Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

у березні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом посилаючись на те, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] з 09.08.2003 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось, оскільки у них діаметрально протилежні погляди на сімейне життя та обовязки. Вважає, що примирення та збереження шлюбу неможливе, а тому просить суд шлюб між ними розірвати, стягнути з відповідача на її користь судовий збір. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала просила шлюб розірвати, оскільки за наданий їм строк вони не примирились. \~ Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав, вказав, що подальше спільне проживання між ними не можливе. Зясувавши думки сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість. \~ Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ч. 2\~ст. 114 Сімейного кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Як встановлено в суді, [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], одружились 09 серпня 2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 23. Прізвище після одруження: чоловіка [PERSON], дружини [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ № 038943, виданим 09 серпня 2003 року Судилківською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області. Від спільного проживання у сторін є двоє неповнолітніх дітей: донька [PERSON], [INFO], та син [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження. Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом як сім'я не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного. Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Крім того, протягом наданого судом строку для примирення, сторони примирення не досягли. З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~А тому, судові витрати понесені позивачем та документально підтверджені, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі ст.ст. 24, 56, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved