Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-26 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з названим позовом. Свої вимоги мотивував тим, що був укладений договір страхування транспортних засобів. 31 серпня 2013 року забезпечений цим договором автомобіль потрапив в ДТП. За договором [PERSON] отримала виплату в 3450,37 грн. Винним у ДТП було визнано [PERSON] Останній застрахував свою цивільно-правову відповідальність як власник транспортного засобу в ПрАТ «Українська охоронно-страхова компанія». Остання сплатила на їх користь в порядку регресу 2540,37 грн., тобто за виключенням франшизи в розмірі 1000 грн., яку за умовами договору має сплатити [PERSON] У добровільному порядку відповідач кошти не сплатив. Тому просили суд стягнути з відповідача [PERSON] на їх користь стягнути франшизу в розмірі 1000 грн. та судові витрати покласти на відповідача. У судове засідання позивач не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені. Подав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, просив заяву задоволити. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що 07 серпня 2013 року ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» та ТОВ «Велюкс Україна» був укладений договір страхування транспортних засобів №071746, за цим договором був застрахований автомобіль Skoda Octavia, державний номерний знак [NUMBER]. 31 серпня 2013 року водій [PERSON], керуючи автомобілем ГАЗ 3302, державний номерний знак [NUMBER], по вулиці Леніна в м. Боярка, рухався заднім ходом, не дотримався безпечного бокового інтервалу, внаслідок чого допустив зіткнення з автомобілем Skoda Octavia, державний номерний знак [NUMBER], який стояв поруч, що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 09 вересня 2013 року [PERSON] визнаний винним у порушенні ПДР, що спричинило дане ДТП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу. 31 серпня 2013 року до ПрАТ «СК «ПЗУ Україна» надійшла заява ТОВ «Велюкс Україна» про настання страхового ви падку по договору страхування Авто КАСКО. Згідно страхового акту від 19 вересня 2013 року страхове відшкодування становить 3540 грн. Дана сума була перерахована на рахунок ТОВ «Атлант-М Дніпровська набережна», що підтверджується платіжним дорученням №16149 від 20 вересня 2013 року. На час ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] як власника наземного транспортного засобу була застрахована в ПрАТ «УОСК» за договором страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) №АВ5280944. З матеріалів справи та пояснень позивача, викладених в позовній заяві, ПрАТ «УОСК» виплатила в порядку регресу 2540 грн. 01 липня 2014 року на адресу [PERSON] направлена вимога про сплату франшизи в розмірі 1000 грн. Дана вимога отримана відповідачем, що підтверджується зворотнім повідомленням. За ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює небезпеку. Згідно ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. У ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вказано, що при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи. Ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого . Згідно ст. 22.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. За ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01 липня 2004 року шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого, - це шкода пов'язана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. У ст. 9.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та п.2 Договору №АВ5280944 обов'язковий ліміт відповідальності страховика за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 000 грн. на одного потерпілого та франшиза - 1000 грн. За ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). За таких обставин, позовні вимоги про стягнення з відповідача франшизи підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. До судових витрат у відповідності до ст. 79 ЦПК України відноситься судовий збір. Враховуючи наведене, з відповідачів слід стягнути витрати, пов'язані зі сплатою судового збору

Outcome: approved