Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Зараз-1» звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення порушень і повернення майна у попередній стан, посилаючись на те, що [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Зараз-1» є надавачем і виконавцем житлово-комунальних послуг в с. Чайки, Києво-Святошинського району, Київської області, що підтверджується рішенням виконавчого комітету Петропавлівсько-Борщагівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 05 вересня 2014 року № 240. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В травні 2015 року ТОВ «Зараз-1» стало відомо, що власником квартири [ADDRESS] здійснено скління лоджії в межах однієї квартири без отримання відповідних погоджень і дозволів. Листом від 30 червня 2015 року № 64 [PERSON] було направлено вимогу про демонтування та повернення майна у попередній стан. Станом на день подання позовної заяви скління балкону, що складається з металопластикового каркасу та віконних пластикових рам не було демонтовано. Самовільна заміна проектного рішення власником квартири [ADDRESS], а саме засклення лоджії у квартирі, що належить йому на праві власності, призвело до: 1) погіршення цілісного і зовнішнього вигляду фасаду будинку; порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту квартири, що вимагаються діючими нормативними документами в галузі будівництва, а саме: не виконуються обов»язкові нормативні правила влаштування другого евакуаційного виходу з квартири через відстої на її лоджії. Отже, внаслідок засклення лоджії існує реальна небезпека для проживання мешканців інших квартир у будинку. Згідно наказу директора ТОВ «Зараз-1» від 02 вересня 2013 року «Про посилення заходів, спрямованих на схоронність житлового фонду та контролю за дотриманням законодавства», який було розміщено на дошках оголошень у під»їздах та у приймальні підприємства, забороняється скління балконів (лоджій) та встановлення будь-яких конструкцій, що обмежують аварійний вихід з квартири через балкон (лоджію). Враховуючи викладене, позивач [PERSON] з обмеженою відповідальністю «Зараз-1» з посиланням на вимоги ст. ст. 382, 383, 509 ЦК України, ст. ст. 24, 100 Житлового кодексу, ст. 97 КУпАП, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. 28 Закону України «Про архітектурну діяльність», ст. 25 Закону України «Про основи містобудування», просив зобов»язати [PERSON] вчинити дії, а саме демонтувати засклення лоджії, що складається з металопластикового каркасу і віконних пластикових рам в квартирі [ADDRESS] та повернути фасад будинку у попередній стан. У судовому засіданні представник позивача ТОВ «Зараз-1» позовні вимоги підтримав і просив позов задовольнити. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявилась, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду невідомі. Оскільки представник позивача ТОВ «Зараз-1» не заперечував проти заочного розгляду справи, а відповідач [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час і місце розгляду справи, суд вважав за можливе провести заочний розгляд справи. Суд, вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, зясувавши дійсні обставини справи, дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що Наказом № 2 від 14 жовтня 2014 року ТОВ «Зараз-1» «Про посилення заходів, спрямованих на схоронність житлового фонду та контролю за дотриманням законодавства» зобов»язано помічника директора [PERSON] довести до відома власників квартир на території ЖК «Чайка» інформацію про заборону: зміни фасадів будинків, що полягає у здійсненні перефарбування фасаду у колір, що не відповідає паспорту оздоблювальних робіт на будинок; заміни металопластикових склопакетів на такі, що не відповідають кольору та зовнішньому вигляду, відображеному в паспорті оздоблювальних робіт на будинок; встановлення кондиціонерів у інших місцях, крім балкону (лоджії) у межах квартири. Виведення конденсату від кондиціонера має здійснюватись у каналізацію квартири; скління балконів (лоджії) та встановлення будь-яких конструкцій, що обмежують аварійний вихід з квартири через балкон (лоджію). В позовній заяві позивач ТОВ «Зараз-1» зазначав, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. В травні 2015 року ТОВ «Зараз-1» стало відомо, що власником квартири [ADDRESS] здійснено скління лоджії в межах однієї квартири без отримання відповідних погоджень і дозволів. Листом від 30 червня 2015 року № 64 [PERSON] було направлено вимогу про демонтування та повернення майна у попередній стан. В зв»язку з цим позивач ТОВ «Зараз-1» просив зобов»язати [PERSON] вчинити дії, а саме демонтувати засклення лоджії, що складається з металопластикового каркасу і віконних пластикових рам в квартирі [ADDRESS] та повернути фасад будинку у попередній стан. Однак, слід зазначити, що позивач ТОВ «Зараз-1» до позовної заяви не надав належних доказів, які б свідчили, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS]. Також позивач ТОВ «Зараз-1» в обгрунтування заявлених вимог додав копію листа ДП «Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» від 12 лютого 2014 року № 78, в якому вказано, що Інститут розглянув листа директора ТОВ «Зараз» № 22 від 27 січня 2014 року і повідомив, що власником квартири [ADDRESS] при здійсненні скління лоджії в межах однієї квартири житлового будинку без отримання погоджень і дозволів були порушені вимоги чинного законодавства України, а саме у випадку, що розглядається, самовільна заміна проектного рішення власником квартири № 40-засклення лоджії у квартирі, що належить йому на праві власності, призвело до: а) погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасаду будинку в цілому; б) порушення вимог протипожежної безпеки та засобів протипожежного захисту мешканців квартири, що вимагаються діючими нормативними документами в галузі будівництва, а саме: не виконуються обов»язкові нормативні правила влаштування другого евакуаційного виходу з квартири через відстої на її лоджії. Однак, слід зазначити, що лист ДП «Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» від 12 лютого 2014 року № 78, наданий ТОВ «Зараз» щодо самовільної заміни проектного рішення стосується власника квартири № 40 будинку № 24-засклення лоджії у квартирі, що належить йому на праві власності, а не власника квартири № 86 будинку № 19, з вимогами до якого звернувся позивач з вказаним позовом до суду. В матеріалах справи також наявний лист директора ТОВ «Зараз» від 03 червня 2015 року № 64, адресований [PERSON], згідно якого відповідача [PERSON] було повідомлено, що засклення лоджії без згоди усіх власників квартир у багатоквартирному будинку і обслуговуючої організації є порушенням чинного законодавства України. Проект будівництва житлового комплексу «Чайка» було розроблено Українським державним науково-дослідним і проектним інститутом цивільного і сільського господарства «УкрНДІпроцивільсільбуд», і відповідно до паспорту фасаду житлового будинку засклення лоджій житлового будинку № 19 по вул. Лобановського в с. Чайки не передбачено. В листі зазначено, що відповідно до п. 8.14 ДБН В.3.2-2-2009 «Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт» допускається зміна фасадів житлових будинків, яка повинна носити системний характер для усього будинку. Скління існуючих балконів і лоджій заборонено. В листі запропоновано [PERSON] у строк до 10 травня 2015 року усунути вищезазначені порушення, в протилежному випадку ТОВ «Зараз» змушене буде звернутись до державних та судових органів з вимогами про усунення порушень та повернення фасаду будинку у первісний стан. До листа позивачем додано копію витягу з Журналу реєстрації відправлених листів, де вказано, що 09 червня 2015 року направлено припис [PERSON] за № 389. Однак, позивачем не надано доказів, що даний лист від 03 червня 2015 року № 64 надіслано було рекомендованою кореспонденцією і вручено особисто відповідачу [PERSON]. Також суд зазначає, що додані до позовної заяви лист ТОВ «Зараз» № 64 від 03 червня 2015 року, лист ДП «Український науково-дослідний і проектний інститут цивільного будівництва «УКРНДПІЦИВІЛЬБУД» від 12 лютого 2014 року № 78, наданий ТОВ «Зараз», стосуються ТОВ «Зараз», а з позовом же звернувся до суду позивач ТОВ «Зараз-1», і тому позивачем не надано було суду належних доказів, яким чином порушуються права саме ТОВ «Зараз-1» при зверненні до суду з даним позовом до відповідача [PERSON]. Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до вимог ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Враховуючи викладене, суд вважає недоведеними позовні вимоги позивача ТОВ «Зараз-1» про зобов»язання [PERSON] вчинити дії, а саме демонтувати засклення лоджії, що складається з металопластикового каркасу і віконних пластикових рам в квартирі [ADDRESS] та повернути фасад будинку у попередній стан, і тому у задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed