Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовує тим, що вона відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 червня 2008 року є власником будинку № 12 по вулиці Молодіжній в селі Богданівка Броварського району Київської області. Разом із нею зареєстровані в будинку: [PERSON] (дочка), [INFO], [PERSON] (онука), [INFO], [PERSON] (онука), [INFO], [PERSON] (колишній чоловік дочки), [INFO]. З жовтня 2013 року відповідач [PERSON] не проживає за вказаною вище адресою, не цікавиться станом будинку, особистих речей в даному помешканні не має та не сплачує комунальні платежі. У звязку із цим, позивач [PERSON] просить суд усунути перешкоди в користуванні будинком № 12 по вулиці Молодіжній в селі Богданівка Броварського району Київської області та визнати [PERSON] таким, що втратив право на користування цим будинком. У судове засідання позивач [PERSON] та її представник [PERSON] не зявилися. Позивач в тексті позовної заяви просила суд розглядати цивільну справу у її відсутність. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявився. Надав до суду письмову заяву, в якій просив розглядати справу без його участі та вказав, що позовні вимоги визнає. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що будинок № 12 по вулиці Молодіжній в селі Богданівка Броварського району Київської області належить на праві власності [PERSON], відповідно до свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 10 серпня 2008 року, що також вбачається із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 19135247 (а.с.7-8). Згідно із Актом обстеження від 22 вересня 2015 року депутата Богданівської сільської ради Броварського району Київської області [PERSON] житлових умов за адресою: село Богданівка, вулиця Молодіжна, будинок 12, встановлено, що в даному будинку зареєстровані та фактично проживають: [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]. За вказаною адресою також зареєстрований, але із жовтня місяця 2013 року не проживає колишній чоловік дочки [PERSON] [PERSON], [INFO]. Особистих його речей в будинку не виявлено, участі у сплаті комунальних послуг [PERSON] не приймає. Даний факт підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). [PERSON] та [PERSON] розлучилися 15 жовтня 2008 року (а.с.11). Як вбачається із копії довідки виконавчого комітету Богданівської сільської ради Броварського району Київської області від 23 вересня 2015 року № 1180, [PERSON] дійсно мешкає та значиться зареєстрованою у [INFO] та має склад сімї: [PERSON] (дочка), [INFO], [PERSON] (онука), [INFO], [PERSON], (онука), [INFO], [PERSON] (зять), [INFO], який з жовтня 2013 року і по даний час в будинку не проживає (а.с.10). Згідно із статтями 383, 391 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сімї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статей 401, 402, 406 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. За змістом частини третьої статті 404 ЦК України право користування чужим майном може бути встановлено щодо іншого нерухомого майна (будівлі, споруди тощо). Сервітут припиняється, зокрема, у разі спливу строку, на який було встановлено сервітут, припинення обставини, яка була підставою для встановлення сервітуту, невикористання сервітуту протягом трьох років підряд. Сервітут може бути припинений за рішенням суду на вимогу власника майна за наявності обставин, які мають істотне значення. Відповідно до вимог частини четвертої статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову, суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки це не суперечить правам та інтересам сторін по даній справі. Дослідивши зібрані по справі докази, та враховуючи визнання позову відповідачем, що не суперечить закону та інтересам сторін, суд приходить до висновку про його задоволення. Відповідач зареєстрований був у будинку № 12 під час перебування із дочкою позивача [PERSON] [PERSON] у шлюбі, який розірвано 15 жовтня 2008 року. Сервітут на користування цим нерухомим майном не встановлений. [PERSON] з жовтня 2013 року не проживає й ним не користується вказаним приміщенням, і тому підлягає визнанню таким, що втратив право на користування будинком № 12 по вулиці Молодіжній в селі Богданівка Броварського району Київської області із зняттям його з реєстраційного обліку за цією адресою.

Outcome: approved