Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У березні 2017 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики, а саме неустойки (штрафу) у сумі 163\~998,65 грн., 3% річних у сумі 4933 грн. за період з 01.06.2016 по 01.11.2016 у звязку з несвоєчасним виконанням зобовязання. У судове засіданні позивач та його представник не прибули, подали заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у заяві. Відповідач та його представник у судове засідання не прибули, по дату та час розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідач подав письмові заперечення проти позову просив застосувати строки позовної давності, відмовити у задоволенні позову повністю. Також зазначив, що позивач не підтвердив належними доказами в якому розмірі можливо стягнення неустойки, незаконно просить стягнути штраф 10 % щомісячно від суми не тільки не повернутої позики а й суми, до якої входить нараховані раніше 3% річних, інфляційні втрати, штрафні санкції тощо. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом установлено, що 28 грудня 2011 року\~\~[PERSON] уклав із [PERSON] договір позики, згідно з яким передав йому грошові кошти у сумі 84\~240,00 грн. з умовою їх повного повернення до 28 лютого 2012 року. Договір укладено у письмовій формі у вигляді розписки, що відповідає вимогам ч. 2\~ст. 1047 Цивільного кодексу України. По закінченню зазначеного в розписці строку повернення коштів, відповідач позивачу борг не повернув. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 19.12.2012, яке набрало законної сили 14.05.2013, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за вищезазначеним договором позики, а саме її тіло у сумі 84\~240,00 грн. та неустойку штраф (10% місячних) за березень, квітень, травень, червень, липень, серпень, вересень 2012 року\~у сумі 58\~968,00 грн. Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.06.2016, яке набрало законної сили 18.06.2016, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто заборгованість за вищезазначеним договором позики, а саме інфляційні втрати у сумі 68\~944,09 грн., 3% річних у сумі 8\~433,19 грн., неустойку (штраф) у сумі 101\~088,00 грн. Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука від 21.04.2016, яка набрала законної сили 27.04.2016, провадження в частині вимог про стягнення основної суми заборгованості за договором позики закрито на підставі п. 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Позов у вищезазначеній справі предявлено [PERSON] у березні 2015 року. Відповідачем та його представником під час її розгляду клопотань про застосування строку позовної давності не заявлялось, неустойку (штраф) судом стягнуто за останні 12 місяців перед зверненням до суду з позовом. У даній цивільній справі заявлено вимогу, зокрема, про стягнення неустойки (штрафу) за несвоєчасне виконання грошового зобовязання за період з 01.06.2016 по 01.11.2016. Позов предявлено у квітні 2017 року. З матеріалів справи убачається, що позика за розпискою надана у національній валюті українській гривні. В Автозаводському ВДВС по м. Кременчук Кременчуцького міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3307/12, виданого 27.05.2013 Автозаводським районним судом м. Кременчука про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованості у сумі 147\~747,38 грн. Згідно з інформацією ВДВС цей час позика у сумі 84\~240,00 грн. відповідачем позивачу не повернута. Оскільки грошове зобовязання за договором не виконано, суд приходить до висновку, що з відповідача підлягають стягненню, відповідно до ст. 625 ЦК України, 3% річних від простроченої суми боргу - 84\~240,00 грн., за період не охоплений попереднім судовим рішенням, у межах заявлених позовних вимог, а саме з 01.06.2016 по 01.11.2016 (3% річних у сумі 1053 грн.). При цьому суд ураховує, що позовна давність для звернення до суду з даним позовом, відповідно до ст. 264 ЦК України перервалась, у звязку із зверненням позивача до суду у 2012 році, здійсненням відповідачем 01.11.2014 платежу у сумі 2000,00 грн., в рахунок погашення загальної суми заборгованості, що свідчить про визнання ним свого боргу, звернення до суду у березні 2015 року. Відповідно до частини другої статті 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Статтею 253 цього Кодексу визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Статтею 549 ЦК України передбачено, що неустойкою (пенею, штрафом) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання. Стаття 266 ЦК України передбачає, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно тощо). Отже, аналіз норм статті 266, частини другої статті 258 ЦК України дає підстави для висновку про те, що стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду, а починається з дня (місяця), якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Відповідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений законом або договором. Згідно зі\~ст. 1046 ЦК України\~за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Умовами договору позики, укладеного між сторонами, передбачено неустойку, а саме штраф у розмірі 10% від суми боргу за кожен місяць прострочення. Зазначене також установлено судовими рішеннями, які набрали законної сили. За вказаних обставин, суд уважає за можливе стягнути з відповідача штраф у сумі 42 120 грн. (84\~240,00 грн.*10%*5 місяців) за несвоєчасне виконання грошового зобовязання. При цьому, суд виходить з того, що вимога про стягнення неустойки (штрафу) заявлена в межах річного строку позовної давності, який обчислюється за кожен місяць окремо, в межах строку позовної давності за основною вимогою. Таким чином, вимоги позову підлягають частковому задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу відповідно до ст. 88 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial