Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

У березні 2016 року Національного університету харчових технологій звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості по оплаті за навчання. Свої вимоги мотивував тим, що 12 липня 2012 року між Національним університетом харчових технологій та [PERSON] укладено договір про навчання студента і підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» в Національному університеті харчових технологій №12-3МА-121. Загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання за умовами договору становить 10650 гривень без ПДВ, а вартість навчання за семестр становить 2130 гривень. Відповідно до Наказу студента було зараховано на перший курс заочної форми навчання факультету інженерної механіки та пакувальної техніки. Відповідач навчався в університеті у період з 01 вересня 2012 року по 09 липня 2014 року. За умовами договору [PERSON] мав перерахувати кошти за четвертий семестр другого курсу на розрахунковий рахунок університету у строк до 01 лютого 2014 року. Відповідач був відрахований з університету за порушення умов договору з 09 липня 2014 року, внаслідок чого сума боргу за навчання становить 2130 грн. (за лютий, березень, квітень, травень, червень 2014 року). Тому просив стягнути з відповідача суму боргу по оплаті за навчання в розмірі 2130 грн. та 1378,00 грн. сплаченого судового збору. У судове засідання представник позивача не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав суду заяву про розгляд справи в його відсутність, позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. У судове засідання відповідач [PERSON] не зявивсь. Про час та місце розгляду справи повідомлений. Причини неявки суду не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. За таких обставин та за відсутності заперечень представника відповідача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 12 липня 2012 року між Національним університетом харчових технологій та [PERSON] укладено Договір про навчання студента і підготовку фахівця освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр» в Національному університеті харчових технологій №12-3МА-121. Наказом № 902-кс від 11 серпня 2012 року [PERSON] було зараховано на перший курс заочної форми навчання факультету інженерної механіки та пакувальної техніки, за напрямом підготовки 6.050503 «Машинобудування» за кошти фізичної особи з 01 вересня 2012 року. Наказом № 708-кс від 11 липня 2014 року [PERSON] було відраховано з університету за порушення умов контракту (несплата за навчання) з 09 липня 2014 року. Таким чином відповідач навчався в Національному університеті харчових технологій у період з 01 вересня 2012 року по 09 липня 2014 року. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 903 ч.1 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі та у строки і в порядку, що встановлені договором. Згідно п.3.1. та п.3.2 договору замовник зобовязується своєчасно вносити плату за отриману освітню послугу в розмірах та у строки, що встановлені цим договором; виконувати вимоги законодавства та Статуту (положення) виконавця з організації надання освітніх послуг. Згідно п.4.1 договору студент зобовязується у повному обсязі і якісно засвоїти теоретичний, практичний і виробничий курс навчання, набути знання , вміння і навики згідно з освітньо-кваліфікаційною характеристикою спеціальності. Згідно п.5.1-5.4. договору розмір плати встановлюється за весь курс і не може змінюватись; загальна вартість освітньої послуги за весь період навчання становить 10\~650 грн.; замовник перераховує кошти на рахунок виконавця у вигляді попередньої оплати у розмірі 2130 грн. за семестр до початку відповідного осіннього та весняного семестрів, відповідно до 01 вересня і 01 лютого поточного року. Таким чином, на відповідача покладався обов'язок внести оплату за навчання в розмірі 10 650 грн. за весь період, в тому числі 2130 гривень за перший семестр, що останнім виконано не було. Враховуючи, що відповідач навчався в Національному університеті харчових технологій у період з 01 вересня 2012 року по 09 липня 2014 року, сума до сплати за навчання складає 2130 гривень (по 426 грн. за кожен місяць навчання, з лютого по червень включно). З огляду на вищевказане, суд приходить до висновку, що позивачем доведено ті обставини, на які він посилався, як на підставу своїх позовних вимог, та враховуючи, що відповідач позовні вимоги визнав і вони є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1378,00 гривень.

Outcome: approved