Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

У вересні 2018 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «ПЗУ Україна» (далі ПрАТ «СК «ПЗУ Україна») звернулось до суду із зазначеним позовом до [PERSON] посилаючись на те, що між позивачем і [PERSON] було укладено Договір комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами, транспортного засобу, що ним перевозиться серії RZ.004122 від 16 листопада 2015 року, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Mercedes- Benz Е 280, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Зазначив, що 14 серпня 2016 року в м. Одесі сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля, під управлінням водія [PERSON] та автомобіля Mercedes-Benz Е 250, державний реєстраційний номер [NUMBER], під управлінням водія [PERSON], в результаті якої було пошкоджено застрахований в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» автомобіль. Постановою Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~03\~листопада 2016\~року відповідача[PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. Відповідно до звіту № 2487/16 від 31 серпня 2016 року, вартість відновлюваного ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля з урахуванням зносу становить 21807,30 грн., які позивач сплатив страхувальнику у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 15 серпня 2016 року та страхового акту № UA2016081400013/L01/04 від 29 листопада 2016 року. Позивач зазначив, що згодом стало відомо, що цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання страхової події була забезпечена в ПрАТ «СК «Здорово» за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АЕ/8761512 . Посилаючись на те, що після виплати страхового відшкодування у позивача виникло право вимоги до [PERSON], позивач просив суд стягнути з відповідача на кого користь завдану матеріальну шкоду у розмірі 20397,25 грн та судові витрати. Представник позивача, діючий за довіреністю від 07 травня 2018 року в судове засідання не зявився, надав до суду, згідно якої підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити їх у повному обсязі та розглянути справу за його відсутності, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 59). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, відповідно до вимог ст.\~128\~ЦПК України (а.с. 64, 73). Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справ повідомлявся судом у відповідності до вимог ст. 128 ЦПК України (а.с. 68) У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, зі згоди представника позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом третім главою 82 книги пятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими вказані правовідносини регулюються. Судом встановлено, що 16 листопада 2015 року між ПрАТ «СК\~«ПЗУ Україна» і [PERSON] було укладено Договір комплексного добровільного страхування приватного майна, загальної цивільно-правової відповідальності перед третіми особами серії транспортного засобу, що ним перевозиться серії RZ 004122, за яким страховик застрахував майнові інтереси страхувальника, повязані з експлуатацією наземного транспортного засобу, а саме: автомобіля Mercedes - Benz Е 280, державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 7-22). Встановлено, що 14 серпня 2016 року о 19 годині 20 хвилин водій [PERSON], керуючи транспортним засобом Mercedes, державний реєстраційний номер [NUMBER], по вул. Тираспольська, у м. Одесі, не витримав безпечного інтервалу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем Mercedes - Benz Е 280, державний реєстраційний номер [NUMBER], внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль Mercedes - Benz Е 280, державний реєстраційний номер [NUMBER], належить на праві власності [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 41). Постановою Малиновського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~03\~листопада 2016\~року відповідача[PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, ст. 122-4 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн. (а.с. 23-24). Відповідно до ч.ч. 4, 6 ст.\~82\~ЦПК України обставини,\~встановлені рішенням\~суду у\~господарській,\~цивільній або\~адміністративній справі,\~що набрало\~законної сили,\~не доказуються\~при розгляді\~іншої справи,\~у якій\~беруть участь\~ті самі\~особи або\~особа,\~щодо якої\~встановлено ці\~обставини,\~якщо інше\~не встановлено\~законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому суд при винесенні рішення не зясовує обставин справи, які підтверджують вину відповідача у спричиненні механічних пошкоджень автомобілю Mercedes - Benz Е 280, державний реєстраційний номер [NUMBER]. З матеріалів справи вбачається, що власник автомобілю Mercedes - Benz Е 280, державний реєстраційний номер [NUMBER], звертався до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування (а.с. 25-29). Відповідно до звіту № 2487/16 від 31 серпня 2016 року, вартість відновлюваного ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля з урахуванням зносу становить 21807,30 грн., які позивач сплатив страхувальнику у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 15 серпня 2016 року та страхового акту № UA2016081400013/L01/04 від 29 листопада 2016 року (а.с. 31-44). Вказаний звіт сторонами не оскаржувався. Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» при настанні страхового випадку страховик зобовязаний здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Встановлено,\~щоПрАТ\~«СК «ПЗУ\~Україна» здійснило страхувальнику виплату страхового відшкодування у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування» на підставі заяви Страхувальника про настання страхового випадку від 15 серпня 2016 року та страхового акту № UA2016081400013/L01/04 від 29 листопада 2016 року у розмірі 20397,25 грн., що підтверджується платіжним дорученням №48388 від 30 листопада 2016 року (а.с. 45, 46). За змістом ст.ст. 9,\~22-31,\~35,\~36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи, у тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але, якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності) володіє, зокрема, транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. На підставі статті 993 ЦК України, статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдану шкоду. Відповідачем до суду не було надано жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судовому засіданні відповідач також розпорядився на власний розсуд. За таких\~обставин суд\~вважає,\~що позовні\~вимоги позивача\~про стягнення\~з відповідача\~на його\~користь майнової\~шкодиу розмірі 20397,25 грн. підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір у справі складає 1762,00 грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду та підлягають стягненню з відповідача (а.с. 1).

Outcome: approved