Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

ТОВ «ФК «Гефест» звернулося до Дзержинського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення 3% річних. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, 26.10.2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] (Відповідач 1) укладено Кредитний договір №6/4/20/2007/840-К/1597(надалі - Кредитний договір), відповідно до якого Банк надав кредит у сумі 55825,00 дол. США строком до 12.10.2021 р. З метою забезпечення виконання зобов`язання за Кредитним договором, 26.10.2007 року між Банком та [PERSON] (Відповідач 2) укладено Договір поруки №6/4/20/2007/840-П/1599, згідно якого Відповідач 2 поручається перед Банком за виконання Відповідачем 1 зобов`язання за Кредитним договором. 20.09.2019 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено Договір №GL3N24068 про відступлення прав вимоги, відповідно до п.п.1.1. якого Банк - «КБ «Надра» відступає Новому кредитору - ТОВ «ФК «Гефест» належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців(іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку №1 Договору. Новий кредитор у день укладення Договору, відповідно до п.4 Договору, набуває усі права кредитора. Додаток №1 до Договору №GL3N24068 про відступлення прав вимоги від 20.05.2019 року, містить інформацію про передачу прав вимоги до [PERSON] , що виникли на підставі Кредитного договору №6/4/20/2007/840-К/1597 від 26.10.2007 року та до [PERSON] , що виникли на підставі Договору поруки №6/4/20/2007/840-П/1599 від 26.10.2007 року. Сума заборгованості за [PERSON] за Кредитним договором складає 1323420,77 грн. З урахуванням того, що, станом на дату подання позовної заяви, заборгованість за Кредитним договором не погашена, наявне порушення кредитних зобов`язань зі сторони відповідача 1, а також нараховано 3% річних за весь період порушення грошового зобов`язання у розмірі 119107,86 грн. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 13.07.2020 року відкрито провадження по справі в спрощеному порядку без повідомлення(виклику) сторін. Відповідачам направлено копію позовної заяви з додатками до неї разом із ухвалою про відкриття провадження по справі та встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. [PERSON] подано відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позовних вимог заперечує. Відповідач вказує, що строк дії Договору закінчився, заявлено також про застосування позовної давності, оскільки із закінченням строку дії кредитного договору, на думку відповідача, закінчилися встановлені законом строки позовної давності. Відповідно до правил ч.8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Зміст конституційного права особи на звернення до суду за захистом своїх прав визначений статтею 16 Цивільного кодексу України, відповідно до приписів якої, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, при цьому, способами захисту цивільних прав і інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Судом встановлені наступні обставини та відповідні правовідносини. 26.10.2007 року між ПАТ «КБ «Надра» та [PERSON] укладено Кредитний договір №6/4/20/2007/840-К/1597, згідно з яким Банк надав Позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 55825,00 дол. США. 26.10.2007 року між Банком та [PERSON] укладено Договір поруки №6/4/20/2007/840-П/1599, згідно якого [PERSON] поручається перед Банком за виконання [PERSON] взятих на себе зобов`язань, що витікають з Кредитного договору. 20.09.2019 року між ПАТ «КБ «Надра» та ТОВ «ФК «Гефест» укладено Договір №GL3N24068 про відступлення прав вимоги відповідно до п.п.1.1. якого Банк - «КБ «Надра» відступає Новому кредитору - ТОВ «ФК «Гефест» належні Банку, а Новий кредитор набуває права вимоги Банку до позичальників, заставодавців(іпотекодавців) та поручителів, зазначених у Додатку №1 Договору. Таким чином, ТОВ «ФК «Гефест» за договором купівлі-продажу майнових прав є правонаступником усіх прав та обов`язків первісного кредитора за кредитним договором. Усі дії, вчинені первісним кредитором, є обов`язковими для правонаступника так само, як вони були обов`язкові для особи, яку правонаступник замінив. Статтею 509 ЦК України передбачено, що зобов`язання є правовідношення, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч.2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно із ч. ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Ч.1 ст.554 ЦК України встановлено, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Згідно зі ст.ст.525,526,530 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за виконання грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Однак, позивачем не надано доказів існування заборгованості, не надано доказів та розрахунку заборгованості і платежів [PERSON] , з огляду на це неможливо встановити коли почався перебіг строку позовної давності стосовно основного зобов`язання. І якщо строк позовної давності на основне зобов`язання минув, то це виключає стягнення 3 % річних. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до позиції Верховного суду України, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. А права та інтереси позивача - ПАТ КБ «ПриватБанк» забезпечені ч. 2 ст. 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (Постанова Верховного Суду України від 06.02.2019 року, справа №175/4753/15-ц). Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У статті 11 ЦПК України передбачено, що суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд звертає увагу на те, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється (Постанова Великої Палати Верховного суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12). Згідно з ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed