Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У березні 2014 року заступник прокурора Київської області звернувся до суду із названим позовом в інтересах Кабінету міністрів України, Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства у якому просив: - Визнати незаконними та скасувати розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 23 серпня 2007 року № 748, 750-752 та від 27 серпня 2007 року № 754, 758 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян». - Визнати незаконними та скасувати розпорядження голови Вишгородської районної державної адміністрації від 3 вересня 2007 року №№ 643-646, 648, 649, «Про передачу у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сухолуцької сільської ради». Визнати недійсними наступні державні акти: - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,9600 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району; - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,700 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району; - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району; - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,800 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району; - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,9800 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району; - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,600 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району. Визнати недійсними наступні державні акти на право власності на земельні ділянки, видані 14 травня 2009 року ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА»: площею 0,8 га серія [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER]; площею 0,96 га серія [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER]; площею 8,8193 га Сергія [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER]. Витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства з незаконного володіння ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» земельні ділянки площею 0,8 га серія [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER]; площею 0,96 га серія [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER]; площами 0,7 га, 0,6 га, 0,98 га, 0,95 га, з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], що належали [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] та увійшли до земельної ділянки площею 8,8193 га з кадастровим номером [NUMBER], право на яку посвідчується державним актом на право власності серія [NUMBER], ринкова вартість яких становить 1877737 грн. Визнати за державою в особі Кабінету Міністрів України право власності та за Дніпровсько-Тетерівським державним лісомисливським господарством право користування на земельні ділянки площею 0,8 га серія [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER]; площею 0,96 га серія [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER]; площами 0,7 га, 0,6 га, 0,98 га, 0,95 га, з кадастровими номерами [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], що належали [PERSON], [PERSON], [PERSON] і [PERSON] та увійшли до земельної ділянки площею 8,8193 га з кадастровим номером [NUMBER], право на яку посвідчується державним актом на право власності серія [NUMBER], ринкова вартість яких становить 1877737 грн. Свої позовні вимоги обгрунтовував тим, що відповідно до розпоряджень голови Київської обласної державної адміністрації від 23 серпня 2007 року № 748, 750-752 та від 27 серпня 2007 року № 754, 758 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян» вилучено із постійного користування Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства (Сухолуцьке лісництво) земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею 4,99 га в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області, змінено їх цільове призначення на землі сільськогосподарського призначення та передано їх у власність громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для ведення особистого селянського господарства. Розпорядженнями Вишгородської районної державної адміністрації від 3 вересня 2007 року № 643-646, 648, 649 «Про передачу у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сухолуцької сільської ради» передано у власність громадян вилучені з постійного користування Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства земельні ділянки загальною площею 4,99 га. На підставі вказаних розпоряджень Вишгородської районної державної адміністрації, управлінням земельних ресурсів у Вишгородському районі зареєстровані та видані наступні державні акти: - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,9600 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району; - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,700 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району; - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району; - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,800 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району; - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,9800 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району; - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,600 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району. У подальшому, громадяни [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 14 вересня 2007 року, від 19 вересня 2007 року та від 16 січня 2008 року відчужили зазначені земельні ділянки ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА», якому 2 листопада 2007 року та 20 лютого 2008 року видано нові державні акти на право власності на земельні ділянки: серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER]. Загальна площа спірних земель складає 4,99 га, або 499 соток. Вартість - 1877737 грн. В подальшому ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА», на підставі розпоряджень Київської обласної державної адміністрації від 3 березня 2009 року № 137, 138 було змінено цільове призначення зазначених земельних ділянок на землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони ті іншого призначення - для будівництва та обслуговування готельно-ресторанного комплексу. Відповідно, ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» 14 травня 2009 року видано нові державні акти на право власності на земельні ділянки: площею 0,8 га серія [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER]; площею 0,96 га серія [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER]; площею 8,8193 га серія [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER] (увійшли земельні ділянки площами 0,7 га, 0,6 га, 0,98 га, 0,95 га, що належали [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]). Проведеною прокуратурою Київської області перевіркою установлено, що прийняття розпоряджень Київською обласною державною адміністрацією про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян, проведено незаконно. Уповноваженим державою органом на вилучення спірних земельних ділянок із державного лісового фонду була Вишгородська районна державна адміністрація, а не Київська обласна державна адміністрація, оскільки спірні землі вилучалися для сільськогосподарського використання, що належить до виключної компетенції районної адміністрації. Крім того, прокурор зазначає, що в порушення статті 207 ЗК України втрати лісогосподарського виробництва у зв'язку з вилученням лісових земель для нелісогосподарських потреб не нараховувались та не сплачувались. Крім того, на думку прокурора, оспорювані розпорядження прийняті головою Київської обласної державної адміністрації в порушення статей 6, 14, 19 Конституції України, статей 20, 21, 122, 149, 207 ЗК України, статей 3, 21, 43 ЗУ «Про місцеві державні адміністрації», оскільки вилучення лісових земель для сільськогосподарських цілей належить до повноважень районних державних адміністрацій. А тому, розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 23 серпня 2007 року № 748, 750-752 та від 27 серпня 2007 року № 754, 758 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян» та розпорядження голови Вишгородської районної державної адміністрації від 3 вересня 2007 року № 643-646, 648, 649 «Про передачу у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сухолуцької сільської ради» на думку прокурора мають бути визнані недійсними. До прийняття рішення та видачі державних актів спірні земельні ділянки перебували у державній власності. Київська обласна державна адміністрація та Вишгородська районна державна адміністрація не були наділені чинним законодавством повноваженнями на їх вилучення. В той же час, на думку прокурора, державні акти на право власності на земельні ділянки громадянам видано з порушенням чинного законодавства, оскільки ними набуто право власності на земельні ділянки, які незаконно вибули із власності держави. Зважаючи на те, що право власності на спірні земельні ділянки до громадян перейшло на підставі розпоряджень, які є протиправними і підлягають скасуванню, видані громадянам на їх підставі державні акти на право власності також підлягають визнанню недійсними. Крім того, земельні ділянки, за твердженнями прокурора, вибули з державної власності всупереч законодавству та волі держави в особі уповноваженого на те органу, що дає підстави для пред'явлення вимог про витребування її із чужого незаконного володіння на користь спеціалізованого державного підприємства. Оскаржуваними розпорядженнями і діями щодо передачі спірних земельних ділянок у приватну власність порушено право власності держави на землі лісового фонду, які не можуть передаватися з державної у приватну власність, а також інтереси держави у сфері контролю за використанням та охороною земель, ефективного використання лісогосподарських земель, їх відтворення. В судовому засіданні прокурор прокуратури Вишгородського району Київської області позов підтримала та просила про його задоволення з викладених у ньому підстав. Представник Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства також позов підтримала та просила про задоволення. Представник відповідача ТОВ «Дом Лесника» заперечував щодо заявленого позову та просив відмовити у його задоволенні у зв'язку з необгрунтованістю та безпідставністю позовних вимог. Представник Кабінету Міністрів України в судовому засіданні позов підтримав та просив про його задоволення. Решта учасників судового процесу в судове засідання не з'явилися, про місце, день та час розгляду справи були повідомлені належним чином, шляхом опублікування оголошення в засобах масової інформації, причини неявки суду не відомі. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, судом встановлено, що розпорядженнями голови Київської обласної державної адміністрації від 23 серпня 2007 року № 748, 750-752 та від 27 серпня 2007 року № 754, 758 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян» вилучено із постійного користування Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства (Сухолуцьке лісництво) земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею 4,99 га в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області, змінено їх цільове призначення на землі сільськогосподарського призначення та передано їх у власність громадян [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] для ведення особистого селянського господарства (т. № 1, а.с. 11, 13, 15, 17, 19,21). Розпорядженнями Вишгородської районної державної адміністрації від 3 вересня 2007 року № 643-646, 648, 649 «Про передачу у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сухолуцької сільської ради» передано у власність громадян вилучені з постійного користування Дніпровсько-Тетерівського державного лісомисливського господарства земельні ділянки загальною площею 4,99 га. (т. № 1, а.с. 12,14,16,18,20, 22). На підставі вказаних розпоряджень Вишгородської районної державної адміністрації, управлінням земельних ресурсів у Вишгородському районі зареєстровані та видані наступні державні акти: - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,9600 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району (т. № 1, а.с. 23); - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,7000 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району (т. № 1, а.с. 24); - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,9500 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району (т. № 1, а.с. 25); - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,8000 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району (т. № 1, а.с. 26); - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,9800 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району (т. № 1, а.с. 27); - державний акт серії [NUMBER] на право власності [PERSON] на земельну ділянку із кадастровим номером [NUMBER] загальною площею 0,6000 га для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Сухолуцької сільської ради Вишгородського району (т. № 1, а.с. 28). 14 вересня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петріцькою А.П., згідно якого ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» купив земельну ділянку площею 0,6000 га із кадастровим номером [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області (т. № 1, а.с. 29). 14 вересня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петріцькою А.П., згідно якого ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» купив земельну ділянку площею 0,9500 га із кадастровим номером [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області (т. № 1, а.с. 30). 14 вересня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петріцькою А.П., згідно якого ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» купив земельну ділянку площею 0,9600 га із кадастровим номером [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області (т. № 1, а.с. 31). 19 вересня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петріцькою А.П., згідно якого ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» купив земельну ділянку площею 0,9800 га із кадастровим номером [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області (т. № 1, а.с. 32). 14 вересня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Петріцькою А.П., згідно якого ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» купив земельну ділянку площею 0,7000 га із кадастровим номером [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області (т. № 1, а.с. 33). 14 вересня 2007 року між [PERSON] та ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» було укладено договір купівлі - продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Вишгородського районного нотаріального округу Голуб Л.А., згідно якого ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» купив земельну ділянку площею 0,8000 га із кадастровим номером [NUMBER], для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Сухолуцької сільської ради Вишгородського району Київської області (т. № 1, а.с. 34). Судом встановлено, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на підставі договорів купівлі-продажу від 14 вересня 2007 року, від 19 вересня 2007 року та від 16 січня 2008 року відчужили належні їм земельні ділянки ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА», якому 2 листопада 2007 року та 20 лютого 2008 року видано нові державні акти на право власності на земельні ділянки: серії [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], [NUMBER], загальна вартість землі складає 4,99 га, або 499 соток. Вартість - 1 877 737 грн. (а.с. 35-40). На підставі розпоряджень Київської обласної державної адміністрації від 3 березня 2009 року № 137, 138 змінено цільове призначення земельних ділянок, які перебували у власності ТОВ «Дом Лесника» на землі промисловості, транспорту, зв'язку, енергетики, оборони та іншого призначення - для будівництва та обслуговування готельно-ресторанного комплексу (а.с. 41-42). 14 травня 2009 року ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» видано нові державні акти на право власності на земельні ділянки: площею 0,8000 га серія [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER]; площею 0,9600 га серія [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER]; площею 8,8193 га серія [NUMBER] з кадастровим номером [NUMBER] (а.с. 43-45). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Відповідно до статті 158 Земельного кодексу України виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до частини 1 статті 45 ЦПК України, у випадках, встановлених законом, прокурор може звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб, або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. Статтею 361 Закону України «Про прокуратуру» визначено, що представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та інших дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Відповідно статті 19 ЗК України землі України за основним цільовим призначенням поділяються на відповідні категорії, у тому числі землі лісогосподарського призначення. Згідно частини 1, 2, 4 статті 20 ЗК України віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення об'єктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства. Згідно зі статтею 21 ЗК України порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для визнання недійсними рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною; притягнення до відповідальності відповідно до закону громадян та юридичних