Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

У березні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулось до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого вказувало на те, що19 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № [NUMBER], за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 10776,00 доларів США. З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та позичальником [PERSON] 19 вересня 2007 року укладено договір застави автотранспорту № [NUMBER], за умовами якого [PERSON] передав у заставу банку автомобіль марки DAEWOO, модель Nexia, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] й відповідно саме з 19 вересня 2007 року у банку виникло право застави на спірний автомобіль. У зв'язку із невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 листопада 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» надано право самостійного продажу заставного автомобіля марки DAEWOO, модель Nexia, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], номерний знак [NUMBER]. Однак виконати дане рішення суду банк позбавлений можливості, оскільки 30 грудня 2008 року, 14 листопада 2013 року, 17 липня 2013 року постановами державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції накладено арешт на вищевказане рухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а також оголошено в розшук вищевказаний транспортний засіб марки DAEWOO, модель Nexia, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER]. Посилаючись на вищевказане, а також на те, що право застави у ПАБ КБ «Приват банк» виникло 17 вересня 2007 року, а постанови про накладення арешту були винесені у 2008 та 2013 роках, тобто пізніше ніж було укладено договір застави, та станом на час звернення до суду заборгованість [PERSON] перед ПАТ КБ «Приват Банк» складає 15 477, 44 долари США, що значно перевищує вартість предмету застави та банк позбавлений можливості виконати рішення суду й відповідно звернути стягнення на спірні автомобілі у рахунок погашення суми, збільшивши в ході судового розгляду позовні вимоги, просив звільнити з-під вищевказаних арештів, накладених на рухоме майно, належне на праві власності [PERSON] автомобіль марки DAEWOO, модель NEXIA, рік випуску:2007, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], а також припинити чинність постанови про розшук автомобіля марки DAEWOO, модель NEX1A, рік випуску: 2007, тип ТЗ: легковий, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], який належить на праві власності [PERSON] винесеної 17 липня 2013 року Першотравневим ВДВС Чернівецького МУЮ. У судове засідання представник ПАТ КБ «ПриватБанк» не з'явився, надав заяву про розгляд справи у відсутності його представника, а також вказав, що заявлені позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, зокрема шляхом розміщення оголошення в газеті, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник відповідача - Державної податкової інспекції м. Чернівці у судове засідання не з'явився, причину своєї неявки суду не повідомив. Представники третьої особи - Першотравневого відділу ДВС Чернівецького МУЮ у судове засідання не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Причину своєї неявки суду не повідомили. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, а також матеріали ВП № 38930757, № 38038563 та № 40728262, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Як убачається з матеріалів справи, 19 вересня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір № [NUMBER], за умовами якого банк надав відповідачу кредит в розмірі 10 776,00 доларів США. (а.с. 11-13). З метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між банком та позичальником [PERSON] 19 вересня 2007 року укладено договір застави автотранспорту № [NUMBER], за умовами якого [PERSON] передав у заставу банку автомобіль марки DAEWOO, модель Nexia, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] й відповідно саме з 19 вересня 2007 року у банку виникло право застави на спірний автомобіль (а.с. 8-10). Разом з тим, як встановлено судом, відповідач [PERSON] взятих на себе зобов'язань за кредитним договором не виконував, що призвело до утворення заборгованості, у зв'язку з чим банк був змушений звернутися до суду з відповідним позовом про стягнення заборгованості. Так, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 08 листопада 2012 року ПАТ КБ «ПриватБанк» у рахунок стягнення заборгованості надано банку право самостійного продажу заставного автомобіля марки DAEWOO, модель Nexia, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], номерний знак [NUMBER]. Однак, банк здійснити продаж спірного автомобіля не має можливості, оскільки на даний транспортний засіб накладено арешт та автомобіль знаходиться в розшуку. Зокрема, 30 грудня 2008 року, 17 липня 2013 року та 14 листопада 2013 року постановами державного виконавця Першотравневого відділу державної виконавчої служби Чернівецького міського управління юстиції накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, а також оголошено в розшук вищевказаний автомобіль, що підтверджується наявними в матеріалах справи постановами та листами, а також матеріалами виконавчого провадження (а.с. 71 -73). Так, відповідно до ст. 1 Закону України «Про заставу» та ст. 572 ЦК України застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Застава виникає на підставі договору, закону або рішення суду. Таким чином, застава, як правовий інститут цивільного законодавства виконує забезпечувальну функцію, тобто спрямований на те, щоб гарантувати кредитору-заставодержателю задоволення його вимог за рахунок певного, заздалегідь визначеного сторонами майна, незалежно від майнового стану боржника, і наявності у нього заборгованості перед іншими кредиторами, отже застава встановлюється для гарантування майнових інтересів кредитора-заставодержателя. Відповідно до ст. 16 Закону України «Про заставу» право застави виникає з моменту укладення договору застави, а в разі, коли договір підлягає нотаріальному посвідченню - з моменту нотаріального посвідчення цього договору. Як вбачається зі змісту договору застави, він укладений між позивачем та відповідачем 19 вересня 2007 року. Крім того, статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» передбачено, що обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов'язує виникнення прав і обов'язків щодо рухомого майна. Частиною 3 ст. 12 даного Закону визначено, що на підставі реєстрації встановлюється пріоритет обтяження, якщо інші підстави для виконання пріоритету не визначені цим Законом. Задоволення прав чи вимог декількох обтяжувачів, на користь яких встановлено обтяження одного й того ж рухомого майна, здійснюється згідно з пріоритетом, який визначається в порядку, встановленому цим Законом. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» якщо інше не встановлено цим Законом, зареєстроване обтяження має вищий пріоритет над незареєстрованим обтяженням. Пріоритет зареєстрованих обтяжень визначається у черговості їх реєстрації, за винятками, встановленими цим Законом. Обтяжувачі, які зареєстрували обтяження одного і того ж рухомого майна одночасно, мають рівні права на задоволення своїх вимог. Обтяжувам з вищим пріоритетом має переважне право на звернення стягнення на предмет обтяження. Згідно із положеннями ст. 15 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» обтяжувач рухомих речей, які є предметом купівлі-продажу в кредит, набуває пріоритет з моменту реєстрації відповідного обтяження. Такий пріоритет є вищим за інші обтяження майна боржника, встановлені на користь інших обтяжувачів, навіть якщо такі обтяження були зареєстровані раніше. Таким чином, пріоритетом є переважне право обтяжувача відносно права іншої особи на те ж саме рухоме майно. Як вбачається зі змісту договору застави, він укладений між позивачем та відповідачем 19 вересня 2007 року. Крім того, факт зареєстрованого обтяження рухомого майна, а саме автомобіля: марки DAEWOO, модель Nexia, 2007 року випуску, тип ТЗ легковий седан, № кузова/шасі [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] підтверджується витягом з реєстру обтяжень рухомого майна. Зокрема, як убачається з витягу з реєстру обтяжень рухомого майна, обтяження спірного рухомого майна зареєстровано ПАТ КБ «ПриватБанк» 13 травня 2008 року о 07 годині 58 хвилин за № 7166531 (а.с. 14). Крім того, відповідно до ст. 589 ЦК України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу» за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаться на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано. Згідно зі ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Частиною 4 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що про звернення стягнення на заставлене майно для задоволення вимог стягувачів, які не є заставодержателями, державний виконавець повідомляє заставодержателя не пізніше наступного дня після накладення арешту на майно або тоді, коли йому стало відомо, про арештоване майно боржника знаходиться у заставі, роз'яснює заставодержателю право на звернення до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Отже, заставодержатель має переважне право на задоволення його вимог про стягнення боргу з боржника шляхом звернення стягнення на заставлене майно. При цьому заборгованість відповідача перед банком значно перевищує вартість предмета застави. Таким чином, відповідно до вимог ст. 54 Закону України «Про виконавче провадження» заставодержатель має право звернутися до суду з позовом про звільнення заставленого майна з-під арешту. Крім того, згідно із нормами ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Крім того, як встановлено судом, спірний автомобіль оголошено в розшук відповідно до постанови державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернвецького МУЮ від 17 липня 2013 року, ВП № 38930757. Враховуючи те, що позивач набув переважне право на задоволення своїх вимог за рахунок заставленого майна перед іншими кредиторами, [PERSON] має прострочену заборгованість за кредитним договором, укладеним з позивачем, суд доходить висновку про задоволення позову та звільнення майна з - під накладених арештів, а також з розшуку вищевказаного транспортного засобу, оголошеного на підставі постанови державного виконавця Першотравневого ВДВС Чернвецького МУЮ від 17 липня 2013 року, ВП № 38930757. Згідно ч. 1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, так як позивач документально підтвердив понесені ним судові витрати, тому з відповідача [PERSON] підлягають стягненню витрати позивача по зверненню до суду в розмірі 365 грн. 40 коп. На підставі наведеного та

Outcome: approved