Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-05 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] про звільнення майна з-під арешту. У позовній заяві зазначено, що під час оформлення документів в нотаріальній конторі на відчуження будинку [ADDRESS] , встановлено, що на вказане будинковолодіння, яке належить позивачу на праві власності, ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 22.12.1994 року накладено арешт. В зазначеній ухвалі вказано, що арешт накладено на майно, яке належить відповідачу [PERSON] , який є його сусідом, проживає в будинку [ADDRESS] . Право власності на будинок [ADDRESS] , [PERSON] втратив 01.12.1995 р., про що свідчить рішення Ленінського районного суду м. Вінниці по цивільній справі №2-2246-1996 р. про визнання права власності на будинок по [ADDRESS] за відповідачем [PERSON] 30.07.2013 р. позивач набув право власності на будинок [ADDRESS] . При укладенні договору купівлі-продажу позивач не був проінформований про наявний арешт. Продавець [PERSON] , який продав будинок позивачу, володів ним з 1988 року, про що свідчить робочий проект про газопостачання будинку [ADDRESS] , в якому на специфікації зазначена дата 24.08.1988 р. Викладені обставини свідчать про те, що відповідач не володів будинком, що є предметом спору, а у винесеній ухвалі допущена описка. 25.03.2020 у даній справі відкрито провадження. 23.09.2020 ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області у якості співвідповідача у даній справі залучено [PERSON] . У судовому засіданні позивач [PERSON] , його представник адвокат Красномовець Н.П., вимоги позовної заяви підтримали у повному обсязі та просили суд їх задоволити з підстав зазначених у позові. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні вимоги позову визнала у повному обсязі та не заперечувала щодо його задоволення. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає в повному обсязі просить їх задоволити. Суд, заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням від 13.12.1989 №383 Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів «Про надання дозволу на закінчення самовільно розпочатого будівництва житлового будинку» [PERSON] надано дозвіл на закінчення самовільно розпочатого будівництва житлового будинку по [ADDRESS] (а.с. 75) Рішенням Виконавчого комітету Ленінської районної ради народних депутатів «Про надання дозволу на продаж житлового будинку, незакінченого будівництвом», від 16.04.1990 №130, надано дозвіл [PERSON] продати, а [PERSON] купити незакінчений будівництвом житловий будинок по [ADDRESS] . Продовжено строк забудови до 1992 року. (а.с. 74) Із договору купівлі-продажу від 17.05.1990 вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] купив незакінчений будівництвом будинок, готовністю 30% в . [ADDRESS] . Зареєстровано в ВОБТІ 26.03.1991 за реєстровим № 20178. (а.с. 77-80) Ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 22 грудня 1994 року,\~накладено арешт\~на автомобіль\~Мерседес і\~будинок,\~розташований за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~які належать\~ [PERSON] . (а.с. 8). 26.12.1994 р., суддею [PERSON] повідомлено завідуючій нотаріальної контори №1 [PERSON] , що в цілях забезпеченя позову [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] про стягненя 550 млн. крб. накладено арешт на будинок [ADDRESS] , який належить на праві власності [PERSON] . У зв`язку з накладеним арештом на будинок, не проводити дії щодо відчуження будинку за адресою: [ADDRESS] до розгляду даної справи по суті. (а.с. 70) Рішенням Ленінського районного суду м. Вінниці (справа №2-2246-1996) від 1 грудня 1995 року задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про виключення майна з опису. Виключено з опису, зокрема, будинковолодіння по [ADDRESS] на суму [NUMBER] , визнавши право власності на 100% будинку [ADDRESS] за [PERSON] (а.с. 9) Із технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] , виготовленого комунальним підприємством «Вінницьке міське бюро технічної інвентаризації» 15 березня 2011 року вбачається, що даний паспорт виданий [PERSON] на житловий будинок садибного типу по [ADDRESS] . (а.с. 81-84) Відповідно до договору купівлі-проважу від 30 липня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Гайдейчук Г.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1907, [PERSON] (продавець) передав у власність [PERSON] (покупець) житловий будинок з господарським будівлями під номером [ADDRESS] . (а.с. 10) Із витягу з Державного реєстру прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №7254433 від 30.07.2013 власником житлового будинку по [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 11) Як вбачається із довідки, виданої державним нотаріусом Державного нотаріального архіву Вінницької області ГТУЮ у Вінницькій області 05 лютого 2020 року № 252/01-14, на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці від 22 грудня 1994 року та повідомлення за № 2-394-Б, Першою вінницькою державною нотаріальною конторою 26.12.1994 накладено заборону відчуження на нерухоме майно, а саме: житловий будинок, який розташований в [ADDRESS] на ім`я [PERSON] . Відмітки про зняття заборони по фонду Першої вінницької державної нотаріальної контори не виявлено. (а.с. 69). Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, сформованої 12 червня 2020 року, на житловий будинок по [ADDRESS] , накладено арешт на підставі ухвали Замостянського районного суду м. Вінниці б/н . (а.с. 72-73) Приймаючи до уваги вищевказані обставини справи, суд виходить з того, що згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних, або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом п. 3 ч. 2 ст. 16 ЦК України, одним із способів захисту порушеного права є припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ч. 1 ст. 20 ЦК України, право на захист особа здійснює на свій розсуд. Частиною 4 ст. 206 ЦПК України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатися своєю власністю. Відповідно до ст.\~317\~ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Згідно з ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, заборона відчуження нерухомого майна, а саме:\~будинку [ADDRESS] , яке належить позивачу [PERSON] на праві власності, порушує його права та інтереси, оскільки унеможливлює користування та розпорядження даним майном на власний розсуд. Приймаючи таке рішення, суд виходить з того що, відсутні правові підстави накладення такого арешту, оскільки будинок [ADDRESS] , ніколи не перебував у власності відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Враховуючи викладене вище, а також ст. 16 ЦК України, згідно якої суд може захистити цивільне право або інтерес у спосіб, що встановлений договором або законом, суд дійшов висновку, що в даному випадку існують підстави для захисту прав позивача шляхом зняття арешту, накладеного ухвалою Замостянського районного суду м. Вінниці від 22.12.1994 року. На підставі викладеного та

Outcome: approved