Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-07 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із позовними вимогами про визнання недійсними електронних торгів. Свої вимоги обґрунтовували тим, що 20 липня 2017 року ДП «Сетам» були організовані та проведені електронні торги із реалізації предмету іпотеки: земельної ділянки загальною площею - 0,1199 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За результатами проведений електронних торгів був складений протокол проведення електронних торгів за №273105, відповідно до якого їх переможцем став [PERSON], який придбав вищевказану земельну ділянку за ціною - 720 500,00 грн. 01 серпня 2017 року начальником Голосіївського РВ ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві Зайцем А.М. затверджено Акт про проведені електронні торги. 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. зареєстровано за [PERSON] право власності (номер запису 21874414) на вищевказану земельну ділянку та видано Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Позивачі вважають, що електронні торги були проведенні з порушення встановленого законом порядку, та призвели до порушення прав та законних інтересів позивачів, а саме: на реалізацію передано майно особи, яка не є боржником за виконавчим провадженням; порушено черговість звернення стягнення на майно боржника; порушення процедури накладення арешту, проведення опису земельної ділянки та призначені субєкта оціночної діяльності; в друкованих засобах масової інформації не було опубліковано повідомлення про проведення торгів земельної ділянки; оцінка майна виконана субєктом оціночної діяльності без відповідних повноважень; акт про проведені електронні торги складений всупереч положенням чинного законодавства. Позивачі вважаються, що допущені під час організації та проведення електронних торгів порушення вимог чинного законодавства призвели до порушення їх прав та законних інтересів, як співвласників реалізованого на електронних торгах майна. Просили суд визнати недійсними електронні торги, проведені 20 липня 2017 року ДП «СЕТАМ» з реалізації земельної ділянки за кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], визнати недійсними протокол проведення електронних торгів за № 273105 від 20 липня 2017 року Державного підприємства «СЕТАМ» та акт про проведені електронні торги від 01 серпня 2017 року виданий на підставі вказаного протоколу, визнати недійсним свідоцтво про придбання нерухомого майна із електронних торгів серія та номер: [NUMBER], видане 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. та скасувати запис про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], здійснений 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. (номер запису про право власності 21874414). В судовому засіданні позивачі та їх представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просила їх задоволити. Представник відповідача [PERSON] проти задоволення позовних вимог заперечував, вважав їх безпідставними та необґрунтованими. Подали суду письмовий відзив, вказавши, що торги проведені з дотриманням всієї процедури, відповідач набув у власність земельну ділянку відповідно до закону, позивачі до суду із скаргою на дії виконавчої служби не звертались, а в свою чергу зловживають правами та безпідставно звертаються до суду. Просили відмовити в задоволені позову. Представники відповідача Голосіївського районного відділу ДВС м. Києва, та третіх осіб - публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк», приватного нотаріуса Києво-Святошинського районного округу Київської області Семчук Марини Адамівни в судове засідання не зявились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Причини неявки суду не повідомили. Клопотання про відкладення розгляду справи не надіслали. Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 27 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений договір №11279832000 про надання споживчого кредиту у сумі 134 000,00 дол. США із цільовим призначенням для придбання земельної ділянки. 27 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») був укладений договір поруки №170838, згідно умов якого [PERSON] взяла на себе солідарну відповідальність за виконання зобовязань [PERSON] по вищевказаному договору № 11279832000. 27 грудня 2007 року на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки [PERSON] набув у власність земельну ділянку площею 0,1199 га, із цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель, розташовану за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER]. 27 грудня 2007 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк») та [PERSON], з метою забезпечення виконання кредитних зобовязань [PERSON] договору № 11279832000, було укладено договір іпотеки [NUMBER], відповідно до якого, [PERSON] передав з іпотеку банку вищевказану земельну ділянку. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 21 серпня 2014 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ « Укрсиббанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 1 435 839, 43 грн., а також суму сплаченого судового збору в розмірі 3219.00грн., а всього 1439 0 58,43 грн. Також, вказаним рішенням Голосіївського районного суду м. Києва визнано поруку [PERSON] по договору поруки №170838 припинено з 31 березня 2008 року. Рішенням апеляційного суду м. Києва від 07 квітня 2015 року, рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року змінено в частині зменшення суми заборгованості за кредитним договором до 1 397 149,96 грн., в іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін. 15 червня 2015 року на виконання вищезазначеного судового рішення, Голосіївським районним судом м. Києва виданий виконавчий лист №752/1621/14-ц про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ « УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором у розмірі 1 390 243,68 грн., а також суму сплаченого судового збору у розмірі 3219,00 грн., а всього стягнути - 1 393 462,68 грн. 04 жовтня 2016 року за заявою стягувача ПАТ « УкрСиббанк» на підставі виконавчого листа №752/1621/14-ц від 15 червня 2015 року, державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві Левіцьким К.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 52518808 про стягнення із [PERSON] на користь ПАТ « УкрСиббанк» заборгованість у розмірі 1 393 462,68 грн. Також, судом було встановлено, що 11 грудня 2007 року між АКБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ « УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений інший договір про надання споживчого кредиту №11266415000, яким позичальнику надано кредит у розмірі 119250,00 дол. США. 11 грудня 2007 року між АКБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є ПАТ « УкрСиббанк») та [PERSON] був укладений договір поруки №164582 у якості забезпечення зобовязань [PERSON] по договору про надання споживчого кредиту №11266415000. У звязку з неналежним виконанням позичальником своїх зобовязань рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2012 року з [PERSON] стягнено заборгованість по договору про надання споживчого кредиту №11266415000 у розмірі 1 047 562,15 грн. У задоволенні позовних вимог до [PERSON], як солідарного боржника відмовлено. Вказане рішення набрало законної сили 29 січня 2014 року. 28 травня 2013 року, Голосіївським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист № 2-1420/12, в якому зазначено про стягнення із [PERSON] в солідарному порядку із [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» борг у сумі 1 047 562,15 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м.Києва від 02 липня 2014 року, визнано таким,що не підлягає виконанню виконавчий лист №2/1420/12 від 28 травня 2013 року. Однак, незважаючи на визнання виконавчого листа №2/1420/12 від 28 травня 2013 року таким, що не підлягає виконанню 24 січня 2017 року, на підставі виконавчого листа № 2-1420/12 від 28.05.2013 року, державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м.Київ ГТУ юстиції у м.Києві Левіцьким К.Т. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 53272814 про стягнення із [PERSON] солідарно з [PERSON] на користь ПАТ « УкрСиббанк» борг у сумі 1 047 562,15 грн. 30 березня 2017 року, у межах виконавчого провадження № 53272814, відкритому на підставі виконавчого листа № 2-1420/12, який рішенням суду визнаний таким, що не підлягає до виконання, постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві Левіцького К.Т. доручено провести виконавчі дії Києво- Святошинському РВ ДВС ГТУ Ю у Київській області, а саме: здійснення опису земельної ділянки загальною площею - 0,1199 га, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS], кадастровий номер [NUMBER] та за результатами проведення виконавчих дій скласти акт опису та арешту майна боржника, який направити до Голосіївського РВ ДВС ГТУЮ у м. Києві. 30 березня 2017 року державним виконавцем Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві Левіцьким К.Т. винесено постанову про обєднання виконавчих проваджень № 52518808 (виконавчий лист №752/1621/14-ц) та № 53272814 (виконавчий лист № 2-1420/12) стосовно одного і того самого боржника [PERSON] у зведене виконавче провадження № 53676509. 04 квітня 2017 року постановою державного виконавця Святошинського РВ ДВС ГТУЮ в Київській області Хмелевою М.В., на виконання постанови державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м.Київ ГТУ юстиції у м.Києві Левіцького К.Т. у межах виконавчого провадження № 53272814 (виконавчий лист № 2-1420/12, який рішенням суду визнаний таким, що не підлягає до виконання), проведено опис та арешт зазначеної вище земельної ділянки. Постановою державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м.Києві Левіцького К.Т. від 10 квітня 2017 року, у межах виконавчого провадження № ВП 52518808 (виконавчий лист №752/1621/14-ц), призначено субєкта оціночної діяльності-субєкта господарювання ТОВ «СЕЙМ КОМПАНІ», якому доручено провести незалежну оцінку земельної ділянки опис та арешт якої проведено у межах виконавчого провадження № 53272814 (виконавчий лист № 2-1420/12, який рішенням суду визнаний таким, що не підлягає до виконання). 26 квітня 2017 року ТОВ «СЕЙМ КОМПАНІ», на виконання постанови державного виконавця Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м.Києві Левіцького К.Т. від 10 квітня 2017 року, проведено оцінку вищевказаної земельної ділянки та за результатами оцінки складено «Звіт про експертну грошову оцінку», відповідно до якого вартість земельної ділянки визначена у розмірі 679646,00 грн. 20 липня 2017 року ДП «Сетам» на підставі заявки Голосіївського районного відділу ДВС м. Київ ГТУ юстиції у м. Києві, в особі начальника відділу Заєць А.М., в межах зведеного виконавчого провадження № 53676509 були організовані та проведені електронні торги із реалізації предмету іпотеки: земельної ділянки загальною площею - 0,1199 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. За результатами проведення електронних торгів був складений протокол №273105 від 20 липня 2017 року, відповідно до якого переможцем електронних торгів визначено [PERSON], який придбав вищевказану земельну ділянку за ціновою пропозицією - 720 500,00 грн. 01 серпня 2017 року затверджено акт про проведені електронні торги, що є підставою для видачі переможцю торгів свідоцтва про придбання майна з прилюдних торгів. 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. зареєстровано за [PERSON] право власності ( номер запису 21874414) на земельну ділянку загальною площею - 0,1199 га, кадастровий номер [NUMBER], яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та видано Свідоцтво про придбання нерухомого майна з прилюдних торгів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 62 Закону України «Про виконавче провадження» та розпорядження Кабінету Міністрів України від 11 березня 2015 року № 212-р «Деякі питання реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів» наказом МЮУ від 22.12.2015 року №2710/15 було затверджено Порядок реалізації арештованого майна шляхом проведення електронних торгів, положення якого діяли на час виникнення спірних правовідносин. Згідно із цим Порядком, електронні торги - продаж майна на прилюдних торгах за принципом аукціону або на комісійних умовах засобами системи електронних торгів через Веб-сайт, за яким його власником стає учасник, який під час торгів запропонував за нього найвищу ціну. Веб-сайт електронних торгів - електронний ресурс, що є складовою частиною системи електронних торгів, на якому розміщуються організаційно-методичні матеріали, інформаційні повідомлення про електронні торги та результати їх проведення, здійснюються реєстрація учасників, подання заяв на участь в електронних торгах, забезпечується доступ спостерігачів електронних торгів та проводяться електронні торги. Веб-сайт функціонує у цілодобовому режимі та є доступним усім користувачам мережі Інтернет. Електронні торги у формі аукціону розпочинаються о 09.00 годині дня, визначеного в інформаційному повідомленні, та закінчуються на третій календарний день о 22.00 годині. Якщо остання цінова пропозиція надійшла за 5хвилин до завершення строку, изначеного в абзаці першому цього пункту, електронні торги автоматично продовжуються на 10 хвилин від часу подання останньої цінової пропозиції, але не пізніше 24.00години (пункт 2 розділу V Порядку). Отже, загальна тривалість проведення електронних торгів становить 13 годин (з 09:00:00 до 22:00:00), однак можливе продовження строку перебігу електронних торгів на 10 хвилин від часу подачі останньої цінової пропозиції, яка надійшла за п'ять хвилин до завершення основного часу. За таких умов, електронні торги можуть продовжуватися поза межами основного часу, а саме після 22:00:00; при цьому моментом відліку додаткового часу є момент закінчення основного часу, а саме 22 год. 00 хв. 00 сек., який не може перевищувати 24.00 годин. Пунктом 3 розділу V Порядку передбачено, що усі учасники, що були зареєстровані Організатором, мають он-лайн доступ до перебігу електронних торгів. Учасники висувають свої цінові пропозиції щодо лота. Цінова пропозиція подається через Веб-сайт електронних торгів з кроком підвищення ставки, зазначеним у повідомленні про електронні торги. Перша цінова пропозиція може бути рівною стартовій ціні лота. Кожна наступна цінова пропозиція повинна містити ціну, що на встановлений Організатором крок вища за попередню. Моментом подання цінової пропозиції вважається зафіксований Системою момент відправки учасником цінової пропозиції засобами Системи. Зареєстрований учасник може у будь-який момент електронних торгів зробити відповідну цінову пропозицію. В особистому кабінеті є розділ з активними на цей момент електронними торгами, у яких бере участь учасник. Для таких торгів вказуються такі відомості: інформація про перебіг електронних торгів, зокрема поточна цінова пропозиція, перелік цінових пропозицій, особлива ставка учасника та її перевищення при звичайному перебігу, наявність особливих ставок інших учасників, час закінчення торгів. Інформація про перебіг електронних торгів у формі аукціону оновлюється одразу після внесення одним із учасників наступної цінової пропозиції або подання учасником особливої ставки купівлі лота. Переможцем електронних торгів у формі аукціону визнається учасник, від якого на момент завершення електронних торгів надійшла найвища цінова пропозиція (при звичайному перебігу торгів або через особливу ставку) (п.5 розділу V Порядку). Загальний перелік способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у ст. 16 ЦК України, згідно з п. 2 частини 2 якої одним із таких способів є визнання правочину недійсним. Відповідно до ч. 1 ст. 215 Цивільного кодексу України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною вимог, які встановлені частинами першою-третьою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Враховуючи те, що відчуження майна з електронних торгів належить до угод купівлі-продажу, така угода може визнаватись недійсною в судовому порядку з підстав недодержання в момент її вчинення вимог, які встановлені частинами 1-3 та 5, 6 ст. 203 ЦК України. Тому посилання відповідача щодо необхідності звернення в іншому провадженні суд вважає необґрунтованими. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов'язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно з ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінка доказів - завершальний етап процесу доказування. Вона полягає в перевірці судом доброякісності засобів доказування, що має на меті визначити їх доказову силу. Разом з цим, при розгляді справи суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо боржник володіє майном спільно з іншими особами, стягнення звертається на його частку, що визначається судом за поданням державного виконавця. Згідно з ч.1 ст.60 Сімейного кодексу України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 1 ст.73 Сімейного кодексу України визначено, що за зобовязаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Як передбачено ч.1 с.379 Цивільного процесуального кодексу України, питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця, приватного виконавця. Як вбачається з матеріалів, 24 березня 2001 року між [PERSON] та [PERSON] був зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] виданим відділом РАГС Ленінградського РУЮ у м.Києві. Таким чином, спірна земельна ділянка, яка була реалізована під час електронних торгів була придбана під час перебування позивачів у зареєстрованому шлюбі, а тому, вважається спільною сумісною власністю подружжя, як передбачено ст.60 Сімейного кодексу України. Дана обставина не оспорювалась відповідачем при розгляді справи. Тобто, у відповідності до вимог ч.6 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження», для звернення стягнення на вищезгадане майно, зокрема шляхом реалізації його на прилюдних електронних торгах, державний виконавець повинен був звернутись до суду з поданням про виділення частки боржника з цього майна для її подальшої реалізації. Згідно із ч.4 ст.41 Конституції України, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Державний виконавець зобовязаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Отже, для гарантування конституційного принципу непорушності права власності та недопущення необґрунтованого втручання у право власності третьої особи, державною виконавчого службою необхідно було вжити всі, передбачені законом заходи, які б унеможливили порушення права власності третіх осіб, в даному випадку [PERSON], зобовязання якої як поручителя були припиненими, що встановлено у відповідних рішеннях судів, що набрали законної сили на момент проведення реалізації земельної ділянки, Ѕ частка якої належить їй як другому з подружжя. Проте, обєкт був переданий на реалізацію майно не вживши заходів для спростування обґрунтованих сумнівів щодо перебування цього майна у спільній сумісній власності та/або не виділивши