Jurisdiction: civil
Date: 2018-08-27 00:00:00

У вересні 2017 року позивач - [PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.09.2015 року з нього на користь відповідача [PERSON] були стягненні аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.08.2015 року. Крім цього, рішенням того ж суду, з нього були стягнуті аліменти на утримання відповідача - [PERSON], до досягнення сина [PERSON] трьох річного віку. Позивач регулярно сплачував аліменти, проте, станом на сьогоднішній день, його матеріальне становище значно погіршилося. У вересні 2015 року він одружився, у шлюбі народився син - [PERSON], [INFO], який також потребує належного матеріального забезпечення. Його дружина [PERSON] на даний час перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує соціальну допомогу у розмірі 860 грн. Позивач перебуває на службі в Збройних Силах України, його заробітна плата складає 8014,00 грн. на місяць, а аліменти сплачує у розмірі 3973,43 грн., тобто на утримання сім'ї у нього залишається 4040,57 грн., що є не достатнім для проживання, забезпечення та утримання сім'ї. На підставі викладеного, позивач просить суд зменшити розмір стягуємих аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1/3 частини на 1/5 частину його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дати набрання законної сили рішення суду. В судовому засіданні позивач позов підтримав, просив суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, надала заяву про відкладення розгляду справи у зв'язку із її відсутністю у м. Миколаєві, проте доказів про поважність своє неявки у судове засідання не надала. Позивач у судовому засіданні наполягав на розгляд справи. Суд враховуючи наведене, приходить до висновку, що причина неявки відповідача, викладена у її заяві від 20.08.2018р., не є поважною. Крім того, відповідач у призначене судове засідання на 07.06.2018 року не з'явилася, про причину неявки, суду не повідомила. У попередньому судовому засідання відповідач позовні вимоги не визнала. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті (ч.1 ст.223 ЦПК України), крім випадків, визначених цією статтею. Суд, заслухавши пояснення позивача та дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Статтями 18, 27 Конвенції про права дитини встановлено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3ст. 181 СК України). Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст.183,184 СК України. Відповідно до ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Згідно з п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі»). Відповідно до ст. ст. 12, 82 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Судом встановлено, що рішенням Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.09.2015 року (а.с.9) з позивача [PERSON] на користь відповідача [PERSON] були стягненні аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 05.08.2015 року. Крім цього, рішенням того ж суду від 04.10.2016 року (а.с.12-14), з позивача були стягнуті аліменти на утримання дружини, відповідача - [PERSON], до досягнення сином [PERSON] трьох річного віку. Позивач добросовісно дбав про належне матеріальне становища сина [PERSON] та відповідача, регулярно сплачував аліменти, яка на утримання дитини, так на утримання дружини, про що свідчать наявні в матеріалах справи докази (а.с.18-24). Проте, станом на сьогоднішній день, його матеріальне становище значно погіршилося, він створив іншу сім'ю, має малолітню дитину, дружина не працює, перебуває у відпустці по догляду за дитиною, отримує соціальну допомогу у розмірі 860 грн. Позивач перебуває на службі в Збройних Силах України, його заробітна плата складає 8014,00 грн., інших доходів не має (а.с.15-17). З урахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, рівність обов'язку батьків щодо утримання дитини, матеріальне становище сторін, вважає що є підстави для зменшення розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь відповідача.

Outcome: approved