Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-29 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до Радехівського районного суду Львівської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. Свої вимоги обґрунтовує тим, що заявнику на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 0,6748 га для ведення особистого підсобного господарства на підставі відповідного Державного акту на право приватної власності на землю. Зазначає, що бажаючи переоформити своє право, як землевласника та отримати документи нового зразка (зокрема, Витяг з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку), заявник зіштовхнулася із труднощами. Вони полягають у тому, що відповідний державний акт на право приватної власності на землю було видано також і на земельну ділянку для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибну ділянку) - щодо будинку, розташованого в селі Увин Радехівського району Львівської області. При цьому згідно такого акту виходить, що відповідний будинок та господарські будівлі і споруди розташовані на земельній ділянці для ведення особистого підсобного господарства, що суперечить нормам земельного законодавства. Вказує, що дана документальна невідповідність може мати для заявника негативні правові наслідки в оформленні різного роду прав в майбутньому. А також може мати негативні наслідки для спадкоємців після його смерті в оформленні спадкових прав. Просив суд ухвалити рішення, яким встановити юридичний факт віднесення земельної ділянки площею 0,3278 га, що зазначена на Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 10 грудня 2001 року під № 1 до земельних ділянок із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). В подальшому заявник через свого представника уточнив свої вимоги та просив суд встановити юридичний факт віднесення частки земельної ділянки площею 0,25 га від земельної ділянки площею 0,3278 га, що зазначена на Державному акті на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 10 грудня 2001 року під № 1 до земельних ділянок із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Заявник до суду не з'явився, хоча був повідомленим про час і місце розгляду справи належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Представник заявника [PERSON] в судове засідання не з'явився, однак, подав суду заяву про слухання справи за його відсутності. Зазначив, що заяву підтримує повністю, з підстав, що в ній та просив її задовольнити повністю. Представник заінтересованої особи - Увинської сільської ради Радехівського району Львівської області, в судове засідання не з»явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд приходить до висновку, що неявка осіб, які повідомлені належним чином про час і місце розгляду справи, за умови наявності заяви представника заявника про розгляд справи за його відсутності, не перешкоджає суду здійснити розгляд даної справи по суті предмету і підстав заяви за наявними у справі матеріалами. Дослідивши обставини матеріалів справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку про те, що подана заява є підставною та підлягає до задоволення повністю з огляду на таке. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що заявнику на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,6748 га на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії [NUMBER] від 10 грудня 2001 року, що зареєстрований в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 95. З даного правовстановлюючого документу заявника на землю вбачається, що заявнику на праві приватної власності належить 3 земельні ділянки: № 1 площею 0,3278 га, № 2 площею 0,2070 га та № 3 площею 0,14 га. Судом встановлено, що в державному акті на право приватної власності на землю заявника в графі «Землю передано для» в якості цільового призначення земельної ділянки зазначено «для ведення особистого підсобного господарства». На земельній ділянці № 1 площею 0,3278 га розташований житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами. Відповідно до ч.2 ст.256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України у абз.1,2 п.1 своєї постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: - згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; - чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; - заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; - встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. Наведений у ст.273 ЦПК (1502-06) перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності зазначених умов суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти визнання батьківства щодо дітей, які народилися до 1 жовтня 1968 року; батьківства; реєстрації батьківства; факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Такої ж правової позиції дотримується і Верховний Суд України у своєму листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01 січня 2012 року. Суд вважає, що законодавець не наводить вичерпного переліку фактів, які мають юридичне значення, що можуть бути встановлені судом. Ключовим критерії для встановлення такого факту є породження ними юриидичних наслідків, тобто, залежність від таких фактів виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб. Водночас, факт, який просить встановити заявник у даній справі, на думку суду, таким критеріям відповідає повністю. Оскільки від такого факту залежить виникнення майнового права заявника як фізичної особи на земельну длянку з належним цільовим призначенням. При цьому жодним законом не визначено іншого порядку встановлення факту, встановити який просить заявник. Суд вважає Увинську сільську раду Радехівського району Львівської області належною заінтересованою особою у даній справі. Оскільки саме заінтересована особа видавала заявнику згаданий державний акт на право приватної власності на землю. Крім того, саме у заінтересованої особи знаходиться другий примірник державного акту на право приватної власності на землю, виданого заявнику. За таких обставин суд за аналогією процесуального закону не вбачає жодних правових підстав пропонувати заявнику замінити заінтересовану особу чи залучити належну заінтересовану особу за власною ініціативою суду. Суд вважає, що у даній справі відсутній спір про право. А тому у суду не було жодних правових підстав для як для відмови у відкритті провадження, так і в подальшому для залишення заяви без розгляду після відкриття провадження у справі. Згідно Класифікації видів цільового призначення земель, затвердженого наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 23 липня 2010 року № 548, серед земель житлової забудови (землі, які використовуються для розміщення житлової забудови (житлові будинки, гуртожитки, господарські будівлі та інше та земель, які використовуються для розміщення гаражного будівництва встановлено такий підрозділ класифікації видів цільового призначення земель як для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) (код за КВЦПЗ 02.01). Таким чином, на думку суду, житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами має право бути розташованим виключно на відведеній для цього земельній ділянці, тобто, на земельній ділянці для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибній ділянці). Визначаючи розмір присадибної земельної ділянки, на якій розташований будинок, суд керується нормою ч.2 ст.67 Земельного кодексу України від 18 грудня 1990 року. Відповідно до даної норми розмір ділянок для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) повинен бути не більше: у сільських населених пунктах - 0,25 гектара, селищах міського типу - 0,15 гектара, а для членів колективних сільськогосподарських підприємств і працівників радгоспів - не більше 0,25 гектара, у містах - 0,1 гектара. Таким чином, з урахуванням уточнених вимог заявника, встановлення факту, що має юридичне значення щодо віднесення частки земельної ділянки площею 0,25 га із земельної ділянки № 1 площею 0,3278 га, що зазначена у відповідному державному акті на право приватної власності на землю під № 1 до земельних ділянок із цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) є саме тим належним способом для охорони прав та інтересів заявника, створення умов здійснення заявником майнових прав, а такж підтвердження наявності неоспореного права заявника. Таким чином суд приходить до висновку, що заява є підставною та доведеною заявником належними та допустимими доказами. А відтак є такою, що підлягає до задоволення повністю.

Outcome: approved