Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивує тим, що він є співвласником квартири [ADDRESS], іншими співвласниками по 1/3 частині квартири є також [PERSON] та [PERSON], остання на підставі договору дарування від 04.06.2011 року. Посилаючись на те, що відповідач з моменту дарування своєї частини квартири [PERSON] з 2011 року не проживає у вищевказаній квартирі, не оплачує комунальні послуги та не бере участь в її утриманні, позивач просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі за тих же підстав, просила його задовольнити. Відповідач та треті особи у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заочний розгляд справи відбувається за відсутності відповідача з дотриманням вимог, встановлених законом, на підставі ухвали про заочний розгляд справи. Суд, вважає можливим розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, вивчивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що спірне жиле приміщення являє собою двокімнатну квартиру, жилою площею 27,10 кв.м, яка знаходиться за адресою [ADDRESS] (а.с. 42). Згідно свідоцтва про право власності на житло від 16.09.1999 року, спірна квартина належала позивачу, [PERSON] (відповідачу) та [PERSON] в рівних частках кожному ( а.с. 7). 04 червня 2011 року відповідач згідно договору дарування подарував [PERSON] належну йому 1/3 частину спірної квартири ( а.с. 11). У спірній квартирі зареєстровано чотири особи, що підтверджується довідкою форми № 3 виданою Центром комунального сервісу від 23.09.2016 року № 3212 (а.с. 42). Представник позивача пояснювала, що відповідач з 2011 року не проживає у спірному житловому приміщенні та ним не цікавиться. Факт не проживання відповідача в квартирі [ADDRESS] підтверджується актами від 18 січня 2016 року, 11 квітня 2016 року, 18 липня 2016 року ( а.с. 43-45). З відповідей Подільського УП ГУНП у м. Києві та КП «керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м. Києва» (а.с. 40-41) вбачається, що звернень від [PERSON] про чинення йому перешкод у користуванні квартирою [ADDRESS] не надходило. Спірні правовідносини регулюються нормами ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права. Право користуватися чужим майном регламентується ст. 405 ЦК України, відповідно до якої право на користування житлом відповідно до закону мають лише члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним. Передбачених ч. 2 ст. 71 ЖК України випадків, коли жиле приміщення зберігається за відсутнім члена сім'ї наймача понад шість місяців, у судовому засіданні не встановлено. Підстав для продовження строку відсутності особи у квартирі понад шість місяців не виявлено. [PERSON], подарувавши квартиру [PERSON], особисто втратив право користування нею. На основі повно та всебічно з'ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню, враховуючи, що реєстрація відповідача порушує права позивача вільно користуватися та розпоряджатися свою власністю, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає задоволенню, а [PERSON] потрібно визнати таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] На підставі наведеного,

Outcome: approved