Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-23 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] , в особі представника [PERSON] , звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просив суд стягнути з відповідача на свою користь суму основного боргу за договором про відступлення права вимоги за договором банківського вкладу у розмірі 14 466, 25 грн.; 3% річних у розмірі 852,52 грн.; інфляційні витрати у розмірі 1 321,61 грн.; а також понесені судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Між [PERSON] та [PERSON] 06.07.2015 був укладений договір про відступлення прав вимоги за договорами банківського вкладу. Відповідно до договору [PERSON] взяв на себе зобов`язання поверну [PERSON] суму у розмірі 14 466,25 грн. у разі повної відмови [PERSON] у зарахуванні однорідних зустрічних вимого по кредиту [PERSON] по договорах вкладу та кредитним договором, укладеним з Пат «ВіЕйБі Банк» протягом 30 днів з моменту отримання вимоги та копії відповідного судового рішення. Зазначені обставини підтверджуються складеною відповідачем власноруч розпискою від 06.07.2015. 21.07.2017 Вищим спеціалізованим судом України із розгляду цивільних і кримінальних справ у справі № 725/4876/15 позивачу було повернуто касаційну скаргу на рішення Першотравневого районного суду Чернівецької області від 11.01.2016 та ухвалу апеляційного суду Чернівецької області від 31.03.2016, якими відмовлено у зарахуванні однорідних зустрічних вимог за Договором про відступлення права вимоги за Договором банківського вкладу «НВУ «Піврічний» № 831534/2014 від 08.08.2014 та Договором про відступлення права вимоги за Договором банківського вкладу «НВУ «Щомісячний» № 847350/2014 від 24.09.2014. Ухвалу у справі № 725/4876/15 було оприлюднено 25.07.2017. Згідно з умовами Договору та розписки позивач 04.04.2019 засобами поштового зв`язку надіслав відповідачу вимогу про повернення суми коштів за розпискою, копії рішень судів першої, апеляційної та касаційної інстанції. Однак вимога про повернення коштів за розпискою була проігнорована відповідачем. Не виконуючи умови договору, відповідач порушив зобов`язання, що тягне за собою виникнення негативних наслідків в вигляді сплати стягувачу компенсаційних втрат за несвоєчасне повернення грошових коштів, при цьому від всієї суми грошових коштів, визначених у договорі, а не лише будь-якої складової частини такого грошового зобов`язання. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 06.04.2021 відкрито провадження за вказаною позовною заявою, справу призначено до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи в судове засідання. Позивач у судове засідання не прибув, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи без участі позивача, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному сайту Судової влади України, однак відзив на позовну заяву до суду не надав, про причини неявки суду не повідомив, тому суд з урахуванням позиції позивача, ухвалив розглядати справу у відсутність сторін на підставі наявних у справі доказів з постановленням заочного рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 06.07.2015 [PERSON] власноручно написав [PERSON] розписку , відповідно до якої [PERSON] отримав від позивача суму коштів в розмірі 14 466,25 грн. в рахунок часткової компенсації права вимоги за депозитним вкладом у ПАТ «ВАБ Банк» за договорами «НВУ «Піврічний» № 831534/2014 від 08.08.2014 та «НВУ «Щомісячний» № 847350/2014 від 24.09.2014. У разі повної відмови у зарахуванні однорідних зустрічних вимог [PERSON] по договорах вкладу та кредитним договором до ПАТ «ВАТ Банк», що буде підтверджене Рішенням (Постановою) Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ та/або Верховного суду України, зобов`язався повернути отриману суму коштів протягом 30 банківських днів з моменту отримання вимоги та копії відповідного судового рішення. Рішенням Першотравневого районного суду Чернівецької області від 11.01.2016 по справі № 725/4876/15 позивачу було відмовлено у задоволенні зустрічного позову до ПАТ «ВіЕйБі Банк». Ухвалою Апеляційного суду Чернівецької області від 31.03.2016 рішення Першотравневого районного суду Чернівецької області від 11.01.2016 залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21.07.2017 повернуто касаційну скаргу [PERSON] на рішення Першотравневого районного суду Чернівецької області від 11.01.2016 та ухвалу Апеляційного суду Чернівецької області від 31.03.2016. Вказана справа розглядалася за участі третьої особи [PERSON] . 04.04.2019 [PERSON] направив на адресу відповідача вимогу про повернення суми коштів за розпискою разом з копією розписки та копіями вищевказаних судових рішень. Однак вказана вимога залишилася без задоволення. У відповідності до ч.1 ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів. Згідно з ч.2 ст.1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Згідно ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до частини 1 статті 611 ЦК України, у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно статтей 509, 525, 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону і одностороння відмова від зобов`язання не допускається Відповідно до положень статті 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно наданого позивачем розрахунку розмір 3% річних за період з 09.04.2019 по 25.03.2021 становить 852,52 грн., інфляційні витрати за вказаний період - 1 321,61 грн. Відповідачем не надано до суду доказів на спростування встановлених судом обставин, а тому заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. З огляду на це з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 908,00 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 7 500,00 грн.

Outcome: approved