Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

У березні 2019 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини зі всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягувати від дня пред`явлення позову і до закінчення донькою навчання чи до досягнення нею двадцяти трьох років. В обґрунтування позову зазначає, що з 31 жовтня 1998 року вона перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають двох дітей: малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , та повнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Однак, протягом останніх трьох років між позивачкою та відповідачем сформувались неприязні особисті стосунки, у зв`язку з чим з 06 березня 2019 року вони почали проживати окремо. На теперішній час позивачем подано до суду позовну заяву про розірвання шлюбу. Діти сторін проживають з позивачкою та знаходяться на її утриманні. На теперішній час повнолітня [PERSON] є студенткою 2 курсу Державного вищого навчального закладу «Національний гірничий університет» та навчається на очній формі навчання за контрактом для здобуття ступеня бакалавра за спеціальністю менеджмент, термін закінчення навчання - 30.06.2021 року, загальна вартість освітньої послуги - 44 000 грн., тобто по 11 000 за кожен курс навчання. Позивачка самостійно утримує доньку, однак грошей на її утримання не вистачає. Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, від добровільної виплати аліментів на навчання доньки ухиляється. Позивачці відомо, що відповідач аліменти іншим особам не сплачує, непрацездатних членів сім`ї на утриманні не має, працює у Комунальному підприємстві «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради на посаді слюсара, передбачуваний розмір заробітної плати - 6 500 грн. Оскільки, коштів на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, не вистачає, то позивачка змушена звернутися до суду з даним позовом. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 31 жовтня 1998 року між позивачкою та відповідачем було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 31 жовтня 1998 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 741 (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 17 травня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Бабушкінської районної ради м. Дніпропетровська, актовий запис № 434 (а.с. 10). [PERSON] проживає разом з матір`ю [PERSON] - позивачкою по справі, та знаходиться на її утриманні. Допомогу на утримання доньки відповідач не надає. У зв`язку з цим, 25 березня 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки - [PERSON] , яка продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, зазначивши, що донька знаходиться на її утриманні, донька продовжує навчання, а відповідач не приймає участі у витратах на утримання доньки. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ч. 2 ст. 199 СК України право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Тобто наявність у батька можливості надавати матеріальну допомогу дитині, що продовжує навчання у сукупності з іншими обставинами є вирішальною підставою для стягнення з батька аліментів на утримання дитини, що продовжує навчання після досягнення вісімнадцятирічного віку. З договору № 4394/ІЕ-17 вбачається, що [PERSON] навчається у Державному вищому навчальному закладі «Національний гірничий університет» за очною (денною) формою навчання для здобуття ступеня бакалавра за спеціальністю «Менеджмент», з дати зарахування по 30 червня 2021 року, вартість освітньої послуги за один рік навчання складає 11 000 грн., загальна вартість освітньої послуги за весь строк навчання становить 44 000 грн. (а.с. 11). Отже, судом встановлено, що повнолітня [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ч. 1 ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи, що відповідач знаходиться у працездатному віці, суд вважає, що він спроможний надавати матеріальну допомогу на утримання доньки. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Підсумовуючи наведене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов`язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, враховуючи, що відповідач є працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання повнолітньої дитини на період навчання, з урахуванням того, що дитина сторін - [PERSON] навчається на контрактній (платній) основі та потребує матеріальної допомоги, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання повнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з 25 березня 2019 року, тобто з моменту звернення позивача до суду, і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення нею двадцяти трьох років, тобто до 02 квітня 2023 року, що на думку суду буде об`єктивним, необхідним, достатнім та справедливим розміром стягнення аліментів з урахуванням встановлених обставин у справі. Згідно ст. 430 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки, позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то з відповідача необхідно стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 768 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved