Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-31 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про оспорювання батьківства та виключення запису про батьківство з актового запису про народження дітей. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він з відповідачкою [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 23 вересня 2015 року, спільних дітей немали. З березня 2018 року не проживали разом, оскільки він повернувся жити у свою рідну країну Ірак. В зв`язку з чим 10 жовтня 2018 року шлюб між ними було розірвано. Відповідачка залишилася проживати в с. Лідихів Кременецького району Тернопільської області з іншим чоловіком і у них народилося двоє дітей. Він ніколи не цікавився життям колишньої дружини після припинення сімейних відносин. Лише нещодавно йому стало відомо, що діти відповідачки зареєстрована на його прізвище і що батьком записано саме його. Однак він не є рідним, біологічним батьком цих дітей, тому що з березня 2018 року вони з відповідачкою припинили сімейні стосунки і він виїхав на проживання в іншу країну. З того часу вони взагалі ніколи не зустрічались. Оскільки можливість виключити відомості про батьківство з актового запису про народження можливе лише за рішенням суду, позивач заявив відповідні вимоги. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує з підстав наведених у позовній заяві, просить задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, однак надіслала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнає та не заперечує проти ухвалення судом рішення про задоволення позову. Дослідивши та проаналізувавши всі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Як вбачається з свідоцтв про народження, виданих Лідихівською сільською радою Кременецького району Тернопільської області 06 вересня 2019 року сторони є батьками малолітніх [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідні актові записи № 13, № 14 . Діти народилася у шлюбі між батьками, який розірвано рішенням Новозаводського районного суду міста Чернігова від 10 жовтня 2018 року. Наведені докази є належними та допустимими, оскільки отримані у встановленому законом порядку, містять інформацію щодо предмету доказування, узгоджуються між собою, не заперечуються сторонами та не викликають сумніву щодо їх достовірності. Підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи свідчать про те, що між сторонами виникли сімейні правовідносини з приводу батьківства, що врегульовано нижченаведеними нормами цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Частиною 3 статті 51 Конституції України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Права та обов`язки матері, батька і дитини грунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 СК України. Згідно ч. 1 ст. 136 СК України, особа, яка записана батьком дитини, відповідно до ст. 122, 124, 126 СК України, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Оспорювання батьківства можливе тільки після реєстрації народження дитини і до досягнення нею повноліття. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № З «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», особа, яка записана батьком дитини, має право оспорювати своє батьківство, пред`являти позов про виключення запису про нього, як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до цієї ж постанови, при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком і дитиною. У разі доведеності цієї обставини суд ухвалює рішення про виключення оспорених відомостей з актового запису про народження дитини. Згідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. У відповідності до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України 12.01.2011 96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року N 55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. Отже, із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що позивач у відповідності до ч. 1 ст. 122 СК України записаний батьком [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , позивач у позові вказує, що він не є батьком вказаних дітей, що дає право ставити на вирішення суду питання про оспорювання батьківства та виключення відомостей про батька з актового запису. Дану обставину підтвердила відповідачка, надавши до суду заяву в якій позов визнала. За таких обставин суд вважає, що у додаткових доказах на підтвердження даної обставини необхідності немає. Ухвалюючи рішення, суд враховує, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливого балансу інтересів сторін, який відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу сімейноправових відносин. Відповідно ч.1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved