Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-14 00:00:00

ТОВ «Фінансова Компанія «Прайм Альянс» звернулося до суду з зазначеним позовом до відповідача, мотивуючи свої вимоги тим, що 31.07.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2004978532, у відповідності до якого останній отримав кошти у розмір 29750 грн. із нарахуванням процентів за користування кредитними коштами у розмірі 18% річних. 13.06.2016 між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» було укладено договір факторингу № 13/06/16, відповідно якого ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» набуло право вимоги до позивача про повернення боргу за вказаним кредитним договором. У зв`язку з невиконанням [PERSON] умов договору станом на 13.06.2016 утворилася кредитна заборгованість. В подальшому, 29.01.2019 між ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» та ТОВ «ФК «Прайм Альянс» укладено договір факторингу №29/01/19-2, відповідно до якого ТОВ «ФК «Прайм Альянс» набуло право нового кредитора [PERSON] за кредитним договором № 2004978532 від 31.07.2013. Відповідачеві направлялася вимога про погашення наявного боргу, яка залишилася невиконаною. Таким чином, за кредитним договором № 2004978532 від 31.07.2013 [PERSON] має часткову заборгованість у розмірі 36943,59 грн., що складається з заборгованості за тілом кредиту - 28812,28 грн. з урахування індексу інфляції та 3% річних у відповідності до ст. 625 ЦК України, що станом на 09.10.2020 становить 8131,31 грн. Оскільки у добровільному порядку питання повернення боргу між сторонами не вирішено, то ТОВ «ФК «Прайм Альянс» просить стягнути з відповідача вказану суму боргу, а також судові витрати у розмірі 2102 грн. на відшкодування судового збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, в наданій заяві просив справу розглянути у його відсутності, позовні вимоги підтримав повністю. Представник відповідача проти позову заперечив, вважає вимоги ТОВ «ФК «Прайм Альянс» до [PERSON] є необґрунтованими та просить відмовити у позові в зв`язку зі спливом строку позовної давності. Заслухавши представника відповідача, дослідивши докази у справі, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, позовні вимоги необґрунтовані і не підлягають задоволенню, з огляду на таке. Судом встановлено, що 31.07.2013 між ПАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 2004978532 (а.с. 4-6), згідно з яким позивачеві був наданий кредит в розмірі 29750 грн. Борг за даним договором [PERSON] повинен був погашати за графіком платежів (а.с. 7). Відповідно до договору факторингу № 13/06/16 від 13.06.2016 (а.с. 8-11) право вимоги до позичальника за вищевказаним кредитним договором перейшло від ПАТ «ОТП Банк» до ТОВ «ФК «Довіра та гарантія». В послідуючому від ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» до ТОВ «ФК «Прайм Альянс» за договором факторингу №29/01/19-2 від 29.01.2019 (а.с. 14-17). 18.02.2019 ТОВ «ФК «Прайм Альянс» направляло відповідачеві вимогу про погашення наявного боргу за вказаним кредитним договором в розмірі 54049,629999999997 грн., з яких: заборгованість за тіло кредиту в розмірі - 28812,279999999999 грн.; заборгованість за відсотками у розмірі - 25237,349999999999 грн., заборгованість за комісією в розмірі 0 грн. відповідно до умов договору (а.с. 21). Однак, станом на жовтень 2020 вимоги позивача не виконані, залишок заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «Прайм Альянс» становить 54049,63 грн., що вбачається з довідки (а.с. 24) та виписки з рахунку (а.с. 70). Відповідно до ч. 2 ст. 11 ЦК України однією з підстав виникнення цивільних прав та обов`язків є договори. Згідно з ч. 1 ст. 626, ч. 1 ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України встановлено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно з ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом вимог ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якою охоплено ст. ст. 1046-1053. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Таким чином між сторонами склались правовідносини, які пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань. Не оспорюючи факт укладення кредитного договору та отримання коштів за таким договором, сторона відповідача заперечує проти позову, посилаючись на сплив позовної давності. Ухвалюючи рішення, суд погоджується з такими доводами сторони та при вирішенні спору враховує наступне. Судом встановлено, що [PERSON] звертався до Лебединського районного суду Сумської області з позовом до ТОВ «ФК «Прайм Альянс» про визнання виконавчого напису про стягнення з нього боргу за кредитним договором № 2004978532 від 31.07.2013 у сумі 54049,63 грн. на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс», вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О., таким, що не підлягає виконанню. 16.10.2020 судом ухвалено рішення (а.с. 89-90) про задоволення вимоги [PERSON] , яке 23.11.2020 набрало законної сили. Свої вимоги [PERSON] за вказаним позовом обґрунтовував тим, що 27.03.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кравець О.О. вчинено виконавчий напис про стягнення з нього на користь ТОВ «ФК «Прайм Альянс» заборгованості за кредитним договором № 2004978532 від 31.07.2013 в розмірі 54049,63 грн. Виконавчий напис на його думку є незаконним з декількох підстав, в тому числі, що його вчинено без урахування строку позовної давності у три роки, який є пропущеним. Розглянувши справу, суд встановив, що ТОВ «ФК «Прайм Альянс» звернулося за отриманням виконавчого напису нотаріуса поза межами встановленого законом строку, який безпосередньо пов`язаний із позовною давністю, встановленою Цивільним кодексом України, що становить три роки незалежно від суб`єктного складу сторін правовідносин. Рішенням суду у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Прайм Альянс» доводиться, що останній платіж за кредитний договір № 2004978532 від 31.07.2013 року [PERSON] здійснив ще на користь первісного кредитора - ПАТ «ОТП Банк». З огляду на дану обставину, виходячи з того, що перший договір про переуступлення права вимоги було укладено 13.06.2016 року, то суд дійшов висновку, що стягувач довідався про порушення свого права до 13.06.2016 року, а відповідно на час вчинення виконавчого напису минуло більше трьох років. За змістом ст. ст. ст. 256, 257, 261 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. При цьому статтею 262 ЦК України встановлено, що заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до положень ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд приймає до уваги при ухваленні рішення у даній справі обставину щодо спливу трирічного строку з дня коли кредитор дізнався про своє порушене право, встановлену рішенням Лебединського райсуду у справі за позовом [PERSON] до ТОВ «ФК «Прайм Альянс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, а також враховує й те, що вимоги ТОВ «ФК «Прайм Альянс» не є такими, на які позовна давність не поширюється, що договір про збільшення позовної давності між сторонами не укладався, строк перебігу давності не зупинявся та не переривався. Таким чином, за вимогами ТОВ «ФК «Прайм Альянс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 2004978532 від 31.07.2013 року сплинула позовна давність у три роки, про застосування якої заявляє сторона у справі. За змістом ч. ч. 2 - 4 ст. 267 ЦК України заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Тому, виходячи із встановлених фактичних обставин справи, положень чинного законодавства, суд вважає необхідним у позові ТОВ «ФК «Прайм Альянс» відмовити повністю у зв`язку зі спливом позовної давності. На підставі вище наведеного,

Outcome: dismissed