Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У вересні 2014р. позивач звернулася до Шевченківського районного суду м.Києва з позовною заявою, в якій поставлено питання про стягнення з відповідача на її користь суми у розмірі 144493,61 доларів США за договором банківського рахунку [NUMBER] від 23.02.2009р., укладеного між нею та відповідачем. Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що між нею та Публічним акціонерним товариством «Банк Перший» 23.02.2009р. було укладено договір банківського рахунку [NUMBER], на якому на даний час знаходяться її власні кошти в розміні 144493,61 доларів США. Зазначає, що в кінці липня 2014р. вона виявила бажання отримати готівкові кошти з власного рахунку, однак працівники банку повідомили її про відсутність коштів та порадили звернутись пізніше, після чого вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про видачу коштів, однак відповідачем її вимоги були проігноровані, кошти не видані, в зв'язку із чим вона змушена була звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Позивач в судове засідання не з'явилась, про місце та час слухання справи повідомлена належним чином, однак представником позивача через канцелярію суду була подана заява про розгляд справи без участі позивача та його участі, в якій він позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про дату та час судового засідання повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомляв, заперечення проти позову не подавав та не просив розглядати справу за його відсутності. У відповідності до вимог ст.224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечував представник позивача. Суд, дослідивши наявні матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 23.02.2009р. між [PERSON] (далі-позивач/клієнт) та Відкрити акціонерним товариством «БГ БАНК», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Банк Перший» (далі-відповідач/банк) було укладено договір банківського рахунку [NUMBER] (надалі-договір банківського рахунку), відповідно до умов якого банк зобов'язався відкрити клієнту поточний рахунок в іноземній валюті для зберігання і здійснення розрахунко-касових операцій за допомогою платіжних інструментів (а.с.5-6). Як зазначила позивач у позовній заяві, що в липні 2014р. вона виявила бажання отримати готівкові кошти з власного рахунку, однак працівники банку повідомили її про відсутність коштів та порадили звернутись пізніше, після чого вона неодноразово зверталась до відповідача з вимогою про видачу коштів, однак відповідачем її вимоги були проігноровані. Згідно з довідки банку №29/02-179 від 15.09.2014р. та виписки по особовому рахунку клієнта від 15.09.2014р. залишок коштів на рахунку клієнта (позивача у справі) становить 144493,61 доларів США (а.с.7-8). 18.09.2014р. позивач звернулась до відповідача із заявою про надання пояснень щодо відмови у видачі коштів та вимогою про повернення їй в готівковій формі належних їй коштів в розмірі 144493,61 доларів США (а.с.9). Однак, відповідач умови договору банківського рахунку не виконав, кошти в сумі 144493,61 доларів США позивачу не повернув. Так, статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен, має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до вимог ст.64 Конституції України, конституційні права не можуть бути обмежені. Відповідно до вимог ст.ст.1066, 1068 ЦК України, за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Банк не має право визначати та контролювати напрями використання грошових коштів клієнта та встановлювати інші, не передбачені договором або законом, обмеження його права розпоряджатися коштами на власний розсуд. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом. Відповідно до ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання не допускається, якщо інше не встановлено законом чи договором. Згідно із ст.526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. У відповідності до ст.611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача ґрунтуються на вимогах закону, а тому, підлягають задоволенню. Крім цього, відповідно до ч.2 ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 3654,00грн.

Outcome: approved