overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 02.09.2006 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу дітей не мають. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на сімейне життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, не проживають однією сім'єю, шлюбні відносини припинені з жовтня 2014 року. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день та час розгляду справи повідомлена судом належним чином, надіслала до суду заяву з проханням розглядати справу у її відсутності, повідомила, що позовні вимоги визнає. Суд, вислухавши пояснення позивача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.09.2006 року, від шлюбу дітей не мають. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з жовтня 2014 року, примирення неможливе. Спір щодо спільного майна на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що при укладенні шлюбу відповідачка прізвище не змінювала.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між ним та відповідачем 22.04.2008 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] народження. Подружнє життя у сторін не склалось, оскільки, відсутні спільні погляди на життя, довіра, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе, не проживають однією сім'єю з квітня 2014 року, шлюбні відносини припинені. Спір щодо утримання дитини та спільного майна на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнала та просила суд його задовльнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 22.04.2008 року, від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO] народження. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені, примирення неможливе. З квітня 2014 року сторони не підтримують шлюбних відносин, спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В судовому засіданні встановлено, що відповідачкамає бажання відновити свої дошлюбне прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь 3 956 779,87 грн. боргу за договором б/н уступки права вимоги боргу, а також судові витрати. Позивач позовні вимоги обґрунтовує тим, що 28 липня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Директ Інвестмент» (далі - позивач), [PERSON] (далі - відповідач) то Товариством з обмеженою відповідальністю «Бауман Трейд» було укладено договір б/н уступки права вимоги боргу, що виникають із Договору про переведення боргу від 12 квітня 2012 року № 1 на суму 295 503,00 грн., Договору про переведення боргу від 13 квітня 2012 року № 2 на суму 1 985 245,50 грн. та Договору про переведення боргу від 16 квітня 2012 року № 3 на суму 1 676 031,37 грн. Загальна заборгованість за вказаними договорами на дату укладення договору б/н уступки права вимоги боргу відповідача становила 3 956 779,87 грн. Враховуючи, що [PERSON] заборгованість не погашається, позивач звернувся із відповідним позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, що викладені у позові. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-25 00:00:00

У березні2015 року позивач звернувся з позовом про визначення місця проживання його сина [PERSON]. В обґрунтування своїх позовних вимог він послався на наступне. Він та позивачка перебували у шлюбі, який було розірвано 17.01.2007 року. Від даного шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO]. Між сторонами не досягнуто згоди стосовно місця проживання дитини. На даний час дитина проживає разом з ним, він займається його вихованням, має можливість створити всі необхідні умови для життя та розвитку дитини. За таких обставин він просить суд прийняти рішення про визначення місця проживання дитини саме з ним, та не чинитиме перешкод у спілкуванні сина з матірю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, надавши суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує у проживанні дитини з позивачем та просить суд розглядати справу за її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 2 ст. 160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного із них, стан її здоровя. та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів про визначення місця проживання дитини обовязковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розвязання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. В судовому засіданні встановлено, що17.01.2007 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ЖД № 030964, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Южненского міського управління юстиції Одеської області, актовий запис № 11. Від даного шлюбу у сторін є дитина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-ЖД № 325742, виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Южненского міського управління юстиції Одеської області 20.01.2001 року, актовий запис № 10. Дитина [PERSON] проживає разом з позивачем за адресою: [ADDRESS], що підтверджується довідкою № 310 від 05.06.2015 року, виданою директором КП «МЖКЦ» [PERSON] Комісія з питань захисту прав дитини виконавчого комітету Южненської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON], [INFO], з батьком, [PERSON], що підтверджується висновком від 13.11.2015 року № 1204/03-02-07. За таких обставин суд вважає можливим задовольнити позовні вимоги На підставі ст. 19, 161 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 05.04.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 4 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 31.01.2015 р. становить 12\~189,77 грн.. Просив стягнути з [PERSON] на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 12\~189,77 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, 05.04.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 4 500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 31.01.2015 р. становить 12\~189,77 грн., яка складається з: -4\~009,06 грн. заборгованість за кредитом; -5\~444,05 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом; -1\~680,00 грн. заборгованість за пенею та комісіями; -500,00 грн. штраф (фіксована сума); - 556,66 штраф (процентна складова). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 14.09.2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 25\~000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Позичальник не виконує належним чином зобов»язання за договором, не здійснює щомісячне погашення кредиту, не сплачує відсотки у розмірах і у строки, передбачені договором. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 04.01.2016 р. становить 83466,59 грн. Просив стягнути з [PERSON] Ель-абд на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 83466,59 грн. та судові витрати. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та зібранні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, 14.01.2010 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу кредит на суму 6 000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач умови кредитного договору належним чином не виконав, у звязку з чим заборгованість станом на 04.01.2016 р. становить 83466,59 грн., яка складається з: -24848,72 грн. заборгованість за кредитом; -1742,87 грн. заборгованість за пенею та комісією; -500,00 грн. штраф (фіксована сума); - 3950,79 грн. штраф (процентна складова). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову в повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 15 листопада 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого у нього станом на 31 січня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 7866,38 грн., яка складається з: 3834,39 грн. заборгованість за кредитом; 2481,21 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 700 грн. заборгованість за комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 350,78 грн. штраф (процентна складова). Зважаючи на вказані обставини позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «ПриватБанк» заборгованість на загальну суму 7866,38 грн., та судові витрати у справі. У судове засідання представник позивача не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. За письмовою згодою представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи, та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як вбачається із матеріалів справи 15 листопада 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір №б/н відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач не виконує належним чином зобовязання за кредитним договором, в результаті чого у нього станом на 31 січня 2015 року виникла заборгованість у розмірі 7866,38 грн., яка складається з: 3834,39 грн. заборгованість за кредитом; 2481,21 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 700 грн. заборгованість за комісією; 500 грн. штраф (фіксована частина); 350,78 грн. штраф (процентна складова). За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. У відповідності до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 25 червня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 100000 грн., зі сплатою 22% річних строком до 25 червня 2017 року. У звязку з порушенням умов кредитного договору, відповідач станом на 15 жовтня 2014 року має заборгованість, яка становить 130644,43 грн. та складається з: 85579,38 грн. сума боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних; 17740,03 грн. сума боргу за процентами з урахуванням індексу інфляції та 3% річних; 27325,02 грн. сума пені. Посилаючись на вищевикладені обставини та норми закону позивач просив суд: стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 130644,43 грн. У судове засідання представник позивача не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідач у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа ( кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Як вбачається з матеріалів справи 25 червня 2012 року між сторонами було укладено кредитний договір згідно якого відповідач отримав кредит у розмірі 100000 грн., зі сплатою 22% річних строком до 25 червня 2017 року. У звязку з порушенням умов кредитного договору, відповідач станом на 15 жовтня 2014 року має заборгованість, яка становить 130644,43 грн. та складається з: 85579,38 грн. сума боргу за кредитом з урахуванням індексу інфляції та 3% річних; 17740,03 грн. сума боргу за процентами з урахуванням індексу інфляції та 3% річних; 27325,02 грн. сума пені. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-13 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №б/н від 17 серпня 2010 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання не виконує, у звязку з чим станом на 31 січня 2015 року має заборгованість у розмірі 16799,39 грн., яка складається з: 13570,01 грн. заборгованість за кредитом; 1753,22 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 200 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 776,16 грн. штраф (процентна складова). Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором у розмірі 16799,39 грн. У судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не зявилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася. За письмовою згодою представника позивача, суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти ( кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом установлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 17 серпня 2010 року відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У порушення умов кредитного договору відповідач зобовязання не виконує, у звязку з чим станом на 31 січня 2015 року має заборгованість у розмірі 16799,39 грн., яка складається з: 13570,01 грн. заборгованість за кредитом; 1753,22 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; 200 грн. заборгованість з комісії за користування кредитом; 500 грн. штраф (фіксована частина); 776,16 грн. штраф (процентна складова). За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved