overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-13 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 1772,01 грн. та судові витрати. В обґрунтування позову позивач вказував на те, що 27.07.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-14192-270711, згідно з умовами якого банком було надано відповідачу кредит шляхом відкриття карткового рахунку [NUMBER], ліміт якої становив 1200,00 грн. Однак свої зобов'язання за вказаним договором відповідач належним чином не виконав, тому станом на 17.01.2014 року виникла заборгованість у сумі 1772,01 грн.. В судове засідання представник позивача не з'явився, зазначивши в позовній заяві про розгляд справи за його відсутністю та підтримання позивних вимог у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судовому засіданні підтвердив факт отримання ним кредиту, позовні вимоги визнав у повному обсязі, не заперечував проти задоволення позову. Суд, вислухавши пояснення відповідача, ознайомившись з позовною заявою, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27.07.2011 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 003-14192-270711, згідно з умовами якого банком було надано кредит шляхом відкриття карткового рахунку [NUMBER], ліміт якої становив 1200,00 грн. Відповідно до наданого розрахунку заборгованість [PERSON] за кредитним договором № 003-14192-270711 від 27.07.2011 року станом на 17.01.2014 р. без врахування пені, яку позивач не просить стягнути, становить 1772,01 грн., яка складається з: - 919,58 грн. - тіло кредиту; - 274,34 грн. - прострочене тіло кредиту; - 578,09грн. - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 525,526, ч. 1 ст. 625 ЦК України зобов'язання мають виконуватись належним чином і відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 ст. 530 ЦК України, передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). На підставі ст. ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи, а саме: розрахунком, договором. Таким чином вимоги позивача підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-30 00:00:00

у березні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначив, що перебуває з відповідачкою в зареєстрованому шлюбі з 01.08.1986 року. У шлюбі у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Подружнє життя з відповідачкою не склалося через несумісність характерів та поглядів на шлюб та сім'ю, що проявлялося у постійних сварках, свідком яких нерідко ставала спільна дитина сторін, негативним чином відображалось на їх з позивачем психічному стані. Дані обставини призвели до того, що з липня 2007 року сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують шлюбні відносини. З вищевикладених підстав позивач просив суд розірвати шлюб, вважає примирення неможливим і небажаним для себе. В судове засідання позивач не з'явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином. До початку розгляду справи надав суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Зазначив, що не проживає з відповідачкою, не підтримує шлюбних відносин та не веде спільне господарство з липня 2007 року. В судове засідання відповідачка не з'явилась, про дату та час розгляду справи повідомлена належним чином, шляхом направлення судових повісток на зареєстроване місце проживання. Суд визнав можливим розглянути справу заочно, на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив наступне. 01.08.1986 року у ВРАЦС Мінського РВК м. Києва зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] актовий запис № 1344, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). З липня 2007 року сторони не проживають разом, не пітримують шлюбні стосунки, не ведуть спільне господарство, не приймають участі у житті один одного, зберігати сім'ю не мають наміру, стосовно проживання дитини сторони дійшли згоди. Згідно ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що примирення між сторонами неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам дитини, а тому позов підлягає задоволенню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-03 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 3369 грн. 51 коп. та судовий збір у розмірі 128 грн. 90 коп. В обґрунтування позову він вказав на те, що відповідачі проживають за адресою: [ADDRESS], послуги по теплопостачанню позивачем були надані за місцем мешкання відповідачів. Плата за спожиту теплову енергію повинна провадитися споживачами теплової енергії щомісячно за отриману теплову енергію. Однак, відповідачі оплату за спожиту теплову енергію не проводили, у результаті чого, за період з 01.11.2006 року по 01.05.2012 року утворилася заборгованість у сумі 3369 грн. 51 коп., у зв'язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду. У судове засідання представник позивача не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідачі у судове засідання не з'явились, про час і місце розгляду справи були належним чином повідомлені, причини неявки суду не повідомили. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Згідно ст. ст. 64, 67 ЖК України плата за комунальні послуги стягується незалежно від квартирної плати згідно затвердженим у встановленому порядку тарифам. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] проживають за адресою: [ADDRESS]. Позивач здійснює послуги по теплопостачанню. Відповідно до ч.6 ст.19 Закону України «Про теплопостачання», споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно розрахунку суми заборгованості за спожиту теплову енергію, заборгованість за період з 01.11.2006 року по 01.05.2012 року складає 3369 грн. 51 коп., яку потрібно стягнути з відповідачів в солідарному порядку. Також, відповідно до вимог ч.1 ст.88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 128 грн. 90 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-26 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 14 березня 2003 року Красногвардійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №94 - розірвати. В обґрунтування позову він вказав на те, що від цього шлюбу дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явився, про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час і місце розгляду справи була належним чином повідомлена засобами масової інформації, причини неявки суду не повідомила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] уклали шлюб 14 березня 2003 року. Від цього шлюбу неповнолітніх дітей немає. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-15 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 15 травня 2004 року Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №173 - розірвати. В обґрунтування позову він вказував на те, що від шлюбу вони дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не з'явився про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідачка не з'явилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 15 травня 2004 року. Від шлюбу вони дітей не мають. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-16 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що між Кредитною спілкою «Супер Кредит» та відповідачем був укладений кредитний договір за умовами якого банк надав відповідачу кредит в сумі 5000 грн. Як вказано у позові, [PERSON] свої зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконує, в результаті чого у неї утворилась заборгованість в загальному розмірі 1884,01 грн., яка складається з: 438,97 грн. сума процентів; 1445,04 грн. заборгованість по сплаті основної суми кредиту. Вказану заборгованість відповідач у добровільному порядку не сплачує. На підставі ст. 37 ЦПК України, судом залучено до участі у справі правонаступника відповідача - [PERSON]. Позивач в своїй заяві просив слухати справу за його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи в судове засідання не з'явилися. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлені і від яких не надійшло заяви про розгляд справи за їх відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що пред'явлений позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 23 лютого 2013 року між Кредитною спілкою «Супер Кредит» та [PERSON] був укладений кредитний договір № СК-14/0035/13/36/04 за умовами якого, вона отримала кредит у розмірі 5000 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач належним чином виконав свій обов'язок щодо надання грошових коштів (кредиту) у розмірі та на умовах встановлених кредитним договором. Водночас, відповідач свої обов'язки щодо повернення кредиту та сплати процентів за користування ним у розмірах та на умовах, встановлених договором виконує неналежним чином. Загальний розмір заборгованості за кредитним договором становить 1884,01 грн. Достовірність зазначених обставин підтверджується розрахунком заборгованості. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти у розмірі та на умовах, встановлених договором. Згідно із ч. 1 ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов'язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Тому, вимога позивача про стягнення з відповідача 1884,01 грн. заборгованості за кредитом підлягає задоволенню в межах вартості майна, одержаного у спадщину. На підставі ст. 79, 88 ЦПК України понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати стягнути з відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-18 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання втратившим права користування жилим приміщенням, в якому просять суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовували тим, що на початку 1984 року, [PERSON] вселився у житло. Певний час відповідач проживав за даною адресою, але не сплачував комунальні платежі. Однак, з часом, відповідач добровільно покинув спірне жиле приміщення і з того часу у ньому не проживав. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, з підстав викладених в позовній заяві та просив їх задовольнити. Відповідач чи його представник в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, власником гуртожитку у будинку [ADDRESS] є ДЖКП НАН України. Одним з ліжкомісць користується [PERSON].(а.с. 3) З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований у вказаному гуртожитку, проте тривалий час у ній без поважних причин не проживає більше шести місяців - терміну, що встановлений Законом, що підтверджується актами від 14.01.2013 року, 11.12.2013 року, 08.07.2013 року (а. с. 5-7) Відповідно до вимог ч. 1, ч. 2 ст.ст. 71, 72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Враховуючи викладене, позовні вимоги у частині визнання [PERSON] втратившим права користування жилим приміщенням є законними та обґрунтованими, що є підставою для їх задоволення. Також підлягають стягненню з відповідача судові витрати, які складаються з витрат зі сплати судового збору у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-15 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 21 травня 2010 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 285. Від шлюбу у сторін дітей немає. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам, а тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем. За таких обставин, позивач просить розірвати шлюб, укладений між ним та відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, на адресу надіслав заяву про розгляд справи без його присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Відтак, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 21 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у відділі реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 285. (а.с. 10) Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-26 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 02 березня 2002 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання повідомлявся належним чином. До суду направляв заяву про надання сторонам строку на примирення. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 02 березня 2002 року. ( а.с. 4 ) Від шлюбу мають дочку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO].(а.с. 5, 6) Сторони не підтримують шлюбних стосунків з квітня 2013 року, сім'я існує формально, позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-09 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 06 серпня 2005 року. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач позов підтримав. Відповідач проти позову заперечував. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 06 серпня 2005 року. Від шлюбу у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з листопада 2013 року, сім'я існує формально, позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-21 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхньої малолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебували з 10.04.2010 року по 17.02.2014 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Оскільки на даний момент вони спільного господарства не ведуть та проживають окремо, [PERSON] просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені вимоги підтримали і просили їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату та місце судового засідання неодноразово повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, що свідчить про наявність підстав для розгляду даної справи у його відсутність у заочному порядку. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд частково задовольняє позовні вимоги з таких підстав. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 10.04.2010 року по 17.02.2014 року, від якого мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Оскільки відповідач є батьком дитини, і зобов'язаний її утримувати, то суд, з урахуванням статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, стягує з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 21.03.2014 року і продовжуючи до досягнення дитиною повноліття, задовольняючи вимоги позивача частково. На підставі зазначеного та

Outcome: partial