Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-13 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», пред'явило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що 20 12 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та відповідачем був укладений кредитний договір №014/3181/152041/73 на суму 13900,00 доларів США зі сплатою 13,8% річних за користування коштами на строк з 12 серпня 2008 року по 12 серпня 2015 року для придбання транспортного засобу, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, а позивач набув право дострокового повернення кредиту, тому позивач, просив суд стягнути на свою користь з відповідача борг за кредитом в сумі 6970,37 доларів США, що еквівалентно 86118,08 грн., з яких 4196,75 доларів США тіло кредиту, 335,20 доларів США нараховані відсотки, 2438,42 доларів США - пеня по тілу кредиту та відсоткам, а також покласти на відповідача судові витрати в сумі 861,18 грн. Представник позивача, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, у поданій заяві клопотав про розгляд справи у її відсутності, наполягаючи на задоволенні вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилася, причин не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Однією з основних засад цивільного законодавства є свобода договору, а сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами та відступити від положень актів цивільного законодавства і врегулювати свої відносини на власний розсуд, вибрати на власний розсуд контрагента, про що говорить ст.ст. 3, 6, 627 ЦК України. Матеріалами справи встановлено, що 12 серпня 2008 року між ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником якого згідно Статуту є ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», та [PERSON] укладений кредитний договір, долучений до матеріалів справи в копії (а.с.5-12), за умовами якого, що є обов'язковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає позичальнику споживчий кредит в розмірі 13900,00 доларів США для придбання у власність транспортного засобу на строк з 12 серпня 2008 року по 12 серпня 2015 року зі сплатою за користуванню коштами 13,8% річних та комісії при видачі кредиту в розмірі 2,6% - (п.1.1 - 1.3 договору). За умовами цього договору відповідач, одержавши від банку у власність кошти на поточний рахунок у безготівковій формі в сумі 13900,00 доларів США, що об'єктивно підтверджується копією виписки по рахунку (а.с.19), зобов'язалася використовувати кошти за цільовим призначенням, повернути кредит в повному обсязі до 12 серпня 2015 року, сплачуючи щомісяця кредит ануїтетними платежами в сумі 258,95 доларів США до 12 числа кожного місяця відповідно до Графіка погашення кредиту (п.5.1-5.3 договору, графік на а.с. 13-15) За змістом ст.526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу України. Пунктом 7.1 договору передбачено право банку достроково вимагати від позичальника дострокового виконання всіх зобов'язань позичальника за договором. З огляду на викладене, суд за браком доказів підтвердження відповідачем виконання зобов'язання за правилами ст. 545 ЦК України дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про відсутність сумнівів в правильності перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.19-22). Звідси, оскільки відповідач [PERSON] останнього разу внесла платіж 14 квітня 2014 року в сумі 200,00 доларів США року, а до цього з 12 вересня 2010 року вносила платежі нерегулярно та іноді у меншому ніж передбачено Графіком розмірі, то в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 10561 ЦК України відступив від умов про частину виконуваного обов'язку і строків виконання за графіком, у зв'язку з чим на час звернення до суду він прострочив виконання згідно ст. 612 ЦК України. Досудова вимога ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» за вих. №114-0-0-00/15-7/968 про погашення протягом 30 календарних днів заборгованості з дати одержання останньої, направлена банком 25 червня 2014 року та отримана боржником, залишена нею без реагування та виконання (а.с.17-18). Таким чином, залишок суми кредиту за користування ним станом на 06 серпня 2014 року склав 4196,75 доларів США, що еквівалентно 51850,34 грн., і позивач відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України набув право дострокового виконання зобов'язання в повному обсязі з нарахуванням процентів за користування коштами до дня кінцевого розрахунку, тому на користь позивача підлягає стягненню з відповідача 6970,37 доларів США, еквівалентно 86118,08 грн., з яких тіло кредиту - 4196,75 доларів США, еквівалентно 51850,34 грн., нараховані і несплачені відсотки - 335,36 доларів США, еквівалентно 4141,36 грн. Крім того, належне виконання зобов'язання відповідачем [PERSON] зі сплати суми основного боргу, процентів за користування кредитом, було забезпечено неустойкою у відповідності із ст. 549 ЦК України, розмір якої на випадок прострочення та порядок нарахування, обумовлені п.14.3 договору у вигляді пені в розмірі 1% від суми прострочення платежу за кожен календарний день прострочення. Таким чином, за перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.п. 14.3 договору відповідач, за відсутності клопотання з його боку про зменшення розміру неустойки з наведенням підстав для цього у відповідності зі ст.551 ЦК України, зобов'язаний сплатити за час прострочення в межах заявлених позовних вимог в сумі 2438,42 долари США. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідачів пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: approved