осіб, винних у порушенні порядку встановлення та зміни цільового призначення земель Відповідно до статті 57 ЗК України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства. Порядок використання земель лісогосподарського призначення визначається законом. Таким чином, землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства, належать до земель лісогосподарського призначення, на які розповсюджується особливий режим щодо використання, надання в користування та передачі у власність. Згідно статті 3 ЗК України земельні відносини, які виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать ЗК України. Пунктом 2 статті 5 ЛК України передбачено, що правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного законодавства. Відтак застосування норм земельного та лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення повинне базуватись на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки. Оскільки земельні ділянки й права на неї на землях лісогосподарського призначення є об'єктом земельних правовідносин, то суб'єктний склад і зміст таких правовідносин повинні визначатися згідно з нормами земельного законодавства в поєднанні з нормами лісового законодавства в частині використання та охорони лісового фонду. Основною рисою земель лісогосподарського призначення є призначення цих земель саме для ведення лісового господарства, що за змістом статті 63 ЛК України полягає в здійсненні комплексу заходів з охорони, захисту, раціонального використання та розширеного відтворення лісів. Використанню лісогосподарських земель за їх цільовим призначенням законодавство надає пріоритет: складовою охорони земель є захист лісових земель та чагарників від необґрунтованого їх вилучення для інших потреб (пункт «б» частини 1 статті 164 ЗК України). Отже, однією з основних особливостей правового режиму земель лісогосподарського призначення є нерозривний зв'язок їх використання із лісокористуванням. Планування використання земель лісогосподарського призначення здійснюється головним чином у формі лісовпорядкування, яке зокрема, передбачає складання проектів організації і розвитку лісового господарства та здійснення авторського нагляду за їх виконанням (пункт 13 статті 46 ЛК України). Згідно зі статтею 7 ЛК України ліси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Статтею 8 ЛК України визначено, що у державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності. Право державної власності на ліси набувається і реалізується державою в особі Кабінету Міністрів України, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій згідно із законом. Частиною 5 статті 149 Земельного кодексу України (в редакції, яка діяла на час прийняття оскаржуваних розпоряджень Київської обласної державної адміністрації) передбачено, що районні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах сіл, селищ, міст районного значення для всіх потреб та за межами населених пунктів для: а) сільськогосподарського використання; б) ведення водного господарства, крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті; в) будівництва об'єктів, пов'язаних з обслуговуванням жителів територіальної громади району (шкіл, лікарень, підприємств торгівлі тощо), крім випадків, визначених частиною дев'ятою цієї статті. В свою чергу, частиною 6 статті 149 Земельного кодексу України врегульовано, що обласні державні адміністрації на їх території вилучають земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, в межах міст обласного значення та за межами населених пунктів для всіх потреб, крім випадків, визначених частинами п'ятою, дев'ятою цієї статті. Із аналізу вказаних норм ЗК України (чинних на час виникнення спірних відносин) вбачається, що в даному випадку уповноваженим державою органом на вилучення спірних земельних ділянок із державного лісового фонду була Вишгородська районна державна адміністрація, оскільки спірні землі вилучалися для сільськогосподарського використання, що належить до її виключної компетенції, а не Київська обласна державна адміністрація, яка не мала повноважень вилучати із державної власності спірні земельні ділянки з подальшою передачею їх у власність співвідповідачам. З урахування викладеної позиції суду, а також тих обставин, що оспорювані розпорядження Вишгородської райджержадміністації приймалися на виконання розпоряджень голови Київської облдержадміністрації, які на переконання суду, не відповідали вимогам закону, послідовним та таким що ґрунтується на вимогах закону буде рішення суду про визнання недійсними оспорюваних розпоряджень Вишгородської райдержадміністрації. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Згідно статті 21 ЗК України, порушення порядку встановлення та зміни цільового призначення земель є підставою для: а) визнання недійсними рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування про надання (передачу) земельних ділянок громадянам та юридичним особам; б) визнання недійсними угод щодо земельних ділянок; в) відмови в державній реєстрації земельних ділянок або визнання реєстрації недійсною. Отже, розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 23 серпня 2007 року № 748, 750-752 та від 27 серпня 2007 року № 754, 758 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян» та розпорядження голови Вишгородської районної державної адміністрації від 3 вересня 2007 року № 643-646, 648, 649 «Про передачу у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сухолуцької сільської ради» є недійсними, а тому позовні вимоги в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Також, заслуговують на увагу доводи прокурора про невідшкодування співвідповідачами, фізичними особами, втрат лісогосподарських угідь, як передбачено у статті 207 ЗК України. В супереч вимогам статті 60 ЦПК України, доказів про їх компенсацію у встановленому законом порядку, суду не надано. Щодо позовних вимог про визнання незаконними та скасування державних актів судом зазначається наступне. Судом враховано правовий висновок, який зробив Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 2 жовтня 2013 року при розгляді справи № 6-93цс 13, предметом якої був спір про визнання державного акту на право приватної власності на землю недійсним за позовом прокурора. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого державний акт на право приватної власності на землю видається на підставі рішення органу місцевого самоврядування або органу виконавчої влади, тому вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення, на підставі якого такий акт виданий, і дотримання вимог, передбачених земельним законодавством. Аналогічний правовий висновок зробив Верховний Суд України при розгляді справ № 6-92цс 13, 6-67цс14. За змістом наведеної правової позиції стосовно спору в даній справі вирішення питання про правомірність видачі державного акта на право власності на земельну ділянку безпосередньо залежить від законності правочину, на підставі якого такий акт виданий. Зважаючи на те, що право власності на спірні земельні ділянки до громадян перейшло на підставі розпоряджень, які є протиправними і підлягають скасуванню, та з урахуванням позиції суду щодо визнання незаконними і скасування розпорядження голови Київської обласної державної адміністрації від 23 серпня 2007 року № 748, 750-752 та від 27 серпня 2007 року № 754, 758 «Про вилучення, зміну цільового призначення та передачу земельних ділянок у власність громадян», визнання незаконними і скасування розпорядження голови Вишгородської районної державної адміністрації від 3 вересня 2007 року №№ 643-646, 648, 649, «Про передачу у власність громадян земельних ділянок для ведення особистого селянського господарства на території Сухолуцької сільської ради» та враховуючи те, що суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині обґрунтованими, законними та підлягають задоволенню. Приписами пункту 4 частини 1 статті 268 ЦК України встановлено, що на вимогу власника або іншої особи визнання незаконним правового акту органу державної влади, органу влади Автономної республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено його право власності або інше речове право позовна давність не поширюється. Відповідно до частини 2 Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства», пункт 4 частини 1 статті 268 ЦК України було виключено. При цьому прикінцевими та перехідними положеннями цього Закону передбачено, що Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування. Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства» офіційно опублікований в газеті «Голос України» від 14 січня 2012 року № 6. Пунктом 5 Прикінцевих та перехідних положень вказаного Закону визначено, що протягом трьох років з дня набрання чинності цим Законом особа має право звернутися до суду з позовом, зокрема, про визнання незаконним правового акта органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, яким порушено право власності або інше речове право особи. З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що прокурором не пропущений строк позовної давності виходячи з положень Закону України «Про внесення змін до деяких законів України щодо вдосконалення порядку здійснення судочинства». Враховуючи те, що ТОВ «Дом Лесника» набув право власності на спірну земельну ділянку на підставі договорів купівлі-продажу від 14 вересня 2007 року, від 19 вересня 2007 року, які не визнані судом недійсними і не є нікчемними (їх недійсність не встановлена законом), а також враховуючи приписи статті 204 ЦК України щодо презумпції правомірності правочину, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для визнання недійсними державних актів на право власності на спірні земельні ділянки видані ТОВ «Дом Лесника» на підставі вказаних договорів. За таких обставин, позовні вимоги в частині визнання недійсними державних актів на право власності на спірні земельні ділянки видані ТОВ «Дом Лесника» задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог про витребування, на користь держави в особі Кабінету Міністрів України та Дніпровсько - Тетерівського державного лісомисливського господарства, земельних ділянок з незаконного володіння ТОВ «ДОМ ЛЕСНИКА» судом зазначається про те, що до прийняття рішень та видачі державних актів спірна земельна ділянка перебувала у державній власності, Київська обласна державна адміністрація та Вишгородська районна державна адміністрація не були наділенні повноваженнями щодо розпорядження нею, оскільки передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних ділянок площею більше як 1 га, що перебувають у державній власності, відповідно до статті 27 ЛК України належить виключно до повноважень Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин, жодних дій щодо розпорядження цією земельною ділянкою Кабінетом Міністрів України не вчинялося, тобто спірна земельна ділянка вибула з володіння власника - держави - поза його волею, тому наявні всі підстави для витребування зазначеної земельної ділянки від добросовісного набувача в порядку статті 388 ЦК України. Крім того, судом зазначається про те, що позовні вимоги в частині визнання права власності на земельні ділянки за державою є необґрунтованими, оскільки право власності за державою на земельні ділянки визначено законодавством України. Також є необґрунтованими позовні вимоги щодо визнання права користування земельними ділянками за Дніпровсько-тетерівським державним лісомисливським господарством, оскільки їх право користування спірною земельною ділянкою посвідчено відповідним документом. Тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Outcome: partial