overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-27 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, заінтересована особа: Третя Полтавська державна нотаріальна контора. У судове засідання заявник не зявилася, попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник заінтересованої особи Третьої Полтавської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявилася, проте надала суду заяву з проханням провести розгляд справи у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення виходячи з наступного. Судом встановлено, що 18 жовтня 2015 року померла мати [PERSON] [PERSON]. 21 грудня 2010 року [PERSON] склала заповіт, яким повністю заповідала [PERSON], належну їй частину житлового будинку з частиною надвірних будівель за адресою: м.Полтава, пров.Товарний, 5. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Третьої Полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] При складанні заповіту державним нотаріусом неправильно вказано прізвище заявника. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєне прізвище чоловіка «Сісько». Відповідно до паспорта громадянина України прізвище заявника зазначено «Сісько». В заповіті вказано прізвище «Сисько». У звязку з цим, заявник не має можливості отримати свідоцтво на право власності на майно в порядку спадкування за заповітом. Факт належності заявнику [PERSON] заповіту, складеного [PERSON], 21 грудня 2010 року на користь [PERSON] та посвідченого державним нотаріусом Третьої Полтавської державної нотаріальної контори [PERSON], підтверджується: 1.Паспортом громадянки України серія КН №879168, виданого Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 15.03.1999 року, згідно якого українською мовою прізвище заявника «Сісько». 2.Карткою фізичної особи-платника податків від 13.10.1998 року про присвоєння заявнику, [PERSON], ідентифікаційного номеру платника податків. 3.Свідоцтвом про шлюб виданого 24 липня 1971 року Полтавським міським Палацом одруження відповідно до якого [PERSON] змінила прізвище на «Сісько». Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, імя, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з імям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій просила суд розірвати шлюб між нею та відповідачем. В обґрунтування заявленого позову позивачка посилалася на те, що з відповідачем за даним позовом вона знаходиться у шлюбі, зареєстрованому 05 березня 1994 року Новоруською сільською радою народних депутатів Павлоградського району Дніпропетровської області, актовий запис № 01. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину: [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Шлюбні стосунки припинені у зв'язку з постійними сварками та втратою взаємних почуттів. Вважає, що їх сім'я розпалася остаточно, поновлення шлюбних відносин неможливо. Подальше збереження їхньої сім'ї є неможливим та просто недоцільним. У судове засідання позивачка не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає що заявлений позов підлягає задоволенню, так як в судовому засіданні з'ясовано, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємоповаги. Чоловік зобов'язаний утверджувати в сім'ї повагу до матері. Дружина зобов'язана утверджувати в сім'ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України). Згідно ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якому просила розірвати укладений з відповідачем шлюб, залишити неповнолітнього сина сторін [PERSON], проживати з нею, після розірвання шлюбу залишити їй прізвище чоловіка, вирішити питання розподілу судових витрат. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 15.08.2016 року шлюб між [PERSON], прізвище якої зазначено у свідоцтві про одруження як [PERSON], та [PERSON], зареєстрований 03.08.2011 року ВРАЦС Оболонського РУЮ в м. Києві, актовий запис № 1053 - розірвано. У жовтні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення , яким просить вирішити вимоги її позову в частині залишення проживання дитини з нею, залишення їй прізвища, а також стягнути на її користь судовий збір. Заяву просить розглядати у її відсутність. Відповідач про час та місце розгляду питання повідомлявся належним чином, у судове засідання не прибув, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до п. 1, 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; судом не вирішено питання про судові витрати. Частинами 2-4 цієї статті передбачено, що заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням сторін. Їх присутність не є обов'язковою. На додаткове рішення може бути подано скаргу. Враховуючи, що строк виконання рішення не закінчився, суд дійшов висновку про ухвалення додаткового рішення, яким у задоволені вимог позову [PERSON] про визначення місця проживання дитини та залишення прізвища відмовити, оскільки дитина проживає з позивачкою, а залишення прізвища є її особистим правом, й може бути змінено лише за її заявою в порядку передбаченому законом. Крім того, в порушення вимог ст.ст. 10 та 60 ЦПК України позивачкою доказів на підтвердження спору між сторонами з цих питань не надано. При цьому, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-31 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. У судове засідання позивачка не з'явилася, попередньо надавши до суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з'явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що проти задоволення позовних вимог не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що 14 лютого 1998 року у відділ реєстрації актів громадянського стану виконкому Полтавської міської ради зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі реєстрації актів про одруження цього ж числа зроблено запис за № 157 свідоцтво [NUMBER] Сімейно-шлюбні відносини не склалися. Спору про розподіл спільного майна подружжя не має. Від вказаного шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ст. 51 Конституції України, ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не можу бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-12 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася\~\~до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на сина, в якій просила суд стягнути з відповідача аліменти\~\~на її користь на\~\~утримання сина, в розмірі\~\~1/4\~\~частини його заробітку щомісячно до закінчення ним навчання а саме до 30.06.2019 року. Позивач у судове засідання не зявилася попередньо надавши заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не зявився, про причини своєї неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час і місце розгляду справи. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до задоволення за наступних обставин. Судом встановлено, що з 04 червня 1997 року сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого у них 07.02.1998 року народився син [PERSON]. [PERSON] проживає разом зі своєю матір'ю [PERSON] та знаходиться повністю на її утриманні. Відповідно до довідки № 5123 від 28.04.2016 року [PERSON] навчається у Полтавському національному педагогічного університеті імені [PERSON] на 1 курсі денного відділення з 01.09.2015 по 30.06.2019 р. за комерційною формою навчання. Згідно\~ст. 51 Конституції України,\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до\~ст. 199 СК України\~якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до ч. 1\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу.\~\~ Частина 1\~ст. 182 СК України\~визначає, що при призначенні аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. \~\~ На\~\~підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, вказуючи, що впродовж останніх 10 років їх сімейне життя поступово погіршувалося, що врешті решт призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю, що призвело до відчуження один від одного та втрати взаємоповаги. На теперішній час ведення між ними спільного господарства та сумісне проживання припинено . Також позивач вказує, що між нею і відповідачем втрачено почуття любові, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження їх сімї неможливі. Позивач просила розглянути справу за її відсутності і задовольнити позов, про що подала адресовану суду свою письмову заяву, яка приєднана судом до матеріалів справи. Відповідач також просив розглянути справу без його участі, про що подав адресовану суду свою письмову заяву, в тексті якої вказав, що проти задоволення позову позивача не заперечує. Ця заява відповідача приєднана судом до матеріалів справи. Судом установлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Сторони зареєстрували шлюб 05 червня 1993 року у Колісненській сільській раді Саратського району Одеської області, актовий запис № 20; від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Як зазначає позивач, впродовж останніх десяти років сімейне життя з відповідачем погіршувалося, в звязку з чим на теперішній час вони припиняли спільне проживання і ведення спільного господарства, кожен з них має протилежні погляди на шлюб та сімю, що призвело до відчуження один від одного та втрати взаємоповаги, також, станом на теперішній час між ними втрачено почуття любові, тому подальше сумісне життя з відповідачем та збереження їх сімї неможливі. З огляду на наведене та враховуючи положення ч. 1 ст. 24 СК України, яка встановлює, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, суд доходить висновку, що подальше спільне життя сторін та збереження їх шлюбу суперечило б їх інтересам. Вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя сторони у даній справі не заявляли. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що 20 лютого 2010 року уклала шлюб з відповідачем, який був зареєстрований виконавчим комітетом Іванчуківської сільської ради Ізюмського району, Харківської області, актовий запис № 1. Від подружнього життя мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою. Сім'я фактично розпалася на протязі останнього року і на сьогоднішній день сторони мешкають окремо. Протягом подружнього життя вони часто сварилися з причини цілковитої психологічної несумісності їхніх характерів, яка з часом поглиблювались і привела до втрати взаєморозуміння та взаємоповаги. Позивачка просить шлюб розірвати. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 лютого 2010 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с.10). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків на протязі останнього року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що зареєструвала шлюб 14.03.1998 р. Київському відділі реєстрації актів громадянського стану м. Донецька, про що зроблено актовий запис № 011380. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Протягом двох років сторони не мешкають однією сімєю. Позивачка подала заяву про розгляд справи в заочному порядку у її відсутності, просить позов задовольнити. Відповідач у судове засідання не зявився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив, заперечень на позов не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 14 березня 1998 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітніх синів [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. (а.с.7-8). Діти мешкають разом з позивачкою. (а.с.9). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків протягом двох років, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сімї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що зареєструвала шлюб з відповідачем 25 серпня 2007 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 246. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. З вересня 2015 року шлюбні відносини припинені. Спільне життя з відповідачем не склалося. Позивачка просить шлюб розірвати. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 25 серпня 2007 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.6). Від шлюбу мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. (а.с.7). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з вересня 2015 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтуванні своїх вимог посилається на те, що з відповідачем уклала шлюб 15.07.2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану по місту Ізюму Ізюмського міськрайонного управління юстиції Харківської області, актовий запис № 165. До шлюбу вступила вперше. Дошлюбне прізвище Сухіна. Від подружніх стосунків мають спільну дитину - сина [PERSON], [INFO], стосовно якого вони позбавлені батьківських прав. Подружні стосунки припинені з 2014 року. Позивачка не має наміру продовжувати відносини. Впродовж значного часу сімейне життя між ними поступово погіршувалося, що в кінцевому результаті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивачка просить шлюб розірвати. Сторони надали заяви про розгляд справи у їх відсутності. Відповідач проти позову не заперечує. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 15 липня 2006 року, що підтверджується оригіналом свідоцтва про шлюб. (а.с.8). Від шлюбу мають неповнолітню сина [PERSON], [INFO] (а.с.10), стосовно якого вони позбавлені батьківських прав. (а.с.11). Частиною 2 статті 112 Сімейного Кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сімейне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що подружжя не підтримує шлюбних стосунків з 2014 року, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, можливість збереження сім'ї втрачено, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-16 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що 29 червня 2013 року уклала шлюб з відповідачем, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 237. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між ними припинені з лютого 2015 року, у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, виникненням сварок, несумісністю характерів. Вони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить її інтересам, що має істотне значення. Позивачка та її представник про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, в судове засідання не з'явилися, надали заяву, в якій підтримали позовні вимоги, просили справу розглянути за їх відсутності, не заперечували проти ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач про час і місце судового розгляду повідомлений належним чином - шляхом телефонограми, в судове засідання не з'явився, від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності. На підставі ст.224 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29 червня 2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Красноармійську реєстраційної служби Красноармійського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 237. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини між подружжям припинені у зв'язку з різними поглядами на сімейне життя, відсутності взаєморозуміння, постійними сварками. Сторони проживають окремо, не пов'язані спільним побутом та взаємними права та обов'язками, а тому суд вважає недоречним вжиття заходів щодо примирення подружжя. Згідно ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку про те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому шлюб між сторонами слід розірвати. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 1 ст.88 ЦПК України підлягають присудженню з відповідача на користь позивачки понесені ним і документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору в сумі 551,20 грн. Відповідно до ст. ст.24, 104, 105, 110-112, 114 СК України,

Outcome: approved