Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просила визнати за нею майнові права на частку в об'єкті незавершеного будівництва - проінвестованої однокімнатної квартири № 206 на 3 поверсі, загальною площею 46,25 кв.м., за адресою: [ADDRESS]; визнати за нею майнове (речове) право на отримання в натурі об'єкта інвестування - зазначеної вище квартири, посилаючись на те, що у порушення умов укладеного 24 квітня 2013 року договору № 206 про участь у спільному будівництві житлового будинку відповідач ТОВ Т-Фактор, який є правонаступником ТОВ «Північзахідтрансбуд», будинок не добудував та квартиру у власність їй не передав. Позивач [PERSON] до початку слухання справи по суті подала письмову заяву про розгляд справи за її відсутності. Відповідач ТОВ «Т-Фактор» у судове засідання не з'явилося, повідомлялося належним чином, причини неявки суду не відомі. ТОВ «Північзахідтрансбуд» у судове засідання також не з'явилося, повідомлялося належним чином, причини неявки суду не повідомило. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів. Всебічно та повно дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 07 листопада 2007 року товариство з обмеженою відповідальністю «Північзахідтрансбуд» і позивач [PERSON] уклала попередній договір № 10, відповідно до п. 1 якого сторони даного договору зобов'язалися у майбутньому, в строк до першого жовтня 2009 року, укласти договір купівлі-продажу квартири (основний договір) на умовах визначених цим Договором (а.с. 11). Згідно з п. 2.2 Попереднього договору предметом договору є купівля-продаж квартири № 206, що знаходиться на 3 поверсі, загальною площею 45,79 кв.м. за адресою: [ADDRESS]. Предмет договору належить ТОВ «Північзахідтрансбуд» на підставі договору №2/Ч про пайову участь від 16 серпня 2007 року. У п. 2.3 Попереднього договору визначено, що вартість квартири становить 375 478,00 грн. Відповідно до п. 2.6. Попереднього договору сторони домовилися про попередню оплату ціни предмету договору в сумі 375 478,00 грн. до 20 листопада 2007 року. З матеріалів справи вбачається, що позивач умови попереднього договору виконав належним чином, перерахувавши 20 листопада 2007 року на рахунок ТОВ «Північзахідтрансбуд» суму у розмірі 375 478,00 грн., що підтверджується копією квитанції № 20_27 від 20 листопада 2007 року (а.с. 12) та копією довідки № 105, виданої 23 листопада 2007 року ТОВ «Північзахідтрансбуд» (а.с. 10). Таким чином, позивач здійснив своєчасну та у повному обсязі оплату вартості предмета договору. Листом ТОВ «Північзахідтрансбуд» № 18 від 14 квітня 2009 року позивача повідомлено, що у зв'язку з тимчасовими труднощами в безперервності процесу будівництва житлового будинку по [ADDRESS], термін введення об'єкта будівництва переноситься з IV кварталу 2009 року на 15 місяців (а.с. 13). Судом також з'ясовано, що 04 січня 2011 року ТОВ «Північзахідтрансбуд» та [PERSON] уклали додаткову угоду про внесення змін до попереднього договору № 10 від 07 листопада 2007 року, в якій п. 1 попереднього договору викладено в новій редакції та закріплено обов'язок ТОВ «Північзахідтрансбуд» в третьому кварталі 2011 року укласти договір купівлі-продажу квартири (основний договір) на умовах визначених цим договором (а.с. 7). 24 квітня 2013 року ТОВ «Т-Фактор» та [PERSON] уклали договір № 206 про участь у спільному будівництві житлового будинку в м. Бровари по вул. Черняховського, 21-б (а.с. 9). За цим договором ТОВ «Т-Фактор» виступив правонаступником попереднього замовника по зобов'язаннях перед позивачем добудувати та здати в експлуатацію житловий будинок після чого передати спірну квартиру позивачу у власність в другому кварталі 2014 року. Відповідно до п.п. 2.3., 2.4. внеском відповідача ТОВ «Т-Фактор» у спільне будівництво житлового будинку є добудова житлового будинку; внеском позивача у спільне будівництво житлового будинку є належна [PERSON] частина незавершеного будівництва житлового будинку станом на момент підписання Договору. Згідно з п.п. 2.5, 2.5.1, 2.6 договору загальна вартість об'єкту нерухомості станом на момент підписання договору становить 379 388,00 грн.; вартість внеску [PERSON] станом на момент підписання договору становить 375 478,00 грн.; позивач зобов'язується внести 3 910 грн. 00 коп. на протязі 5 банківських днів з моменту здачі будинку в експлуатацію. Після здійснення остаточних розрахунків ТОВ «Т-Фактор» зобов'язалося передати позивачу об'єкт нерухомості і всі необхідні документи для оформлення нею права власності на квартиру (п. 3.1.6 договору). За правилами п. п. 5.1, 5.2 договору про участь у будівництві цей договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами та діє до моменту передачі ТОВ «Т-Фактор» об'єкта нерухомості у власність [PERSON] Судом безспірно встановлено, що позивач [PERSON] свої зобов'язання за договором про участь у будівництві виконала повністю та оплатила визначену сторонами у договорі вартість об'єкта нерухомості. Всупереч умовам п. п. 2.2, 3.1.6 зазначеного договору відповідач ТОВ «Т-Фактор», який є правонаступником ТОВ «Північзахідтрансбуд», своїх зобов'язань за цим договором належним чином не виконало, у встановлений сторонами строк, а саме до другого кварталу 2014 року житловий будинок не добудувало та об'єкт нерухомості у власність [PERSON] не передало. За змістом ст. ст. 177, 190 ЦК України майнові права є об'єктами цивільних прав. У ч. 2 ст. 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» визначено, що майновими правами, які можуть оцінюватися, визнаються будь-які права, пов'язані з майном, відмінні від права власності, у тому числі права, які є складовими частинами права власності (права володіння, розпорядження, користування), а також інші специфічні права (права на провадження діяльності, використання природних ресурсів тощо) та права вимоги. У постанові Верховного Суду України від 30 січня 2013 року у справі № 6-168цс12 роз'яснено, що майнове право, яке можна визначити як «право очікування», є складовою частиною майна як об'єкта цивільних прав. Майнове право - це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомочність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому. Згідно із ст. 1 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестиціями є всі види майнових та інтелектуальних цінностей, що вкладаються в об'єкти підприємницької та інших видів діяльності, в результаті якої створюється прибуток (доход) або досягається соціальний ефект. Такими цінностями можуть бути кошти. Відповідно до ч. 1 ст. 4 цього Закону об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути також майнові права. У п. 5 ст. 7 та ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» закріплено, що інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктом і результатом інвестицій (об'єктами інвестиційної діяльності може бути будь-яке майно, а також майнові права). Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно із ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. У відповідність до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту та інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України). Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оцінивши досліджені в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] свої зобов'язання за договором про участь у будівництві виконала належним чином та оплатила вартість об'єкта нерухомості (квартири), а також те, що визначені договором строки введення будинку в експлуатацію (другий квартал 2014 року) відповідачем ТОВ «Т-Фактор», який за умовами договорів є правонаступником ТОВ «Північзахідтрансбуд», прострочено, об'єкт нерухомості у власність позивачу не передано, суд дійшов висновку, що позовні вимоги в частині визнання майнових прав на частку в об'єкті незавершеного будівництва у розмірі проінвестованої квартири № 206 на 3 поверсі, загальною площею 46,25 кв.м., 3 секції, за адресою: [ADDRESS], а також в частині визнання майнового (речового) права на отримання в натурі об'єкта інвестування - спірної квартири є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved