Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] (надалі - позивач) звернулася у Голосіївський районний суд міста Києва з зустрічним позовом до [PERSON] та [PERSON] (надалі - відповідачі), третя особа - П'ята київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.03.2014 року у даній справі, зустрічний позов [PERSON] до [PERSON], [PERSON], третя особа - П'ята київська державна нотаріальна контора, про визнання права власності в порядку спадкування було прийнято до спільного розгляду з первісним позовом. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 25.03.2014 року первісні позовні вимоги [PERSON] до [PERSON], [PERSON], тертя особа - П'ята київська державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування - залишено без розгляду у зв'язку з поданням заяви представником позивача за первісним позовом про залишення без розгляду позову. Розгляд справи за зустрічним позовом продовжено. Позовні вимоги [PERSON] за зустрічним позовом мотивовано тим, що Відповідно до Свідоцтва про смерть [NUMBER] від 15.02.2006 року, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, [INFO] помер її чоловік, [PERSON]. Спадкоємцями померлого [PERSON] були [PERSON] - його дружина, його дочка - [PERSON], та [PERSON] - син померлого. Діти померлого, [PERSON] та [PERSON], відмовились від прийняття спадщини після смерті батька на користь [PERSON], про що у державного нотаріуса П'ятої київської державної нотаріальної контори склали відповідні заяви. Таким чином, єдиним спадкоємцем померлого [PERSON] є позивач за зустрічним позовом, дружина померлого - [PERSON] - позивач у справі. Спадкодавцем за життя на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] в 1979 році було побудовано садовий будинок під літ. «А» з підвалом, прибудовою «а», загальною площею 358,1 кв.м., сарай «Б», альтанку «Г» та споруди № 1-2. Позивач [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем за адресою : [ADDRESS], що підтверджується довідками відповідних комунальних служб, тому вважає, що вона є єдиним спадкоємцем садового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], позначеного в технічному паспорті літ. «А» з підвалом, прибудовою «а», загальною площею 358,1 кв.м., сараю «Б», альтанки «Г» та споруд № 1-2 в порядку спадкування після свого чоловіка - [PERSON], який помер [INFO]. Позивач в судове засідання не з'явилася, подала заяву про можливість розгляду справи без її участі за наявними доказами у справі, якою позов підтримала та просила його задовольнити з підстав наведених у її позовній заяві. Відповідач - [PERSON], у судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся в порядку ст. 76 ЦПК України, про причини неявки у судове засідання та їх поважність не повідомив суд, натомість надав до суду заяву, в якій в порядку ст. 207 ЦПК України, просив залишити його первісний позов без розгляду. Представник [PERSON] в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову [PERSON] Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов [PERSON] визнала та не заперечувала проти його задоволення. Представник Третьої особи - П'ятої київської державної нотаріальної контори в судове засіданні не з'явився, повідомлявся в порядку ст. 76 ЦПК України, про причини неявки у судове засідання та їх поважність не повідомив суд Врахувавши зазначені у позові доводи позивача, вислухавши пояснення представника відповідача та відповідача, з'ясувавши обставини, на які вони посилалися, як на підставу визнання позову, які підтверджено доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, що підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов до висновків про необхідність задовольнити позов повністю виходячи з наступного. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно Свідоцтва про смерть [NUMBER] від 15.02.2006 року, виданого Відділом реєстрації смерті у м. Києві, [INFO] помер [PERSON]. Разом з цим, відповідно до Довідки Садівничого товариства «Мічурінець» № 10 від 1977 року, померлому [PERSON] на підставі Рішення Київської міської Ради народних депутатів № 117 від 17.02.1956 р. та рішення Виконкому Московської Ради Народних депутатів № 163 від 04.04.1966 р. було виділено земельну ділянку [ADDRESS]. Відповідно до Довідки Садівничого товариства «Мічурінець» № 1310/1 від 13.10.2013 року, на даній земельній ділянці за адресою [ADDRESS], померлим [PERSON] в 1970-х роках було збудовано садовий будинок, господарські споруди та влаштовано зелені насадження. Відповідно до Технічного паспорту на садовий (дачний) будинок від 15.11.2013 року, на земельній ділянці за адресою: [ADDRESS] в 1979 році було побудовано садовий будинок під літ. «А» з підвалом, прибудовою «а», загальною площею 358,1 кв.м., сарай «Б», альтанку «Г» та споруди № 1-2 Вбачається, що позивач - [PERSON] є дружиною спадкодавця [PERSON] згідно Свідоцтва про одруження серія [NUMBER] від 16.09.1972 р., виданого Відділом запису актів громадянського стану Київської міської Ради. При цьому, [PERSON]. заявою від 30.11.2011р., поданою до П'ятої Київської державної нотаріальної контори, прийняла спадщину після [PERSON] Крім того, [PERSON] постійно проживала зі спадкодавцем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується Довідками КП «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду» № 705 від 13.03.2014 року та № 706 від 13.03.2014 року. Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). При цьому, згідно ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до ст. 1261 ЦК України в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. При цьому у положеннях п. 3.3. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13р. зазначено, що у випадках відсутності правовстановлюючих документів у зв'язку з їх втратою та відсутності реєстрації об'єкта нерухомості за спадкодавцем (на ім'я спадкодавця) суди в основному задовольняють вимоги спадкоємців про визнання права власності на нерухоме майно. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У положеннях п. 3.1 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. за № 24-753/0/4-13, роз'яснено, що право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Відповідно до п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику з розгляду цивільних справ про спадкування» При вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року, та інших нормативно-правових актів. Відповідно до розділу ІІ Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року об'єктами реєстрації є будинки та домоволодіння, при цьому реєстрацію садових (дачних) будинків дана Інструкція не передбачала. Відповідно до п. 3.2. розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затвердженої Наказом Держкомбуду № 127 від 24.05.2001 року на належать до самочинного будівництва індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі та споруди, прибудови до них побудовані до 5 серпня 1992 року. Відповідно до абз. 2 п. 3.1. розділу 3 Порядку прийняття в експлуатацію індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, громадських будинків та будівель і споруд сільськогосподарського призначення I та II категорій складності, які збудовані без дозволу на виконання будівельних робіт, і проведення технічного обстеження їх будівельних конструкцій та інженерних мереж, затвердженого Наказом Міністерство регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України № 95 від 19.03.2013 року документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Згідно Технічного паспорту на садовий (дачний) будинок від 15.11.2013 року, зазначений будинок та господарські споруди спадкодавцем було побудовано у 1979 році на земельній ділянці, що була відведена для цієї мети. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, про необхідність визнати за позивачем право власності на садовий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS], позначений в технічному паспорті літ. «А» з підвалом, прибудовою «а», загальною площею 358,1 кв.м., сарай «Б», альтанку «Г» та споруди № 1-2. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно ст.212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, про необхідність задовольнити позов повністю, оскільки суд не вбачає законодавчих перешкод для визнання відповідачами позовних вимог. Питання розподілу судових витрат вирішити відповідно до правил ст.88 ЦПК України.

Outcome: approved