Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-14 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовується тим, що із 26 червня 2014 року по 29 лютого 2016 року він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . Шлюб між ними розірвано. Від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] , який за спільною згодою батьків проживає з відповідачем [PERSON] Відповідач [PERSON] чинить позивачу [PERSON] перешкоди у спілкуванні та у вихованні їхньої спільної малолітньої дитини. Відповідач відмовляється повідомляти його про місце знаходження дитини, не допускає до спілкування з нею, що підтверджується відповідними актами відсутності дитини за відомими позивачу адресами місця проживання [PERSON] . З цього приводу, а саме 25 липня 2018 року, він змушений був звертатися до правоохоронних органів із заявою про вчинення відповідачем злочину. Крім того, його неодноразові письмові звернення щодо надання можливості спілкуватися із дитиною відповідачем [PERSON] залишені без реагування, порушення не усуваються. Відповідач навмисно не одержує такі звернення, на особистий контакт із позивачем не йде. Декларацією з прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і, в усякому випадку, в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27 лютого 1991 року, визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Статтею 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. За змістом статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування (стаття 153 СК України). Відповідно до статті 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому із батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх заміняють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із статтею 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У позовній заяві позивач [PERSON] просить суд визначити йому наступні способи участі у спілкуванні та у вихованні сина [PERSON] , [INFO] : - другий тиждень місяця з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 18 год. 00 хв. неділі з ночівлею; - четвертий тиждень місяця з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 18 год. 00 хв. неділі з ночівлею; - кожного четверга з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; - кожної першої та третьої неділі кожного місяця з 11 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв.; - кожного року 11 липня (наступний день після дня народження дитини) з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв.; - кожного року 04 лютого (день народження батька дитини) з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв. У відзиві відповідачем [PERSON] на позовну заяву [PERSON] зазначається, що з часу розірвання шлюбу вона безперешкодно надавала можливість позивачу, його батькам з сестрою бачитися з дитиною. Однак, у подальшому позивач почав використовувати спілкування з дитиною, шантажуючи її питанням поділу майна. Зі сторони родини позивача почали надходити погрози, що начебто вони заберуть дитину і вивезуть у Крим, чим позбавлять її можливості бачитися із сином. Ці погрози родини позивача були сприйняті відповідачем як реальні, тому, що їй відомо про наявність у батьків позивача [PERSON] нерухомості у Криму. Позивач та його батько звернулися до органу опіки та піклування, порушивши питання про визначення графіку спілкування з дитиною, де просили щоб дитина перебувала у них з ночівлею. Тобто позивач фактично мав би можливість та час перевезти дитину на територію, що не контролюється Україною. Тим більше ця обставина вразила відповідача у зв`язку із тим, що позивач мав безперешкодну можливість спілкуватися з дитиною, однак при цьому вирішив отримати розпорядження органу місцевого самоврядування. Розгляд даного питання відбувся з грубим порушенням норм чинного законодавства, орган опіки та піклування розглядав це питання поверхово, без додержання необхідних процедур, встановлених законодавством, доводи матері дитини взагалі не досліджувалися, їй не надали можливість подати заперечення. Документи, які були подані позивачем та його батьком не відповідали встановленим зразкам, явно були підробленими та вочевидь сумнівними. Крім того, підпис на заявах [PERSON] та [PERSON] був однаковим. Усі ці обставини органом опіки та піклування не перевірялися. Члени органу опіки та піклування під час засідання явно були зацікавлені у результаті розгляду заяв. Їх навіть не смутив той факт, що питання участі діда у вихованні дитини не може розглядатися органом опіки та піклування. Результатом засідання органу опіки та піклування було прийняття розпорядження Броварською районною державною адміністрацією Київської області від 10 лютого 2017 року № 110, яким визначено порядок участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] І-ІІІ вихідні місяця з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 18 год. 00 хв. неділі з ночівлею. Розуміючи, що таке розпорядження є незаконним, маючи обґрунтовані підстави вважати його таким, що прийняте за домовленістю органу опіки та піклування з позивачем, є порушенням прав позивача та може призвести до тяжких наслідків, а саме вивезення дитини на окуповану територію Автономної Республіки Крим, а крім іншого при прийнятті такого розпорядження не досліджувалися та не були взяті до уваги інтереси дитини та всі обставини, [PERSON] звернулася із позовом до Київського окружного адміністративного суду про скасування розпорядження органу опіки та піклування як того, що прийняте із порушенням законодавства. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року (справа № 810/770/17) визнано протиправним та скасовано розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області «Про визначення порядку участі у вихованні дитини» від 10 лютого 2017 року № 110. Однією із підстав скасування розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області був зокрема і той факт, що під час прийняття розпорядження не було належним чином та у повному обсязі встановлено й досліджено обставини, які є необхідними для об`єктивного вирішення спору, що виник між батьками під час виховання малолітньої дитини (зокрема, не проведено бесіду з батьками, не здійснено перевірку стану здоров`я малолітньої дитини та психологічного стану [PERSON] , не здійснено дії щодо перевірки належного рівня його майнового стану та житлових умов), у той час як висновки про участь [PERSON] у вихованні сина та про визначення порядку його зустрічей з малолітньою дитиною ґрунтуються на тих документах, які були надані [PERSON] разом із відповідною заявою, та які не містять доказової бази. Позивачем не надано допустимих, належних та достатніх доказів, які б вказували на ту обставину, що йому насправді чиняться перешкоди у реалізації його права на участь у вихованні дитини, те, що він має матеріальну та фізичну можливість здійснювати виховання дитини саме у той спосіб про який йде мова у позовній заяві. [PERSON] з часу народження дитини зарекомендував себе як безвідповідальна особа, яка не цікавиться та не має бажання у дійсності приймати участь у вихованні дитини, а лише використовує дитину з спекулятивною метою вплинути на відповідача у питанні поділу спільного сумісного майна. Позивач неодноразово використовував фізичну силу по відношенню до відповідача під час перебування у зареєстрованому шлюбі. Після народження дитини без згоди відповідача, скориставшись її станом, оформив на себе допомогу при народженні дитини. Отриману соціальну допомогу він використав на власний розсуд, оплачуючи цими грошовими коштами пальне, цигарки та алкогольні напої. Не витратив жодної копійки не лише на користь дитини але й на користь сім`ї. Позивач не має власного житла, веде розгульний спосіб життя. Ставлячи питання про те щоб дитина знаходилася у нього з ночівлею, не зазначає та не надає жодних доказів чи має він усі необхідні умови для того, щоб дитина могла перебувати у нього з ночівлею, чи буде дитина під час перебування у батька забезпечена усім необхідним, зокрема доглядом, їжею, місцем перебування, яке відповідає санітарним та іншим нормам. Чи буде перебування дитини з батьком на такий тривалий період безпечним для неї та чи буде це відповідати інтересам дитини. Позивачем не береться до уваги дошкільний вік дитини й той факт, що вона відвідує розвиваючі заклади, так як на справді не цікавиться життям дитини та не розуміє її потреби. Не відповідають дійсності твердження позивача про те, що йому не відоме місце проживання матері та дитини, адже у позовній заяві саме ним вказано їхню адресу проживання. Відповідач ще з часу перебування у зареєстрованому шлюбі з позивачем постійно проживала у будинку [ADDRESS] . Після реєстрації шлюбу позивач також проживав з відповідачем за цією адресою і його місце проживання також було там зареєстроване. Той факт, що дійсне місце проживання відповідача достеменно відомо позивачу свідчить і те, що, звертаючись до Броварської районної державної адміністрації Київської області, він вказував адресу поживання дитини і матері: [ADDRESS] . За цією ж адресою проводилося обстеження житлово-побутових умов проживання дитини. Будинок за цією адресою належить відповідачу на праві приватної власності. Дитина, окрім перебування вдома, відвідує дитячий садок та інші розвиваючі заклади. Відповідач працює і тому за місцем свого проживання цілодобово не знаходиться. Факт відсутності перешкод у спілкуванні з дитиною також підтверджується фотографіями з дня народження дитини, на яке приїздив відповідач зі своїми сестрою та батьками. Відповідач визнає позовні вимоги частково й вважає, що позивачу мають бути надані часи для спілкування з сином виключно у її присутності у першу й третю неділю місяця з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. Відповідач вважає, що саме такий графік побачень батька з дитиною є зручним для останньої, оскільки у будні дні дитина відвідує заклад дошкільної освіти № 640, що підтверджується повідомленням на адвокатський запит від 16 жовтня 2018 року. Також відповідно до повідомлення на адвокатський запит від 12 жовтня 2018 року вих. № 12/10/2018, наданого ТОВ «Обрій ЛТД», дитина [PERSON] відвідує центр розвитку та довкілля «I live centre» за наступним розкладом: понеділок, середа, п`ятниця у перід з 10 год. 00 хв. до 11 год. 45 хв. розвиваючі заняття для дошкільнят; понеділок, середа, п`ятниця з 16 год. 00 хв. до 17 год. 30 хв. заняття «Айкідо»; субота з 10 год. 00 хв. до 11 год. 00 хв. малювання. Відповідно до інформаційної довідки психологічно-діагностичної консультації з [PERSON] , [INFO] , вих. № 39 від 20 жовтня 2018 року, складеної лікарем-психологом [PERSON] «Юра не згадував про свого біологічного батька поки психолог не спитала. Тоді дитина сказала, що він чужий. Юра розповів, що тато бив і виганяв маму з дому, коли Юра був маленьким (2 роки) і Юра дуже злякався. Потім [PERSON] приходив і вітав Юру зі святами. Дитина говорила, що не хоче, щоб [PERSON] його забирав, і він не хоче з ним спілкуватися, хоче спокою. Жодного разу протягом діагностичної роботи хлопчик не назвав [PERSON] татом …». Юра має тісний емоційний зв`язок з мамою і татом [PERSON] , любить їх, сумує за ними коли перебуває у садочку (ТАТ, «Незакінчені речення», малюнки «Три дерева», Соціограма сім`ї, ЦТО, Емоційні вибори, казка «Пригоди поросятка [PERSON] ніжка», піскова композиція «Моя сім`я». У всіх діагностичних методиках фігура біологічного батька не з`являлася, тільки тато [PERSON] (коментар психолога: це може свідчити про сильну злість і образу на біологічного батька). Діагностика емоційного стану: - на несвідомому рівні Юра має почуття провини і злості (Методика «Чарівна країна почуттів»), психо-емоційну втому і потребу у спокої, ясності (Оцінка емоційних станів), (коментар психолога: накопичення таких почуттів у дитини може відбуватися внаслідок травмуючих обставин та неможливості висловити ці почуття і звільнитися від них); страждає від надзбудження, що намагається придушити; присутнє почуття розчарування і сторожкості, приниження (тест Люшера) … Рекомендації: - [PERSON] , [INFO] , рекомендовано пройти курс психологічної реабілітації для усунення наслідків стресу, спричиненого сімейною ситуацією; - зустрічі з біологічним батьком [PERSON] проводити у присутності матері [PERSON] на території проживання дитини і за умов поважного ставлення батьків [PERSON] та [PERSON] одне до одного; - [PERSON] , [INFO] , рекомендоване подальше проживання з мамою [PERSON] ; уникати спільних стресів, агресивної поведінки з боку батьків [PERSON] та [PERSON] ; - дбайливе ставлення батьків [PERSON] та [PERSON] до емоційних потреб сина [PERSON] . Відповідно до консультативного висновку поліклініки Інституту педіатрії, акушерства і гінекології НАМН України малолітній [PERSON] у віці двох років мав порушення сну, які виключають будь-які емоційні навантаження на дитину. Аналогічні за змістом висновки щодо стану здоров`я малолітньої дитини містяться у консультативному висновку поліклініки Інституту педіатрії, акушерства і гінекології НАМН України від 09 березня 2017 року та у висновку Державного закладу «Український медичний центр реабілітації дітей з органічним ураженням нервової системи» Міністерства охорони здоров`я України від 04 квітня 2017 року та від 18 грудня 2017 року. Відповідно до консультативного висновку Інституту ПАГ АМН України від 29 травня 2018 року [PERSON] (три роки одинадцять місяців) був проконсультований лікарем невропатологом та на фоні проведеної терапії було відмічено покращення стану дитини. Нормалізувався сон, став більш спокійним, але після емоційно-травмуючої ситуації (зі слів матері це було спровоковано спілкуванням дитини з батьком і його родичами) знову з`явилися напади занепокоєння, агресії, різко порушився сон, з`явилося сноходження та сноговорення. Таким чином, [PERSON] має відповідні порушення стану здоров`я та потребує відповідного догляду й відсутності психо-емоційних навантажень. Його спілкування з біологічним батьком [PERSON] та його родичами є для дитини емоційно-травмуючим, погіршує стан його здоров`я. Запропонований позивачем порядок участі у вихованні дитини є недопустимим, шкідливим для здоров`я останньої. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно із частиною першою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага придяляється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейський суд з прав людини при розгляді справи «Хант проти України (рішення від 07 грудня 2006 року) зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden (N 2) від 27 листопада 1992 року) і дотримуватися такої рівноваги, особлива увага має бути приділена найважливішим інтересам дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (п.54). При цьому стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (справа «Йогансен проти Норвегії», рішення від 07 серпня 1996 року). За таких обставин відповідач [PERSON] вважає, що справедливим та розумним було б рішення встановити такий порядок участі позивача [PERSON] у вихованні малолітнього [PERSON] , який би не зашкоджував його здоров`ю та інтересам, із урахуванням рекомендацій, що викладені у психологічно-діагностичній консультації з [PERSON] було б встановити порядок зустрічей позивача з сином у присутності матері І, ІІІ неділі у період часу з 16 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. (а.с. 80-81). У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Сидоренко В.А. підтримали заявлені позовні вимоги й просять їх задовольнити. У судовому засіданні відповідач [PERSON] та її представник адвокат Орещенко Л.А. визнали позов [PERSON] частково. У судовому засіданні представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, - Броварської районної державної адміністрації Київської області - [PERSON] просила встановити порядок участі батька у спілкуванні та вихованні малолітньої дитини відповідно до висновку органу опіки та піклування. Заслухавши учасників справи, дослідивши зібрані у справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі із 26 червня 2014 року по 29 лютого 2016 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] . Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року (яке набрало законної сили) шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (справа № 361/4780/15-ц, провадження № 2/361/889/16) (а.с.8). У провадженні Київського окружного адміністративного суду перебувала адміністративна справа за позовом [PERSON] до Броварської районної державної адміністрації Київської області про визнання протиправним та скасування розпорядження (справа № 810/770/17). Судом було встановлено, що 27 січня 2017 року [PERSON] звернувся до голови Комісії в справах захисту дітей [PERSON] із заявою про розгляд участі у вихованні, піклуванні та встановлення графіку побачень із неповнолітнім сином [PERSON] Крім цього, 27 січня 2017 року до голови Комісії в справах захисту дітей [PERSON] звернувся [PERSON] із заявою про розгляд участі у вихованні та піклуванні за неповнолітнім онуком [PERSON] 03 лютого 2017 року виконуючим обов`язки голови Броварської районної державної адміністрації Київської області [PERSON] складено та підписано висновок № 149/01-12 про встановлення участі у вихованні дитини та порядку зустрічей з нею окремо проживаючого батька. Вказаним висновком призначено порядок участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , окремо проживаючого батька [PERSON] та встановлено порядок зустрічей з дитиною: І-ІІІ вихідні місяця з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 18 год. 00 хв. неділі з ночівлею. На підставі цього висновку Броварською районною державною адміністрацією Київської області прийнято розпорядження «Про визначення порядку участі у вихованні дитини» від 10 лютого 2017 року № 110, яким визначено порядок участі у вихованні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю [PERSON] , окремо проживаючого батька [PERSON] , а саме: І-ІІІ вихідні місяця з 17 год. 00 хв. п`ятниці до 18 год. 00 хв. неділі з ночівлею. Постановою Київського окружного адміністративного суду від 11 липня 2017 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано розпорядження Броварської районної державної адміністрації Київської області «Про визначення порядку участі у вихованні дитини» від 10 лютого 2017 року № 110. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Згідно з довідкою закладу дошкільної освіти № 640 Управління освіти Голосіївської районної в місті Києві державної адміністрації від 16 жовтня 2018 року № 64 [PERSON] , [INFO] , відвідує заклад дошкільної освіти № 640 міста Києва з 28 лютого 2018 року. Хлопчик доглянутий, охайний, неконфліктний, розвинений. Проживає разом з мамою [PERSON] та вітчимом [PERSON] Вихованням дитини займаються мама та вітчим, відвідують батьківські збори, беруть активну участь в житті дитини і групи, присутні на святах, які проводяться в закладі дошкільної освіти. [PERSON] приводять та забирають із садка мама та вітчим, сплачуючи за харчування дитини в закладі. Спостерігаючи за відносинами між дитиною, мамою та вітчимом, можна відмітити, що дитина зростає в атмосфері любові, турботи. За період перебування дитини в закладі батько жодного разу не з`являвся (а.с.112). Відповідно до довідки товариства з обмеженою відповідальністю «Обрій» ЛТД від 12 жовтня 2018 року № 12/10/2018 [PERSON] відвідує Центр розвитку та довкілля «I live centre» за таким розкладом: понеділок, середа, п`ятниця: 10:00-11:45 розвиваючі заняття для дошкільнят. Понеділок, середа, п`ятниця: 16:00-17:30 заняття «Айкідо». Субота: 10:00-11:00 малювання. На заняття в «I live centre» Юрія приводять і забирають мама [PERSON] та вітчим [PERSON] . Оплачує заняття мама [PERSON] (а.с.111). Як вбачається з Інформативної довідки про психологічно-діагностичні консультації з [PERSON] , [INFO] , фізичної особи підприємця [PERSON] від 20 жовтня 2018 року вих. № 39, - візуальні спостереження: дитина охайна, доглянута, привітна, легко іде на контакт, виявляє інтерес до співпраці, має адекватну поведінку, володіє культурними навичками; - під час обстеження спостерігалась гіперактивна поведінка; - на всі консультації [PERSON] приводила мама і її громадянський чоловік [PERSON] , якого Юра називає і вважає своїм татом; в присутності батьків хлопчик почувається цілком природно і комфортно; загалом спілкування дитини з батьками має позитивний, дружній характер; - з дитиною було легко домовитися про виконання необхідних завдань; - хлопчик часто виходив з кабінету психолога в коридор, де на нього очікували батьки (коментар психолога: це може свідчити про високу тривожність дитини і намагання заспокоїти себе присутністю батьків). Спостереження за спонтанною грою дитини: Юра грав в ігри, які носять дуже агресивний, войовничий