Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] через свого представника [PERSON] предявила через суд зазначений позов до відповідача на предмет захисту своїх прав як споживача банківських послуг за укладеним договором №1100010511 від 03 листопада 2014 року про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року «Вклад «Постійний клієнт» 9 міс.»(вид вкладу «ПосКл9м11%$» на суму 20000,00 доларів США, зі сплатою 11% річних на строк до 05 серпня 2015 року з умовою про можливість дострокового розірвання договору, проте на письмову вимогу від 30 березня 2015 року достроково повернути депозит з відсотками, банком грошові кошти не виплачені, тому позивач просила суд стягнути з відповідача на свою користь суму вкладу в розмірі 20000,00 доларів США, нараховані відсотки в розмірі 1657,53 долари США, а всього 21657,53 долари США. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовні вимоги у повному обсязі, наполягаючи на їх задоволенні з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач ПАТ «Імексбанк», заперечень проти позову не подало, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання представника не направило, причин неявки суду не повідомило, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Судом встановлено, що 03 листопада 2014 року між ПАТ «Імексбанк» та [PERSON] укладений договір №1100010511 про приєднання до публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) від 20 січня 2014 року вклад «Постійний клієнт» 9міс.» (вид вкладу «ПосКл9м11%S»), долучений до матеріалів справи в копії (а.с.4-9), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк прийняв від позивача готівковий грошовий вклад в розмірі 20000,00 доларів США строком повернення 05 серпня 2015 року зі сплатою 11,00% річних зі щомісячною виплатою відсотків (Умови депозиту, п.6.1-6.5 публічного договору). За умовами цього договору відповідач ПАТ «Імексбанк», одержавши від позивача 03 листопада 2014 року кошти в сумі 20000,00 доларів США, що обєктивно підтверджується випискою з особового рахунку №2635.7.920532.008 відкритого на імя [PERSON] (а.с.10), зобовязався повернути вклад та сплатити проценти за користування на визначених у договорі про приєднання та публічному договорі умовах (п.п.3, 5 публічного договору). За умовами п.6.4.1 публічного договору №1 банківського вкладу (депозиту) (а.с.5-9) вкладник має право звернутись до банку з письмовою вимогою про повернення суми вкладу або його частини (якщо це передбачено депозитним продуктом) до закінчення строку розміщення вкладу, вказаного в договорі про приєднання до договору за 7 банківських днів. При цьому проценти вкладу за фактичний/поточний з дня останньої пролонгації термін зберігання коштів на вкладному рахунку банк перелічує та сплачує вкладнику в розмірі 20% від суми нарахованих процентів по вкладу (відповідно умов депозитного продукту), якщо інше не передбачено депозитним продутком/договором про приєднання. У разі дострокового повернення вкладу, укладеного на строк до 1 місяця включно, а також вкладу у банківських металах, сплата процентів вкладнику не здійснюється. Позивач 30 березня 2015 року звернулася до відповідача з письмовою вимогою про дострокове повернення вкладу за договором від 03 листопада 2014 року, що підтверджується описом вкладень до рекомендованого поштового відправлення та квитанцією (а.с.13), проте відповідачем умови п.6.4.1 договору не виконані, вклад із нарахованими відсотками не повернутий та причини невиконання умов говору позивачу не повідомлені. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором, а ч. 2 ст. 1060 ЦК України передбачено, що за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблені юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Згідно до ч.1 ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Частиною 1 ст.1074 ЦК України передбачено, що обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути повязані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Між тим, на підставі Постанови Правління Національного банку України від 26 січня 2015 року №50 «Про віднесення ПАТ «Імексбанк» до категорії неплатоспроможних» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 26 січня 2015 року прийнято рішення №16 «Про запровадження тимчасової адміністрації у ПАТ «Імексбанк», згідно з яким з 27 січня 2015 року по 26 квітня 2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на тимчасову адміністрацію в ПАТ «Імексбанк» (а.с.28-29). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №84 від 23 квітня 2015 року продовжено строки здійснення тимчасової адміністрації в ПАТ «Імексбанк» до 26 травня 2015 року (а.с.25). Процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків визначена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який є спеціальним законом у цих правовідносинах. Пунктом 16 ст.2 цього Закону встановлено, що тимчасова адміністрація - процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим законом. Тому, у спорах, повязаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація чи почата процедура його ліквідації, своїх зобовязань перед його кредиторами, норми вказаного Закону є спеціальними, а даний Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у цих правовідносинах. Наслідки запровадження тимчасової адміністрації регулюються ст.36 вказаного Закону України. Так, відповідно до ч.5 ст.36 цього Закону під час тимчасової адміністрації не здійснюються задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку; примусове стягнення коштів та майна, звернення стягнення на майно банку, накладення арешту на кошти та майно банку; нарахування неустойки (штрафів, пені), інших фінансових (економічних) санкцій за невиконання або неналежне виконання зобовязань перед кредиторами та зобовязань щодо сплати податків і зборів (обовязкових платежів). Після запровадження у банку тимчасової адміністрації та переходу до процедури ліквідації банку, задоволення вимог кредиторів відбувається у особливому, передбаченому зазначеним спеціальним законом порядку з дотриманням принципів черговості за ст.52 Закону України «Про банки та банківську діяльність», та виходячи з того, що найвищий пріоритет мають зобовязання банку за вкладами фізичних осіб, гарантованими Фондом. Частиною 6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що обмеження, встановлене п.1 ч.5 цієї статті, не поширюються на зобовязання банку щодо: виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Таким чином, оскільки позивач звернулася з письмовою заявою про повернення вкладу 30 березня 2015 року, до настання строку виконання відповідачем договору 03 листопада 2015 року та в період дії тимчасової адміністрації в банку відповідача, то до вимог позивача про дострокове повернення банківського вкладу застосовуються обмеження, встановлені ч.5 ст. 36 Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Outcome: dismissed