Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-17 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду із позовом до Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області, в якому просили визнати незаконним та скасувати рішення 28 сесії 6 скликання Вертіївської сільської ради від 12.02.2014 року та зобовязати відповідача прийняти рішення, яким передати їм у спільну часткову власність житлове приміщення в будинку №17 по вул.Київській у с.Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області. Позовні вимоги позивачі обгрунтовували тим, що їх сімї у 1975 році обласним виробничим управлінням Чернігівавтосервіс, до якого належало СТО, в якій працював [PERSON], була надана для користування 1/2 частка житлового будинку по вул.Київській у с.Вертіївка Ніжинського району, якому у 2003 році була присвоєна адреса: вул.Київська,17, с.Вертіївка, Ніжинського району Чернігівської області, у звязку з чим у їх паспортах були зроблені відповідні відмітки. Позивачі також вказували, що у 2005 році вони переїхали у будинок №75 по вул.Кропивянського у с.Вертіївка, який належав батькам [PERSON], оскільки у звязку із припиненням діяльності СТО у їх будинок було припинено подачу електроенергії та води. При цьому позивачі зазначали, що вони неодноразово звертались до Вертіївської сільської ради з приводу передачі їм у власність вищевказаного будинку, однак у звязку з відсутністю відповідних документів на будинок не мали можливості приватизувати його. З 17.09.2013 року будинок за вищевказаною адресою знаходиться у комунальній власності територіальної громади с.Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області.Також позивачі вказували, що рішенням Вертіївської сільської ради від 12.02.2014 року їм було відмовлено у приватизації квартири в житловому будинку №17 по вул.Київській у с.Вертіївка Ніжинського району. Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.04.2014 року у задоволенні позову [PERSON], [PERSON], [PERSON] відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON], [PERSON], [PERSON], посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи та на невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, просять оскаржуване рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким вимоги їх позову задовольнити. Доводи апеляційної скарги зазначають, що не узгоджується з встановленими по справі обставинами висновок суду щодо відсутності права на приватизацію у звязку з тим, що позивачі тривалий час не проживають у спірному будинку, оскільки спірним будинком позивачі не користувались лише в зимовий період, що було викликано поважними причинами. Також [PERSON], [PERSON], [PERSON] вказують, що факт постійного проживання чи встановлення поважності причин їх непроживання у спірному будинку не були предметом позову у даній цивільній справі. Доводи апеляційної скарги зазначають, що суд першої інстанції, зробивши висновок про те, що позивачі не проживають у спірному будинку з 2005 року, вийшов за межі позовних вимог, чим порушив вимоги статті 11 ЦПК України. На думку [PERSON], [PERSON], [PERSON], висновок суду першої інстанції про аварійність спірного будинку є безпідставним. Крім того, поза увагою суду залишилась законодавчо встановлена можливість приватизації будинків, включених до планів ремонту. Вказана цивільна справа судами розглядалась неодноразово. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.06.2016 року (а.с.114-116,том 3), рішення апеляційного суду Чернігівської області від 29.05.2015 року, яким було частково задоволено позовні вимоги, скасовано, а справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. В ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 15.06.2016 року зазначено: на порушення ч.4 статті 338 ЦПК України суд апеляційної інстанції при новому розгляді справи не встановив фактичних обставин справи, характер правовідносин та норму права, яка регулює ці відносини, частково задовольнив позовні вимоги, не усунувши недоліків, які були допущені цим же судом раніше, не врахував, що позивачі вселились та проживають у спірному житловому приміщенні без правових підстав, і доказів щодо правомірності їх вселення до спірного житлового приміщення не надано. Згідно з ч.4 статті 338 ЦПК України висновки і мотиви, з яких скасовані рішення, є обовязковими для суду першої чи апеляційної інстанції при новому розгляді справи. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.111, том 3), відповідно до рішення Вертіївської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області другої сесії сьомого скликання від 30.12.2015 року Про виконання рішення апеляційного суду Чернігівської області, сільська рада вирішила: Визнати незаконним рішення 28 сесії сільської ради 6 скликання від 12.02.2014 року Про розгляд заяви громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON] . Вислухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд на підставі приписів п.4 ч.1 статті 309 ЦПК України приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.04.2014 року, - зміні в частині мотивів та підстав відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Вертіївської сільської ради Ніжинського району про визнання незаконним та скасування рішення сесії сільської ради, зобовязання вчинити певні дії. Відповідно до п.6 ч.1 статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є справедливість, добросовісність та розумність. В ході судового розгляду даної справи судом встановлено, і вказані обставини підтверджуються її матеріалами, що [PERSON] та [PERSON] працювали на Вертіївській СТО (а.с.30-31,том 1), яка відносилась до обласного виробничого управління Чернігівавтосервіс. У 1975 році обласне виробниче управління Чернігівавтосервіс надало їм у користування 1/2 частину будинку по вул.Київській, в с.Вертіївка, Ніжинського району, який розташований поряд зі СТО. Через відсутність на той час нумерації будинків та правовстановлюючих документів у 1979 році реєстрація позивачів за місцем проживання була вказана як СТО,1. В подальшому будинку була присвоєна поштова адреса: с.