характер, спостерігались деструктивні імпульси по відношенню до іграшок. Коментар психолога: така поведінка дитини може формуватися внаслідок вчинення насильства (фізичного, емоційного) по відношенню до дитини, або якщо дитина стає свідком таких дій в найближчому оточенні (в обох випадках дане явище визначає дитину, як жертву насильства згідно із Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» від 07 грудня 2017 року № 2229-VIIІ, Р.1, ст.1, п.2). Зі слів дитини: - Юра не згадував про свого біологічного батька, поки психолог не спитала. Тоді дитина сказала, що він чужий. Юра розповів, що тато бив і виганяв маму з дому, коли Юра був маленький (2 роки) і Юра дуже злякався. Потім [PERSON] приходив і вітав [PERSON] з святами. Дитина говорила, що не хоче, щоб [PERSON] його забирав, і він не хоче з ним спілкуватися, хоче спокою; - жодного разу протягом діагностичної роботи хлопчик не називав [PERSON] татом. На несвідомому рівні Юра любить свого тата (« [INFO] речення»). Діагностика сім`ї: - [PERSON] має тісний емоційний зв`язок з мамою і татом [PERSON] , любить їх, сумує за ними, коли перебуває в садочку (ТАТ, «Незакінчені речення», малюнки «Три дерева», «Пташине гніздо», Соціограма сім`ї, ЦТО, Емоційні вибори, казка «Пригоди поросятка [PERSON] ніжка», піскова композиція «Моя сім`я»; - у всіх діагностичних методиках фігура біологічного батька не з`являлася, тільки тато [PERSON] (коментар психолога: це може свідчити про сильну злість і образу на біологічного батька). Діагностика емоційного стану: - на несвідомому рівні Юра має почуття провини і злості (Методика «Чарівна країна почуттів»), психо-емоційну втому і потребу у спокої, ясності (Оцінка емоційних станів) (коментар психолога: накопичення таких почуттів у дитини може відбуватися внаслідок травмуючих обставин та неможливості висловити ці почуття і звільнитися від них); - страждає від надзбудження, що намагається придушити; присутнє почуття розчарування і сторожкості, приниження (тест Люшера). Загальні зауваження: вищезазначені результати діагностики свідчать про симптоми ПТСР. Рекомендації: - [PERSON] , [INFO] , рекомендовано пройти курс психологічної реабілітації для усунення наслідків стресу, спричиненого сімейною ситуацією; - зустрічі з біологічним батьком [PERSON] проводити в присутності матері [PERSON] на території проживання дитини і за умов поважного ставлення батьків [PERSON] та [PERSON] одне до одного; - уникати сильних стресів, агресивної поведінки з боку батьків [PERSON] та [PERSON] ; - [PERSON] рекомендовано подальше проживання з мамою [PERSON] ; - дбайливе ставлення батьків [PERSON] та [PERSON] до емоційних потреб сина [PERSON] ; - батькам [PERSON] , [INFO] , [PERSON] та [PERSON] пройти курс батьківського консультування для підвищення батьківської компетентності в індивідуальному підході до вирішення емоційних проблем сина (а.с. 114). У судовому засіданні позивач [PERSON] , будучи допитаним у якості свідка, дав показання про те, що після розлучення відповідач [PERSON] почала чинити йому перешкоди у спілкуванні та вихованні малолітнього сина. Він та його батьки бажають спілкуватися із дитиною. Понад шість місяців сина він не бачив взагалі. Їхній малолітній син не був свідком сварок, насилля до [PERSON] ним не застосовувалося. До сина він відносився добре, проводили спільно час. [PERSON] нормально веде з ним. Станом на лютий місяць 2016 року син вже почав розмовляти, звертався до тата. Відхилень по здоров`ю у сина не було. Коли вони були на роботі, то з сином була няня. Він ночував з сином, ліжко якого стояло рядом. Він палить, але не при дитині та не в будинку. Дружина могла також іноді палити. Дитину вона залишала з ним на одинці. Після розлучення перших два місяці спілкувалися, а потім спілкування було припинене. Коли він приїздить щоб побачити дитину, то двері у двір йому ніхто не відчиняє. У 2017 році він пішов в опікунську раду з метою вирішити питання щодо його участі у спілкуванні та вихованні дитини. Колишня дружина не брала слухавку, а тому це питання мирним шляхом не було вирішене. У 2017 році він бачив дитину на день її народження. [PERSON] його не відразу впізнав. У 2018 році на день народження сина він приїхав у село Рожни Броварського району Київської області, привіз дві іграшки і ними з сином грався. Дитина його не впізнала. Він сумує за сином. Дружині у 2016 році передавав грошові кошти через батьків, переводив гроші, але вона їх не брала і вони поверталися. Дружину не шантажує. 10 липня 2018 року бачив дитину востаннє. Свідок [PERSON] дав показання про те, що дитина є цілком нормальною, на обліку не перебуває. Син жив з дружиною, насилля не було. Життя було нормальним. Батько дитини з сином спілкувався, виховував. Мати з сином також нормально спілкувалася. Дитину мати на батька, діда та бабу залишала. Він хотів і бажає спілкуватися з онуком, просив надати дитину. [PERSON] любить дитину. Вдома лежить безліч подарунків, які не змогли подарувати. На сьогоднішній день [PERSON] не відкриває двері, слухавку не бере. Він гроші передавав [PERSON] на онука. Вона відмовляється від отримання грошей. Він ніколи не погрожував відібрати дитину. Після розлучення дружина сина ще давала можливість спілкуватися з онуком, а потім відмовилася. Свідок [PERSON] дала показання про те, що дитина [PERSON] , 2014 року народження, був свідком фізичного насильства. З ним вона провела три консультації. У психіці дитини присутній високий рівень тривожності. [PERSON] виходив у коридор, перевіряв чи батьки його очікують. [PERSON] грав в агресивні комп`ютерні ігри. Дитина про батька не згадувала. [PERSON] має образу та злість на батька. Він сказав, що тато бив маму. Із батьком [PERSON] спілкуватися не бажає. Дитина любить батька. Свідок [PERSON] дав показання про те, що із позивачем [PERSON] він перебуває у товариських та партнерських стосунках. Знає його ще зі школи біля п`ятнадцяти років. З [PERSON] та [PERSON] проводили св`ята, спільно відпочивали. Дитина була з ними. [PERSON] був маленьким та ще не ходив на той час. Він був спокійним. Коли почала дитина ходити, то не бачив. [PERSON] не був присутнім під час сварок. [PERSON] із [PERSON] під час шлюбу все робили спільно та дружньо. Після розлучення [PERSON] постійно говорить про те, що йому не достає спілкування з сином. Він з [PERSON] виїздив до місця проживання [PERSON] , також був включений у відповідні акти. Бували випадки коли вони випадково заїздили, виїздили для встановлення факту. За місцем проживання у приватному будинку [PERSON] з дитиною не знаходили, а у квартирі у місті Києві бувало відчиняла двері стороння людина, яка не могла чітко пояснити де перебуває дитина з матір`ю. Приватний будинок огороджений забором й за ним не можна побачити хто перебуває на подвір`ї. Коли вони приїздили цілеспрямовано, то викликали співробітників поліції. Коли [PERSON] не зміг по приїзду побачити дитину, то мав нервові розлади, перебував у стресі. У 2017 та 2018 роках був свідком як [PERSON] хотів привітати дитину, вони разом придбавали подарунки. [PERSON] цікавився у нього, що може сподобатися дитині. У 2017 році дитині придбали дитячий автомобіль та одяг. При врученні дарунків він присутнім не був. У 2018 році він бачив як [PERSON] придбавав дарунки. З вересня 2017 року не був свідком спілкування [PERSON] та [PERSON] Він був свідком під час телефонної розмови [PERSON] із [PERSON] щодо досягнення домовленості по спілкуванню з дитиною, але відповіді він не почув. Свідок [PERSON] дав показання про те, що на день народження дитини приїздив батько [PERSON] з родиною. Вітали, вручали подарунки. Спілкуванню батьку з дитиною ніхто не перешкоджав. [PERSON] розмовляв з [PERSON] . Основний час [PERSON] розмовляв по телефону, а дитина займалася подарунками. На сьогоднішній день дитина проживає з матір`ю та вітчимом. За 2017 2018 роки він часто зустрічався із [PERSON] на вихідних, при цьому біологічний батько дитини не намагався з нею зустрітися. Свідок [PERSON] дала показання про те, що під час шлюбу сина з невісткою вони з дитиною часто перебували у них. Ночували, спілкувалися з [PERSON] . З ними також була няня. [PERSON] гуляв з сином, переглядали мультиплікаційні фільми. Дитина реагувала на батька гарно. [PERSON] трішки ревнувала дитину до чоловіка, оскільки у них спілкування було теплішим. [PERSON] з сином залишався на одинці. Претензій від невістки не було. Після їхнього розлучення відносин не було. Ще перші півроку спілкувалися. [PERSON] привозила Юру. [PERSON] просив телефонувати колишній дружині, яка спочатку піднімала телефонну слухавку, а потім перестала. Бувало, що спілкувалися із [PERSON] через свого чоловіка. Коли приїздили до місця проживання [PERSON] у приватний будинок в селі Рожнах Броварського району Київської області, то двері ніхто не відчиняв. Дитина на той час ще не перебувала у навчальних закладах. [PERSON] з приводу спілкування з онуком на переговори відправляла свого батька, розмовляли перед калиткою, у двір не пускали. У робочі дні після вісімнадцятої години намагалися приїздити. Після опікунської ради також до дитини не пускали. Викликали працівників поліції, складалися протоколи щодо [PERSON] У ці моменти її син переживав, у нього підвищувався тиск. [PERSON] живе один. Син регулярно придбавав речі, подарунки онуку. У 2016 році придбавали одежу онуку після розлучення сина із [PERSON] Приїздили до онука на день [PERSON] , однак не застали, віддали подарунки вітчиму. Привозили і речі для дитини на всі сезони року. Речі у подальшому перестали приймати. У 2018 році вона з чоловіком приїздила на день народження онука. У 2018 році син з онуком спілкувався. Дитина впізнала батька. Вони гарно спілкувалися, гралися. Було, що давно вони возили на відпочинок у Крим онука. Не погрожували вивезти онука. У Криму вони мають нерухомість. Під час шлюбу у [PERSON] та [PERSON] іноді бували сварки. Свідок [PERSON] дала показання про те, що після розлучення її доньки [PERSON] із [PERSON] дитину давали для спілкування, однак її почали брати у заручники й по декілька днів не віддавали. Дитину давали поспілкуватися на подвір`ї. За час шлюбу її доньки бували випадки застосування до неї фізичної сили зі сторони колишнього чоловіка. Біля трьох разів виїздили з`ясовувати стосунки. Вона бачила побої на обличчі у доньки. Чи застосовувалося насилля при дитині вона особисто не бачила, але