Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-29 00:00:00

У вересні 2016 р. [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] щодо стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини. Просить стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання сина у розмірі 2000,00 грн. щомісячно до повноліття дитини. У судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити з підстав заявлених у позовній заяві. Відповідач частково визнає позовні вимоги та просить врахувати обставини його інвалідності, отримання доходів у вигляді пенсії та відсутність роботи. Погодився на стягнення з нього аліментів у визначеному судом розмірі. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню виходячи із наступного. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.181 Сімейного Кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що батьками [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження дитини виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції м.Києва (актовий запис 3659) (а.с.10). Рішенням Святошинського районного суду м.Києва від 03.11.2014 р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний (а.с.9). Згідно до свідоцтва про укладення шлюбу виданого «Дворцом бракосочетания №1 Управления ЗАГС Москвы» між [PERSON] та [PERSON] був укладений шлюб 07.10.2015 р. (актовий запис № 4316) та після укладення шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] (а.с.8). Сторонами не заперечується факт проживання дитини разом із матір»ю. За нормою Сімейного кодексу України щодо способів виконання батьками обов»язків утримувати дитину, законодавець виділяє два способи: за домовленістю між батьками та за рішенням суду. Таким чином, такий спосіб виконання обов»язку як спосіб виконання обов»язку за рішенням суду випливає із відсутності між батьками домовленості. Як повідомляє позивач, і не заперечується відповідачем, останній нерегулярно та не в повному обсязі надає їй грошові кошти утримувати їх спільну неповнолітню дитину, чим не виконує свого батьківського обов»язку. Ухвалюючи рішення, суд враховує стан здоров»я відповідача, який є інвалідом 2 групи загального захворювання, а також отримання ним доходу у вигляді пенсії. Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність будь-якої домовленості між батьками про розмір участі в утриманні дитини, а тому вважає за правомірне встановити спосіб виконання відповідачем його обов»язку в утриманні сина. З урахуванням заявлених вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини усіх доходів батька щомісячно до досягнення дитиною повноліття, оскільки суд врахував всі повідомлені обставини при визначенні розміру аліментів передбачених ст.182 СК України . При визначенні аліментів суд врахував стан здоров»я відповідача, відсутність у нього роботи, отримання стабільного доходу. Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України суд вважає за необхідне покласти на відповідача обов'язок сплатити на користь держави судовий збір. На підставі ст.ст.180-183,191 Сімейного Кодексу України та

Outcome: partial