Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-16 00:00:00

У вересні 2015р. ТОВ «Порше Лізинг Україна» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу. Свої позовні вимоги позивач ТОВ «Порше Лізинг Україна» обґрунтовував тим, що 16 квітня 2013р. між сторонами був укладений договір про фінансовий лізинг №00006846 від 16 квітня 2013р., додатком до якого були Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є невід'ємними частинами договору лізингу, об'єкт лізингу - транспортний засіб марки «VW Golf VII» 1,4 TSI, 2013р. виробництва, шасі [NUMBER]. Посилаючись на те, що [PERSON] не виконує умови договору, позивач просив суд стягнути з останнього заборгованість в сумі 376056,38 грн., з яких: 69497,31 грн. - сума заборгованості по лізинговим платежам, 11220,67 грн. - сума витрат згідно з абз. 2. п 6.1. загальних умов, 2363,04 грн. - сума трьох процентів річних за час прострочення, 40996,02 грн. - сума інфляційних втрат, 1879,65 грн. - штрафні санкції за складені та надіслані вимоги, 7876,81 грн. - сума пені за прострочення виконання зобов'язань, 61092,58 грн. - витрати згідно з п.п. 13.1., 13.6. та 13.5. Загальних умов (щодо вилучення об'єкта лізингу); 15458,76 грн. - проценти за користування чужими грошовими коштами; 159671,54 грн. - сума збитків; 6000,00 грн. - витрати на оплату юридичних послуг з підготовки позову та представництва інтересів у суді першої інстанції. В свою чергу, в порядку ст. 123 ЦПК України [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до ТОВ «Порше Лізинг Україна» про встановлення нікчемності правочину та застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 листопада 2016р. вказаний зустрічний позов прийнятий до розгляду та об'єднаний в одне провадження з первісним позовом. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначив, що оскільки договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, він відповідно до положень ст. 799 ЦК України мав бути нотаріально посвідченим, однак укладений між сторонами договір про фінансовий лізинг № 00006846 від 16 квітня 2013р. не був нотаріально посвідчений, а тому, він є нікчемним та не породжує будь-яких правових наслідків. З моменту підписання договору по 15 січня 2014р. він здійснював всі платежі, як того вимагає Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, всього він сплатив на рахунок ТОВ «Порше Лізинг Україна» суму, еквівалентну 10587,55 дол. США, що за курсом, встановленим НБУ станом на 19 жовтня 2016р. становить 271708,29 грн., а тому позивач за зустрічним позовом просив суд встановити нікчемність укладеного між сторонами договору про фінансовий лізинг № 00006846 від 16 квітня 2013р., та застосувати наслідки недійсності нікчемного правочину: стягнути з відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» на його користь суму, еквівалентну 10587,55 дол. США, що за курсом, встановленим НБУ станом на 19 жовтня 2016р. становить 271708,29 грн. В судовому засіданні представник ТОВ «Порше Лізинг Україна» первісний позов підтримав в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, та просив суд його задовольнити. Проти задоволення зустрічного позову [PERSON] заперечував, посилаючись на те, що його вимоги не ґрунтуються на Законі, а тому, не підлягають задоволенню. Представник [PERSON] заперечував проти задоволення первісного позову ТОВ «Порше Лізинг Україна», оскільки договір про фінансовий лізинг, укладений із позивачем є нікчемним, свій зустрічний позов підтримав та просив його задовольнити. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позови, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 16 квітня 2013р. між сторонами: ТОВ «Порше Лізинг Україна» та [PERSON] було укладено договір про фінансовий лізинг № 00006846, додатком до якого були Загальні комерційні умови внутрішнього фінансового лізингу та Графік покриття витрат та виплати лізингових платежів, що є невід'ємними частинами договору лізингу, об'єкт лізингу - транспортний засіб марки «VW Golf VII» 1,4 TSI, 2013р. виробництва, шасі [NUMBER]. Відповідно ч. 1 ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до положень ч. 1 ст. 806 ЦК України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Частиною 2 цієї статті визначено, що до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Також, виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України. Згідно з ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Відтак, договір лізингу транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню. Така правова позиція була висловлена в постановах Верховного Суду України від 16 грудня 2015р. в справі №6-2766цс15 та від 18 січня 2017р. в справі № 363/3673/14-ц. Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 4, 5 Постанови № 9 від 06 листопада 2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», судам відповідно до ст. 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша ст. 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо). Відповідно до ст. ст. 215 та 216 ЦК суди розглядають справи за позовами: про визнання оспорюваного правочину недійсним і застосування наслідків його недійсності, про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. Вимога про встановлення нікчемності правочину підлягає розгляду в разі наявності відповідного спору. Такий позов може пред'являтися окремо, без застосування наслідків недійсності нікчемного правочину. У цьому разі в резолютивній частині судового рішення суд вказує про нікчемність правочину або відмову в цьому. Судом встановлено, що оспорюваний договір про фінансовий лізинг № 00006846 від 16 квітня 2013р. був укладений в письмовій формі та підписаний сторонами та не був нотаріально посвідчений. Тому, такий договір, в силу положень ч. 1 ст. 220 ЦК України, положень ст. 360-7 ЦПК України є нікчемним, тобто його недійсність прямо встановлена Законом. Згідно з ч. 1 ст. 216 ЦК України визначено, що недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Відповідно, вимоги первісного позивача ТОВ «Порше Лізинг Україна» про стягнення заборгованості за вказаним договором є безпідставними та не підлягають задоволенню. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, вимоги зустрічного позову [PERSON] про стягнення коштів, сплачених на підставі договору про фінансовий лізинг ґрунтуються на Законі. При цьому, звертаючись з зустрічним позовом, позивач [PERSON] просив суд стягнути з відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Порше Лізинг Україна» суму, еквівалентну 10587,55 дол. США, що за курсом, встановленим НБУ станом на 19 жовтня 2016р. становить 271708,29 грн. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, на виконання зобов'язань за договором фінансового лізингу кошти сплачувалися [PERSON] в гривні, а тому, на його користь підлягає стягненню сума коштів, сплачених в національній валюті. Відповідно до наданих ТОВ «Порше Лізинг Україна» розрахунків [PERSON] було сплачено на його користь 87405,68 грн. Вказана сума і підлягає стягненню з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь [PERSON] внаслідок нікчемності укладеного між сторонами договору фінансового лізингу. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов не підлягає задоволенню, а зустрічний позов слід задовольнити частково, оскільки діючим законодавством не передбачено визнання правочину нікчемним за рішенням суду, якщо це прямо встановлено законом, тому з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь [PERSON] підлягає стягненню 87405,68 грн. Заява представника ТОВ «Порше Лізинг Україна» про застосування позовної давності не підлягає задоволенню, враховуючи положення ч. 1 ст. 261 ЦК України, при цьому суд вважає, що стороною позивача за зустрічним позовом строк позовної давності не пропущений. Відповідно до ст. 88 ЦПК України пропорційно до задоволених зустрічних вимог з ТОВ «Порше Лізинг Україна» на користь [PERSON] підлягає стягненню 874,06 грн. судового збору.

Outcome: partial