Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до КС «Злагода» про стягнення заборгованості по грошових внесках і відсотках за депозитним договором, який мотивовано тим, що 24.02.2014 року між ним та КС «Злагода» було укладено Договір № 3199дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до якого [PERSON] вніс на депозит грошові кошти в розмірі 3200 грн. з нарахуванням процентів на внесок в розмірі 28 % річних зі строком дії договору до 24.08.2015 року. Окрім того, [PERSON] вніс до КС «Злагода» додатковий пайовий внесок в розмірі 800 грн. Однак відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань не повернув позивачу у визначений договором строк суму внеску та не сплатив суму нарахованих процентів. Вищевказані обставин і стали підставою для звернення позивача з вказаним позовом до суду, в якому останній просив стягнути з КС «Злагода» на свою користь заборгованість за вищевказаним депозитним договором в розмірі 4652,28 грн., а також 800 грн. додаткового пайового внеску. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявився, однак його представник [PERSON] надав суду заяву, у якій просив розглядати справу у його відсутність та зменшив розмір позовних вимог, відповідно до яких просив стягнути з КС «Злагода» на користь позивача заборгованість за вищевказаним депозитним договором в розмірі, зафіксованому в акті-звірки розрахунку за депозитом, а саме: 4116,67 грн., з яких: 3200 грн. сума внеску, 116,67 грн. сума нарахованих процентів та 800 грн. додаткового пайового внеску. Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач у своїй заяві не заперечував проти такого порядку розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Спірні правовідносини сторін ґрунтуються на вимогах ст.ст. 1058, 1060, 1061 ЦК України, положеннях Законів України «Про кредитні спілки», «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», «Про захист прав споживачів». Згідно з п. 1 ч.1 ст. 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» кредитні спілки є фінансовими установами, які в належному порядку зареєстровані та надають фінансові послуги. Пункт 4 ч.1 ст. 4 Закону визначає фінансову послугу, зокрема, як послугу залучення фінансового активу із зобов'язанням щодо наступного його повернення. Водночас ст.1 Закону України «Про кредитні спілки» визначає кредитну спілку як неприбуткову організацію, засновану фізичними особами, професійними спілками, їх об'єднаннями на кооперативних засадах з метою задоволення потреб її членів у взаємному кредитуванні та наданні фінансових послуг за рахунок об'єднаних грошових внесків її членів. Кредитна спілка є фінансовою установою, виключним видом діяльності якої є надання фінансових послуг, передбачених цим Законом. Стаття 23 Закону регламентує належність внесків (вкладів) на депозитні рахунки та нараховані на них проценти членів кредитної спілки цим же членам цих же вкладів на праві приватної власності. Кожний член кредитної спілки має право одержати належні йому кошти, зазначені в частині першій цієї статті, у порядку і строки, які визначені відповідно до частини сьомої статті 10 цього Закону, статуту кредитної спілки або укладеними з членом кредитної спілки договорами. Відповідно до ч.1 ст.1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно ст. 1060 ЦК України (в редакції яка діяла станом на час виникнення правовідносин) договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад); за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника. Відповідно до ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу; проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав; у разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 24.02.2014 року між [PERSON] та КС «Злагода» було укладено Договір № 3199дВ про залучення строкового внеску (вкладу) члена кредитної спілки на депозитний рахунок, відповідно до якого [PERSON] зобовязався внести строковий внесок на депозитний рахунок в сумі 3200 грн. з нарахуванням процентів на внесок в розмірі 35 % річних зі строком дії договору до 24.08.2014 року (а.с. 15-18). Додатком до вказаного договору сторони затвердили графік розрахунків (а.с. 19). На виконання умов зазначеного договору 24.02.2014 року позивач вніс на депозитний рахунок грошові кошти в розмірі 3200 грн., а також 800 грн. додаткового пайового внеску, що підтверджується відповідними квитанціями до прибуткового касового ордеру від 24.02.2014 року (а.с. 14). 26.08.2014 року між сторонами було погоджено та затверджено новий графік розрахунків за договором, відповідно до якого встановлена остаточна дата розрахунку 24.02.2015 року (а.с. 20). 05.02.2015 року сторони уклали додаткову угоду до Договору № 3199дВ, якою встановлено нову процентну ставку в період з 01.02.2015 року по 30.04.2015 року в розмірі 2,5 % річних, а в період з 01.05.2015 року до закінчення строку дії Договору 28 % річних, а також продовжено строк дії договору до 24.08.2015 року та затверджено новий графік розрахунків (а.с. 21, 22). Згідно з п. 3.3.3. Договору № 3199дВ вкладник має право по закінченню строку дії цього договору отримати всі належні йому грошові кошти відповідно до умов цього договору. Відповідно до п. 3.2.5. Договору № 3199дВ спілка зобовязана повернути вкладнику внесок та нараховані проценти у строки та в розмірах, які передбачені умовами цього договору. Однак відповідач КС «Злагода», в порушення своїх зобовязань за вказаним договором, по завершенню строку його дії, не повернула суму внеску та нараховані відсотки, внаслідок чого утворилась заборгованість. 26.06.2015 року між [PERSON] та КС «Злагода» погоджено заборгованість відповідача за Договором № 3199дВ, що відображено в акті звірки розрахунку, відповідно до якого станом на 26.06.2015 року заборгованість відповідача становить 4116,67 грн., з яких: 3200 грн. основна сума, 116,67 грн. відсотки, 800 грн. додатковий внесок (а.с. 32). Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк, відповідно до умов договору та вимог закону. Згідно зі ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Під час судового розгляду встановлено, що КС «Злагода» по завершенню строку дії Договору № 3199дВ не повернула позивачу 4116,67 грн., з яких: 3200 грн. основна сума, 116,67 грн. відсотки, 800 грн. додатковий внесок. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі викладеного вище суд приходить до переконання, що змінені (зменшені) позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 4116,67 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак з відповідача на користь держави слід стягнути суму судового збору в розмірі 551,20 грн., а також на користь позивача витрати на правову допомогу в розмірі 1000 грн. (відповідно до розрахункової квитанції серії СА № 1 від 01.03.2016 року про оплату витрат на правову допомогу а.с. 11). Враховуючи викладене,

Outcome: approved