Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-22 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка [PERSON] звернулася до відповідачів з вказаним позовом , надалі, вимоги за яким уточнювались в її заявах до суду від 07.10.2014 року та від 27.03.2015 року. Свої вимоги мотивує тим, що працювала на посаді головного лікаря Київського обласного центру профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом, який після її звільнення перейменовано в Комунальний заклад Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом», на підставі контракту укладеного з Управлінням охорони здоров'я Київської обласної державної адміністрації в 2004 році. З 12.08.2014 рокубуло позивачку звільнено із займаної посади з підстав, передбачених ст. 40 ч. 1 п. 4КЗпП України за наказом Департаменту охорони здоров'я Київської обласної державної адміністрації № 345 від 12.08.2014 року, виданого на виконання рішення Київської обласної ради від 26.06.2014 року за № 790-42-VI «Про деякі питання щодо трудових відносин з керівниками підприємств і закладів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області». Позивачка вважає своє звільнення незаконним, оскільки на її думку, Київська обласна рада не мала на це повноважень. Крім того,вважає притягнення її до дисциплінарної відповідальності-безпідставним та зазначає, що при її звільненні порушено приписи за ст. 1 ст. 149 КЗпП України. З огляду на нервове потрясіння внаслідок перенесеного при звільненні, вказує, що суттєво погіршився стан її здоров'я. В судовому засіданні позивачка та її представник підтримала заявлені вимоги за вищевказаними обставинами та просила суд їх задовольнити, а саме: винести рішення,яким визнати незаконними і скасувати п. 1.4. рішення Київської обласної ради від 26.06.2014 року за № 790-42-VI «Про деякі питання щодо трудових відносин з керівниками підприємств і закладів спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області» інаказ Департаменту охорони здоров'яКиївської обласної державної адміністрації № 345 від 12.08.14 р. про її звільнення, поновити її на посаді головного лікаря Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом», стягнути на її користь з Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДОМом» середню заробітну плату за час її вимушеного прогулу в розмірі 90401,04 грн., а також, пропорційно з Київської обласної ради і Департаменту охорони здоров'я Київської обласної державної адміністрації -моральну шкоду в розмірі 10.000 грн. і плату за адвокатські послуги в розмірі 20.000 грн. Представники відповідачів та третьої особи в судовому засіданні позов не визнали,просили повністю відмовити в задоволенні, посилаючись на його безпідставність та необґрунтованість, при цьому вказуючи ,що звільнення позивача відбулося у відповідності до вимог чинного законодавства порушень вимог закону при цьому не було допущено. Вислухавши пояснення сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи,судом було встановлено наступне: Позивачка працювала головним лікарем Комунального закладу «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» з 01.10.2004 р. , що стверджується Контрактом № 70 Управління охорони здоров»я Київської обласої державної адміністрації (а.с.7-10). Згідно з наказом Департаменту охорони здоров'я Київської обласної державної адміністрації № 345 від 12.08.2014 р. її звільнено із займаної посади за прогул з підстав п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, про що їй повідомлено під розписку(а.с.21). 12 вересня 2014 року наказом Департаменту охорони здоров'я Київської обласної державної адміністрації № 453-ад Комунальний заклад «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом» перейменовано в Комунальний заклад Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом». Згідно ст. 60 ЦПК України, сторони зобов'язані довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, передбачених статтею 61 цього ж кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами,які приймають участь у справі. Доказуванню підлягають лише ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі та щодо яких, у згаданих учасників процесу,виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані на підставі яких суд встановлює наявність чи відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, при цьому, згадані дані встановлюються, зокрема, на підставі усних та письмових пояснень сторін та їх представників. Як слідує з письмових заперечень проти позову та усних пояснень представника відповідача-Департаменту охорони здоров'я Київської обласної державної адміністрації, які в судовому процесі повністю підтримані представниками інших відповідачів - Київської обласної радиіКомунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом», та які, в цій їх частині, під час судового розгляду, не спростовувались позивачкою та її представником, відповідно до рішення Київської обласної ради від 09.04.2010 р. за № 678-29-V «Про делегування повноважень Київської обласної ради Київській обласній державній адміністрації» цій адміністрації були делеговані повноваження щодо управління об'єктами спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області, зокрема, у сфері охорони здоров'я. До числа об'єктів спільної власності, розпорядженням Київської обласної державної адміністрації від 20.12.2013 р.№ 479, зокрема,був віднесений Комунальний заклад «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом», який, очолювала позивачка (а.с. 104-109). Рішенням Київської обласної ради від 21 квітня 2011 року за № 092-06-VI «Про порядок призначення на посаду та звільнення із займаної посади керівників підприємств (їх об'єднань), закладів, установ та організацій спільної власності територіальних громад сіл, селищ, міст Київської області», зокрема, визначено, що керівники суб'єктів господарювання спільної власності, переданих в управління Київській обласній державній адміністрації, призначаютьсяізвільняються з посад на пленарних засіданнях Київської обласної ради, за поданням Київської обласної державної адміністрації . Таким чином, твердження позивачки про те, що Комунальний заклад «Київський обласний центр профілактики і боротьби з ВІЛ/СНІДом» не перебуває у власності Київської обласної ради, а тому, згадана рада не мала повноважень на звільнення позивачки, не знайшла свого підтвердження в ході розгляду цієї справи в суді. Як слідує з усних пояснень позивачки, наданих в судовому засіданні, вона дійсно була відсутня на робочому місці в другій половині дня 14 лютого 2014 року більш як три години підряд протягом робочого дня з огляду на визначену нею службову необхідність її особистого відвідування офісу компанії - постачальника меблівз метоюотримання необхідного оригіналу рахунку-фактурита, в подальшому,особистого отримання консультації від фахівця Державної податкової інспекції у Шевченківському районі міста Києва щодо оподаткування діяльності благодійної організації, яку вона мала намір створити в майбутньому. При цьому, позивачка не заперечувала свою присутність на роботі в першій половині дня, 14.02.2014 року, та факт зустрічі, в своєму робочому кабінеті, з представниками Департаменту охорони здоров'я Київської обласної державної адміністрації, які, надалі, склали акт про її відсутність на робочому місці в другій половині цього ж дня.Крім того, відсутність позивачки на робочому місці в другій половині дня 14 лютого 2014 р.додатково підтверджена показами свідків: [PERSON] та [PERSON] З огляду на положення статуту Комунального закладу «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом», та надані позивачкою в ході судового розгляду усні пояснення щодо обмеженого фінансування діяльності очолюваного нею центру, якого в 2014 році ледь вистачало на виплату зарплати персоналу, суд не може визнати поважними зазначені нею причини відсутності на робочому місці в другій половині дня, 14.02.2014 р., більш як три години протягом робочого дня. За фактом відсутності позивачки на робочому місці більш як три години протягом робочого дня, 14.02.2014 р., представниками відповідача - Департаменту охорони здоров'я Київської обласної державної адміністрації складено акт (а.с.101) та направлено подання про звільнення позивачки до Київської обласної ради, яка й прийняла оскаржуване рішення під № 790-42-VIвід 26 червня 2014 року (а.с. 53-54). Твердження позивачки про те, що в процесі її звільнення відповідачем - Київською обласною державною адміністрацією не додержані вимоги частини 1 ст. 149 КЗпП України щодо зобов'язання власника та/або уповноваженого ним органу зажадати від порушника трудової дисципліни письмових пояснень, також, спростовуються наявними в матеріалах справи письмовими доказами, а саме: відповідним листом Департаменту охорони здоров'я Київської обласної державної адміністрації, направленим на адресу позивачки, що підтверджується витягом з книги реєстрації вихідної документації цього департаменту (а.с.120-121). Таким чином, в судовому засіданні було встановлено, що позивачка звільнена із займаної посади з дотриманням вимог ст.40ч.1п.4 КЗпП України, а також, в строки, передбачені ст. 148 КЗпП України, з додержанням порядку, встановленого ст. 149 КЗпП України, а тому,суд не знаходить підстав для задоволення її позову в частині визнання незаконними та скасування рішення та наказу про її звільнення, поновлення її на роботі та стягненняз Комунального закладу Київської обласної ради «Київський обласний центр профілактики та боротьби з ВІЛ/СНІДом», середнього заробітку за час вимушеного прогулу позивачки в розмірі 90 401,04 грн З огляду на зазначений висновок суду, також, не підлягають задоволенню вимоги позивачки про стягнення на її користь пропорційно з Київської обласної ради та Департаменту охорони здоров'я Київської обласної державної адміністрації моральної шкодив розмірі 10.000 грн. та плати за адвокатські послуги - 20.000 грн На підставі викладеного та

Outcome: dismissed