Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-14 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що 25 квітня 2008 року був укладений договір, за яким остання отримала кредит у розмірі 149\~328,32 грн. зі сплатою щомісячно відсотків за користування кредитом на суму залишку заборгованості. Банк зобовязання перед відповідачем виконав у повному обсязі. У порушення норм закону та умов договору відповідач свої зобовязання належним чином не виконав, а саме не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановлені договором строки. У звязку з чим [PERSON] станом на 16 березня 2015 року має заборгованість 657\~145,48 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 124\~880,96 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту 68\~629,26 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 27\~821,92 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань в розмірі 404\~282,60 грн., а також штрафи 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1045,64 грн. штраф (процента складова). Тому просили суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 657\~145,48 грн.; судові витрати стягнути з відповідача. У судове засідання представник позивача не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Надіслав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримав. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та у відсутності заперечень позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги слід задовольнити частково з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що за рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року тип Банку з Закритого акціонерного товариства змінено на Публічне акціонерне товариство. У звязку з чим змінено найменування банку з Закритого акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК», який є правонаступником всіх прав та зобовязань ЗАТ КБ «ПриватБанк». 25 квітня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір. Відповідно до умов договору [PERSON] отримав кредит в сумі 149\~328,32 грн., строком до 24 квітня 2015 року. За ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. З поданого суду розрахунку, встановлено, що [PERSON] у порушення вимог кредитного договору не вносив, передбачених платежів. Станом на 16 березня 2015 року має заборгованість 657\~145,48 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 124\~880,96 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту 68\~629,26 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 27\~821,92 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань в розмірі 404\~282,60 грн., а також штрафи 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1045,64 грн. штраф (процента складова). За ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором чи законом. За ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит (грошові кошти) та сплатити проценти. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Позивачем надано суду достатньо доказів на підтвердження прострочення відповідачем, позичальником, строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування кредитом. Тому підлягають задоволенню позовні вимоги про стягнення заборгованості за кредитом в розмірі 124\~880,96 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту 68\~629,26 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 27\~821,92 грн., а також штрафи 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1045,64 грн. штраф (процента складова). При визначенні розмірі неустойки (штраф, пеня) суд також враховує положення ст. 551 ЦК України, за якою розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають значення для справи. Відповідно до розяснень п. 27 постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають з кредитних правовідносин» від 30 березня 2012 року істотними обставинами в розумінні ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобовязання боржником, майновий стан сторін, які беруть участь у зобовязанні, не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на вагу (відсутність негативних наслідків для позивача через просторочене виконання зобовязань). За ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Дослідивши подані суду докази, оскільки розмір нарахованих штрафів є значними у порівнянні із нарахованою заборгованістю, відсутність негативних наслідків через невиконання саме даного договору, суд вважає за можливе зменшити розмір неустойки (нарахованих штрафів) до 200 000 грн.. Відповідно до ч.1 статті 1050 Цивільного кодексу України, якщо позичальник своєчасно не :вернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549 - 552 цього Кодексу, яка нараховується д дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно д сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Перевіривши поданий суду розрахунок та на підставі викладеного, суд приходить до висновку, що з відповідача слід стягнути заборгованість 124\~880,96 грн., заборгованості по процентам за користування кредиту 68\~629,26 грн., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 27\~821,92 грн., а також штрафи 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 1045,64 грн. штраф (процента складова), пеня в розмірі 200\~000 грн. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову частково. Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею та документально підтверджені судові витрати. На підтвердження своїх витрат представник позивача надав платіжне доручення 18 березня 2015 року. При поданні позову було сплачено судовий збір у розмірі 3654 грн.. Тому позовні вимоги про стягнення з відповідача понесених судових витрат підлягають задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved