Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-09 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулась до суду з даним позовом в обґрунтування якого зазначила, що її син, [PERSON], при житті збудував два гаражі за [NUMBER], [NUMBER], які розташовані по [ADDRESS] На підставі подання БТІ м.Амвросіївка виконком Амвросіївської міської ради ухвалив рішення №362 та №363 від 10.10.2008р. за якими вирішив оформити право власності на вказані гаражі з видачею свідоцтва про право власності. Однак син не встиг отримати вказані свідоцтва оскільки в 2007 році помер. Коли вона звернулася до нотаріальної контори для оформлення спадщини, їй було відмовлено у видачі свідоцтва та роз`яснено, що гаражі не входять до складу спадщини, оскільки не зареєстровані за сином на праві власності. Оскільки вказане нерухоме майно було збудовано її померлим сином, просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на дані гаражі. Оскаржуваним рішенням позов [PERSON] задоволено. Визнано за позивачем право власності на гараж [NUMBER], площею 14,56кв.м, та на гараж [NUMBER], площею 15кв.м, що розташовані по [ADDRESS], в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO]. Додатковим рішенням від 24 лютого 2014 року вирішено питання розподілу судових витрат. В апеляційній скарзі Амвросіївська міська рада, яка подана представником Дордочкіною К.В., просить скасувати рішення суду та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову через невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального і процесуального права. В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції залишив поза увагою відсутність правовстановлюючих документів на спірне майно у спадкодавця, а це є підставою для відмови у задоволенні позову. Також суд, зробивши висновок про те, що будівництво спірних гаражів відповідало встановленому на той час порядку не послався на норми права, якими встановлено даний порядок; поза увагою суду залишилося те, що позивачкою не було надано документів про відповідність технічного стану спірних будівель, дотримання санітарних та протипожежних вимог, а також доказів звернення до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину. Сторони та їх представники в судове засідання апеляційного суду не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, що за рішенням виконкому Амвросіївської міськради №26/2 від 10.02.1993р. [PERSON] було надано дозвіл на будівництво на виділених йому земельних ділянках площею по 21,5кв.м двох гаражів за [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] Відповідно до актів про винос в натурі земельних ділянок індивідуального забудовника, [PERSON] були виділені в натурі на місцевості земельні ділянки для будівництва гаражів. 29.06.1993р. архітектором м.Амвросіївка було надано дозвіл на будівництво вищевказаних гаражів. З технічних паспортів на гаражі за [NUMBER] та [NUMBER] по [ADDRESS] вбачається, що гаражі побудовані у 1994р. З копії свідоцтва про смерть вбачається, що [PERSON] помер [INFO]. На підставі подання БТІ м.Амвросіївка, виконком Амвросіївської міськрад ухвалив рішення № 362 та № 363 від 10.10.2008 року за якими вирішив оформити право власності на вказані гаражі з видачею свідоцтва про право власності [PERSON] Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що на час побудови спірних гаражів виникнення права власності на них не залежало від їх державної реєстрації. Колегія суддів не погоджується з даним висновком суду з наступних підстав. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до абз.3 ч.2 ст.331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Частиною 4 ст.3 зазначеного Закону передбачено, що права на нерухоме майно, які виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Як зазначено вище, з наданих копій технічних паспортів на спірні гаражі вбачається, що останні були збудовані у 1994 році, тобто до 01.07.2004 року. В даному випадку державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалась підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року №7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним Кодексом та Законом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Таким чином, у даному випадку (відсутність державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно), спадкоємцю (позивачу), необхідно звернутись для оформлення спадкових прав до відповідної нотаріальної контори. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Між тим, в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження звернення позивача до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав. Суд першої інстанції не врахував зазначених вимог закону та прийшов до помилкового висновку про задоволення позовних вимог. З урахуванням наведеного, рішення суду першої інстанції не можна визнати законним та обґрунтованим, тому відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed