Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-16 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб з відповідачем. В обґрунтування позову вказує на те, що 25 червня 2010 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне з відповідачем життя не склалось у звязку з розходженнями поглядів на життя та сімю, відсутністю між сторонами взаєморозуміння, втратою почуття любові. Сторони проживають окремо, спільний побут та господарство не ведуть, спільного бюджету не мають. Зазначила також, що після розірвання шлюбу донька сторін [PERSON] залишиться проживати разом з позивачем. Вважає, що примирення між сторонами неможливе та суперечить інтересам позивача. Спору про поділ майна, що є спільною власністю сторін, вони не мають. У звязку з викладеним позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить позов задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 червня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві між сторонами зареєстровано шлюб, актовий запис № 672, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-БК № 137674, виданим 25 червня 2010 року (а.с.11). Від спільного життя сторони мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-БК № 242898, виданим 28 грудня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2229 (а.с. 10). У вказаному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені позивач та відповідач. Причиною розпаду сім'ї стали різні погляди сторін на спільне життя та сімю, відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, спільне господарство не ведуть, проживають окремо. Таким чином, судом встановлено, що подальше спільне життя чоловіка та жінки і збереження родини стали неможливими. Згідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам їхньої малолітньої дитини, а тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача повинно бути стягнуто судовий збір у розмірі 704,80 гривень. На підставі ст.ст. 104, 105, 110, 112 СК України,

Outcome: approved