зі слів доньки про це знає. Правоохоронні органи не викликалися. З донькою вона проживає разом з другої половини 2017 року. До будинку у село Рожнки у 2017 році приїздив батько колишнього зятя, спілкувався з онуком. Випадків коли приїздили побачити онука, а його не давали для спілкування не було. У 2018 році приїздив колишній зять з родиною. [PERSON] ніколи не приїздив до сина один, тільки зі своїми батьками. Свідок [PERSON] дав показання про те, що він перебуває у фактичних шлюбних відносинах із [PERSON] із червня 2016 року. Йому відомо, що батько дитини намагався з нею бачитися. Хлопчик пам`ятає батька як такого, що бив матір. У 2018 році на день народження [PERSON] ніхто не перешкоджав батьку та його родині спілкуватися з ним. Батько у 2016 році приїздив та передавав подарунки. У 2017 році також приїздив. Вони спілкувалися. За весь час три чи чотири рази приїздили. Коли приїздили до дитини, то Юру завжди давали побачити. Перешкоджали забрати дитину, а у спілкуванні ні. Бували випадки, що викликалися працівники поліції. Як вбачається із наданого до суду висновку Броварської районної державної адміністрації Київської області щодо участі у вихованні малолітнього [PERSON] , [INFO] , та встановлення графіку спілкування з дитиною окремо проживаючому батьку від 03 грудня 2018 року № 1973/01-12 органом опіки та піклування встановлено, що під час перебування у шлюбі у [PERSON] та [PERSON] народився [INFO] син [PERSON] Згодом шлюб між ними було розірвано, рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 29 лютого 2016 року. Дитина залишилася проживати з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . Для розгляду питання на комісії з питань захисту прав дитини [PERSON] надав: податкову декларацію платника єдиного податку, у якій зазначено, що загальна сума доходу за період з січня до липня 2018 року складає 400\~200,00 грн.; копії квитанцій поштових переказів від 12 червня 2018 року № 1333, від 06 серпня 2018 року № 127, від 01 листопада 2018 року № 10, від 01 листопада 2018 року № 11 на ім`я [PERSON] по дві тисячі кожна; копії поштового листування з [PERSON] щодо участі у вихованні та утриманні сина, припинення перешкод у їх здійсненні зі сторони матері. Відповідно до яких батько пояснює, що має рівні права щодо спілкування з сином. Надано довідку від 12 вересня 2018 року про те, що не перебуває на обліку у психіатра, а також довідку від 12 жовтня 2018 року про те, що не перебуває на обліку у нарколога. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 19 жовтня 2018 року № 336, складеного службою у справах дітей та сім`ї Броварської міської ради, [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] . Двоповерховий житловий будинок, загальною площею 370 кв.м., складається з чотирьох кімнат. У будинку присутня система опалення, водопостачання, електропостачання, газопостачання. Технічний стан будинку придатний для проживання. Помешкання пристосоване для проживання дитини. Чисто, прибрано. Санітарний стан задовільний. Для дитини виділена окрема кімната, площею 25 кв.м. У кімнаті присутнє спальне місце, шафа для речей, зона для навчання та відпочинку. Комісією встановлено, що для проживання та індивідуального розвитку дитини створені належні умови. З метою встановлення здатності батька виконувати обов`язки щодо виховання малолітнього [PERSON] , служба у справах дітей та сім`ї Броварської райдержадміністрації звернулася до Броварського міського центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з проханням провести оцінку потреб [PERSON] . Відповідно до висновку оцінки потреб, оцінювання проводилося 13-14 листопада 2018 року. За результатами оцінювання з`ясовано, що наявні складні життєві обставини. Існує конфлікт між батьками дитини щодо участі у вихованні малолітнього [PERSON] Стан задоволення потреб дитини пограничний. Батько здатний долати СЖО та забезпечувати потреби дитини. Тривалість існування проблеми понад один рік. Батько усвідомлює наявність проблем та готовий до співпраці. Батько потребує надання соціальних послуг у вигляді консультування. 07 листопада 2018 року проведено бесіду з матір`ю дитини [PERSON] , яка повідомила, що під час подружнього життя [PERSON] вів розгульний спосіб життя, застосовував фізичну силу до неї, психологічний тиск та принижував. Тому вона змушена була розлучитися з ним. Стверджує, що після розлучення батько жодної фінансової допомоги не надав, поштових переказів не надсилав. Вихованням, навчанням, утриманням сина займається вона та її теперішній чоловік [PERSON] . Після розлучення колишній чоловік постійно їй погрожує забрати дитину та вивезти в Крим. Вважає графік запропонований батьком дитини абсурдним і таким, що порушує її право на спілкування з дитиною, оскільки дитина дорослішає, у будні дні відвідує дитячий дошкільний заклад, розвиваючі гуртки, які крім будніх днів відбуваються і у вихідні. Надалі дитина буде ще більше навантажена у зв`язку з відвідуванням школи і тому перебування у батька буде додатковим безпідставним навантаженням на дитину. Ще однією перешкодою у встановленні даного графіку вважає стан здоров`я малолітнього [PERSON] Погоджується на наступний графік спілкування батька з сином: порядок зустрічей батька з сином у присутності матері [PERSON] , ІІІ неділя у період часу з 16 год. 00 хв. до 18 год 00 хв. Надала копії документів. Відповідно до листа від 16 жовтня 2018 року № 64 [PERSON] відвідує Заклад дошкільної освіти № 640 міста Києва з 28 лютого 2018 року. Хлопчик доглянутий, охайний, проживає разом з мамою та вітчимом, які займаються його вихованням. Згідно із листом ТОВ «Обрій» від 12 жовтня 2018 року № 12/10/2018 Алаторських Юрій відвідує Центр розвитку та довкілля «І Live centre». На заняття дитину приводить і забирає [PERSON] , [PERSON] Відповідно до консультативних висновків ДУ Інституту ПАГ НАМН України від 09 березня, 29 травня, 18 грудня 2017 року [PERSON] , [INFO] , був проконсультований лікарем невропатологом. Встановлено діагноз: виражений астенічно-невротичний синдром з порушенням сновидіння, нервозний стан у формі порушення сну. За інформаційною довідкою про психологічно-діагностичної консультації від 20 жовтня 2018 року № 39 психолога [PERSON] , кандидата психологічних наук, проведено тестування [PERSON] за допомогою проектних методик. [PERSON] було рекомендовано: - пройти курс психологічної реабілітації для усунення наслідків стресу, спричиненого сімейною ситуацією; - зустрічі з біологічним батьком [PERSON] проводити у присутності матері [PERSON] на території проживання дитини і за умов поважного ставлення батьків [PERSON] та [PERSON] один до одного; - [PERSON] рекомендоване подальше проживання з мамою [PERSON] ; - уникати сильних стресів, агресивної поведінки зі сторони батьків [PERSON] та [PERSON] ; - дбайливе ставлення батьків [PERSON] та [PERSON] та до емоційних потреб сина [PERSON] . З метою встановлення здатності матері виконувати обов`язки щодо виховання [PERSON] служба у справах дітей та сім`ї звернулася до Броварського районного центру соціальних служб для сім`ї, дітей та молоді з проханням провести оцінку потреб [PERSON] . Відповідно до висновку оцінки потреб від 13 листопада 2018 року складні життєві обставини відсутні. Вплив родинного середовища позитивний. Взаємовідносини між мамою та сином доброзичливі, дружні. Існує проблема щодо участі батька у вихованні малолітнього [PERSON] . Наявність проблеми усвідомлює, готова до співпраці. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини Броварської райдержадміністрації були присутні батьки дитини [PERSON] та [PERSON] [PERSON] повідомив, що матір постійно чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, він не має можливості брати участі у його вихованні. [PERSON] не дозволяє взяти сина на вихідні з ночівлею. Повністю огородила дитину від нього та його родини. Він постійно відправляє кошти на утримання дитини за адресою проживання матері, але вони повертаються назад. Повідомив, що вже вдруге звернувся до суду з позовом про усунення перешкод у спілкуванні. Перше рішення суду було скасовано апеляційним судом. [PERSON] повідомила, що не має бажання передавати сина на ночівлю до батька оскільки боїться, що дитина більше не повернеться до неї. Чоловік їй постійно погрожує, що вивезе сина до Криму і вона його більше не побачить. Крім того, під час подружнього життя [PERSON] принижував її, піднімав руку і свідком даних випадків був син. Це вплинуло на його здоров`я. Дитина боїться свого батька і після його візитів їй доводиться два, три дні заспокоювати його, возити до лікарів. Якщо батько хоче бачитися з сином, то тільки у її присутності. Орган опіки та піклування Броварської райдержадміністрації вважає за доцільне визначити участь у вихованні [PERSON] батьку дитини [PERSON] та встановити наступний графік спілкування: І, ІІІ субота щомісяця з 15 год. 00 хв. до 19 год. 00 хв. у присутності матері дитини; ІІ, ІV неділя щомісяця з 10 год. 00 хв. до 13 год. 00 хв. у присутності матері дитини (а.с. 161-164). Статтею 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 141 Сімейного кодексу України (далі СК України) мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно із статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом (статті 12, 15 Закону України «Про охорону дитинства» від 26 квітня 2001 року № 2402-ІІІ). За змістом статей 158, 159 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання того), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. У разі ухилення від виконання рішення суду особою, з якою проживає дитина, суд за заявою того з батьків, хто проживає окремо, може передати дитину для проживання з ним. Особа, яка ухиляється від виконання рішення суду, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Дослідивши викладені вище докази, копії наявних у матеріалах справи медичних документів малолітнього [PERSON] , стан його здоров`я, вік, а також інші зібрані по справі докази, суд погоджується з висновком органу опіки та піклування щодо визначення участі у вихованні дитини батьку, який проживає окремо від неї, та з встановленим графіком спілкування. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню частково. У іншій частині позову суд вважає за необхідне відмовити, виходячи з інтересів дитини та стану її здоров`я на час розгляду справи. На підставі викладеного,

Outcome: partial