Jurisdiction: civil
Date: 2021-01-26 00:00:00

ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, в якому зазначено, що відповідач є споживачем електричної енергії, яка йому надається за абонентським номером № [NUMBER] . Через несвоєчасну сплату за надані позивачем послуги відповідач має заборгованість в сумі 2051,52 грн., яку до теперішнього часу добровільно не сплатив. Позивач просить у судовому порядку стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електроенергію та понесені ними судові витрати по сплаті судового збору. Від представника позивача надійшло клопотання, в якому вона просила справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. Від відповідача до суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Враховуючи вказане, у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності сторін фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є побутовим абонентом ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія»» (абонентський № [NUMBER]) та отримує від позивача послуги з електропостачання. Через несвоєчасну сплату за надані позивачем послуги відповідач має заборгованість в розмірі 2051,52 грн., яку до теперішнього часу добровільно не сплатив, що підтверджується відомістю нарахування і оплат за період з січня 2019 року по липень 2020 року. Відповідно до ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму їх використання. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Відповідно до ч. 1 ст. 9 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до ч. 5 ст. 20 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання електричної енергії надається згідно з умовами договору та вимогами правил, затверджених Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за комунальні послуги в будинку (квартирі), що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Таким чином, враховуючи те, що позивачем було виконано умови договору з надання послуг з електропостачання, відповідачем не сплачено грошові кошти за надані послуги в повному обсязі та вчасно, що підтверджується наданими доказами та заявою відповідача про визнання позову, тому позовні вимоги ТОВ «Херсонська обласна енергопостачальна компанія» є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті, визнано позовні вимоги про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію, тому суд приходить висновку, що 50% судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 1051,00 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету, а решту - стягнути з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved