 06 березня 2013 року. Процедура звернення стягнення на предмет застави у судовому порядку передбачена ч. 1 ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», яка містить лише обов`язок до моменту подання відповідного позову до суду письмово повідомити всіх обтяжувачів, на користь яких встановлено зареєстроване обтяження цього ж рухомого майна, про початок судового провадження у справі про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження. У зв`язку з задоволенням позову, з відповідача на користь позивача відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України\~підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2\~438,05 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved