Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-03 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. Вказуючи на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 11.11.2011р., вона придбала земельну ділянку загальною площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Підприємницька, кадастровий № 3221455300:03:004:0012. Звернувшись у червні 2014 року до Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області для проведення державної реєстрації вказаної земельної ділянки, вона отримала відмову реєстраційної служби у звязку з тим, що заявлене право вже зареєстровано за іншою особою, якою є [PERSON], що підтверджується виданим реєстраційною службою свідоцтвом про право власності на земельну ділянку. Оскільки реєстраційною службою порушено вимоги законодавства щодо реєстрації права власності на нерухоме майно, позивач вважає рішення Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області № 8764812 від 06 грудня 2013 року про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на спірну земельну ділянку таким, що порушує її права, а тому, просить його скасувати; визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно № 14141453 від 06 грудня 2013 року видане Реєстраційною службою Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області [PERSON] на вказану земельну ділянку та визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку. В судовому засіданні представник позивача підтримала вимоги позову та просила їх задовольнити з викладених у позові підстав. Відповідачі належним чином повідомлені про день, час та місце слухання справи, в судове засідання не зявилися, причини неявки не повідомилив, заяв про відкладення розгляду справи не надіслав. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 11.11.2011 року між [PERSON] та [PERSON]. укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 2,0000 га, для ведення особистого селянського господарства, розташовану за адресою Київська область, Васильківський район, смт. Глеваха, вул. Підприємницька, кадастровий № 3221455300:03:004:0012 (далі - земельна ділянка), посвідчений 11.11.2011 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], зареєстрований в реєстрі за № 1711 (далі договір купівлі-продажу), що також підтверджується витягом з державного реєстру правочинів № 10631751 від 11.11.2011 року. З огляду з державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 840090, виданого Управлінням Держкомзему у Васильківському районі 25 березня 2010 року, приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] зроблено відповідний запис про посвідчення зазначеного договору купівлі-продажу на підставі якого право власності на дану земельну ділянку переходить до [PERSON] 27 червня 2014 року Рішенням Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області № 14100263 [PERSON] відмовлено у проведенні державної реєстрації права власності земельної ділянки з підстав наявності реєстрації заявленого права. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо обєкта нерухомого майна, індексний номер 26812109, сформованої 15 вересня 2014 року, право власності на земельну ділянку зареєстровано 25.11.2013 року за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, серія та номер 14141453 виданого 06.12.2013 року державним реєстратором прав на нерухоме майно реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області [PERSON] та внесено запис відповідно до рішення про державну реєстрацію права та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 8764812 від 06.12.2013 року. Приймаючи до уваги викладене, судом достовірно встановлено, що реєстрація права власності на земельну ділянку за [PERSON] вчинена реєстраційною службою після відчуження останнім свого права на користь позивача за укладеним між ними договором купівлі-продажу. Тому суд дійшов висновку, що надані відповідачу [PERSON] документи для реєстрації права не давали змоги реєстратору встановити відповідність заявлених прав документам, що їх посвідчують, оскільки заявник не надав державного акту на право власності на земельну ділянку, а тому державний реєстратор при прийнятті рішення та видачі свідоцтва, що є предметом спору, діяв всупереч вимогам Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703. \~Таким чином, суд обґрунтовано вважає, що дані правовідносини врегульовано положеннями Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень », Порядком ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 26 жовтня 2011 року № 1141 та затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 22 червня 2011 року № 703 Порядком державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, що діяв і був чинний на час вчинення спірної реєстрації. Згідно статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор: встановлює\~\~ відповідність\~\~ заявлених\~\~ прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обов'язкового дотримання\~\~ письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення (у випадках, встановлених законом); відповідність повноважень особи, яка подає документи на державну реєстрацію прав та їх обтяжень; \~\~\~\~ відповідність відомостей\~\~ про\~\~ нерухоме майно, наявних у Державному реєстрі прав та поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно, зареєстрованих відповідно до вимог цього Закону; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або договір (угода) пов'язує можливість проведення державної реєстрації виникнення, переходу, припинення прав на нерухоме майно або обтяження таких прав. Положенням ч. 4 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державній реєстрації підлягають виключно заявлені права за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. За п.1 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна. На час розгляду справи сторонами відомостей про те, що договір купівлі-продажу було розірвано або визнано недійсним суду сторонами надано не було, а тому позивач неправомірно позбавлена права на відповідну державну реєстрацію власності на земельну ділянку. Оскільки в судовому засіданні встановлено порушення реєстраційною службою при здійсненні державної реєстрації права [PERSON] на земельну ділянку встановленого законодавством порядку проведення такої реєстрації, а відповідно і порушення права позивача, то позовні вимоги в частині визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та скасування рішення Реєстраційної служби Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області про державну реєстрацію за останнім права власності на земельну ділянку є такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги про визнання права власності на земельну ділянку за [PERSON], то суд вважає їх передчасними та такими, що не підлягають задоволенню, оскільки скасування спірної реєстрації права власності на дане нерухоме майно дає позивачу можливість реалізувати належне право на державну реєстрацію прав та їх обтяжень. На підставі викладеного,

Outcome: partial