Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-26 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] в інтересах [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилалась на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . На даний час за вказаною адресою зареєстрований звідний брат позивача відповідач [PERSON] . Однак з 2011 року відповідач у вказаному житлі не проживає, оскільки з вказаного часу виїхав на постійне місце проживання в США, де влаштував своє життя. Останній раз [PERSON] навідувався в Україну ще в 2013 році і до цього часу з США більше не повертався. Зазначає, що реєстрація місця проживання [PERSON] у квартирі створює позивачу ряд перешкод та порушує його право власності, оскільки відповідач не приймає участі у витратах по утриманню будинку в частині сплати всіх передбачених комунальних платежів, які нараховуються відповідно до кількості зареєстрованих мешканців. У зв`язку із цим, позивач змушений щомісяця здійснювати платежі за особу, яка фактично у вказаному житлі не проживає. Крім того, позивач має намір приїхати в Україну та здійснити продаж належного йому на праві власності майна (квартири [ADDRESS] , проте реєстрація відповідача в квартирі перешкоджає розпорядитися належним йому майном. У 2018 році її довіритель звертався до [PERSON] з вимогою добровільно знятися з місця реєстрації, однак той відмовився приїхати на Україну, оскільки для цього потрібні значні кошти. У зв`язку із цим, просила визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням квартирою [ADDRESS] , із зняттям його з реєстрації місця проживання у цій квартирі. Справа слухалась у відсутність сторін, які у судове засідання не з`явилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Від представника позивача [PERSON] адвоката Кирилюк Т.А. через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, незважаючи на те, що належним чином був повідомлений про час і місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомив. Враховуючи те, що у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України Згідно вимог ч.1 ст.280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи зазначені вище вимоги закону, а також те, що представник позивача не заперечувала проти розгляду справи у відсутність відповідача, суд вважає, що по справі слід ухвалити заочне рішення. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований, однак підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 28.12.2004р., Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 02.02.2005р. та Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно від 14.03.2019р. (а.с.14-18). Відповідно до положень ст.ст. 317, 319\~ЦК України особі належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Об`єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст.ст. 379,382 ЦК України). Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383\~ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, ст.150\~ЖК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~ \~ \~Згідно довідки ОСББ «Житлолюкс» №5 від 14.03.2019 року у квартирі [ADDRESS] з 19.11.2008р. зареєстрована одна особа відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с.11). Як вбачається із акту ОСББ «Житлолюкс» від 15.03.2019 року, [PERSON] з жовтня 2013 року по даний час у квартирі [ADDRESS] не проживає. Вказане також підтвердили сусіди [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.12-13). Статтею 405 Цивільного кодексу України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як було встановлено судом, жодної домовленості між позивачем та відповідачем щодо користування спірним житлом укладено не було. Більше того, судом встановлено, що реєстрація відповідача у квартирі позивача порушує його право як власника житла, оскільки, він змушений сплачувати за нього комунальні послуги. Вказані обставини суттєво впливають на фінансове становище [PERSON] . Крім того, позивач не може вчинити певні правочини щодо належного йому на праві власності майна. Таким чином, дослідивши та проаналізувавши в сукупності письмові докази, враховуючи наведені вище норми закону, а також фактичні обставини справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Разом з тим, на погляд суду, не підлягає задоволенню позовна вимога щодо зняття відповідача з реєстрації місця проживання, виходячи з наступних підстав: Згідно вимог ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір проживання в Україні» зняття з\~реєстрації місця\~проживання особи\~здійснюється на\~підставі: заяви особи або її представника, що подається до органу реєстрації; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням. Отже, на підставі зазначеної норми Закону визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням тягне обов`язок органу реєстрації фізичних осіб зняти дану особу з реєстраційного обліку та є підставою для зняття особи з реєстраційного обліку. Тобто, наявність рішення суду про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є автоматичною підставою для зняття її з реєстраційного обліку. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial