Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-17 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що з лютого 2019 року по даний час він проживав однією сім`єю з відповідачкою [PERSON] . Від цих стосунків у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 25.02.2021 року. В свідоцтві про народження батьками дитини вказані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . З 12.07.2017 року відповідачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 17.09.2020 року їх шлюб був розірваний. Згідно ч. 2 ст. 122 Сімейного Кодексу України батьком дитини був записаний [PERSON] , так як дочка народилась до спливу десяти місяців після припинення його шлюбу з [PERSON] . В даний час позивач проживає з відповідачкою [PERSON] однією сім`єю. Після народження дитини він постійно піклується за нею, матеріально утримує дитину та її матір. На підтвердження свого батьківства відносно дитини [PERSON] , [INFO] , він звернувся до медичної лабораторії Клініки «Медіфаст» для проведення тесту на ДНК. Дослідження показало, що його батьківство підтверджується на 99,9%. Враховуючи вищевикладене просив визнати, [PERSON] , громадянина [INFO] , батьком дитини [PERSON] , [INFO] . Виключити відомості з актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , місце державної реєстрації - Києво-Святошинський районний відділ Державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ ), актовий запис №217 про [PERSON] , як батька дитини. Внести зміни в актовий запис про народження [PERSON] , народженої [INFO] , актовий запис №217, місце реєстрації Києво-Святошинський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Київ) від 25.02.2021 року в якому зазначити: прізвище дитини [PERSON] змінити на прізвище « [PERSON] », по батькові « [PERSON] » змінити на « [PERSON] », місце народження, ім`я, число, місяць, рік народження дочки залишити без змін. У графі батько зазначити: [PERSON] , [INFO] , громадянин Ізраїля, ідентифікаційний код [NUMBER] . У судове засідання позивач не з`явився, подав до суду через канцелярію заяву, згідно якої просив позов задовольнити та розглянути без його участі, наполягав на задоволенні позовних вимог. Відповідач [PERSON] подала через канцелярію суду заяву, згідно якої позов визнала у повному обсязі та просила його задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день слухання справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду невідомі. Від третьої особи Боярського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на надійшла заява про розгляд справи без участі представника третьої особи. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши надані суду докази, вивчивши надані суду документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги заяви, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 80 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.121 права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. При розгляді справи судом встановлено, що у березні 2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що з лютого 2019 року по даний час він проживає однією сім`єю з відповідачкою [PERSON] . Від цих стосунків у них народилась дочка [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Києво-Святошинським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) 25.02.2021 року. В свідоцтві про народження батьками дитини вказані: мати - [PERSON] , батько - [PERSON] . З 12.07.2017 року відповідачка [PERSON] перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 1 7.09.2020 року їх шлюб був розірваний. Згідно ч.2 ст. 122 Сімейного Кодексу України батьком дитини був записаний [PERSON] , так як дочка народилась до спливу десяти місяців після припинення його шлюбу з [PERSON] . В даний час позивач проживає з відповідачкою [PERSON] однією сім`єю. Після народження дитини він постійно піклуюсь за нею, матеріально утримує дитину та її матір. На підтвердження свого батьківства відносно дитини [PERSON] , [INFO] , він звернувся до медичної лабораторії Клініки «Медіфаст» для проведення тесту на ДНК. Дослідження показало, що його батьківство підтверджується на 99,9%. Відповідно до ст. 128 СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За ст. 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. Оспорювання батьківства можливе лише після народження дитини і до досягнення нею повноліття. Оспорювання батьківства неможливе у разі смерті дитини. Не має права оспорювати батьківство особа, записана батьком дитини, якщо в момент реєстрації себе батьком дитини вона знала, що не є її батьком, а також особа, яка дала згоду на застосування допоміжних репродуктивних технологій відповідно до частини першої статті 123 цього Кодексу. До вимоги чоловіка про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини позовна давність не застосовується. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Європейський суд з прав людини в рішенні в справі «Калачова проти Російської Федерації» від 07 травня 2009 року зауважив, що на сьогоднішній день ДНК-тест є єдиним науковим методом точного встановлення батьківства стосовно конкретної дитини, його доказова цінність суттєво переважає будь-який інший доказ, наданий сторонами, з метою підтвердження або спростування факту оспорювання батьківства. На підтвердження свого батьківства відносно дитини [PERSON] , [INFO] , позивач звернувся до медичної лабораторії Клініки «Медіфаст» для проведення тесту на ДНК. Дослідження показало, що його батьківство підтверджується на 99,9%. На підставі наведеного, враховуючи висновки експертизи, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості позовних вимог в частині визнання батьківства та відповідно внесення змін в актовий запис про народження дитини. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Отже, підставою актового запису про народження дитини є заява її матері; запис про батька дитини вчинено відповідно до частини першої статті 135 СК України. Відповідно до частини другої статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Визнання батьківства це волевиявлення особи, яка вважає себе батьком дитини. Однак одного волевиявлення особи щодо визнання себе батьком певної дитини недостатньо для настання правових наслідків. Необхідно також ще й волевиявлення матері дитини, яке полягає у вираженні згоди на те, щоб чоловік був записаний батьком її дитини. Саме тому вимагається подання до органів реєстрації актів цивільного стану спільної заяви матері дитини та чоловіка, який вважає себе батьком цієї дитини. Визнання батьківства є констатацією факту біологічного батьківства особи, яка подала заяву до органів реєстрації актів цивільного стану, метою якого є підтвердження вже існуючого біологічного (кровного) споріднення між чоловіком, який визнає себе батьком, та дитиною. Згідно ч.1 ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.128 СК України, підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Згідно ч.3 ст.128 СК України, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Згідно ч. 4 ст. 128 СК України, позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до прав щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів постанова Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК України, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: approved