Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-28 00:00:00

У вересні 2018 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Заявлені вимоги мотивовані тим,що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] Шлюб між сторонами розірвано рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 3,0.09.2011 року. [PERSON] , [INFO] проживає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач, в свою чергу, матеріальної допомоги не надає, з сином не спілкується, не проявляє до нього батьківської турботи, не бажає займатися вихованням дитини. Посилаючись на ці обставини,позивач з підстав,передбачених ст.150,164 СК України просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] Провадження у справі відкрито ухвалою суду від 11.10.2018 р. Відповідно до ст.274 ч.4 п.1 ЦПК України,справа розглянута в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16.11.2018 року підготовче провадження закрито, та справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 04.02.2019 року у справі залучено в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору районну адміністрацію Запорізької міської ради по Шевченківському району як орган опіки та піклування. В провадження судді Галущенко Ю.А. справа надійшла 08.05.2019 р. у відповідності з п.п. 15.2 Перехідних положень ЦПК України,на підставі Розпорядження від 07.05.2019 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ, у зв`язку з звільненням з посади судді [PERSON] у відставку рішенням ВРП 1254/0/15-19 від 23.04.2019 року. В судове засідання позивач не з*явилась, подала заяву про розгляд справи без її участі, підтримала заявлені вимоги у повному обсязі з підстав викладених в позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явився, проте під час розгляду справи подав заяву про визнання позовних вимог. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району, в судове засідання не з*явився, подав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , та заяву про слухання справи без участі представника. Представник органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району не з*явився, про розгляд справи повідомлений належним чином. Всебічно вивчивши обставини справи,дослідивши надані письмові докази у сукупності,суд дійшов висновку,що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Відповідно до приписів ст.2 ЦПК України,завданнями цивільного судочинства є справедливий,неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Як вбачається з встановлених судом обставин,предметом поданого [PERSON] позову є позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно свого сина. Правовідносини,які виникли між сторонами,регулюються ч.1 п.2 ст.164 Сімейного України,згідно якої мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З матеріалів справи суд встановив,що батьками дитини [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] Довідкою про реєстрацію підтверджено, що [PERSON] , [INFO] проживає разом із позивачкою. Статтею 4 Декларації прав дитини від 20.11.1959 р.передбачено, що дитина повинна рости під піклуванням і під відповідальністю своїх батьків в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення. При вихованні дитини повинні бути враховані інтереси дитини, те, що їй дуже потрібна турбота і любов,адже благополуччя дитини залежить від благополуччя родини. Як встановлено ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»(№2402-ііі від 26.04.2001 р.)виховання в сім*ї є першоосновою розвитку особистості дитини, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання, розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов*язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров*я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати своїх дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. При розгляді справи суд встановив,що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 15.09.2011 року з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку щомісяця, починаючи з 14.04.2011 року і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з розрахунку заборгованості від 28.08.2018 року починаючи з березня 2011 року [PERSON] аліменти на утримання сина не сплачував, внаслідок чого утворилась заборгованість яка станом на 01.08.2018 року становить 98815,51 грн. Із висновку органу опіки та піклування від 18.10.2019 р., органом опіки та піклування встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов*язків щодо виховання та утримання сина, не приділяє йому належної уваги, не цікавиться його здоров*ям, життям та подальшою долею. Відповідно до п.2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до роз*яснень Верховного Суду України в п.16 Постанови Пленуму N 3 від 30.03.2007р.»Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»,особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав,передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце,коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини,її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Встановлені судом обставини переконують у тому,що відповідач як батько дитини,не виконує своїх обов`язків та свідомо ухиляється від піклування про фізичний і духовний розвиток сина,його навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини,не спілкується з сином в обсязі, необхідному для його нормального самоусвідомлення, не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню ним загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу сина,не створює умов для отримання дитною освіти. Фактично між дитиною та батьком не виникло родинних стосунків,притаманних сім*ї,між ними немає почуттів любові,емоційного зв*язку. Відповідач дитиною не цікавився, проживає окремо від нього,намірів в подальшому змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не висловлює,про це прямо свідчить його заява про визнання позову,це вказує на те,що виховання дитини матір*ю та самоусунення від участі у житті сина є для нього зручним. Враховуючи тривалість часу,протягом якого відповідач без жодних об`єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов`язків відносно сина ,його небажання змінити ставлення до виховання дитини та піклуватися про нього,суд прийшов до висновку,що винна поведінка батька відносно сина знайшла своє підтвердження доказами і до відповідача необхідно застосувати саме такий захід, як позбавлення батьківських прав,який є крайньою мірою впливу на осіб, які порушують батьківські обов`язки,однак є повністю співмірним із характером поведінки батька відносно дитини та інших обставин справи. З урахуванням наведеного вище суд дійшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав як ґрунтованого на законі та доведеного доказами. Відповідно до ст.141 ЦПК України,на користь позивача з відповідача підлягають відшкодування з оплатою судового збору. На підставі ст.ст. 150, 164, 165 СК України,ст.12,13,76,81,141,258,259,265,353,355 ЦПК України,суд-

Outcome: approved