Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У вересні 2015 року позивач товариство з обмеженою відповідальності «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернувся через свого представника з зазначеним цивільним позовом до відповідача - [PERSON], [INFO], іпн [NUMBER], про стягнення заборгованості на свою користь в розмірі 99.798,81 гривень та понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 997,99 гривень. Позовні вимоги мотивовані тим, що 12.02.2008 року акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк (закрите акціонерне товариство) та фізична особа - громадянка України якою є - [PERSON], уклали Договір №ф-124 про кредитування держателів міжнародних платіжних карток у вигляді кредитної лінії (надалі за текстом Кредитний договір). Відповідно до умов вищевказаного Кредитного договору, Первинний кредитор зобов'язується надати Відповідачеві (за Договором Позичальникові) кредит у сумі 50.000,00 гри. Відповідно до умов Кредитного договору, Відповідач зобов'язується в порядку і на умовах, що визначені Кредитного договору повертати Кредит, виплачувати проценти і користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строк та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком платежів. Також, 17 грудня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» та Публічним акціонерним товариством «Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк», відповідно до чинного законодавства України, було укладено Договір відступлення прав вимоги за кредитними договорами. Відповідно до вказаного Договору та чинного законодавства позивач набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Згідно вищезазначеного Договору відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №ф-124 від 12.02.2008 року ТОВ «Кредитні ініціативи». Відповідно до умов зазначеного Кредитного договору, відповідач зобов'язується в порядку та на умовах, що визначені Кредитним договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - графіком платежів. Первісний кредитор свої зобов'язання за Кредитним договором виконав в повному обсязі, надавши відповідачу кредит у сумі 150.000,00 гривень. У порушення умов Кредитного договору, відповідач, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 01.08.2015р., має прострочену заборгованість: за кредитом 43.396,91 грн., по відсотках 28.621,01 грн., пеня за рік 27.780,89 грн., що підтверджується довідкою про розрахунок заборгованості та розрахунком заборгованості. Представник позивача за довіреністю в судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, підтримав позовні вимоги, просив суд їх повністю задовольнити, проти заочного рішення не заперечив. Відповідач в судове засідання не зявилась, про дату, час та місце судового засідання була повідомлена належним чином згідно ст.74-76 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заперечення на позов суду не надавала. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. Згідно з частиною першою статті 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах справи, та проаналізувавши їх в сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволення виходячи з наступного. Відповідно до ч.ч.3 і 4 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно зі ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Щодо змісту ч.1 ст.64 ЦПК України, то письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в. обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В силу ст. 526 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Кредитного договору, у разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов'язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, Відповідач зобов'язаний сплатити кредитору неустойку (штраф, пеня). Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Відповідно до ст. 550 Цивільного кодексу України Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами ( з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплата процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.1 ст.1077 Цивільного Кодексу України, за договором факторинг (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плат (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Відповідно до ст.1078 Цивільного Кодексу України, предметом договору; факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). Майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Відповідно до ст.1080 Цивільного Кодексу України, договір факторингу є дійсно незалежно від наявності домовленості між клієнтом та боржником про заборон відступлення права грошової вимоги або його обмеження. У відповідності до ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, тому з відповідача слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved