Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

Туря-Реметівський психоневрологічний інтернат звернувся до суду із заявою, в якій просить визнати [PERSON], [INFO], недієздатним та призначити його опікуном директора інтернату. Свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 27 грудня 1991 року перебуває на стаціонарному лікуванні та постійно проживає в інтернаті. Згідно медико-соціальної характеристики № 236 від 29 лютого 2016 року підопічний близько тридцяти років перебуває на обліку у психіатра. Поведінка хворого в основному врівноважена. Мовний контакт формальний, мислення паралогічне, розірване, мова нерозбірлива. Говорить сам до себе, до оточення байдужий, фон настрою знижений, емоційно збіднений. Писати, читати та виконувати математичні дії не може. Дезорієнтований в місці та часі. Спокійний, веде себе відокремлено. Неохайний. Оскільки [PERSON] потребує постійного догляду та сторонньої допомоги, самостійно вирішувати питання, які виникають у повсякденному житті, не може, так як належним чином не усвідомлює значення своїх дій та не здатний ними керувати, тому просить заяву задовольнити. У судове засідання представник заявника [PERSON] не зявився, однак подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, вимоги заяви підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи органу опіки і піклування Тур'я-Реметівської сільської ради Перечинського району у судове засідання також не зявився, подав заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення заяви не заперечив. Згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заяву слід задовольнити з наступних підстав. Встановлено, що на підставі путівки № 88 на влаштування [PERSON] до психоневрологічного інтернату для постійного проживання від 28 жовтня 1991 року, такий направлений, а згідно наказу № 260 [PERSON] психоневрологічного інтернату для підопічних від 26 грудня 1991 року, зарахований на повне державне утримання і в число підопічних інтернату (а. с. 3-5). Також встановлено, що [PERSON] є інвалідом безтерміново (група інвалідності друга), близько тридцяти років знаходиться на обліку у психіатра, що стверджується увідомленням лікувального закладу про рішення МСЕК від 04 грудня 1992 року, а також медико-соціальною характеристикою на підопічного інтернату № 226 від 29 лютого 2016 року (а. с. 6, 7). Крім цього, згідно висновку судово-психіатричного експерта № 148 з датою проведення первинної судово-психіатричної амбулаторної експертизи 14 липня 2016 року [PERSON], [INFO], виявляє ознаки хронічного психічного захворювання у вигляді параноїдної шизофренії (безперервний тип перебігу), що позбавляє його здатності правильно розуміти значення своїх дій та керувати ними (а. с. 23-26). Відповідно до ч. 1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно ч. 1 ст. 40 цього Кодексу фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Отже, беручи до уваги те, що [PERSON] по своєму психічному стану не може правильно розуміти значення своїх дій і керувати ними, тому суд вважає, що його слід визнати недієздатним. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved