Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-23 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, посилаючись на те, що відповідачем з 01.08.2011 року по 25.06.2013 року виконувалися обовязки директора ПП «Автоден». 10.06.2013 року у звязку із звільненням відповідача за власним бажанням засновником підприємства було прийнято рішення про створення ревізійної комісії з обовязкової інвентаризації, ревізії активів та зобовязань підприємства. За результатами роботи ревізійної комісії підприємства було виявлено нестачу основних засобів на загальну суму 10085,6 грн., а саме: двері металеві, вартістю 5000 грн. з ПДВ та ноутбук F-Simens Amilo Pa2548 вартістю 5085,6 грн. Вищезазначене майно на момент виконання відповідачем обовязків директора підприємства станом на 01.01.2013 року в наявності підприємства, що підтверджується наказом відповідача № 34-п від 27.12.2012 року про проведення інвентаризації активів та зобовязань підприємства. В звіряльній відомості результатів інвентаризації основних засобів та зобовязань підприємства від 25.06.2013 року відповідачем погоджено з результатами звіряння та недостачею основних засобів підприємства в кількості двох одиниць, тим самим визнано порушення майнових прав власника. Просив стягнути з [PERSON] на користь ПП «Автоден» суму майнової шкоди у розмірі 10085 грн. 60 коп., моральної шкоди у розмірі 5000 грн., сплачений судовий збір та витрати за послуги адвоката. Представник позивача у удовому засіданні вимоги підтримав та просив задовольнити. Суду пояснив, що відповідач, працюючи на досаді директора ПП «Автоден» не був матеріально відповідальною особою, однак відповідно до посадової інструкції мав відповідати за майно підприємства. При звільненні відповідача акт прийому-передачі не складався. Ринкова вартість майна визначалася на підставі паспортів на двері металеві та ноутбук. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснив, що рішення власника ПП «Автоден» про створення ревізійної комісії суперечить Статуту Приватного підприємства і тому висновок ревізійної комісії не може бути належним та допустимим доказом. Звіряльна відомість результатів інвентаризації основних засобів від 25.06.2013 року не є доказом наявності збитків, тому що складена з порушенням чинного законодавства. Крім того у позивача відсутні підстави вимагати відшкодування шкоди у розмірі, що перевищує місячний заробіток відповідача, оскільки відповідальність працівників відповідно до ст. 133 КЗпП України є обмеженою. Вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди не підлягають задоволенню, оскільки відсутній сам факт завдання моральної шкоди позивачу. Просив у задоволенні позову відмовити. Суд, заслухавши сторони, показання свідка, вивчивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] був призначений на посаду директора ПП «Автоден» на підставі наказу № 20-11-к від 01.08.2011 року (а. с. 15) та рішення власника № 3-11 від 29.07.2011 року (а. с. 16). ПП «Автоден» діє на підставі Статуту, затвердженого рішенням власників ПП від 11.02.2008 року (а. с. 46-63). Посадовою інструкцією директора ПП «Автоден» (а. с. 25-28) передбачено, що директор несе повну відповідальність за збереження та ефективне використання майна підприємства. За завдання матеріальних збитків підприємству директор відповідає у межах, визначених діючим трудовим та цивільним законодавством України. Згідно наказу №34-п про проведення інвентаризації від 27.12.2012 року (а. с. 19) на ПП «Автоден» було проведено інвентаризацію товарно-матеріальних цінностей станом на 31.12.2012 року та складено інвентаризаційну відомість основних засобів станом на 01.01.2013 року (а. с. 21-24). Згідно висновку № 4098-14 судової почеркознавчої експертизи від 20.03.2015 року (а. с. 205-212) підпис в графі «Директор» в «инвентаризационной ведомости основних средств по состоянию на 01.01.2013» виконано не [PERSON], а іншою особою з наслідуванням його справжнього підпису. Допитана у судовому засіданні як свідок [PERSON] суду показала, що у її присутності директор [PERSON] не ставив свій підпис під інвентаризаційною відомістю. Тобто станом на 01.01.2013 року відповідачем не було підтверджено та зафіксовано наявність переліку основних засобів Підприємства. 10.06.2013 року було прийнято рішення власника № 14 (а. с. 16) про звільнення з посади директора ПП «Автоден» [PERSON] у звязку зі звільненням за власним бажанням 25 червня 2013 року. 10 червня 2013 року засновник ПП «Автоден» прийняв рішення № 15 про створення ревізійної комісії (а. с. 31) для проведення перевірки переданих [PERSON] справ Підприємства та інвентаризації майна , коштів і фінансових зобовязань Підприємства. Однак згідно пункту 9.5 Статуту ПП «Автоден» для здійснення контролю за фінансовою діяльністю Підприємства згідно рішенням власника призначається аудиторська перевірка. Таким чином, рішення власника про створення ревізійної комісії суперечить Статуту Підприємства. Протоколом № 2 зборів ревізійної комісії ПП «Автоден» від 21.06.2013 року (а. с. 34-35) було зафіксовано виявлення ревізійною комісією недостачі 2-х одиниць основних засобів на суму 10085,60 грн. з ПДВ, що зафіксовано в інвентаризаційному описі основних засобів та звіряльній відомості результатів інвентаризації основних засобів. Однак, оскільки відповідач, як директор ПП «Автоден» не ставив свій підпис під інвентаризаційною відомістю, тому суд критично ставиться до твердження позивача про недостачу 2-х одиниць основних засобів, а саме дверей металевих та ноутбука. Крім того, звіряльна відомість результатів інвентаризації основних засобів складена з порушенням Інструкції по інвентаризації основних засобів, нематеріальних активів, товарно-матеріальних цінностей, грошових коштів і документів та розрахунків, затвердженої Наказом Міністерства фінансів України від 11.08.1994 року № 69. Відповідно до п. 11.1. даної Інструкції для проведення інвентаризаційної роботи на підприємствах створюється постійно діючі інвентаризаційні комісії у складі керівників структурних підрозділів, головного бухгалтера, які очолюються керівником підприємства або його заступником. Відповідно до п. 11.2. даної Інструкції інвентаризація проводиться повним складом інвентаризаційної комісії у присутності матеріально відповідальної особи. Тобто участь керівника к проведенні інвентаризації є обовязковою. Під час проведення інвентаризації на ПП «Автоден» з 18.06.2013 року по 21.06.2013 року [PERSON] не був присутній ні як керівник Підприємства, ні як матеріально відповідальні особа. Звіряльна відомість результатів інвентаризації основних засобів від 25.06.2013 року відповідачем не підписувалася. Наказом ПП «Автоден» № 19-13-к від 25.06.2013 року (а. с. 17) [PERSON] було звільнено з посади директора ПП «Автоден» за власним бажанням. Власником ПП «Автоден» було прийнято рішення № 17 від 02.08.2013 року (а. с. 39) про здійснення директором Підприємства заходів, направлених на відшкодування винними особами завданої матеріальної шкоди власнику. 05.08.2013 року директором ПП «Автоден» була направлена претензія на імя відповідача (а. с. 40-41) з вимогою відшкодувати завдані збитки у розмірі 10085 грн. 60 коп. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичній або юридичній особі, а також шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Враховуючи наведені вище докази, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність завданої шкоди Підприємству та вина відповідача у завданні шкоди. Позивач, звертаючись із даним позовом до суду, не врахував норми КЗпП України, а саме статті 133, 1353, 136, які регламентують відповідальність керівника підприємства за заподіяну підприємству шкоду та межі такої відповідальності. Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною 2 цієї статті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25.05.2001 року під немайновою шкодою, заподіяною юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у звязку із приниженням її ділової репутації, посяганням на фірмове найменування, товарний знак, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до її діяльності. Позивачем у позові та представником позивача у судовому засіданні не надано доказів завдання позивачу діями або бездіяльністю відповідача моральної шкоди . Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги не знайшли свого підтвердження, є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 86 ЦПК України підлягають стягненню з позивача на користь [PERSON] документально підтверджені витрати на проведення судової почеркознавчої експертизи у розмірі 3640 грн. 20 коп. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved