Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-31 00:00:00

У вересні 2018р. позивач [PERSON] звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідача ТОВ «Кредекс Фінанс» (яке змінило своє найменування на «Вердикт Капітал»), треті особи: ПАТ «Кредобанк» (далі по тексту - третя особа 1), Філія міста та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» (далі по тексту - третя особа 2), в якому просив суд: - припинити та виключити з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, обтяження автомобіля «Toyota Prado», 2003р. випуску, чорного кольору, номер об`єкта: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] , внесене в реєстр Філією міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» 09 вересня 2016р. за номером 15966284. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 10 липня 2018р. він вирішив продати належний йому на праві приватної власності вищезазначений автомобіль марки «Toyota Prado» та під час продажу вищевказаного автомобіля дізнався і отримав витяг з Державного реєстру обтяжень рухомого майна, з якого видно, що в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна міститься вищезазначений запис від 09 вересня 2016р. за № 15966284 про заставу рухомого майна, а саме: заборона відчужувати належний позивачу на праві приватної власності автомобіль марки «Toyota Prado». Запис про обтяження внесений на підставі договору відступлення права вимоги, б/н, від 06 жовтня 2010р. ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс». На думку позивача таке обтяження є незаконним, оскільки належний йому на праві приватної власності автомобіль, був придбаний ним у м. Сімферополі АР Крим у 2005р., і там же був поставлений на облік та в 2008р. в зв`язку з переїздом до м. Києва, вказаний автомобіль позивач перереєстрував у м. Києві. Крім того, позивач звертав увагу суду, що у нього відсутні будь-які кредитні зобов`язання перед відповідачем та перед ПАТ «Кредобанк», а боржник який вказаний у витязі позивачу взагалі невідомий. Також у позовній заяві позивач зазначав що відповідно до витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна вказано, а саме, приватне обтяження зареєстровано 09 вересня 2016р. на автомобіль «Toyota Prado» номер державної реєстрації [NUMBER] , хоча станом на дату приватного обтяження вказаний автомобіль вже був зареєстрований під номером [NUMBER] . Оскільки в досудовому порядку вирішити спір неможливо, зазначене обтяження порушує його права власника, а тому позивач змушений звернутись до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2018р. відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 05 березня 2019р. на адресу суду надійшли письмові пояснення на позов від третьої особи 2 (а.с. 54-57) в яких третя особа зазначила, що безпідставно залучена до участі в справі. 09 вересня 2016р. відповідачем була подана заява про реєстрацію обтяження рухомого майна вихідний № 415 в електронному вигляді. Відтак, вилучення спірного запису, як приватного обтяження, можливе шляхом подання обтяжувачем (відповідачем) електронної заяви до ДП «НАІС» добровільно, або на виконання рішення суду. 14 березня 2019р. ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва закрито підготовче засідання та призначено справу до розгляду по суті. 26 березня 2019р. на адресу суду надійшов відзив на позов (а.с. 109-112), який було повернуто стороні відповідача на підставі ст. ст. 49, 178 ЦПК України. В судове засідання сторони, треті особи не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку, сторонами були подані на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутність. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Згідно ч.1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Судом встановлено, що 17 лютого 2006р. позивач [PERSON] набув права власності на автомобіль марки «Toyota Prado», 2003р. випуску, чорного кольору, номер шасі: [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] . Зазначені обставини, протягом всього часу розгляду справи не оспорювались. 04 липня 2008р. зазначений автомобіль «Toyota», було знято з обліку при зміні місця проживання позивача в межах України, а саме з АР Крим до м. Києва. 29 жовтня 2008р. вищевказаний автомобіль було зареєстровано у зв`язку з переїздом на інше місце проживання, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Згідно відповіді Головного сервісного центру МВС Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в м. Києві від 20 жовтня 2020р. № 31/26 - 34162 станом на 17 жовтня 2020р., будь - які інші реєстраційні операції з автомобілем «Toyota Prado», номер шасі: [NUMBER] , не здійснювались. Відповідно до ч. 4 ст. 334 ЦК України, якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації. Частиною 1 ст. 210 ЦК України, визначено, що правочин підлягає державній реєстрації лише у випадках, встановлених законом. Такий правочин є вчиненим з моменту його державної реєстрації. Згідно зі ст. 19 Закону України «Про автомобільний транспорт», транспортні засоби, в тому числі легкові автомобілі підлягають державній реєстрації. Державна реєстрація здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі ст. 34 Закону України «Про дорожній рух», реєстрація, перереєстрація зняття з обліку транспортних засобів здійснюється згідно з Постановою Кабінету Міністрів України № 1388 від 07 вересня 1998р. «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації) зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів» (далі по тексту - Порядок). Відповідно до п. 1 Порядку встановлюється єдина на території України процедура державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типі, марок іч моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, оформлення та видачі реєстраційних документів і номерних знаків. Цей Порядок є обов`язковим для всіх юридичних та фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, виробляють чи експлуатують їх. Представники власників транспортних засобів виконують обов`язки та реалізують права таких власників у межах наданих їм повноважень (п. 2 Порядку). У п. 3 Порядку зазначено, що державна реєстрація транспортних засобів проводиться підрозділами Державтоінспекції з метою здійснення контролю за відповідністю конструкції та технічного стану транспортних засобів установленим вимогам стандартів, правил і нормативів, дотриманням законодавства, що визначає порядок сплати податків і зборів (обов`язкових платежів), використанням транспортних засобів в умовах воєнного і надзвичайного стану, а також для ведення їх обліку та запобіганню вчиненню щодо них протиправних дій. Пунктом 5 Порядку передбачено, що особи, які порушують цей Порядок, несуть відповідальність згідно із законом. Звертаючись до суду з вказаним позовом, позивач зазначав, що в липні 2018р. він дізнався, що позбавлений можливості реалізувати належний йому автомобіль, оскільки встановлено обтяження, а саме заборона відчужувати належний йому автомобіль. Згідно витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна 09 вересня 2016р. за № 15966284 зареєстровано реєстратором: Філія міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» обтяження. Вид обтяження: приватне обтяження. Тип обтяження: застава рухомого майна. Підстава обтяження: договір відступлення права вимоги, б/н, 06 жовтня 2010р., ПАТ «Кредобанк» та ТОВ «Кредекс Фінанс». Об`єкт обтяження: автомобіль легковий, «Toyota Prado», 2003р. випуску; номер об`єкта [NUMBER] , номер державної реєстрації: [NUMBER] . Заборонено відчужувати. Обтяжувач: ТОВ «Кредекс Фінанси». Боржник: [PERSON] , код: [NUMBER] , [ADDRESS] . Розмір основного зобов`язання 27370,00 доларів США. Строк виконання зобов`язання до 01 лютого 2011р. Термін дії: 09 вересня 2021р. Згідно п. 41 Порядку реєстрації: «Забороняється перереєстрація на нового власника транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі транспортних засобів є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця». При цьому, відповідно до абзацу другого п. 7 Порядку реєстрації: «Експлуатація транспортних засобів, що не зареєстровані (не перереєстровані) в уповноважених органах МВС та без номерних знаків, що відповідають державним стандартам, а також ідентифікаційні номери складових частин яких не відповідають записам у реєстраційних документах або знищені чи підроблені, забороняється». Положеннями ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Судом встановлено, що право власності на автомобіль у позивача виникло на законних підставах - 17 лютого 2006р. позивач [PERSON] здійснив реєстрацію права власності на спірний автомобіль за собою. В свою чергу, сторона відповідача обґрунтовуючи правомірність своїх дій щодо внесення відомостей про обтяження зазначала, що 20 лютого 2006р. між [PERSON] та АТ «Кредит Банк (Україна)», правонаступником якого є ПАТ «Кредобанк» було укладено кредитний договір та договір застави, за яким в заставу, в якості забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було передано зазначений вище автомобіль «Toyota Prado». Протягом всього часу розгляду справи в суді стороною відповідача не було надано доказів того, що позивач є заставодавцем і має правовідносини з кредитором. Також стороною відповідача не було надано суду належних і допустимих доказів того, яким чином [PERSON] міг передати належний позивачу автомобіль в заставу, який його набув до укладення вищезазначеного договору застави. Згідно ст. 41 Конституції України та ст. 321 ЦК України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Отже, з набуттям права власності на вказаний автомобіль позивачка отримала статус добросовісного набувача. Відтак обтяження у вигляді застави автомобіля «Toyota Prado», внесене в реєстр Філією міста Києва та Київської області ДП «Національні інформаційні системи» 09 вересня 2016р. за номером 15966284 створює перешкоди позивачу у розпорядженні належним йому автомобілем. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу», застава - це спосіб забезпечення зобов`язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов`язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами. Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Відповідно до вимог ст. 3 цього Закону, заставою може бути забезпечена будь-яка дійсна існуюча або майбутня вимога, що не суперечить законодавству України, зокрема така, що випливає з договору позики, кредиту, купівлі-продажу, оренди, перевезення вантажу тощо. Застава має похідний характер від забезпеченого нею зобов`язання. Право застави виникає з моменту укладання договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Реєстрація застави не пов`язується з моментом виникнення права застави та впливає на чинність договору застави (ст. 16 Закону України «Про заставу»). Згідно вимог ст. 28 Закону України «Про заставу» застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов`язання. Згідно з ч. ч. 3 і 4 ст. 577 ЦК України застава рухомого майна може бути зареєстрована на підставі заяви заставодержателя або заставодавця з внесенням запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Зазначені норми застосовуються з урахуванням положень Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», який визначає правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, оприлюднення та реалізації інших прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна. Відповідно до ст. 11 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяження рухомого майна реєструється в Державному реєстрі в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація обтяжень рухомого майна проводиться з метою забезпечення виконання зобов`язань і захисту прав юридичних і фізичних осіб стосовно рухомого майна та надання в інтересах цих осіб інформації про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах із третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. На підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виникнення пріоритету не визначені цим Законом. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет заставу, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Аналогічна за змістом норма міститься в ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу». Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння користування та розпорядження своїм майном. В силу ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном (ч. 1ст. 391 ЦК України). Відповідно до ч.1,2 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Положеннями ст. 386 ЦК України передбачено, що держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Таким чином, непорушність права власності є беззаперечною. Згідно ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 704,8 грн.

Outcome: approved