Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-28 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Свій позов мотивує тим, що вона є власником будинку [ADDRESS] . У вказаному будинку окрім неї зареєстрована також відповідач [PERSON] , проте остання не проживає у вказаному будинку з березня 2003 року. Позивач зазначає, що всі витрати пов`язані з утриманням та обслуговуванням будинком, сплатою комунальних платежів і податків вона несе самостійно. Реєстрація відповідача у будинку порушує її право вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, тому вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 22 вересня 2021 року на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій просила суд розглянути справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила, відзиву на позовну заяву не надала. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачу на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 04 вересня 2020 року посвідченого приватним нотаріусом Фастівського міського нотаріального округу Сергеєвою А.В., зареєстрованого в реєстрі за № 473, на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 5-9). Як вбачається з Будинкової книги для прописки громадян, що проживають в буд. [ADDRESS] , окрім позивача в даному будинку зареєстрована відповідач по справі [PERSON] (а.с. 11-12). Згідно Акту про не проживання особи за місцем реєстрації від 12 березня 2021 року та Довідки виконавчого комітету Фастівської міської ради Київської області від 12 березня 2021 року № 269, [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , однак з 2003 року не проживає за вказаною адресою, її особисті речі в будинку відсутні (а.с. 10,13). Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на користування житлом зі сторони позивача порушено не було, відповідач відсутня в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратила право користування ним, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи положення 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved