Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-21 00:00:00

У березні 2021 року позивачі звернулися до суду з даним позовом. Свій позов мотивують тим, що вони є власниками житлового будинку [ADDRESS] . Окрім них, в даному будинку зареєстрований відповідач. Проте, в січні 2020 року відповідач забравши всі свої речі, виїхав із будинку та почав проживати з іншою жінкою. Відповідач наданий час не проживає за місцем своєї реєстрації, його особисті речі в будинку відсутні, всі витрати пов`язані з утриманням та обслуговуванням будинку, сплатою комунальних платежів і податків, покладені на них. Оскільки, реєстрація відповідача у будинку порушує їх право вільно володіти та розпоряджатися своїм майном, вони змушені звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 13 квітня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання. 07 липня 2021 року на підставі ухвали Фастівського міськрайонного суду Київської області у даній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивачі в судове засідання не з`явилися, повідомлялися судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подали заяви, в яких просили суд розглядати справу у їх відсутність. Зазначили, що позов підтримують в повному обсязі, просили його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечують. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог, з наступних підстав. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.71 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців, а згідно зі ст.72 Житлового кодексу України визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку. Судом встановлено, що позивачам та неповнолітнім дітям, інтереси яких представляє їх законний представник [PERSON] , на підставі Договору купівлі-продажу житлового будинку від 13 жовтня 2011 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Скринником С.М, зареєстрованого в реєстрі за № 1799, на праві приватної спільної часткової власності, по 1/5 частці кожному, належить житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 16-22). Як вбачається з Будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] , окрім позивачів в даному будинку зареєстрований відповідач по справі [PERSON] (а.с. 24-27). Згідно Акту про не проживання особи за місцем реєстрації № 21 від 17 лютого 2021 року, гр. [PERSON] , з січня 2020 року по теперішній час, не проживає за місцем своєї реєстрації, за адресою: [ADDRESS] (а.с. 28). Пленум Верховного Суду України в частині 2 пункту 15 постанови від 1 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» роз`яснив, що при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що стаття 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Це означає, що наявність чи відсутність прописки самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Проаналізувавши встановлені фактичні обставини по справі, оцінивши представлені докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що право [PERSON] на користування житлом зі сторони позивачів порушено не було, відповідач відсутній в спірному будинку понад встановлений законом строк без поважних причин, тому втратив право користування ним, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. Крім того, враховуючи положення 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп.. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статей 71, 72 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved