Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-28 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся у суд із указаним позовом та просив визнати за ним право власності на двохкімнатну квартиру [ADDRESS] та гараж №3, що також знаходиться за цією адресою. Вимоги обґрунтував тим, що 31 серпня 2005 року між ним та відповідачем ТОВ «Ковельський ЖБК» укладено договір про пайову участь у будівництві жилого будинку у [ADDRESS], предметом якого було будівництво для нього двокімнатної квартири № 7 проектною площею 60,0кв.м., житловою - 36кв.м. Умови договору про сплату вартості квартири з урахуванням індексу інфляції та додаткових витрат на будівництво ним як добросовісним інвестором виконано. Відповідач узяв на себе обов'язок виконати передбачені договором зобов'язання щодо будівництва та передачі у власність спірної квартири. На даний час відповідач визнаний банкрутом і перебуває в стані припинення, відповідно будь-які дії щодо передачі квартири йому у власність не вживає. З таких підстав просить захисти його право власності. У судове засідання сторони не з'явилися, представників не направили, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач подав клопотання про слухання справи у його відсутності та підтримання позову. Ліквідатор ТОВ «Ковельський ЖБК» - арбітражний керуючий Череватий Л.Б., подав клопотання про слухання справи у його відсутності. Третя особа виконавчий комітет Ковельської міської ради Волинської області також подав клопотання про слухання справи у відсутності його представника. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд прийшов до наступного висновку. З матеріалів справи встановлено, що 31 серпня 2005 року між позивачем [PERSON] та відповідачем ТОВ «Ковельський ЖБК» укладено договір № 31082 на пайову участь у будівництві житлового будинку у [ADDRESS], предметом якого є пайова участь позивача у будівництві зазначеного житлового будинку з врахуванням поточної вартості 1кв.м. загальної площі квартири на момент внесення інвестицій, та надання товариством позивачеві як інвестору всіх необхідних документів для наступного оформлення у власність квартири № 7 на третьому поверсі у під'їзді I корпусу № 2, загальною площею 60,0кв.м., житловою - 36,0кв.м., з орієнтовним терміном введення будинку в експлуатацію - 4 квартал 2006 року. За умовами договору вартість квартири складала 113040 грн. Після виконання інвестором умов договору щодо сум і строків проплат, введення будинку в експлуатацію, відповідач зобов'язався протягом 30 днів після здачі будинку в експлуатацію за актами комісії надати позивачу документи для наступного оформлення квартири у власність. 04 липня 2006 року між сторонами укладено додаткову угоду про передачу відповідачем гаража [ADDRESS], площею 21,1кв.м. у власність позивача після введення будинку в експлуатацію та повної сплати пайових внесків за цей об'єкт. Загальна вартість гаража встановлена у сумі 15300 грн. Укладені між сторонами договір і додаткова угода за своєю правовою природою є інвестиційним договором. На час укладення договору правовідносини щодо залучення коштів фізичних осіб з метою фінансування будівництва, порядку управління цими коштами регулювалися Законами України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю» від 19 червня 2003 року та «Про інвестиційну діяльність» від 18 вересня 1991 року. Позивачем виконані умови договору і додаткової угоди, у повному обсязі оплачено інвестиційні внески, різницю вартості площі та коефіцієнт інфляції, що підтверджується копіями квитанцій та платіжних доручень про внесення на рахунок відповідача коштів у сумі 159811грн. Як слідує із витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Товариство з обмеженою відповідальністю «Ковельський житлово-будівельний комбінат» за рішенням суду від 22 березня 2012 року оголошене банкрутом і перебуває в стані припинення. На момент звернення позивача до суду розгляду справи судом відповідачем вимоги договору про пайову участь у будівництві житлового будинку не виконано - документи для оформлення квартири у власність позивачу не передано. Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» свідоцтво про право власності на нерухоме майно, що підтверджує виникнення права власності при здійсненні державної реєстрації прав на нерухоме майно, видається членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого відповідного кооперативу, які повністю внесли свої пайові внески. У зв'язку з визнанням відповідача банкрутом позивач позбавлений отримати в останнього підтвердження про повну сплату внесків на будівництво квартири та гараж. Згідно з акта державної приймальної комісії про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта, що затверджений рішенням виконавчого комітету Ковельської міськради № 633 від 30 грудня 2008 року, 12-ти квартирний житловий будинок на [ADDRESS], належний ТОВ «Ковельський ЖБК», прийнятий в експлуатацію. Рішеннями виконавчого комітету Ковельської міської ради «Про оформлення права власності на житло» № 635 від 31 грудня 2008 року, «Про внесення змін до рішення виконавчого комітету № 635» від 13 березня 2009 року, «Про оформлення права власності на житло» №55 від 12 лютого 2009 року задоволено клопотання відповідача та вирішено оформити за позивачем право власності на спірну квартиру. Відповідно до технічних паспортів, виготовлених Комунальним підприємством «Волинське обласне бюро технічної інвентаризації» 04 та 12 серпня 2014 року, квартира [ADDRESS] складається з двох кімнат загальною площею 64,5 кв.м., житловою площею 31,9 кв.м., а саме з: кімнати площею 17,5 кв.м., кімнати площею 14,4 кв.м., кухні площею 11,1 кв.м., вбиральні площею 1,4 кв.м., ванної кімнати площею 3,1 кв.м., коридору площею 10,3 кв.м., лоджії площею 6,7 кв.м.; гараж [ADDRESS], має площу 19,9 кв.м. Житловий будинок, в якому розташована спірна квартира, збудовано на земельній ділянці, яка передана Ковельською міською радою забудовнику в оренду строком на 49 років до 25 травня 2055 року, що підтверджується договором оренди землі від 05 червня 2006 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 331 Цивільного кодексу (далі - ЦК) України право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. За змістом вказаної норми закону, а також ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає у особи, яка створила це майно, після закінчення будівництва об`єкта нерухомості, введення його в експлуатацію, отримання свідоцтва про право власності та реєстрації права власності. Статтею 16 ЦК України визначено право кожної особи на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. Оскільки відповідач оголошений банкрутом і перебуває в стані припинення та не вчиняє дій щодо реєстрації за собою права власності на спірну квартиру, позивач позбавлений можливості провести державну реєстрацію квартири за собою, тому його право підлягає захисту в судовому порядку - за ним слід визнати право власності на вказану квартиру та гараж. На підставі ст. ст. 16, 182, 331 ЦК України, ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про фінансово-кредитні механізми і управління майном при будівництві житла та операціях з нерухомістю», Закону України «Про інвестиційну діяльність»,

Outcome: approved