Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-30 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, яким просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 18781 гривень 70 копійок за кредитним договором № б/н від 28.10.2013 року та судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору [PERSON] 28.10.2013 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом і з кінцевим строком повернення, що відповідає строку дії картки. Позивач свої зобовязання за Договором виконав, однак відповідач ухиляється від виконання договору, внаслідок чого виникла заборгованість і позивач вимушений звернутись до суду з вищевказаним позовом. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та в разі неявки відповідача у судове засідання просив ухвалити рішення у заочному порядку. Тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність. Відповідач у судове засідання не з'явилася по невідомим суду причинам, про день та час слухання справи повідомлялася своєчасно і належним чином, заяв про відкладення розгляду справу або про розгляд справи за її відсутності не надавала. Тому суд, у відповідності зі ст.224 ЦПК України, вважає за можливе розглядати справу у її відсутність, постановивши по справі заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, вважає позовну заяву такою, що підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до укладеного договору № б/н від 28.10.2013 року [PERSON] 28.10.2013 року отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку у розмірі 5000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 27,60 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом та з кінцевим строком повернення, що відповідає строку ді картки. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п.п.2.1.2.3; 2.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. (а.с.17-18) Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 2.1.2.4. та Правил надання банківських послуг. (а.с.18) Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами надання банківських послуг, правилами користування платіжною карткою складає між ним та Банком Договір, підтверджується підписом у заяві. (а.с.8) При укладанні договору сторони керувались ч.1 ст.634 ЦК України. Згідно цієї статті ЦК договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонувати договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Згідно з вимогами статей 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобов'язується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Суду не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про наявність у відповідача підстав для звільнення від відповідальності за порушення зобов'язання, відповідно до ст.617 ЦК України. Згідно зі ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно розрахунку заборгованості, наданого позивачем і перевіреного судом, станом на 02.02.2016 року відповідач має заборгованість 18781 гривень 70 копійок, яка складається з наступного: 4410 гривень - заборгованість за кредитом; 16601 гривень 14 копійок - заборгованість за відсотками за користування кредитом; 1400 гривень -\~заборгованість за пенею та комісією, фіксована частка штрафу - 500 гривень та 870 гривень 56 копійок - відсоткова складова штрафу (а.с.5-7). На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про погашення заборгованості та про причини несвоєчасного погашення заборгованості за кредитним договором у добровільному порядку. Що ж стосується вимог позивача про стягнення з відповідача штрафу, то в цій частині позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. За змістом ст.549 ЦК України пеня та штраф є різновидом неустойки, як юридичної відповідальності, а не окремими видами штрафних санкцій. Позивач просить стягнути з відповідача за порушення ним своїх зобов'язань по виконанню договору і пеню і штраф, отже застосувати до останнього подвійну цивільно-правову відповідальність одного й того ж виду за одне й те саме порушення договірного зобов'язання, а саме - прострочення виконання грошового зобов'язання, що протиречить вимогам ч.1 ст.61 Конституції Українита ч.3 ст.509 ЦК України, згідно з якими ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, а зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Тому суд вважає за можливе стягнути з відповідача заборгованість на користь позивача у розмірі 17411 грн. 14 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 4410 гривень ; заборгованості за відсотками за користування кредитом - 16601 гривень 14 копійок; заборгованості за пенею та комісією - 1400 гривень. Згідно платіжного доручення №IHB91B192M від 01 березня 2016 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 гривень (а.с.1). Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України, а саме з відповідача на користь позивача стягуються витрати по оплаті судового збору. На підставі вищевикладеного ст.ст.11,509,526,610,611,617,1054 ЦК України,

Outcome: partial