Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] (далі також - Позивач) звернувся до суду з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON] (далі також - Відповідач), в якому просив стягнути з відповідача борг за договором позики в розмірі 40 тис. дол. США, що у національній валюті України за офіційним курсом, встановленим НБУ станом на 22.03.2016 становить 1 064 000 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 6890 грн. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що 9 грудня 2011 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір позики за умовами якого останній отримав позику у сумі 319 596 грн, що на день передачі коштів за курсом НБУ відповідала еквівалентові суми 40 тис. дол. США, зі строком повернення до 09.12.2014 р., однак в обумовлений строк позичені грошові кошти повернуто не було, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Позивач в судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, надав пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві та просив позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов визнав повністю, обставин отримання від позивача у позику грошових коштів не заперечував та вказував про відсутність фінансової можливості їх повернення. Заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані документи і матеріали, з'ясувавши фактичні обставини на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково з огляду на наступне. Судом встановлено, що 9 грудня 2011 року між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] було укладено договір позики, за умовами якого відповідач отримав від позивача позику у сумі 319 596 грн, що на день передачі коштів за курсом НБУ відповідала еквівалентові суми 40 тис. дол. США, зі строком повернення до 09.12.2014 року (а.с. 4). З наявної в матеріалах справи розписки від 9 грудня 2011 року вбачається, що фізична особа - підприємець [PERSON] отримав від [PERSON] грошові кошти в якості позики в сумі 319 596 грн, що на день передачі коштів відповідала еквівалентові суми 40 тис. дол. США, в день складання розписки та згідно договору позики від 9 грудня 2011 року (а.с. 3). Згідно ч. 1 статті 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частина 1 статті 626 ЦК України передбачає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Таким чином, встановлено, що між сторонами виникли правовідносини з договору позики. Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Частина 2 ст. 1047 ЦК України допускає пред'явлення на підтвердження укладення договору позики та його умов розписки позичальника або іншого документа, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної суми грошей або кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до пп. «г» п. 2. договору позики від 09.12.2011 року сторони домовились, що виконання зобовязання за договором має бути здійснено готівкою в національній валюті України - гривні, що має відповідати еквівалентові суми 40 000 дол. США за курсом НБУ на день проведення остаточного розрахунку. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, враховуючи невиконання фізичною особою - підприємцем [PERSON] як позичальником свого обов'язку щодо повернення [PERSON] позичених грошових коштів в строк до 9 грудня 2014 року, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за договором позики у сумі 1 010 937 грн. 04 коп., що відповідає еквіваленту суми 40 тис. дол. США за курсом НБУ з розрахунку грн. 25,273426 грн. за 1 дол. США. станом на день ухвалення судового рішення. При цьому, заявлений позивачем розрахунок суми заборгованості у сумі 1 064 000 грн проведений у національній валюті за офіційним курсом НБУ станом на самостійно обрану позивачем дату - 22.03.2016 р. суд вважає безпідставним, оскільки останній не обумовлений в умовах договору позики від 9 грудня 2014 року та не ґрунтується на вимогах закону. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені та документально підтверджені судові витрати, що складаються з судового збору у сумі 6 890 грн.

Outcome: partial