Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-30 00:00:00

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Перший український міжнародний банк» звернулося до суду з указаним позовом про стягнення заборгованості із [PERSON] (а.с. 3-10). В обґрунтування своїх позовних вимог позивач у позовній заяві посилався на те, що 07 жовтня 2011 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ТОВ «Деміс Канц» було укладено кредитний договір № DNI-22-1126/11 із доповненнями до нього, відповідно до умов якого позивач надав йому кредит у сумі 35\~475\~000,00 грн. В якості забезпечення зобовязань позичальника за кредитом поручителем виступив [PERSON], з яким банком було укладено договір поруки № DNI-22-1131/11 від 07 жовтня 2011 року та який зобовязався відповідати перед банком за виконання позичальником взятих на себе зобовязань, що випливають з вищевказаного кредитного договору. Попри взяті на себе зобовязання позичальник не виконує умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту та своєчасної сплати нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, у звязку із чим станом на 06 вересня 2016 року прострочена заборгованість відповідача за кредитним договором становить 16\~310\~322,95 грн. Проте позивач прийняв рішення про часткове стягнення заборгованості основної суми кредиту в розмірі 2\~000\~000,00 грн. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями указану справу для розгляду автоматизованою системою розподілено судді Черновському Г.В., але у звязку із звільненням указаного судді з посади судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська розпорядженням керівника апарату призначено повторний автоматизований розподіл справи, яка згідно із протоколом від 03 жовтня 2016 року передана для розгляду судді Ходаківському М.П., яким ухвалою від 04 жовтня 2016 року прийнято її до свого провадження. Представники позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити позов. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність. Третя особа в судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 07 жовтня 2011 року між ПАТ «Перший український міжнародний банк» та ТОВ «Деміс Канц» було укладено кредитний договір № DNI-22-1126/11 із доповненнями до нього, відповідно до умов якого позивач надав йому кредит у сумі 35\~475\~000,00 грн. (а.с.12-26) Згідно із положеннями п. 7.2.1 договору відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 16% річних. Нарахування відсотків за користування кредитом здійснюється за фактичну кількість днів у періоді на залишок заборгованості. При розрахунку відсотків враховується день надання та не враховується день погашення кредиту. Відповідно до п. 6.1 договору в редакції додаткової угоди № 13 банк надає позичальнику кредит з терміном погашення останнього періоду до 01 липня 2017 року (а.с. 69-71). Судом також встановлено, що згідно із договором поруки № DNI-22-1131/11 від 07 жовтня 2011 року, укладеним між банком та [PERSON], він поручився перед кредитором за належне виконання ТОВ «Деміс Канц» взятих на себе зобовязань, що витікають з договору № DNI-22-1126/11 від 07 жовтня 2011 року із доповненнями до нього, у тому числі повернути кредит у сумі 35\~475\~000,00 грн. до 01 липня 2017 року (а.с. 79-81). Факт отримання ТОВ «Деміс Канц» кредитних коштів у сумі 35\~475\~000,00 грн. підтверджується виписками по рахунках (а.с. 76-78). Попри взяті на себе зобовязання позичальником не виконуються умови кредитного договору стосовно своєчасного повернення суми отриманого кредиту, у звязку із чим станом на 06 вересня 2016 року заборгованість ТОВ «Деміс Канц» за кредитним договором становить 16\~310\~322,95 грн. Проте позивач прийняв рішення про часткове стягнення заборгованості основної суми кредиту в розмірі 2\~000\~000,00 грн. Згідно із ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 Цивільного кодексу України). Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (частина 1 ст. 530 Цивільного кодексу України). Якщо кожна із сторін у зобов'язанні має одночасно і права і обов'язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов'язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї (п. 3 ст. 510 Цивільного кодексу України). Позичальник зобов'язується повернути (погасити) кредитодавцеві кредит, сплатити проценти згідно умов договору. В статті 610 ЦК України вказано, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 623 ЦК України передбачено, що боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 192 ЦК України законним платіжним способом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Частиною 2 цієї ж статті передбачено, що іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Цивільним кодексом передбачено можливість визначення зобов'язання в іноземній валюті. Відповідно до ч. 1 ст. 212, ч. 2 ст. 632 ЦК України договір укладений сторонами, містить умови, які повинні виконуватися. Відповідно до частини першої статті 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Згідно із частиною четвертої статті 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобовязання не встановлений або встановлений моментом предявлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не предявить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Відповідно до частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого повязана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (частина перша статті 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець повязує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (частина друга статті 251 та частина друга статті 252 ЦК України). З договору поруки вбачається, що в ньому не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договору поруки (пункт 5.3 договору поруки) про його дію до повного виконання зобовязань за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частинні першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Отже, порука це строкове зобовязання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє субєктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Оскільки строк предявлення вимоги до поручителя не сплинув, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог банку до [PERSON] Ураховуючи вищевикладене, суд вважає можливим задовольнити позов ПАТ «Перший український міжнародний банк» до [PERSON] та стягнути із нього заборгованість основної суми кредиту в розмірі 2\~000\~000,00 грн, оскільки її розмір підтверджено розрахунком сплати платежів за договором, умови договору в цій частині відповідачем не виконано. Згідно із вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 30\~000 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved