Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У вересні 2014 року представник ТОВ КФКК «Лев» звернувся до суду з позовом до відповідача, у якому попросив визнати його право власності на об'єкт нерухомого майна, а саме, на нежитлову будівлю загальною площею 86,7 кв.м., що розташована за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що підприємство уклало з відповідачем договір оренди нерухомого майна від 17 березня 2014 року, відповідно до якого було передано у строкове платне користування нежитлові будівлі. При цьому, стан тимчасової споруди під літерою [NUMBER] був незадовільний та потребував капітального ремонту даху, а також поточного ремонту фасаду, що підтверджується п.п. 1.1.3. п. 1.1. Договору оренди від 17 березня 2014 року укладеного сторонами. Відповідачем за первісним позовом, за власні кошти було організовано виконання будівельних, а саме організовано перебудову тимчасової нежитлової споруди під літерою [NUMBER], що розташована в [ADDRESS]. В результаті організації будівельних робіт створена капітальна нежитлова будівля загальною площею 86,7 квадратних метрів за адресою: [ADDRESS] Після того, відповідач звернувся до позивача, в якому повідомив про поліпшення частини орендованого майна та набуття його у власність, а також, ініціював внесення змін до умов Договору оренди, у зв'язку з набуттям права власності на частину орендованого майна. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач за первісним позовом не погодився із позовними вимогами заявленими Позивачем за первісним позовом та подав зустрічну позовну заяву. Вивчивши матеріали справи та заслухавши пояснення представника Позивача за первісним позовом, представника Позивача за зустрічним позовом суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню в повному обсязі а зустрічний позов частково у зв'язку з наступним. 17 березня 2014 року сторони уклали договір оренди нерухомого майна, відповідно до якого Позивач за первісним позовом (Відповідач за зустрічним позовом) передав Відповідачу за первісним позовом (Позивачу за зустрічним позовом) у строкове платне користування нежитлові будівлі, а саме: -нежитлове приміщення будівлі літери [NUMBER], що розташоване в [ADDRESS], площею 25,0 квадратних метрів; -тимчасову споруду виготовлену з полегшених збірно-розбірних конструкцій, що розташована під літерою [NUMBER] в [ADDRESS], загальна площа 84,3 квадратних метрів; -обладнання для миття автомобілів, а також обладнання для надання супутніх послуг. Стан тимчасової споруди під літерою [NUMBER] був незадовільний та потребував капітального ремонту даху, а також поточного ремонту фасаду, що підтверджується п.п. 1.1.3. п. 1.1. Договору оренди від 17 березня 2014 року укладеного сторонами. Відповідно до п. 5.3. та п.п. 5.4.1., п.п. 5.4.2. п. 5.4.умов Договору Сторонами досягнуто згоди, що Відповідач за первісним позовом (Позивач за зустрічним позовом) виконає капітальний ремонт даху та фасаду орендованої тимчасової споруди, а витрати, що будуть понесені на ці роботи відшкодуються Позивачем в рахунок оплати за користування Відповідачем за первісним позовом орендованим майном. 09 квітня 2014 року відповідно до умов Договору оренди сторони погодили письмово, що Відповідач за первісним позовом (Позивач за зустрічним позовом) виконає роботи з капітального ремонту даху, а також поточного ремонту фасаду тимчасової споруди, що розташована під літерою [NUMBER] в [ADDRESS], вартість робіт сторонами погоджено в розмірі 173 400,00 гривень. Відповідач за первісним позовом (Позивач за зустрічним позовом) виконав будівельні роботи з поліпшення об'єкта оренди в результаті чого було створено нежитлова будівля під літерою [NUMBER] загальною площею 86,7 кв.м., за адресою: [ADDRESS], що підтверджується технічним паспортом від 12 травня 2014 року № 58 виданого ТОВ «Підприємство бюро технічної інвентаризації». Як вбачається з матеріалів справи, зокрема, висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 28 жовтня 2014 року № 0978 Відповідачем за первісним позовом (Позивачем за зустрічним позовом) виконані будівельні роботи з елементами реконструкції, в результаті чого загальна площа будівлі, що розташована під літерою [NUMBER] в [ADDRESS], збільшилася на 2,4 кв.м., більше того до початку виконання зазначених будівельних робіт будівля була створена з полегшених збірно-розбірних конструкцій, то згідно з висновком експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 28 жовтня 2014 року № 0978 встановлено, що на даний момент будівля, що розташована під літерою [NUMBER] в [ADDRESS] має наступні характеристики: фундамент - бетон, стіни - металевий каркас, сандвіч панелі, покрівля - метал, підлога - цементна стяжка. Отже, суд не приймає до уваги пояснення Відповідача за первісним позовом (Позивача за зустрічним позовом), що ним виконані роботи саме з капітального ремонту, адже змінено загальну площу та матеріал основних конструкцій, а відтак суд приходить до висновку, що Відповідач за первісним позовом (Позивач за зустрічним позовом) виконав роботи з реконструкції будівлі під літерою [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] Пунктом 5.3. Договору оренди сторони врегулювали правовідносини між собою в частині права Відповідача за первісним позовом (Позивача за зустрічним позовом) з виконання поліпшень об'єкта оренди, так останньому було дозволено виконувати будівельні роботи з капітального ремонту об'єкта оренди лише за письмовим погодженням з Орендодавцем. 09 квітня 2014 року сторони у відповідності до Договору оренди від 17 березня 2014 року погодили, що Відповідач за первісним позовом (Позивач за зустрічним позовом) виконає саме будівельні роботи з капітального ремонту будівлі під літерою [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] Враховуючи вищезазначене, Відповідач за первісним позовом (Позивач за зустрічним позовом) не має права посилатися на ч 4 ст. 778 Цивільного кодексу України, а відтак і претендувати на частку у поліпшеному нерухомому майні. Твердження Відповідача за первісним позовом (Позивача за зустрічним позовом), що фактична вартість робіт з поліпшень будівлі під літерою [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] становить 173 400,00 гривень є непідтвердженими, натомість згідно з додатком № 1 висновку експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 28 жовтня 2014 року № 0978 «Локальний кошторис № 1 на вартість робіт з реконструкції нежитлової будівлі, загальною площею 86,7 кв.м. по [ADDRESS] літера [NUMBER], загальна вартість будівельних робіт з реконструкції зазначеного об'єкта оренди становить 170 433,00 гривень. Відповідно до ст.16 Цивільного кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Таким чином, позов про визнання права власності - це не договірна вимога про констатацію перед третіми особами факту приналежності позивачу права власності на спірне майно, не поєднане з конкретними вимогами про повернення майна чи усунення інших перешкод, не пов'язаних з позбавленням володіння. Відповідно до приписів ст.ст. 317, 320 Цивільного кодексу України, власникові належать право володіння, користування та розпорядження майном, зокрема, він має право використовувати своє майно для здійснення підприємницької діяльності, крім випадків, встановлених законом. Положеннями ст. 328 Цивільного кодексу України визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Частиною 1 статті 331 Цивільного кодексу України передбачено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. З огляду на викладене, суд робить висновок про те, що у Позивача виникло на законних підставах та безсумнівно наявне право власності на спірне майно - а саме, на нежитлову будівлю загальною площею 86,7 квадратний метр, що розташована за адресою: [ADDRESS], літера [NUMBER], на якій виконані невід'ємні поліпшення Відповідачем за первісним позовом (Позивачем за зустрічним позовом) без обов'язкового погодження з Позивачем за первісним позовом (Відповідачем за зустрічним позовом) згідно умов Договору оренди від 17 березня 2014 року та ст. 778 Цивільного кодексу України. Згідно з наданим до матеріалів справи висновком експерта за результатами проведення експертного будівельно-технічного дослідження від 28 жовтня 2014 року № 0978, за наслідками технічного обстеження нежитлової будівлі загальною площею 86,7 кв.м., що знаходиться адресою: [ADDRESS] встановлено, що будівля відповідає вимогам Державних будівельних норм станом на момент складання висновку по наступним показникам: загальним даним, характеристикою конструктивних елементів, будівельній готовності та технічному стану; наявності інженерних комунікацій; 100 % будівельна готовність та придатні до експлуатації станом на момент складання висновку. Проте, матеріали справи свідчать про те, що Відповідач за первісним позовом оспорює право власності Позивача за первісним позовом. Так, листами від 12 травня 2014 року, 03 червня 2014 року, Відповідач за первісним позовом (Позивач за зустрічним позовом) посилаючись на п. 5.3 Договору оренди від 17 березня 2014 року, вимагає від Позивача за первісним позовом (Відповідача за зустрічним позовом) на підставі та ч. 4 ст. 778 Цивільного кодексу України визнати за ним право власності на нежитлову будівлю загальною площею 86,7 квадратний метр, що розташована за адресою: [ADDRESS], літера [NUMBER]. Судом не приймається з вищезазначених підстав позиція Відповідача за первісним позовом, що є Позивачем за зустрічним позовом, оскільки, як встановлено судом, Відповідач за первісним позовом (Позивач за зустрічним позовом) виконав покращення нерухомого майна без погодження з орендодавцем і тим самим порушив вимоги ст. 778 Цивільного кодексу України. За приписами ст. 392 Цивільного кодексу України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно до п. 2 ст. 3 Цивільного Кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Згідно ст. 41 Конституції України, кожен має право вільно володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до ст.316 Цивільного кодексу України, правом власності особи є право особи на певну річ, яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Статтею 319 ЦК України, встановлюється, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд, та має право вчиняти до свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Статтею 320 Цивільного кодексу України передбачено право власника використовувати своє майно для підприємницької діяльності. Наразі, ст.321 Цивільного кодексу України гарантує, що особа може бути позбавлена права власності або обмежена в його здійсненні лише в випадках, прямо передбачених законом. Враховуючи викладене, позовні вимоги за зустрічним позовом є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, зустрічна позовна заява підлягає задоволенню частково. На підставі викладеного,

Outcome: approved