Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулась до суду з указаним позовом, просила у судовому порядку визнати дійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], укладений 28 липня 1997 року на Черкаській філії товарної біржі «Українська біржа нерухомості» між [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які діяли в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] з однієї сторони, та нею з іншої сторони. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 28 липня 1997 року вона купила у [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], які діяли на той час також в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 20\~000 грн. Договір купівлі-продажу квартири був зареєстрований в Черкаському філіалі товарної біржі «Українська біржа нерухомості» на підставі Закону України «Про товарну біржу», однак нотаріально не був посвідчений. Право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано за нею в КП «Черкаське обласне обєднання бюро технічної інвентаризації» за реєстровим номером №16500. На даний час вона має намір продати квартиру [ADDRESS], однак нотаріус відмовив у нотаріальній реєстрації договору відчуження, оскільки наявний у неї договорі купівлі-продажу від 28 липня 1998 року не посвідчено нотаріально. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримала в повному обсязі з викладених в позові підстав, просила їх задоволити. Відповідачі у судове засідання повторно не зявились, причини неявки суду не повідомили, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про що свідчать рекомендовані повідомлення про вручення поштового відправлення. Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення в справі на підставі наявних в справі доказів, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України. Заслухавши думку позивача, дослідивши письмові матеріали справи та докази в їх сукупності, на підставі повного, об'єктивного та всебічного дослідження, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом установлено, що 28 липня 1997 року [PERSON] купила у [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON], які діяли на той час також в інтересах неповнолітніх [PERSON] та [PERSON] квартиру [ADDRESS] за 20000 грн.(а.с.9) Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] був зареєстрований в Черкаському філіалі товарної біржі «Українська біржа нерухомості» та не був нотаріально посвідчений. Пізніше право власності на квартиру [ADDRESS] було зареєстровано за [PERSON] в КП\~«Черкаське обласне обєднання бюро технічної інвентаризації», реєстровий №16500 (а.с.7-8) Відповідно до ст. 224 Цивільного Кодексу Української РСР (в\~редакції 1963 року, що діяв на момент укладання договору купівлі-продажу квартири) за договором купівлі-продажу продавець зобов'язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов'язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно із ст. 227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР нотаріальне посвідчення угод обов'язкове лише у випадках, зазначених у законі. Якщо одна зі сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими ч. 2 ст. 48 цього Кодексу. Відповідно до пункту 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 28 квітня 1978 року № 3 «Про судову практику в справах про визнання угод недійсними» (зі змінами та доповненнями) роз'яснено, що з підстав недодержання нотаріальної форми визнаються недійсними тільки угоди, які відповідно до чинного законодавства підлягають обов'язковому нотаріальному посвідченню, зокрема договори довічного утримання; застави, купівлі-продажу (у тому числі при придбанні на біржових торгах). Щоб не допустити неправильного визнання дійсними угод на підставі ч.\~2\~ст.\~47 ЦК, суд повинен перевірити, чи підлягала виконана угода нотаріальному посвідченню, чому вона не була нотаріально посвідчена і чи не містить вона протизаконних умов. У судовому засіданні [PERSON] пояснила, що у неї відсутні докази щодо умисного ухилення сторони продавців квартири [ADDRESS] від нотаріального посвідчення такого договору після 28 липня 1997 року. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Оскільки відсутні докази, які б свідчили про те, що [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які діяли в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON] після 28 липня 1997\~року ухилялись від нотаріального оформлення укладеного з [PERSON] на товарній біржі договору купівлі-продажу квартири, то відсутні підстави, передбачені ч.\~2 ст. 47 ЦК УРСР, для визнання такого договору купівлі-продажу дійсним у судовому порядку. З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed