Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-10 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води у розмірі 546,38 грн., а також судового збору у розмірі 1762, грн. В обґрунтування позову зазначив, що на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 27.10.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3272, [PERSON] на праві приватної спільної часткової власності належить 7/50 частин нежилих приміщень, розташованих по [ADDRESS] , у яке позивач надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а відтак відповідач є споживачем послуг, які надаються Концерном «МТМ» за вказаною адресою. Позивачем за період з листопада 2015 року по квітень 2018 року в нежитлове приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] було постановлено теплову енергію на загальну суму 546,38 грн., що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками, долученими до позову. Концерном кожного місяця за спірний період надсилались [PERSON] рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії згідно особового рахунку № [NUMBER] , відкритого 01.11.2015 року на його ім`я. Зі сторони відповідача жодних заперечень щодо нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії на адресу Концерну не надавав, тобто фактично погодився з кількістю спожитої енергії та сумами нарахованими позивачем до оплати. Концерн на адресу боржника надсилав претензію (вимогу) від 19.06.2018 року № 649/05-юр про погашення заборгованості, яка залишились без реагування зі сторони відповідача, у зв`язку з чим, позивач був вимушений звернутись з вказаним позовом до суду. Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 17.10.2018 року (провадження 32/335/2646/2018) матеріали вказаної справи було передано за підсудністю до Ленінського районного суду м. Запоріжжя. Справа розглядається в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Сторони повідомлені про дату розгляду справи та наданий час для подання відзиву та заперечень. В судовому засідання представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні пояснив обставини, в результаті яких виникла заборгованість, яку просить стягнути позивач, заперечення не надав. Відповідно до ч. 8 ст.178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Вислухавши пояснення учасників процесу, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази та оцінивши їх у сукупності, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до п.2 ст.275 Господарського кодексу України, Закону України «Про теплопостачання» (далі Закон) № 2633-IV від 02.06.2005 року, Закону України «Про житлово-комунальні послуги», Правил користування тепловою енергією № 1198 від 03.10.2007 року, затверджених Постановою КМУ №630 від 21.07.2005 року (далі Правила), споживання теплової енергії допускається тільки на підставі договору, укладеного між теплопостачальною організацією та споживачем. Концерн «міські теплові мережі» діє на підставі статуту, відповідно до якого основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності Концерну та задоволення на його основі соціально-економічних інтересів трудового колективу Концерну. Предметом діяльності підприємства є виробництво теплової енергії, розподілення теплової енергії для обігріву житла, а також побутових потреб населення та підприємств, установ, організацій та її збут та інше. Правовідносини між Теплопостачальною організацією та Споживачем в сфері виробництва, транспортування та постачання теплової енергії регулюються Цивільним кодексом України, Господарським кодексом України, Законом України «Про теплопостачання» від 02.06.2005 року за № 2633-IV, «Правилами користування тепловою енергією», затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України, від 03.10.2007 року за № 1198 та іншими нормативно-правовими актам України. В розумінні Закону України «Про теплопостачання» та Правил користування теплової енергією, Споживачем теплової енергії є фізична або юридична особа, що використовує теплові енергію на підставі договору. Згідно п. 4 Правил користування тепловою енергією (надалі - Правила), користуванні тепловою енергією допускається лише на підставі договору купівлі-продажу теплової енергії мів споживачем і теплопостачальною організацією, крім підприємств, що виробляють и використовують теплову енергію для цілей власного виробництва. Договори укладають» відповідно до типових договорів. Форми типових договорів затверджуються центральним органом» виконавчої влади у сфері теплопостачання. Згідно п.13 Правил, споживач зобов`язаний укласти з теплопостачальною організацією договір до початку подачі теплоносія до системи тепло споживання. Теплопостачальна організація підготувала проект Договору та надіслала його на адресу відповідача, проте Відповідач не відгукнувся на офферту та не повернув на адресу Концерну «МТМ» належно оформленої підписаної копії договору. Не зважаючи на відсутність договору, в цілях недопущення порушення конституційного права громадян (інших мешканців багатоквартирного житлового будинку, у якому розташований об`єкт опалення) на забезпечення їх здоров`я (ст. 3 Конституції України) та права на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї (ст. 48 Конституції України), що включає право на житло, Позивач здійснював та продовжує надавати Відповідачу послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості наданої теплової енергії, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. Судом встановлено, що на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого 27.10.2014 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кияницею Н.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 3272, [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , на праві приватної спільної часткової власності належить 7/50 частин нежилих приміщень, розташованих по [ADDRESS] . Згідно Додатку №1 до Договору № 203980 від 01.08.2016 року: «Теплопостачальна організація відпускає теплову енергію нежитловим приміщенням [ADDRESS] , яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , та належить Відповідачу на праві приватної власності згідно договору купівлі-продажу, та Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно. Теплове навантаження на зазначене приміщення складає 0,000069 Гкал/год, що підтверджується розрахунком теплового потоку на опалення долученої до позову. Концерн «МТМ» за період з листопада 2015 року по квітень 2018 року відпустив нежитловому приміщенню [ADDRESS] , теплову енергію на загальну суму 546,38 грн., що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками. Таким чином, сума основного боргу Відповідача перед Теплопостачальною організацією складає 546,38 грн.Згідно ст. 322 Цивільного кодексу України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. За вказаний період заперечень з боку Споживача на неналежну якість надання послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої воді на адресу Концерну не надходило. Централізоване опалення - послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у забезпеченні нормативної температури повітря у приміщеннях квартири, яка надається виконавцем з використанням внутрішньобудинкових систем теплопостачання (пункт 2 Правил). Система опалення помешкання Відповідача є невід`ємною складовою централізованої системи теплопостачання всього будинку, від`єднання якої є неможливим, як з юридичної точки зору, так і з технічної сторони. Факт надання зазначеної послуги в даному випадку є безспірним та беззаперечним. Що стосується юридичної сторони питання, звертаємо увагу суду на положення Правил (п. 25), де закріплено, що самовільне відключення від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води забороняється, а також норми Наказу Мінбуду України № 4 от 22.11.2005 року «Про порядок відключення окремих приміщень житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води» зі змінами, внесеними наказом Мінжитлокомунгоспу за № 169 від 06 жовтня 2007р., де визначено процедуру надання дозволу на відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання житлового будинку при відмові споживачів від ЦО і ГВП. А внесені Наказом № 169 від 06 жовтня 2007р. зміни унеможливлюють відключення від ЦО та ГВП окремих квартир у багатоквартирному будинку і передбачають можливість відключення від централізованого опалення та гарячого водопостачання будинку в цілому за рішенням загальних зборів всіх власників (уповноважених осіб власників) приміщень у житловому будинку. Крім того, відключення окремих приміщень від мереж ЦО й ГВП вплине на безперебійну роботу інженерного устаткування будинку в цілому й на санітарно-гігієнічні умови інших квартир та суміжних приміщень, адже порушується гідравлічний і тепловий режими. Важливою й непереборною властивістю вже наявного централізованого теплопостачання є технічна нероздільність системи, у якій робота кожного елемента системи теплопостачання кожного споживача гідравлічно впливає на роботу всіх елементів системи. Будь-яке втручання в неї шляхом зміни гідравлічного опору (від`єднання від системи централізованого опалення) погіршує роботу загальної системи, чим порушує права інших мешканців, що є недопустимо відповідно до Цивільного кодексу України та Конституції України. Відключення опалення в окремій квартирі значною мірою порушить вимоги Державні