Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У вересні 2015р. Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль» (далі ПАТ «[PERSON] Аваль») звернулося до суду з позовом до [PERSON] посилаючись на те, що 10.08.2005р. між Акціонерним поштово-пенсійним банком «Аваль», назву якого змінено на ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0074/74/34117, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 25000,00 доларів США, зі сплатою 13,50% річних з кінцевим строком повернення кредиту до 10.08.2020р. Банк свої зобовязання за кредитним договором виконав у повному обсязі. Оскільки відповідач ухиляється від належного виконання своїх зобовязань за кредитним договором, ПАТ «[PERSON] Аваль» просив суд стягнути з останнього суму заборгованості за кредитним договором №014/0074/74/34117 від 10.08.2005р. в розмірі 18786,44 долари США. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутності (а.с.35,36,57,58). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.50,56). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Матеріалами справи встановлено, що відповідно до статуту ПАТ «[PERSON] Аваль» є юридичною особою, має гербову та інші печатки. Згідно п.1.3 Статуту Акціонерний комерційний банк «Аваль» було створено юридичними особами резидентами України в формі відкрито акціонерного товариства рішенням установчих зборів. Протоколом Загальних зборів АКБ «Аваль» №Зб-4/4 від 21.01.1994р., прийнято рішення про зміну найменування АКБ «Аваль» на акціонерний поштово-пенсійний банк «Аваль». Протоколом Загальних зборів АППБ «Аваль» №3б-36 від 21.04.2006р. прийнято рішення про заміну найменування АППБ «Аваль» на Відкрите акціонерне товариство «[PERSON] Аваль». ВАТ «[PERSON] Аваль» є правонаступником за всіма правами та обовязками АППБ «Аваль». Крім того, протоколом Загальних зборів акціонерів №Зб-45 від 14.10.2009р. прийнято рішення про заміну найменування ВАТ «[PERSON] Аваль» на Публічне акціонерне товариство «[PERSON] Аваль», яке за всіма правами та обовязками АППБ «Аваль» є правонаступником ВАТ «[PERSON] Аваль» (а.с.33). Судом встановлено, що 10.08.2005р. між АППБ «Аваль», назву якого відповідно до Статуту змінено на ПАТ «[PERSON] Аваль» та [PERSON] був укладений кредитний договір №014/0074/74/34117, згідно умов якого банк надав позичальнику кредит у вигляді не відновлювальної кредитної лінії з лімітом 25000,00 доларів США, зі сплатою 13,50% річних з кінцевим строком повернення кредиту до 10.08.2020р. (а.с.11-15). Банк свої зобовязання за кредитним договором №014/0074/74/34117 від 10.08.2005р. виконав в повному обсязі, надавши позичальнику кредит в сумі, строки та на умовах, передбачених кредитним договором. Через неналежне невиконання відповідачем своїх зобовязань за кредитним договором №014/0074/74/34117 від 10.08.2005р. склалася заборгованість [PERSON] перед ПАТ «[PERSON] Аваль», яка станом на 28.05.2015р. становить 18786,44 долари США, яка складається з: - 15663,39 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ 329577,85грн. заборгованість по кредиту - в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 1070,72 долари США, що в еквіваленті до курсу НБУ 22529,32грн.; - 1304,76 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ 27453,83грн. заборгованість по відсотками в тому числі прострочена заборгованість по відсоткам 1229,45 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ 25869,21грн.; - 1818,29 доларів США, що в еквіваленті до курсу НБУ 38259,16грн. розрахована пеня. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору №014/0074/74/34117 від 10.08.2005р. (а.с.6-9). Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, однак відповідач від виконання своїх зобовязань ухиляється. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. При цьому ст. 533 ЦК передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пункт 1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями. Згідно з п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (далі Положення), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001р. № 275, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином, банк, як фінансова установа може укладати кредитні договори, предметом яких є іноземна валюта, за наявності в нього банківської ліцензії та відповідного письмового дозволу. Судом встановлено, що ПАТ «[PERSON] Аваль» 03.12.2001р. отримав банківську ліцензію на право здійснення банківських операції визначених частиною першою та пунктами 5-11 частини другої ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» та дозвіл від 10.02.2004р. з додатком на право здійснення операції, визначених пунктами 1-4 ч.2 ст. 47 ЗУ «Про банки і банківську діяльність» (а.с.26,27,28-29). Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договору кредиту для досудового врегулювання спірних правовідносин, направлено на адресу позичальника вимогу про дострокове виконання зобовязань за кредитним договором (а.с.23). Відповідачем не було надано до суду жодних письмових заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовій збір в розмірі 3654,00грн., тому дані виплати підлягають стягненню з відповідача (а.с.1).

Outcome: approved