Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-08 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до [PERSON] про зміну розміру аліментів, а фактично про зміну способу стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27 вересня 2005 року із 150 грн. щомісячно на 1/4 частину від усіх видів його заробітку щомісячно, на утримання доньки [PERSON] до досягнення дитиною повноліття. Позов мотивувала тим, що [INFO] у неї, від іншого шлюбу, народилась дочка [PERSON] . Присуджений судом розмір аліментів нижчий мінімального, встановленого законом. При цьому відповідач коштів на дитину не надає. Матеріальний стан відповідача покращився, тому він має можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. 04 травня 2020 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву. Згідно відзиву відповідач позов не визнав, просив суд відмовити у задоволенні позову. [PERSON] від нового шлюбу має трьох дітей. При цьому його дружина знаходиться у декретній відпустці, інших доходів, окрім як соціальної допомоги не одержує. Відповідач є безробітним, дохід отримує від тимчасових заробітків. Позивач офіційно працевлаштована, має регулярний дохід. Присуджений судом розмір аліментів індексується державним виконавцем, на даний час становить більше 1000 гривень на місяць. У відповідача наявна заборгованість по сплаті аліментів, однак у квітні цього року ним сплачено 13 000 грн. Інших заяв по суті справи до суду не надходило. Позивача у судовому засіданні позов підтримала з мотивів наведених у ньому. Представник відповідача у судовому засіданні проти задоволення позову заперечував з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення позивача, думку представника відповідача, дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано на підставі рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 17 січня 2006 року (а.с. 5). У шлюбі у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] (а.с. 3) Рішенням Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27 вересня 2005 року присуджено стягувати із [PERSON] аліменти в користь [PERSON] на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі 150 грн. щомісячно (а.с. 4). Від нового шлюбу у позивача народилась дочка [PERSON] , [INFO] (а.с 8). У позивача від нового шлюбу народилось троє дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 29-31). За даними трудової книжки [PERSON] , останнього звільнено з роботи 16 січня 2019 року (а.с. 38). Рішення суду про стягнення аліментів відповідач не виконував належним чином. Згідно розрахунку державного виконавця, станом на 03 березня 2020 року, сукупний розмір заборгованості становив 31 872 грн. 06 коп. (а.с. 34). Із вказаного розрахунку судом також встановлено, що розмір аліментів державним виконавцем розраховується в розмірі, що становить 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини віком від шести до вісімнадцяти років, що на даний час становить 1 109 грн. на місяць. 01 квітня 2020 року та 17 квітня 2020 року відповідачем сплачено аліментів на суму 9 000 грн. та 4 000 грн. (а.с. 35). Інформації про розмір свого доходу сторони суду не надали. Представник відповідача у судовому засіданні тільки вказав, що дохід його довірителя є мінливим. Положеннями ст. 180 СК України визначено, що батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В силу дії ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України, до якої внесено зміни Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», який набрав чинності 08 липня 2017 року, визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2020 рік» прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня 2020 року - 2218 гривень, з 1 липня - 2318 гривень, з 1 грудня - 2395 гривень. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Пленум Верховного Суду України у роз`ясненнях, викладених у пункті 23 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звертає увагу судів на те, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. З урахуванням вказаних положень закону, при вирішенні вимог щодо зміни розміру раніше стягнутих аліментів суд зобов`язаний з`ясувати матеріальний та сімейний стан як платника аліментів, так і стягувача, погіршення чи поліпшення їх здоров`я. Правове значення при вирішенні даного спору має встановлення наявності або відсутності факту саме зміни матеріального або сімейного стану платника чи одержувача аліментів у порівнянні із його матеріальним та сімейним станом, у якому він перебував на час ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів (в даному випадку рішення Тлумацького районного суду Івано-Франківської області від 27 вересня 2005 року). За змістом ч. 3 ст. 181 СК України спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Постановляючи рішення про стягнення аліментів суд виходив із того, що відповідач є безробітним, отримує нерегулярний мінливий дохід. Наведена обставина на даний час не змінилась, що підтверджується дослідженою у судовому засіданні копією трудової книжки відповідача. Тому суд не знаходить підстав для зміни способу присудження аліментів із твердої грошової суми на частку від заробітку (доходу). Обґрунтовуючи позовні вимоги, за підставу для збільшення розміру аліментів, позивач вказала, у неї народилась дитина від іншого шлюбу. Разом з тим, із наявних у справі доказів вбачається, що після постановлення рішення про стягнення аліментів відповідач став батьком ще трьох дітей. Покращення матеріального стану відповідача в процесі розгляду справи судом не встановлено. Також із наданих суду доказів не можливо встановити погіршення матеріального стану позивача. Аліменти на дитину державним виконавцем розраховуються в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів, з урахуванням обставин, визначених статтею 182 СК України, є співмірним із фінансовими можливостями відповідача та потребами дитини. Згідно ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи відсутність підстав визначених ст. 192 СК України для зміни розміру присуджених за рішенням суду аліментів, а також підстав для зміни способу стягнення аліментів, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог, а тому у задоволенні позову [PERSON] слід відмовити. На підставі ст. 7 ЗУ «Про державний бюджет України на 2020 рік», ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», ст. 180-183, 192 СК України,

Outcome: dismissed