Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-26 00:00:00

У вересні 2016 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості за договором кредиту. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.03.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №032/29-110К, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу на положеннях та на умовах цього договору грошові кошти в сумі 59 405,00 доларів США зі сплатою 12,5% процентів річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 13.03.2015 року. Свої зобов'язання, визначені вказаним договором позивачем виконано належним чином в повному обсязі. Однак, оскільки позичальником не належним чином виконуються зобов'язання щодо погашення договору кредиту на умовах, які викладені у договорі, утворилась заборгованість, яка станом на 08.07.2016 року становить 1 176 744 грн. 52 коп., яку позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до ст.ст.169 ч.4, 224-226 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи 14.03.2008 року між АКБ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ПАТ «Укрсоцбанк» та [PERSON] укладено договір кредиту №032/29-110К, відповідно до якого позивач зобов'язався надати відповідачу на положеннях та на умовах цього договору грошові кошти в сумі 59 405,00 доларів США зі сплатою 12,5% процентів річних та кінцевим терміном повернення всієї заборгованості за договором кредиту до 13.03.2015 року. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Свої зобов'язання, вказаним договором позивач виконав належним чином в повному обсязі та надав відповідачу у кредит зазначені кошти. Згідно ч. 2 ст. 1051 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України (позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором). Статтею 536 ЦК України передбачено, що за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи вищенаведене, судом встановлено, що позичальник належним чином свої зобов'язання не виконує, що є порушенням Закону України «Про банки та банківську діяльність» та умов кредитного договору. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань по кредитному договору станом на 08.07.2016 року відповідач має заборгованість у сумі 1 176 744 грн. 52 коп. Відповідно до статей 525 та 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. У відповідності до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 536, 546, 553, 610, 611, 612, 625, 1049, 1050, 1051, 1054, ЦК України,

Outcome: approved