Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [INFO] року помер його батько [PERSON], [INFO], який постійно проживав за адресою: [ADDRESS]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS], яка належала батькові на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого державного нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори від 20.05.1985р., реєстр 2459, який у подальшому було зареєстровано в БТІ м. Красноармійська. Інша частина вищевказаного будинку належить його матері [PERSON] на підставі цього ж документа. За життя батько не залишив після себе заповіту. Першочерговими спадкоємцями майна, яке залишилось після смерті батька, є він та його мати - відповідач по справі. Вони є такими, що прийняли спадщину, так як на час відкриття спадщини постійно проживали разом із спадкодавцем та були разом із ним зареєстровані. На теперішній час у нього виникла необхідність в оформленні своїх спадкових справ на спадкове майно і він звернувся до нотаріальної контори з проханням видати йому свідоцтво про право на спадщину. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, так як правовстановлюючий документ на вищевказаний житловий будинок оформлений на мати [PERSON], а частка померлого [PERSON] не встановлена. Крім того, [PERSON] не визнає його вимоги по отриманню у спадщину 1/4 частини вищевказаного будинку. Таким чином, нотаріусу незрозуміло, яка частка якого майна належить померлому [PERSON] та є спадковим майном, і, більш того, між спадкоємцями існує спір, у зв'язку з чим роз'яснено його право на звернення в суд. За цих обставин вин вимушений звернутися до суду з позовом про визначення частки житлового будинку, що належала його батькові і є спадковим майном, та визнання за собою права власності на 1/4 частку вищевказаного житлового будинку. Позивач вважає, що частка померлого [PERSON] в праві спільної сумісної власності на житловий будинок [ADDRESS] становить 1/2, оскільки цей будинок було придбано у період перебування у зареєстрованому шлюбі [PERSON] і [PERSON] У зв'язку з тим, що він є сином померлого [PERSON], то є спадкоємцем першої черги спадкування після смерті батька, який прийняв спадщину, оскільки на час смерті батька постійно проживав разом із ним та був зареєстрований з ним у вищевказаному спірному житловому будинку, отже має право на отримання свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги, просили позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась навіть після визнання її явки в судове засідання обов'язковою, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутність за участю її представника [PERSON] Представник відповідача [PERSON] позов не визнав, пояснивши, що позивач безпідставно претендує на 1/4 частку житлового будинку [ADDRESS]. Одна згідно договору купівлі-продажу від 20.05.1985р. відповідач придбала незакінчений будівництвом житловий будинок готовністю 15% з господарчими та побутовими будівлями та спорудами в [ADDRESS]. На теперішній час у відповідача відсутні відомості щодо закінчення будівництва цього будинку, висновку про його стовідсоткову готовність та введення цього будинку в експлуатацію. Саме тому не може бути предметом спору, а тим більше визнання в судовому порядку права власності на будь-яку частину житлового будинку, так як відсутні документи, що підтверджують право власності відповідача на цей житловий будинок. Крім того, позивачем не доведено факт того, що він має право на спадщину. Позивач народився 17.10.1958р., актовий запис про народження № 59 зроблений 29.10.1958р. В той же час згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 05.09.2017р. шлюб між [PERSON] та [PERSON] укладено 12.09.1961р., актовий запис № 418. Тобто в свідоцтві про народження є невідповідність щодо прізвища матері [PERSON], адже на момент реєстрації його народження вона не знаходилась у шлюбі з [PERSON] і мала прізвище «[PERSON]». За думкою представника відповідача, доказів визнання батьківства [PERSON] відносно [PERSON] позивачем надано не було. Таким чином, немає жодних підстав вважати [PERSON] батьком позивача, і відповідно немає підстав вважати його спадкоємцем після смерті [PERSON] На підставі наведеного просив в задоволенні позову відмовити повністю. Заслухавши пояснення учасників справи та дослідивши докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Згідно копії повторного свідоцтва про смерть, виданого 22 серпня 2017 року Покровським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, [PERSON] помер [INFO] року (а.с.9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку з господарчими та побутовими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] (а.с.47-48). Спадковий [ADDRESS] з господарчими та побутовими спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS], оформлений на ім'я [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 20.05.1985р., посвідченого старшим державним нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори Кудіновою В.І., зареєстрованого в реєстрі за № 2459, який на момент укладення договору був незакінчений будівництвом готовністю 15% (літня кухня, льох, тамбур, сарай, туалет, душ, водопровід, паркан, ворота), зареєстрований в Крансоармійському БТІ за [PERSON] на підставі вищевказаного договору купівлі-продажу 18.08.1990р. і записано в реєстрову книгу за № 10136 (а.с.10, 47, 48, 50, 59). Позивач є сином, а відповідач - дружиною померлого [PERSON], який помер [INFO]., що підтверджується копією повторного свідоцтва про народження позивача, виданого 12.09.1961р. Гришинською с/р Красноармійського району Сталинської області, актовий запис № 59, та копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № [NUMBER] від 05.09.2017р., наданого на запит [PERSON] Покровським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області (а.с.8, 17), отже є спадкоємцями першої черги спадкування після його смерті. Згідно довідки Покровської міської ради Донецької області від 23.08.2017р. сторони зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Постановою приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О. від 7 жовтня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] на 1/4 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS], [ADDRESS] було відмовлено у зв'язку з ненаданням документів, які посвідчують право власності на 1/2 частину житлового будинку № 1 по вулиці Кооперативній у м. Покровську Донецької області на ім'я померлого [INFO] року [PERSON], до визнання за померлим в судовому порядку права власності на нерухоме майно та реєстрації рішення суду у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме прав на нерухоме майно у відділі державної реєстрації речових прав власності на об'єкти нерухомого майна ЦНАП (а.с.51). Згідно повідомлення приватного нотаріуса Покровського міського нотаріального округу Донецької області Богатовою І.О. від 30.09.2017р. № 1312/01-16 01.09.2017р. нею була заведена спадкова справа № 91/2017 після смерті [INFO] року [PERSON], [INFO] 1 вересня 2017 року заяву про фактичне прийняття спадщини подав син спадкодавця [PERSON], [INFO], інших заяв по цій спадковій справі не надходило. Свідоцтв про право на спадщину по цій спадковій справі не видавалось. Заповіту від імені [PERSON], [INFO] немає (а.с.40, 41). Відповідно до ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними. Згідно абз.5, 6 п.3.4 Інформаційного листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ України № 24-755/0/4-13 від 16.05.2013р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємцеві учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст.357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже, резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становили****». Оскільки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], з 12.09.1961р. перебували у зареєстрованому шлюбі, і придбали спірний житловий будинок у 1985р. і оформили його на ім'я [PERSON], тобто під час шлюбу, суд приходить до висновку про те, що він є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, і частка померлого у праві спільної сумісної власності подружжя становила 1/2 . Отже, до складу спадкової маси входить 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS]. Суд розцінює позицію представника відповідача про відсутність предмету спору як неспроможну, оскільки вона спростовується доказом наданими позивачем доказами. Так, дійсно, рішенням виконавчого комітету Красноармійської міської Ради народних депутатів від 17.04.1985р. № 198 колишнім власникам недобудованого домоволодіння по [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] у зв'язку з переїздом в інше місто було дозволено продати недобудоване домоволодіння готовністю 15%, інвентаризаційною оцінкою 3068 руб., розташоване по [ADDRESS] [PERSON]; [PERSON] зобов'язана після оформлення договору купівлі-продажу до 17.04.1987р. згідно проекту збудувати жилий будинок по [ADDRESS] (а.с.46). З договору купівлі-продажу вказаного будинку вбачається, що [PERSON] купила у [PERSON] та [PERSON] незакінчений будівництвом жилий [ADDRESS], з господарчими та побутовими будівлями та спорудами готовністю 15%, що розташований на земельній ділянці площею 524 кв.м (а.с.47, 48). Разом з тим, згідно копії акту про закінчення будівництва і вводу в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 22.05.1990р. комісія прийшла до висновку про те, що домоволодіння [PERSON], що знаходиться за адресою: [ADDRESS] є прийнятим в експлуатацію. Крім того, згідно штампу Красноармійського БТІ на правовстановлюючому документі на житловий будинок від 18.08.1990р. за [PERSON] зареєстровано право особистої власності на [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу в цілому, а не на незакінчений будівництвом житловий будинок, який було придбано у 20.05.1985р. (а.с.48зв.). Надана суду позивачем копія акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію спірного житлового будинку від 22.05.1990р. суд розцінює як належним та допустимий доказ виходячи зі змісту статей 77, 78 ЦПК України, оскільки вона завірена уповноваженою посадовою особою - начальником КП «БТІ» [PERSON] 12.12.2017р. та завірена печаткою цього ж підприємства. Будь-яких обґрунтувань щодо недостовірності цього доказу представником відповідача суду не надано. Стаття 1216 ЦК України визначає спадкування як є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ч.1 ст.1218 УК України). Відповідно до ст.1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч.1 ст.1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Відповідно до ч.1 ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Такими підставами є спадкування майна за законом відповідно до ст.1217 ЦК України. На підставі ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач, який є спадкоємцем за законом першої черги, в установленому законом порядку звернувся із заявою про прийняття спадщини після смерті свого батька [PERSON], однак позбавлений можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/4 частку житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], у зв'язку з ненаданням документів, які посвідчують право власності на 1/2 частину спірного житлового будинку [PERSON], у зв'язку з чим підлягають судовому захисту законні права позивача шляхом визнання за ним права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON], який помер [INFO]. Заперечення представника відповідача про те, що [PERSON], який помер [INFO]., не є юридичним батьком позивача, а тому позивач не є спадкоємцем після його смерті, за думкою суду не заслуговують на увагу з огляду на наступне. З Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища, від 05.09.2017р. № [NUMBER] шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 12 вересня 1961 року, прізвище дружини після реєстрації шлюбу - [PERSON] (а.с.17). Згідно копії повторного свідоцтва про народження [PERSON], [INFO], виданого 12.09.1961р., його батьками є [PERSON] та [PERSON], актовий запис про народження позивача був зроблений 29.10.1958р. за № 59 (а.с.8). Таким чином, на день смерті спадкодавця [PERSON] позивач був його сином. Зворотне відповідачем та її представником суду не доведене, презумпція батьківства не спростована належними та допустимими доказами як то рішення суду про оспорювання батьківства. За таких обставин будь-яких обставин вважати, що позивач не є спадкоємцем померлого [INFO]. [PERSON], немає. З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню повністю. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК України у зв'язку із задоволенням позовних вимог судовий збір необхідно покласти на відповідача. Відповідно до ст.ст.328, 392, 1216, 1217, 1258, 1261, 1278 ЦК України, ст.ст.60, 61, 70 СК України,

Outcome: approved