Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-06 00:00:00

ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» звернулося до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області із позовом до [PERSON] про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по договору про надання фінансового кредиту №ІФ01-00322 від 28.02.2012 року в сумі 16269,28 грн., стягнення судових витрат. Представник позивача просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоч про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно з договором № ІФ01-00322 про надання фінансового кредиту від 28.02.2013 року, ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» надало [PERSON] грошову кошти в сумі 2400 грн. на придбання майна на умовах, визначених договором, строком до 14.03.2013 року зі сплатою 1,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитними коштами (а.с.6-7). Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова послуга - операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів, з метою отримання прибутку або збереження реальної вартості фінансових активів. Згідно ч.1 ст.5 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансові послуги надаються фінансовими установами, а також, якщо це прямо передбачено законом, фізичними особами - підприємцями. На підтвердження належного виконання своїх зобов'язань за договором про надання фінансового кредиту позивачем надано видатковий касовий ордер від 28.02.2013 року (а.с.16) Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконував умови договору, та станом на 20.08.2013 року заборгованість по кредиту становить 16269,28 грн., а саме: 2400 грн. - розмір неповернутого фінансового кредиту; 504 грн. - проценти за користування фінансовим кредитом, прострочені відсотки за користування фінансовим кредитом - 5076,00 грн., 8189,28 грн. - пеня за несвоєчасне повернення фінансового кредиту та несвоєчасне повернення нарахованих відсотків; 100 грн. - штраф за несвоєчасне повернення фінансового кредиту (а.с.5). Зазначена обставина нічим не спростована. Згідно ст. 526, 530 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст..611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Проаналізувавши матеріали справи, положення Кредитного договору, враховуючи вимоги чинного законодавства України, суд дійшов висновку про те, що вимога позивача про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором в сумі 8080 грн., а саме: 2400 грн. - тіло кредиту, 504 грн. - проценти за користування кредитом, 5076 грн. - прострочені проценти за користування кредитом, 100 грн. штраф за несвоєчасне повернення кредиту, є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню, оскільки наявні в матеріалах справи докази підтверджують наявність заборгованості за кредитним договором у зазначеному розмірі. Стосовно позовної вимоги про стягнення нарахованої пені в розмірі 8189,28 грн., суд звертає увагу на наступне. Відповідно до частини 1,3 статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення (частина 3 статті 551 ЦК України). Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної в пункті 27 Постанови № 5 від 30 березня 2012 року, положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання). В судовому засіданні 17.12.2013 року відповідач частково визнав позовні вимоги (тіло кредиту та відсотки) та просив суд зменшити розмір пені, враховуючи його матеріальне становище. Як зазначив Верховний Суд України в узагальненні «Судова практика розгляду цивільних справ, що виникають з кредитних правовідносин», «зазначене положення закону є правом, а не обов'язком суду, однак, якщо наявні такі обставини, то вони мають ураховуватися судом у разі, якщо на це посилається боржник і просить зменшити розмір неустойки». Крім того, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 3 ЦК України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. Враховуючи вищевикладене, а також те, що розмір нарахованої пені (8189,28 грн.) перевищує розмір основного боргу (7980 грн.), враховуючи майновий стан відповідача, співвідношення пред'явлених до стягнення санкцій і наслідків порушення зобов'язання, суд приходить до висновку про те, що належним способом прояву принципів добросовісності, справедливості та розумності у спірних правовідносинах, а також досягнення певного балансу прав та інтересів кредитора, боржника та поручителя буде реалізація судом передбаченого частиною 3 статті 551 ЦК України права на зменшення розміру неустойки шляхом приведення її розміру до розміру основного боргу у 7980 грн. Відтак, вимога позивача про стягнення нарахованої пені в розмірі 8189,28 грн. підлягає частковому задоволенню, а саме - в частині стягнення пені в розмірі 7980 грн. В іншій частині даної вимоги слід відмовити. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача також слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі наведеного, відповідно до ст. 11, 15, 16, 526, 530, 1054 ЦК України,

Outcome: approved