будівельні норми України, а саме вплине на якість наданих послуг до інших житлових приміщень. Тож, послуга з централізованого опалення надавалась боржнику в межах опалювального сезону, а послуга з постачання гарячої води (підігріву питної води) - постійно. Отже, фактично відносини між сторонами з приводу постачання теплової енергії в гарячій воді тривають. Відсутність укладеного договору не позбавляє Відповідача обов`язку оплати наданих йому послуг. Тож, посилання Відповідача на відсутність укладеного між сторонами договору є необґрунтованим та недоцільним, адже згідно норм діючого законодавства саме на нього покладається даний обов`язок. З матеріалів справи вбачається, що на адресу боржника Концерном за період з листопада 2015 року по квітень 2018 року неодноразово надсилались рахунки та акти приймання-передачі теплової енергії згідно особового рахунку № [NUMBER] , відкритого 01.11.2015 року на його ім`я. Концерн на адресу боржника надсилав претензію (вимогу) від 19.06.2018 року № 649/05-юр про погашення заборгованості, яка залишились без реагування зі сторони відповідача, у зв`язку з чим, позивач був вимушений звернутись з вказаним позовом до суду. Згідно ст. 6. от. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Обов`язок Споживача укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений Виконавцем на основі типового договору, визначений відповідно до п.1 ч.3 ст.20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», а обов`язком виконавця згідно норм даного Закону є підготовка для укладання договору про надання відповідних послуг. Укладення договору - це волевиявлення сторін. Позивач проводить цілий ряд дій, направлених на укладення договорів зі всіма споживачами, зокрема - публічно шляхом вивішування оголошень, направлення листів, автодозвону, таким чином повідомляючи та запрошуючи споживачів дія укладення договорів. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок, щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Листом № 949/09 від 17.08.2016 року Концерн «МТМ» надсилав на адресу реєстрації [PERSON] Договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді №203980 від 01.08.2016 року з посиланням на те, що останній має право в місячний термін з дати відправлення Договору підписати його, оформити належним чином та один примірний надіслати на адресу Концерну «МТМ». Договору про надання послуг з теплопостачання між сторонами укладено не було, проте, нежитлові приміщення (IV,V Літ.А-9, А1, площею 93,9 кв.м, що складає торгівельний зал №3, площею 63,1 кв.м, туалет №7, площею 1,5 кв.м, вмивальник №8, площею 1,2 кв.м, туалет №9, площею 1,2 кв.м, вмивальник №10, площею 1,3 кв.м, душова №11 , площею 1,3 кв.м, склад № 18, площею 16,2 кв.м, коридор №19, площею 8,4 кв.м, в приміщенні V, VIII першого поверху) розташованого за адресою: [ADDRESS] , яке належить на праві приватної спільної часткової власності [PERSON] знаходиться у будинку та має єдину невідокремлену систему теплопостачання з ним. Згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, які породжують ці права та обов`язки, і такою дією є надання послуг та їх отримання відповідачкою, крім того, [PERSON] від наданих позивачем послуг у встановленому законом порядку не відмовлялась. Положеннями ст.526 ЦК України встановлено, що зобов`язання, підстави виникнення яких бути передбачені в ст. 11 ЦК України, повинні виконуватися: належним чином згідно умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов і вимог - згідно звичаям ділового обороту або інших вимог, які звичайно висуваються. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послуги, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання мого обов`язку. Відсутність укладеного між сторонами договору, обов`язковість укладання якого лежить і на споживачеві, і на теплопостачальній організації не виключає можливості стягнення з споживача на користь теплопостачальній організації вартості послуг з теплопостачання, оскільки між сторонами склалися фактичні договірні відносини. За вказаною адресою на ім`я відповідача 01.11.2015 року було відкрито особовий рахунок № [NUMBER] та за період з листопада 2015 року по квітень 2018 року з його сторони на адресу постачальника теплової енергії жодного разу не надійшло заперечень щодо неправильності нарахувань, зазначених у рахунках та актах приймання-передачі теплової енергії. Згідно зі ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. З матеріалів справи вбачається, що позивачем вимоги позову обґрунтовані належними доказами та є доведеними, а тому такими що підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 1762,00 грн.

Outcome: approved