Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-30 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визнання останньої такою, що втратила право користування жилим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що йому на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS]. У період із 2006-2010 року [PERSON] перебував із відповідачем у шлюбних відносинах. За час спільного проживання [PERSON] за згодою позивача зареєстрована у квартирі останнього. Однак, у 2010 році позивач із відповідачем розлучилися, і остання залишила місце фактичної своєї реєстрації і добровільно переїхала проживати за іншою адресою, яка позивачу не відома. З цього часу відповідач у квартирі [PERSON] не проживає, будь-які її речі відсутні. На даний час позивач проживає у своїй квартирі разом з іншою своєю сімєю. Також позивач зазначає, що будь-яких перешкод у користуванні квартирою відповідачу він не чинить, бажання відповідача залишити жиле приміщення є глибоко обміркованим та виваженим. Із 2010 року відповідач житлом позивача не цікавиться, не сплачує за комунальні послуги. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що відповідач повинна бути визнана судом такою, що втратила право користування жилим приміщенням, тому змушений звернутися до суду із даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою № 225 у будинку № 17 по вулиці Грушевського у м. Бровари Київської області. У судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав у повному обсязі, та просив їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявилася, про місце, час та дату судового засідання повідомлялася належним чином, що підтверджується матеріалами справи, причину неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення позивача, а також свідків по даній справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира № 225, що розташована у будинку № 17 по вулиці Грушевського у м. Бровари Київської області, про що свідчать наявні у матеріалах справи копії свідоцтва про право на житло, виданого 31 жовтня 1997 року, договору дарування частини квартири від 07 травня 2009 року та свідоцтво про право на спадщину від 13 березня 2009 року (а.с. 6, 10-12). Зі змісту акта обстеження житлово-побутових умов за № 13-15/048, складеного 17 вересня 2015 року депутатом Броварської міської ради, вбачається, що у ході обстеження встановлено, що разом із [PERSON] за адресою: [ADDRESS], фактично проживають: дружина [PERSON], донька [PERSON], син дружини позивача [PERSON]. Також у ході обстеження встановлено, що за вказаною адресою зареєстрована, але фактично не проживає (з 2010 року по теперішній час) [PERSON]. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON], яка є сусідкою позивача по справі, пояснила, що уже близько шести років відповідача по даній справі у квартирі [PERSON] вона не бачить. [PERSON] проживає у даній квартирі з іншою жінкою та дітьми. Свідок [PERSON] у судовому засідання пояснив, що проживає на два поверхи нижче у тому ж будинку, що і позивач. Свідку відомо, що у 2010 році [PERSON] розійшовся із [PERSON], після того, у будинку останню свідок не бачив. Крім того, свідок пояснив, що періодично буває у квартирі позивача, однак [PERSON] у ній не бачив. Позивач проживає вже з іншою жінкою. Будь-яких перешкод у користуванні квартирою [PERSON] відповідачу не чинить. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що знає відповідача ще з 1996 року. Йому відомо, що остання перебувала у шлюбі із [PERSON], однак, у 2010 році останні шлюб між собою розірвали. Також свідок пояснив, що часто буває у квартирі позивача, однак із 2010 року [PERSON] там жодного разу не бачив. Відповідно даних довідки адресно-довідкового відділу ГУ ДМС, УДМС України в Київській області від 27.10.2015 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [INFO] (а.с. 26). Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно із ч. 2 ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними і власником житла або законом. З огляду на викладене, суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів, які свідчать про відсутність без поважних причин [PERSON] понад один рік у [ADDRESS]. У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного, та

Outcome: approved