Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-21 00:00:00

У 05.02.2016 року позивач звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого зазначив, що між Кредитною спілкою «Південно-східна кредитна компанія» та [PERSON] був укладений кредитний договір №63-І від 27.04.2012 року про надання кредиту у розмірі 8500,00 грн. на споживчі потреби строком на 1 рік. 27.04.2012 року між Кредитною спілкою «Південно-східна кредитна компанія» та [PERSON] та [PERSON] були укладені договори поруки №63-І від 27.04.2012 року відповідно до яких відповідачі несуть солідарну відповідальність перед кредитором у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобовязань за кредитною угодою №63-І від 27.04.2012 року. Позивачем 27.04.2012 року було видано 8500,00 грн., згідно заяви [PERSON], що підтверджується видатковим касовим ордером. Відповідачка [PERSON] по теперішній час не виконала договірні зобовязання, у звязку з чим станом на 28.01.2016 року має заборгованість по кредиту в розмірі 8500,00 грн. та відсотках 52117,50 грн. У звязку з вищевикладеним позивач просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] та [PERSON] заборгованість по кредиту 8500,00 грн., по відсотках за користування кредитом 52117,50 грн., а також витрати по сплаті судового збору в розмірі 1378,00 грн. Ухвалою Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 22.03.2016 року позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по кредиту та відсоткам за його користуванням з [PERSON] та [PERSON] за заявою позивача залишені без розгляду. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не зявилась з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, про причину неявки суд не повідомила. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 27.04.2012 року між КС «Південно-Східна кредитна компанія» та [PERSON] укладено кредитний договір № 63-І, на підставі якого позивач надав відповідачці кредит у розмірі 8500,00 грн. для використання на споживчі потреби зі сплатою 60 % річних за строковою позикою та 180 % річних за простроченою позикою від фактичної суми заборгованості, строком до 27.04.2013 року (а.с. 8-10). У відповідності до касового ордеру № 97 від 27.04.2012 р. відповідачка отримала кредит у сумі 8500,00 грн. (а.с.7). Відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № 63-І від 27.04.2012 року, відповідачка, станом на 28.01.2016 року, має заборгованість за кредитним договором, яка складається з заборгованості по кредиту 8500,00 грн. та заборгованості по відсотках за користування кредитом 52117,50 грн. Згідно претензії від 11.01.2013 року відповідачка повідомлена про наявність у неї простроченої заборгованості за кредитним договором, однак, до теперішнього часу своє зобовязання належним чином не виконала. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За правилами ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобовязання, має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено належними доказами наявність заборгованості відповідача за кредитним договором та підтверджено неналежне виконання його умов. Проте, зі свого боку відповідачка не надала суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання нею грошових обовязків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved