Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-03 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив суд визнати недійсним патент України на промисловий зразок №24410 від 25.02.2013 повністю, зобов`язати Державну службу інтелектуальної власності України (далі - ДСІВУ) внести зміни до Державного реєстру патентів України на промислові зразки щодо визнання недійсним патенту України на промисловий зразок №24410 від 25.02.2013 повністю та здійснити публікацію про це в офіційному бюлетені «Промислова власність», вирішити питання про судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач з урахуванням пояснень свого представника в судовому засіданні посилається на те, що компанія [PERSON], Турція, є власником патенту Республіка Туреччина, на промисловий зразок №2010 01127 від 04.03.2010 (заявка №2010/01127 від 04.03.2010, дата публікації 01.05.2010) 10.06.2013 позивач подав заявку №2013167.3 на реєстрацію промислового зразка «СИР (П`ЯТЬ ВАРІАНТІВ)» в Комітет по правам інтелектуальної власності Міністерства юстиції Республіки Казахстан. Однак, за результатами експертизи позивач отримав експертний висновок від 19.11.2014 про відмову у видачі патенту на промисловий зразок, оскільки експертизою було виявлено найближчий аналог, співставлений з варіантами заявленого промислового зразка, а саме промисловий зразок за патентом №24410 від 25.02.2013 «СИР ВЕРТУН» (заявка №s201201004 від 01.08.2012), власник [PERSON]. Позивач стверджує, що суттєві ознаки промислового зразку за патентом України №24410 від 25.02.2013 співпадають із суттєвим ознаками промислового зразка позивача за патентом №2010 01127 від 04.03.2010, які внаслідок публікації відомостей про патент позивача стали загальнодоступним в світі до дати подання відповідачем [PERSON] заявки на спірний промисловий зразок. Таки чином позивач вважає, що видача та реєстрація патенту України на промисловий зразок №24410 від 25.02.2013 порушує права позивача (а.с.4-7) Відповідач [PERSON] про розгляд справи повідомлявся належним чином відповідно до положень ст.74 ЦПК України, проте в судове засідання не з`явився. В матеріалах справи наявні заперечення [PERSON], з яких вбачається, що він категорично заперечує проти задоволення позову, зазначаючи про те, що вимоги є недоведеними (а.с.84-85) Представник ДСІВУ просив також відмовити у задоволенні позовних вимог з огляду на те, що з їх боку порушень при видачі спірного патенту не було (а.с.66) Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.214 ЦПК України суд при постановленні рішення вирішує, зокрема, питання про те, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» правова охорона надається промисловому зразку, що не суперечить публічному порядку, принципам гуманності і моралі та відповідає умовам патентоспроможності. Частиною 6 цієї статті визначено, що обсяг правової охорони, що надається, визначається сукупністю суттєвих ознак промислового зразка, представлених на зображенні (зображеннях) виробу, внесеному до Реєстру, і засвідчується патентом з наведеною у ньому копією внесеного до Реєстру зображення виробу. Тлумачення ознак промислового зразка повинно здійснюватися в межах його опису. Згідно з частинами 1, 2 ст.6 Закону промисловий зразок відповідає умовам патентоспроможності, якщо він є новим. Промисловий зразок визнається новим, якщо сукупність його суттєвих ознак не стала загальнодоступною у світі до дати подання заявки до Установи або, якщо заявлено пріоритет, до дати її пріоритету. Крім того, у процесі встановлення новизни промислового зразка береться до уваги зміст усіх раніше одержаних установою заявок, за винятком тих, що на зазначену дату вважаються відкликаними, відкликані або за ними установою прийняті рішення про відмову у видачі патентів і вичерпані можливості оскарження таких рішень. Відповідно до ч.1. ст.461 ЦК України промисловий зразок вважається придатним для набуття права інтелектуальної власності на нього, якщо він, відповідно до закону, є новим. Згідно з ч.1 ст.462 ЦК набуття права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок засвідчується патентом. Статтею 469 ЦК визначено, що права інтелектуальної власності на винахід, корисну модель, промисловий зразок визнаються недійсними з підстав та в порядку, встановлених законом. Судом встановлено, що 01.08.2012 відповідачем [PERSON] було подано заявку №s 2012 01004 на отримання патенту на промисловий зразок «СИР «ВЕРТУН» (а.с.70-71) Інформацію про деклараційний патент було внесено до Державного реєстру патентів України на промислові зразки та публікацію відомостей про видачу патенту України №24410 здійснено у офіційному бюлетені «Промислова власність» 25.02.2013, з якого є чинними права на промисловий зразок «СИР «ВЕРТУН» (а.с.68) Дані обставини також підтверджуються витягом з Державного реєстру патентів України на промислові зразки та не оспорюється сторонами. В п.1 ст.14 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» зазначено, що закладом експертизи відповідно до цього Закону та Правил розгляду заявки на промисловий зразок, державною установою проводиться експертиза заявки. Пунктом 8 ст.14 Закону встановлено, що за заявкою на промисловий зразок проводиться формальна експертиза, під час якої встановлюється дата подання заявки на підставі статті 12 цього Закону; визначається, чи належить об'єкт, що заявляється, до об'єктів, зазначених у пункті 2 статті 5 цього Закону та правилам, встановленим на його основі Установою; документ про сплату збору за подання заявки перевіряється на відповідність встановленим вимогам. Положеннями абзацу 2 п.1 статті 18 Закону передбачено, що патент видається під відповідальність його власника без гарантії чинності патенту. Представник відповідача - ДСІВУ зазначив, що видача спірного патенту була здійснена за ознаками формальної експертизи. Відповідно до висновку судової експертизи №112/16 від 20.04.2016 сукупність суттєвих ознак на промисловий зразок №2001001127 від 04.03.2010 «СИР», які свідчать, що сукупність суттєвих ознак промислового зразка «СИР ВЕРТУН» за патентом України №24410, стала загальнодоступною в світі, а саме до 01.08.2012 (а.с.122-131) Таким чином, промисловий зразок за патентом України №24410 від 25.02.2013 не відповідає умові патентоздатності «новизна». Відповідно до ст.25 Закону України «Про охорону прав на промислові зразки» невідповідність зареєстрованого промислового зразку умовам надання правової охорони є підставою для визнання патенту недійсним повністю чи частково. Виходячи з цих обставин, наданих у судовому засіданні доказів, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача. Відповідно до статті 18 Закону патент видається під відповідальність його власника без гарантії чинності патенту. В Положенні про Державний реєстр патентів України зазначено, що у процесі ведення реєстру до нього вносяться відомості щодо визнання патенту недійсним повністю або частково і такі відомості (зміни щодо правового статусу патенту), в силу вказаного положення, ДСІВУ публікує в офіційному бюлетені «Промислова власність». Відповідно до ч.ч.1-3 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За змістом ч.1 ст.57, ч.1 ст.58 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Будь-яких доказів, які б спростували твердження позивача і висновки суду, викладені вище, відповідач [PERSON] суду не представив. Виходячи з цього суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача в частині зобов'язання ДСІВУ внести до Державного реєстру патентів України на промислові зразки відомості про визнання недійсним даного патенту України на промисловий зразок та опублікувати відомості про це в офіційному бюлетені «Промислова власність». Відповідно до ч.ч.1,3 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи те, що ДСІВУ, відповідно до покладених на неї повноважень, не здійснює контроль за використанням товарних знаків їх власниками, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача [PERSON] 2 436,00 грн. судового збору та 17 794,56 грн. витрати на експертизу на користь позивача (а.с.2, 134, 156) На підставі викладеного та

Outcome: approved