Вертіївка, вул. Київська,17 та була проведена перереєстрація позивачів за вказаною адресою. У звязку із припиненням діяльності СТО у 2005 році до будинку було припинено подачу електроенергії та води. У звязку з вказаними обставинами, а також через хворобу [PERSON], сімя переїхала в будинок, який належав батькам [PERSON] У 2007 році та у 2008 році позивач [PERSON] звертався з відповідними заявами до Вертіївської сільської ради про надання земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.Київській,17 с.Вертіївка, а також щодо сприяння його сімї у вирішенні питання про оформлення займаної ними частини спірного будинку за ними, але йому було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на будинок (а.с.23-26,том 1). Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 08.09.2009 року житлова будівля №17 по вул.Київській в с.Вертіївка, Ніжинського району, була передана у власність територіальної громади с.Вертіївка як безхазяйна (а.с.20-21, том 1), у звязку з чим було проведено відповідну реєстрацію у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (а.с.18, том 1). 03.06.2013 року [PERSON] звертався до відповідача з відповідною заявою про надання дозволу на проведення капітального ремонту житлового будинку №17 по вул.Київській в с.Вертіївка, проте, рішенням виконавчого комітету Вертіївської сільської ради №32 від 10.07.2013 року було відмовлено у наданні такого дозволу (а.с.27-29, том 1). 24.12.2013 року позивачі звертались з відповідною заявою про надання дозволу на приватизацію квартири в будинку №17 по вул.Київській в с.Вертіївка (а.с.17,том 1). Рішенням 28 сесії 6 скликання Вертіївської сільської ради Ніжинського району від 12.02.2014 року [PERSON], [PERSON],[PERSON] було відмовлено у приватизації квартири в житловому будинку №17 по вул.Київська в с.Вертіївка Ніжинського району Черніггівської області (а.с.16, том 1). Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачі фактично не проживають у спірному будинку з 2005 року, сама по собі реєстрація в спірному будинку не дає права на приватизацію і, крім того, будинок перебуває у аварійному стані, потребує капітального ремонту, а тому не підлягає приватизації. В ході апеляційного розгляду даної справи знайшли своє підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що висновок суду першої інстанції відносно того, що відповідачі фактично не проживають у спірному будинку з 2005 року та про те, що спірний будинок перебуває у аварійному стані, не узгоджується з фактичними обставинами справи. Як вбачається з матеріалів справи (а.с.155-164, том 2), рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 15.09.2014 року в задоволенні позовних вимог Вертіївської сільської ради Ніжинського району до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання такими, що втратили право користування спірним житловим приміщенням, було відмовлено. Виходячи з приписів ч.2 статті 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, яка регламентує обєкти приватизації, не підлягають приватизації, зокрема, квартири (будинки), що перебувають в аварійному стані (в яких неможливо забезпечити безпечне проживання людей). В ході судового розгляду даної справи встановлено, що Ніжинською районною радою відповідного рішення відносно того, що спірний будинок є непридатним до проживання, не приймалось. Матеріали справи містять акт обстеження щодо визначення технічного стану житлового будинку Вертіївської сільської ради №17 по вул. Київській у с.Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області від 27.05.2015 року (а.с.152-154,том 2). Висновок комісії є наступним: проживання в даному будинку та його експлуатація можлива за умови проведення капітального ремонту та відновлення системи опалення, електропостачання, влаштування системи водопостачання. Приймаючи до уваги наведене, будинок №17 по вул.Київській у с. Вертіївка, Ніжинського району Чернігівської області в розумінні ч.2 статті 2 Закону України Про приватизацію державного житлового фонду, не визнано аварійним. Разом з тим, в ході апеляційного розгляду даної справи не знайшли свого підтвердження доводи апеляційної скарги відносно того, що позивачі вселились та проживають у спірному житловому приміщенні відповідно до належних правових підстав. Згідно ч.1, ч.4 статті 60 ЦПК України, яка регламентує обовязки доказування і подання доказів, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до приписів статті 58 Житлового кодексу України, єдиною підставою для вселення в надане жиле приміщення є ордер. Частина 2 статті 58 Житлового кодексу України регламентує, що ордер на вселення у жиле приміщення може бути видано лише на вільне жиле приміщення, а згідно зі статтею 59 Житлового кодексу України ордер на жиле приміщення може бути визнано недійсним, зокрема, у разі порушення прав інших громадян на зазначене в ордері жиле приміщення. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів в розумінні статей 58,59 ЦПК України відносно того, що [PERSON] та [PERSON] вселились у будинок №17 по вул.Київській у с.Вертіївка Ніжинського району Чернігівської області на підставі відповідного ордеру. За даних обставин, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів відносно того, що позивачі вселились та проживають у спірному житловому приміщенні відповідно до належних правових підстав, і доказів щодо правомірності їх вселення до спірного житлового приміщення, всупереч приписам статті 60 ЦПК України, суду не представлено, апеляційний суд вважає за необхідне змінити рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.04.2014 року в частині мотивів та підстав відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON], [PERSON], [PERSON] до Вертіївської сільської ради Ніжинського району про визнання незаконним та скасування рішення сесії сільської ради, зобовязання вчинити певні дії. А саме, вважати вищезазначені обставини мотивами та підставами відмови в задоволенні вимог заявленого позову.

Outcome: partial