Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-18 00:00:00

У березні 2013 р. позивач звернувся до суду із даним позовом. Обґрунтовуючи свої вимоги вказав, що 07.09.2015 р. позивач [PERSON] Оболонським районним центром зайнятості був направлений на працевлаштування на вільне вакантне робоче місце на посаду оператора комп'ютерного набору для інваліда до відповідача - Північного РЦСФД по вул. Вишгородська 21. Як вказує позивач, під час відвідання роботодавця керівником підприємства позивачу було запропоновано ознайомитись з роботою та протягом 4-х днів пройти випробування, (при прийнятті інваліда, направленого на роботу відповідно до рекомендації медико-соціальної експертизи, забороняється встановлювати для нього випробувальний термін (ст. 26 КЗпП України). Позивач посилається на вимоги ч. 3 ст. 24 КЗпП України працівник не може бути допущенний до роботи без укладання трудового договору, оскільки мені робота за професійними навиками та медичними висновками є підходящою. Трудову книжку на мінімальну ставку відповідач оформити відмовився, і офіційних трудових відносин позивач з відповідачем не мали. Як вказано у позові, 15.09.2015 р. роботодавець - відповідач позивачу без відомих причин та без ознайомлення с офіційними документами і медичними висновками повернув направлення центру зайнятості з відміткою не відповідає вимогам та не вказав причину відмови. Тому просить суд відшкодувати заподіяну позивачу моральну шкоду, яку оцінює у розмірі 10000 грн., так як ця сума обумовлена фізичними та душевними стражданнями, погіршенням внаслідок цих страждань стану здоров'я. У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали у повному об'ємі. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав та надав суду письмові заперечення. Вислухавши пояснення сторін, суд дослідивши матеріали справи прийшов до висновку, що він не підлягає задоволенню з таких підстав. У відповідності до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Судом встановлено, що дійсно 10.09.2015 р. до відповідача - Північного Регіонального центру страхового фонду документації був направлений на працевлаштування позивач [PERSON] на посаду оператора комп'ютерного набору. При цьому із позивачем керівництвом було проведено співбесіду та ознайомлено з умовами роботи. Як вбачається із заперечень, при перевірці документів необхідних при зарахуванні на посаду, у позивача [PERSON] була відсутня довідка із психоневрологічного диспансеру, яка є обов'язковою при працевлаштуванні, і останньому було запропоновано надати її в короткий термін. Як з'ясовано судом, (і цього не заперечують сторони), позивач з'явився 14.09.2015 р. з приводу свого працевлаштування, але медичної довідки встановленого зразка із психоневрологічного диспансеру за місцем проживання не надав та відмовився узяти на себе письмово зобов'язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; надати у письмовій формі згоду на передбачені законом обмеження прав у зв'язку з його допуском до державної таємниці. При цьому позивачу було роз'яснено щодо наслідків його дій, що у зв'язку з не дотримання ним вимог ст. ст. 22, 23 Закону України «Про державну таємницю» ч. 2 ст. 24 КЗпП України йому у працевлаштуванні буде відмовлено та у корінці направлення працевлаштування зроблено відмітку про прийняте рішення, що кандидатура не відповідає вимогам. Як з'ясував суд, у відповідності до ст. 9 Закону України від 22.03.2001 р. № 2332-І1І «Про страховий фонд документації» відповідач - Північний регіональний центр страхового фонду документації є спеціальною установою, де виробництво технічних засобів оброблення інформації та технологічного оснащення повинно відповідати вимогам технічного захисту інформації з обмеженим доступом, тобто режимним об'єктом. Згідно до п. 3 Постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно п. 5 вказаної постанови відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправними діяннями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Тому вирішуючи питання щодо стягнення моральної шкоди із відповідача - Північного регіонального центру страхового фонду документації суд вважає, що у відповідності до ст. 60 ЦПК України та постанови Пленуму ВСУ № 4 від 31.03.1995 р. позивачем [PERSON] не надано до суду жодного належного та допустимого доказу щодо існування такої моральної (немайнової) шкоди, протиправності з боку відповідача, наявності причинно-наслідкового зв'язку між шкодою та самим протиправним діянням, а також вини останнього в її заподіянні, а тому відмовляє у задоволенні даного позову.

Outcome: dismissed