частки боржника. Відповідно ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі зокрема на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень. Однак, як вбачається з матеріалів справи відкриття виконавчого провадження, арешт та опис земельної ділянки відбувалось в межах виконавчого провадження №53272814, на підставі виконавчого листа №2-1420/12, виданого на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2012 року, який був визнаний в подальшому таким, що не підлягає до виконання, про що достеменно будо відомо виконавчій службі, оскільки вона була стороною під час розгляду заяви про визнання вказаного листа таким, що не підлягає виконанню, у якості заінтересованої особи. Відповідно до ч.1 ст.48 Закону України «Про виконавче провадження» звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації. 30 березня 2017 року державним виконавцем було винесено постанову про опис та накладення арешту на спірну земельну ділянку з метою її подальшої реалізації. При цьому, судом встановлено, що опис та накладення арешту відбувалося в межах виконавчого провадження № 53272814(виконавчий лист №2-1420/12, виданий на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 березня 2012 року). При цьому, фактично земельна ділянка є предметом іпотеки за іншим зобовязанням [PERSON], по якому (зобовязанню) примусове виконання судового рішення здійснюється в межах іншого виконавчого провадження №52518808 (виконавчий лист №752/1621/14-ц, виданий на виконання рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 21 серпня 2014 року). Разом з цим, відповідно до правової позиції Верховного Суду України у справі №6-1981цс16, встановивши, що проведення прилюдних торгів відбулося з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», суди повинні перевірити чи вплинули ці порушення на результати торгів, чи порушені внаслідок цього права і законні інтереси позивач, який оспорює результати торгів, оскільки підставою для предявлення позову про визнання прилюдних торгів недійсними є наявність не лише порушення норм закону, а й порушення прав і законних інтересів особи, яка їх оспорює. Під час розгляду справи, позивачами в обґрунтування доводів, щодо наявності порушення їх прав і законних інтересів під час проведення оспорюваних торгів з порушенням норм закону, надано суду звіт про експертно-грошову оцінку спірної земельної ділянки, виконаний за замовленням позивача [PERSON] субєктом оціночної діяльності ПП Інформаційно-консультаційний центр», відповідно до якого ринкова вартість земельної ділянки станом на 16 липня 2017 року становить 1281491,00 грн. Як вбачається зі звіту ринкова вартість обєкту оцінки - предмету іпотеки визначена майже в 2 рази дорожче, ніж у Звіті про експертну грошову оцінку», виготовленому ТОВ «Сейм Компані», відповідно до якого вартість земельної ділянки визначена у розмірі 679646,00 грн., виходячи з якої і визначалась початкова ціна предмету продажу. Відповідно до ч. 3 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо сторони виконавчого провадження не дійшли згоди щодо визначення вартості майна, визначення вартості майна боржника здійснюється виконавцем за ринковими цінами, що діють на день визначення вартості майна. Згідно із ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець повідомляє про результати визначення вартості чи оцінки майна сторонам не пізніше наступного робочого дня після дня визначення вартості чи отримання звіту про оцінку. У разі якщо сторони не згодні з результатами визначення вартості чи оцінки майна, вони мають право оскаржити їх у судовому порядку в 10-денний строк з дня отримання відповідного повідомлення. Всупереч положенням ч.5 ст.57 Закону України «Про виконавче провадження» [PERSON] повідомлено про результати визначення вартості належної йому земельної ділянки листом від 15 червня 2017 року, тобто із порушенням встановлено Законом терміну на 29 днів. Враховуючи, що оцінка арештованого майна здійснюється із метою встановлення його стартової ціни під час реалізації на електронних торгах, а тому допущені в даному випадку порушення процедури визначення вартості земельної ділянки, вплинуло на результати торгів, так як [PERSON] був фактично позбавлений можливості своєчасно оскаржити результати оцінки земельної ділянки і як наслідок земельна ділянка була передана на реалізацію за заниженою ціною, що в подальшому впливає на розмір погашення заборгованості. Згідно із ч.3 ст.43 Закону України « Про іпотеку» організатор прилюдних торгів не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку прилюдних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки, а у разі проведення електронних торгів - також на веб-сайті проведення електронних торгів, повідомлення про проведення таких торгів. У повідомленні зазначається інформація про день, час, місце проведення прилюдних торгів, опис предмета іпотеки, що підлягає продажу, місце, де можна отримати додаткову інформацію про . мови проведення прилюдних торгів та іншу необхідну інформацію. Відповідно до п. 2 Розділу VII «Порядку реалізації арештованого майна» реалізація предмета іпотеки здійснюється відповідно до вимог цього Порядку з урахуванням особливостей, визначених цим пунктом та Законом України «Про іпотеку». Строк підготовки до електронних торгів під час реалізації предмета іпотеки складає не менше 30 календарних днів. Організатор не пізніше ніж за 15 робочих днів до дня початку електронних торгів публікує в місцевих друкованих засобах масової інформації за місцезнаходженням предмета іпотеки та на Веб-сайті повідомлення про проведення таких електронних торгів. Не пізніше дня публікації повідомлення про проведення електронних торгів у засобах масової інформації організатор письмово повідомляє виконавця, іпотекодавця, іпотекодержателя та всіх осіб, що мають зареєстровані у встановленому законом порядку права та вимоги на предмет іпотеки, про день та час проведення електронних торгів та його початкову ціну продажу майна. В свою чергу, всупереч положенням ст.51 Закону України «Про виконавче провадження», п.7.43 Закону України «Про іпотеку» та п. 2 Розділу VII «Порядку реалізації арештованого майна» в місцевих друкованих засобах масової інформації, за місцемзнаходження земельної ділянки, не тільки за 15 днів, а взагалі не була проведена публікація повідомлення про проведення даних торгів, що могло вплинути на залучення меншої кількості майбутніх покупців земельної ділянки з електронних торгів. Беручи до уваги, що кошти від реалізації земельної ділянки призначені для погашення заборгованості [PERSON] перед ПАТ « УкрСиббанк», а тому реалізація належної йому земельної ділянки за явною заниженою ціною суттєво вплинуло на його майнові права та законні інтереси з тих підстав, що у разі дотримання процедури визначення вартості земельної ділянки та її передачі на реалізацію за обєктивною ціною, відбулося б повне погашення його заборгованості перед ПАТ « УкрСиббанк», на яке [PERSON] міг би розраховувати у разі продажу земельної ділянки із дотриманням вимог чинного законодавства. Прилюдні торги були проведені з порушенням норм Закону України «Про виконавче провадження», при цьому, такі порушення призвели до порушення законних прав та інтересів обох позивачів, зокрема незаконне позбавлення [PERSON] на належну їй частку в спільному сумісному майні подружжя, позбавлення права [PERSON] на оскарження висновку про вартість майна, та здійснення реалізації майна за ціною, яка не відповідає ринковій, а тому суд приходить до висновку про наявність підстав щодо задоволення позовних вимог в частині визнання недійсними оскаржуваних електронних торгів. Враховуючи те, що протокол проведення електронних торгів за № 273105 від 20 липня 2017 року, акт про проведені електронні торги від 01 серпня 2017 року виданий на підставі протоколу №273105 проведення електронних торгів є документами які фактично підтверджують проведення електронних торгів, то вони, також, підлягають скасуванню. Відповідно до ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що повязані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобовязана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, цивільно-правовим наслідком визнання недійсним укладеного на торгах договору відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК є реституція повернення сторін договору до первісного стану. Виходячи з наведеного, у межах заявлених позивачами вимог є підстави для скасування свідоцтва про придбання нерухомого майна із електронних торгів серія та номер: [NUMBER], виданого 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. на підставі недійсного правочину (прилюдних торгів) та скасування запису про державну реєстрацію за [PERSON] права власності на земельну ділянку за кадастровим номером [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS], здійснений 15 серпня 2017 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Семчук М.А. (номер запису про право власності 21874414). Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов'язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов'язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов'язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об'єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв'язок у сукупності, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову. Зважаючи на вищенаведене відповідно до Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про іпотеку», ст.ст.3, 15, 16 ЦК України,

Outcome: approved