Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ТОВ «Глобал Асістанс» про стягнення заборгованості по заробітній платі, компенсації та відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з квітня 2012 року позивач працювала в товаристві відповідача. 02 лютого 2015 року позивач була звільнена із займаної посади на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України за угодою сторін. Звільнення позивача було обумовлено невиконанням роботодавцем свого обов'язку по своєчасній оплаті праці. На день звільнення заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати на користь позивача становила 12497,07 грн. Також позивач, посилаючись на вимоги Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати», зазначила, що відповідач повинен сплатити компенсацію, розрахована на підставі індексу інфляції. Невиплата заборгованості по заробітній платі спричинила нанесення відповідачу моральної шкоду, яку вона оцінює у 5000 грн. За таких обставин, позивач просила стягнути з відповідача на свою користь заборгованість по нарахованій, але невиплаченій, заробітній платі у сумі 12497,07 грн., компенсацію втрати частини доходів за період затримки виплати заробітної плати в сумі 232,51 грн., 5000 грн. на відшкодування моральної шкоди, витрати на оплату юридичних послуг у сумі 1000 грн. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, заявила про збільшення розміру позовних вимог в частині стягнення з відповідача компенсації втрати частини доходів за період затримки виплати заробітної плати до 2244,53 грн., проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач явку свого представника у судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. За таких обставин, суд ухвалює провести заочний розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Позивач [PERSON] 02 квітня 2012 року була прийнята на посаду спеціаліста Служби інформаційної підтримки ТОВ «Глобал Асістанс». 02 лютого 2015 року позивач була звільнена із займаної посади за угодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Станом на дату звільнення заборгованість відповідача по виплаті заробітної плати на користь позивача становила 12497,07 грн. за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року. У відповідності до положень ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. За приписами ст. 115 Кодексу законів про працю України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У разі коли день виплати заробітної плати збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, заробітна плата виплачується напередодні. Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму. Статтею 2 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати» встановлено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. Відповідно до ст. 3 Закону сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов'язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Матеріалами справи підтверджено, що позивач працювала на посаді спеціаліста Служби інформаційної підтримки ТОВ «Глобал Асістанс», що підтверджується записами у трудовій книжці [PERSON] У день звільнення відповідач не здійснив розрахунок з позивачем у повному обсязі, заборгованість по виплаті заробітної плати на користь позивача становить 12497,07 грн. Розмір компенсації позивачу втрати частини доходів у зв'язку з порушенням строків їх виплати становить за грудень 2014 року - 56,71 грн., за січень 2015 року - 175,80 грн., лютий 2015 року - 662,34 грн., березень 2015 року - 1349,68 грн. Позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення з відповідача заборгованості по виплаті заробітної плати та компенсації є законними, обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порушенням права позивача на своєчасну виплату заробітної плати [PERSON] були завдані моральні страждання, нею втрачені нормальні життєві зв'язки, що в цілому вимагає від позивача докладання додаткових зусиль для організації свого життя, необхідності звертатися за допомогою до спеціалістів з метою відновлення своїх порушених трудових прав. Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди, завданої [PERSON] у сумі 2000,00 грн., яке підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо позовних вимог в частині стягнення витрат на оплату послуг юриста у розмірі 1000 грн. суд вирішує відмовити у задоволенні позову в цій частині, оскільки вимоги позивача не підтверджені належними доказами. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про часткове задоволенні позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за виплаті заробітної плати за період з грудня 2014 року по лютий 2015 року у сумі 12497,07 грн., компенсацію за період з грудня 2014 року по березень 2015 року у загальній сумі 2244,53 грн. та 2000 грн. на відшкодування завданої моральної шкоди. У задоволенні решти позовних вимог суд ухвалює відмовити з підстав, наведених вище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача судовий збір у сумі 487,20 грн. в дохід держави пропорційно до задоволених позовних вимог. В порядку, передбаченому ст. 367 ЦПК України, суд допускає до негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Outcome: partial