Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-22 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визнання права власності на спадкове майно та визначення частки в майні колишнього колгоспного двору посилаючись на те, що 18 січня 1993 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/5 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Прутська, №\~74 в с. Бояни Новоселицького району. Спадщину за законом після її смерті прийняв її син [PERSON], який 24 липня 2010 року помер. Після його смерті відкрилася спадщина на 2/5 частки спадкового домоволодіння. Спадщину після його смерті, як спадкоємці по закону першої черги по 2/15 частці спадкового майна прийняли його дружина [PERSON], сини [PERSON] та [PERSON]. 25 листопада 2016 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилася спадщина на 1/3 частку спадкового домоволодіння. Він як спадкоємець за заповітом спадщина на 1/3 частку спадкового майна після смерті [PERSON] прийняв своєчасно. Однак, оскільки спадкодавець не отримала при житті правовстановлюючих документів на домоволодіння, він не може оформити на себе право власності на спадкове майно. Крім цього, у його анкетних даних та даних спадкоємців є розбіжності, які підлягають усуненню шляхом встановлення фактів родинних відносин. Просив встановити юридичні факти родинних відносин між [PERSON] та [PERSON], а також між [PERSON] та [PERSON], та визнати за ним право власності на 1/3 частку спадкового домоволодіння після смерті [PERSON], визначити йому 1/5 частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглося на теперішній час. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача [PERSON] сільської ради Новоселицького району в судове засідання не зявився, надавши суду заяву про те, що позов визнає та просить розглянути справу в його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоча був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи. Свідки [PERSON] та [PERSON] показали суду, що [PERSON] була матірю батька позивача [PERSON], а померла [PERSON] була матірю позивача [PERSON]. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, покази свідків, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 2253 від 11 вересня 2017 року станом на 1990-1991 року домоволодіння, яке розташоване по вул. Прутська, №\~74 в с. Бояни Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали пятеро осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/5 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1984 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в [PERSON] сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 16 січня 1993 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/5 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР в редакції 1963 року, діючої на час відкриття спадщини, при успадкуванні по закону спадкоємцями першої черги є в рівних долях діти, подружжя та батьки померлого. Згідно п. 1 ч.1 ст. 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв як спадкоємець за законом 1 черги її син [PERSON], який вступив у володіння та управління спадковим майном, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 3137 від 17 жовтня 2017 року. 24 липня 2010 року помер [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина 2/5 частки домоволодіння, яка складається з його 1/5 частку майна, як члена колишнього колгоспного двору та на 1/5 частку, яку він успадкував як спадкоємець за законом 1 черги після смерті свої матері [PERSON]. Відповідно до ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. З свідоцтва про народження серії І-МИ № 273159 від 22 квітня 1972 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] був батьком [PERSON]. З витягу з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя, № 00018652760 від 08 вересня 2017 року вбачається, що дружиною [PERSON] була [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємці по закону першої черги по 2/15 частки домоволодіння своєчасно прийняли його дружина [PERSON] та син позивач [PERSON], які на час смерті спадкодавця постійно проживали у спадковому домоволодінні разом із спадкодавцем, що підтверджується довідкою [PERSON] сільської ради Новоселицького району № 2254 від 11 вересня 2017 року. Крім того, окрім [PERSON] та [PERSON] як спадкоємець по закону першої черги на 2/15 частку домоволодіння спадщину своєчасно прийняв ще один син спадкодавця - відповідач [PERSON], звернувшись з відповідною заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори протягом шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. 25 листопада 2016 року померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина 1/3 частку вказаного домоволодіння, а саме на її 1/5 частку домоволодіння, як члена колишнього колгоспного двору та на 2/15 частку домоволодіння, яку вона успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON]. Відповідно до заповіту, який був складений 29 травня 2016 року та посвідчений секретарем Боянської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповіла позивачу житловий будинок з господарськими спорудами, який розташований по вул. Прутська, № 74 в с. Бояни Новоселицького району. Спадщину після смерті [PERSON] позивач прийняв своєчасно, звернувшись із відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи. Однак, у звязку із смертю спадкодавці та відсутністю за нею правовстановлюючих документів на домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на домоволодіння. Крім цього, за позивачем не визначена частка в майні колишнього колгоспного двору, що збереглися на теперішній час, що унеможливує отримання ним свідоцтва про право власності на дане нерухоме майно та має значення для визначення частки спадкодавця у спільному сумісному майні. При вирішенні даної позовної вимоги суд виходить з того, що відповідно до вимог ч.2 ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року розмір долі члена колгоспного двору встановлюється з рівності часток всіх членів двору, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Згідно п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» за № 20 від 22 грудня 1995 року частка учасника спільної сумісної власності визначається при поділі майна, виділі частки з спільного майна, зверненні стягнення на майно учасника спільної власності за його боргами, відкритті після нього спадщини. Визнання права та зміна правовідношення є встановленими ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. За вказаних обставин, суд приходить до висновку про визначення за позивачем 1/5 частки у вказаному домоволодінні, як його частку в майні колишнього колгоспного двору, що збереглися на теперішній час. Також при видачі позивачу архівної довідки з архівного фонду «Книги актів цивільного стану (метричні книги) нинішньої Чернівецької області» щодо надання відомостей про народження у подружжя «Мігальчан» дітей було встановлено, що в книзі реєстрації актів про народження громадян с. Бояни Новоселицького району наявний запис про народження сина «Теодора», однак по батькові його матері було помилково вказано «Іванівна» замість «Василівна». Окрім того, в свідоцтві про народження позивача серії І-МИ № 273159 від 22 квітня 2017 року прізвище його померлої матері [PERSON] вказано «Мігальчан», що не співпадає із прізвищем вказаному у останньої в свідоцтві про смерть «Мігалчан». Той факт, що померла [PERSON] була матірю позивача підтверджується свідоцтвом про його народження, показами свідків та іншими матеріалами справи. Вирішуючи вимогу про встановлення даних юридичних фактів, суд виходить з того, що відповідно до розяснень, викладених у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обовязки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Враховуючи, що законом не визначено іншого порядку встановлення вказаних юридичних фактів, вони мають бути встановлені в судовому порядку. Задоволення вимог про встановлення юридичних фактів має юридичне значення для позивача. У суду немає підстав ставити під сумнів істинність фактів, повідомлених ним та підтверджених документами. На підставі ст.ст. 120, 123, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР в редакції 1963 року, ст.ст. 328, 1218, 1223, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved