Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-31 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила визнати за нею в порядку спадкування за законом після смерті своєї матері [PERSON], померлої 2 серпня 2012 року, право власності на 1/4 частину житлової квартири № 13, розташованої в буд. № 4 по вул. Енгельса, с. Мішково-Погорілове Жовтневого району Миколаївської області. В обґрунтування своїх вимог вказувала, що після смерті матері відкрилася спадщина на зазначене майно, але оформити його в нотаріальному порядку вона не може, оскільки не представила належні правовстановлюючі документи на спадкову нерухомість, а також в зв'язку з тим, що є інші спадкоємці відповідачі в справі. Посилаючись на те, що вона прийняла спадщину, а наданими довідками сільської ради та копією свідоцтва підтверджується, що 1/4 частина квартири належала спадкодавиці, тому після її смерті це майно має відійти спадкоємцю, тобто їй в порядку спадкування за законом, з врахуванням відмови від спадщини інших спадкоємців. В судове засідання сторони не зявилися, про його час та місце були повідомлені належним чином, від них надійшли заяви з проханням розглядати справу без їх участі, а позов задовольнити. Суд, вважаючи за можливе здійснити розгляд справи за відсутності сторін, дослідивши матеріали справи, в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих доказів, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. 2 серпня 2012 року померла громадянка [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина, в тому числі і на 1/4 частину житлової квартири, розташованої за адресою: Миколаївська область, Жовтневий (тепер Вітовський) район, [ADDRESS]. Дана квартира належала на праві приватної часткової власності чотирьом співвласникам, по 1/4 частині кожному: [PERSON] та [PERSON], тобто відповідачам в справі, [PERSON], тобто позивачці, яка після укладення шлюбу 18 травня 2013 року з громадянином [PERSON] змінила своє прізвище на [PERSON], та померлій спадкодавиці [PERSON]. Положення ч.ч.1-4 ст. 1268, ч.1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України вказують на те, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину шляхом подання відповідної заяви до нотаріальної контори за місцем її відкриття на протязі шести місяців після відкриття спадщини або шляхом проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] були її дочка [PERSON] ([PERSON]О.), тобто позивачка, а також син [PERSON] та чоловік [PERSON] відповідачі. Вони прийняли спадщину, оскільки проживали разом зі спадкодавицею на час відкриття спадщини. Позивачка, бажаючи оформити спадщину, звернулася до нотаріуса, але отримала розяснення про неможливість такої нотаріальної дії, оскільки не представила відносно квартири належні правовстановлюючі документи: свідоцтво про право власності на квартиру, хоча й було належним чином оформлене, але не зареєстроване в державному органі. Відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Міністерством юстиції України 22 лютого 2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на будинок (квартиру) можлива за представлення правоустановлюючих документів, оформлених належним чином. Так, спадкодавиця та інші співвласники, отримавши квартиру у власність шляхом приватизації відповідно до Закону України Про приватизацію державного житлового фонду та отримавши на підтвердження цьому свідоцтво про право власності, видане 30 березня 2001 року, не зареєстрували його за свого життя у відповідному державному органі, тобто на той час - в КП МБТІ. В той же час, це не скасовує належність квартири співвласникам та її 1/4 частини померлій співвласниці [PERSON], оскільки відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Крім того, відповідачі [PERSON] та [PERSON], як інші спадкоємці, не бажають оформляти спадщину на частку квартири, про що кожен з них надав відповідну письмову заяву на адресу суду. Суд допускає, що виходячи з тексту цих заяви вони дійсно не заперечують проти оформлення спадщини за позивачкою і відмовлялася від неї на її користь. Всупереч ст. 1272 ЦК України законом не передбачено поновлення строку для подання заяви про відмову від прийняття спадщини. Після її фактичного прийняття і спливу шести місяців після смерті спадкодавця особа-спадкоємець не може відмовитися від неї, але якщо ця особа не бажає її оформляти і є інші спадкоємці, які мають протилежні наміри, то це порушує їх права на належне користування та володіння спадковою власністю. Виходячи з цього та беручи до уваги положення ст. 8 ЦК України, допускає можливість прийняття відмови від спадщини інших спадкоємців-відповідачів. Положення ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України вказують, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі в трати ним документа, який засвідчує його право власності. Дослідженими під час розгляду справи доказами підтверджено, що зазначене вище спадкове майно належало [PERSON] і воно входить до складу спадщини після її смерті, а тому в порядку спадкування повинно відійти спадкоємцям, а з врахуванням відмови від спадщини інших спадкоємців, ? позивачці у справі як спадкоємиці першої черги за законом, яка прийняла спадщину. Враховуючи, що іншим способом, окрім судового порядку, вона не може захистити своє спадкове майнове право, тому відповідно до ст. 16 ЦК України воно підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на нерухомість в порядку спадкування за законом. Враховуючи викладене,

Outcome: approved