Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-17 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Українського інституту підвищення кваліфікації працівників телебачення, радіомовлення і преси (УКРТЕЛЕРАДІОПРЕСІНСТИТУТ) (далі - відповідач) про визнання незаконним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що Наказом від 31.03.2017 року №37-к позивачу було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, відповідно якого дисциплінарним проступком відповідно до зазначеного наказу визначено те, що позивач 28.03.2017 року без попередження керівництва залишив своє робоче місце та був відсутній на роботі понад три години підряд. 03.04.2017 року наказом №38-к викладено констатуючу частину наказу від 31.03.20017 №37-к у новій редакції. Позивач стверджує про відсутність ним порушень трудової дисципліни, а зазначені вище накази вважає незаконними та такими, що стали наслідком конфлікту та тиску на позивача з боку його безпосереднього керівника - проректора з навчальної роботи [PERSON] Про факти тиску позивач неодноразово повідомляв керівництво інституту, зокрема у заяві від 31.03.2017 року. На запит проректора інституту позивачем була надана доповідна записка від 29.03.2017 року, в якій останній пояснює, що 28.03.2017 року з 15.45 до 17.25 він зустрічався з фахівцями поза стінами інституту з питань, пов'язаних з ремонтом обладнання телевізійної студії, пояснивши, що згідно з посадовою інструкцією відповідає за технічний стан обладнання апаратно-студійного комплексу і багато питань вирішується за межами інституту. Наголошує, що він перебував за межами інституту лише 1 год. 45 хвилин. Зазначає, що в інституті відсутній журнал обліку робочого часу, та черговий не здійснює контроль за входом та виходом працівниками з приміщення інституту, та така інформація ніде не фіксується, в тому числі і керівниками структурних підрозділів. На підставі доповідної чергового був складений акт про відсутність позивача в приміщені інституту, але підписанти цього акту не могли достовірно засвідчити час, коли позивач покинув приміщення інституту, адже не були при цьому присутні. Позивач вважає дії відповідача необгрунтованими та незаконними, а наказ винесеним з порушеннями. Тому позивач просив визнати незаконним та скасувати накази Українського інституту підвищення кваліфікації працівників телебачення, радіомовлення і преси №37-к від 31.03.2017 року «Про оголошення догани завідувачу НАСК [PERSON].» та №38-к від 03.04.2017 року «Про нову редакцію констатуючої частини наказу від 31.03.2017 року №37-к»; стягнути з відповідача неотриману у зв'язку з незаконними наказами додаткову заробітну плату у вигляді виробничої премії за квітень - червень 2017 року у розмірі 5950,20 грн. та судові витрати. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив суд задовольнити їх в повному обсязі. В судовому засіданні представник відповідача заперечував проти задоволення позову та просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог повністю. До матеріалів справи додано заперечення, відповідно яких, зазначив, що Наказ №37-к від 31.03.2017 року було прийнято обґрунтовано та законно, з дотриманням вимог ст.ст. 147-149 КЗпП України, зокрема наказ видано уповноваженою особою - ректором Укртелерадіопресінституту, у межах встановленого місячного строку на притягнення до дисциплінарної відповідальності, з отриманням від порушника письмових пояснень, з врахуванням ступеня тяжкості вчиненого проступку, обставин, за яких вчинено проступок, і попередньої роботи працівника - до [PERSON] було застосовано найменш суворий захід стягнення - догана, а не звільнення. Суд, заслухавши надані пояснення, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позов не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується (ч.1 ст.43 Конституції України). Судами встановлено, що Наказом від 31.03.2017 року №37-к позивачу було оголошено догану за порушення трудової дисципліни, відповідно якого дисциплінарним проступком відповідно до зазначеного наказу визначено те, що позивач 28.03.2017 року без попередження керівництва залишив своє робоче місце та був відсутній на роботі понад три години підряд, підставами були: доповідна чергового [PERSON] від 28.03.2017 року, акт про факт відсутності працівника на робочому місці від 28.03.2017 року, доповідна записка [PERSON] від 29.03.2017 року, доповідна проректора з навчально-методичної роботи [PERSON] від 30.03.2017 року (а.с. 12, 14, 15, 16). 03.04.2017 року наказом №38-к викладено констатуючу частину наказу від 31.03.20017 №37-к у новій редакції. 29.03.2017 року позивачем була надана доповідна записка проректору Укртелерадіопресінституту, в якій пояснив, що 28.03.2017 року з 15.45 до 17.25 він зустрічався з фахівцями поза стінами інституту з питань, пов'язаних з ремонтом обладнання телевізійної студії, пояснивши, що згідно з посадовою інструкцією відповідає за технічний стан обладнання апаратно-студійного комплексу і багато питань вирішується за межами інституту (а.с. 17). 31.03.2017 року позивач звертався до ректора Укртелерадіопресінституту із заявою, в якій повідомив, що дії проректорів [PERSON], [PERSON] частково заблокували виконання ним своїх функціональних обов'язків (а.с 18). Як вбачається з пояснень відповідача, згідно Посадової інструкції завідувача навчального апаратно-студійного комплексу, затвердженої 30.11.2011 року, позивач є тільки матеріально- відповідальною особою за збереження майна, переданого йому за актом приймання- передачі. Питання технічного стану обладнання апаратно-студійного комплексу, а тим більше вирішення будь-яких питань щодо ремонту цього майна не входить до обов'язків [PERSON] та виходить за межі його компетенції, згідно п. 1.3.1 та 1.3.2 «Посадової інструкції» [PERSON] прямо підпорядковується проректору з навчальної роботи та додатково - ректору. Ні ректор, ні проректор з навчальної роботи Укртелерадіопресінституту не давали завдання, не видавали відповідні накази та не уповноважували [PERSON] вирішувати якісь питання щодо ремонту обладнання телевізійної студії, що підтверджується наданою копією Посадової інструкції (а.с. 28-30). Відповідно до ст.139 КЗпП України, працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до ст. 142 КЗпП України, трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Відповідно до п. 24.2 «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Укртелерадіопресінституту», затвердженого загальними зборами трудового колективу Укртелерадіопресінституту від 16.10.2014 року - «Для педагогічного, адміністративно- управлінського та обслуговуючого персоналу (крім прибиральників службових приміщень): Робочий тиждень - 40 годин; Початок роботи - о 9-30; Закінчення роботи - о 18 години 15 хвилин (у п'ятницю - о 17-00); Перерва для відпочинку і харчування - 13-30 - 14-00. Відповідно до абз. 3 п. 44 «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Укртелерадіопресінституту», за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано один з таких заходів стягнення: догана, звільнення. Відповідно до п. 47 «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Укртелерадіопресінституту», дисциплінарне стягнення оголошується в наказі і повідомляється працівникові під розписку. Відповідно до ст.141 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, створювати умови для зростання продуктивності праці, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Статттею 139 КЗпП України передбачено, що працівники зобов'язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Згідно ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Згідно ст. 147-1 КЗпП України, дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно до ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Догана є дисциплінарним заходом особистого немайнового характеру. Це стягнення полягає у негативній оцінці і засудженні поведінки працівника в трудовому колективі. Такий моральний осуд покликаний спонукати працівника надалі належно виконувати свої трудові обов'язки. Адже працівник має усвідомлювати, що в разі порушення ним трудової дисципліни після оголошення йому догани до нього роботодавцем може застосовуватися більш суворе стягнення, передбачене законодавством, зокрема звільнення. Тобто догана - захід дисциплінарного впливу морально-психологічного характеру, що містить негативну оцінку конкретних дій працівника і виконує оцінювальний, попереджувальний і мотиваційний вплив на нього. Застосування до працівника дисциплінарного стягнення - догани тягне для нього й інші негативні наслідки морального та матеріального характеру. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть передбачатися для деяких категорій працівників і інші дисциплінарні стягнення. Право вибору стягнення за порушення трудової дисципліни належить роботодавцеві й не обов'язково у послідовності, зазначеній у статті 147 КЗпП. Одначе відповідно до частини третьої статті 149 КЗпП при обранні виду стягнення роботодавець повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Постановою Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів»визначено, що при розгляді справ про накладення дисциплінарних стягнень за порушення трудової дисципліни судам необхідно з'ясовувати, в чому конкретно проявилося порушення, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбаченістаттями 147-1-149 КЗпП Україниправила і порядок застосування дисциплінарного стягнення, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи враховані обставини, за яких вчинено проступок тощо. Відтак, за встановлених в судовому засіданні обставин відсутність позивача на робочому місці свідчить про порушення з його боку вимог вказаних внутрішніх нормативно-правових актів, що вказує на обґрунтованість дій відповідача про притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача за порушення трудової дисципліни. Враховуючи, що позивач, без попередження свого керівництва та без поважної причини, залишив в робочий час своє робоче місце, чим порушив п. 24.2 «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Укртелерадіопресінституту», беручи до уваги, що порушень законодавства в діях відповідача при притягненні позивача до відповідальності судом не встановлено та позивачем не доведено, наказ при притягнення до відповідальності у вигляді догани відповідає тяжкості і обставинам вчинення порушення, відтак, притягнення до дисциплінарної відповідальності за цим наказом є обґрунтованим, тому суд приходить до висновку про відмову в цій частині позовних вимог. Крім того, позивач пояснює, що у зв'язку з оголошеною йому доганою, він був позбавлений можливості отримати виробничу премію. Відповідно до п.40 Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Укртелерадіопресінституту» за зразкове виконання своїх обов'язків, тривалу і бездоганну роботу, новаторство в праці та інші досягнення у роботі до працівників Інституту можуть застосовуватись заохочення: Нагородження грамотою ректора; Нагородження грошовою премією». Суд приходить до висновку, що премія не є обов'язковою частиною заробітної плати і застосовується саме як засіб заохочення працівників, а тому припущення [PERSON] про обов'язкове отримання ним премії у розмірі 5950,2 грн. у випадку відсутності догани є лише його необґрунтованим припущенням. Враховуючи, що позовна вимога про визнання незаконним та скасування наказів Українського інституту підвищення кваліфікації працівників телебачення, радіомовлення і преси №37-к від 31.03.2017 року «Про оголошення догани завідувачу НАСК [PERSON].» та №38-к від 03.04.2017 року «Про нову редакцію констатуючої частини наказу від 31.03.2017 року №37-к» не підлягає задоволенню, а вимога про стягнення з відповідача неотриманої у зв'язку з незаконними наказами додаткової заробітної плати у вигляді виробничої премії за квітень - червень 2017 року у розмірі 5950,20 грн. є похідною вимогою, а тому задоволенню не підлягає. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України , належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Разом з тим, позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів на підтвердження своїх позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Даючи юридичну оцінку доказам та поясненням сторін, відтак, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги, що позивач, без попередження свого керівництва та без поважної причини, залишив в робочий час своє робоче місце, чим порушив п. 24.2 «Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Укртелерадіопресінституту», порушень законодавства в діях відповідача при притягненні позивача до відповідальності судом не встановлено та позивачем не доведено, наказ при притягнення до відповідальності у вигляді догани відповідає тяжкості і обставинам вчинення порушення, відтак, притягнення до дисциплінарної відповідальності за цим наказом є обґрунтованим, крім того, преміювання не є обов'язковою частиною заробітної плати і застосовується саме як засіб заохочення працівників, тому суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed