Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтувала тим, що 09.07.2011 року між нею та відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір за реєстровим номером 1749, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Затворницькою І.П. за умовами якого сторони зобов»язуються укласти основний договір відповіднодо якого продавцем буде передано у власність покупця частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який будувався чоловіком [PERSON] - [PERSON] Згідно п. 3.3 Попереднього договору на підтвердження взятих сторонами зобов»язань, щодо укладання Основного договору та забезпечення виконання Попереднього договору покупець передав продавцю до укладення попереднього договору суму забезпечувального платежу в розмірі 159 416.00 грн., що була еквівалентна 20 000.00 доларів США, відповідно до курсу НБУ. Відповідно до п. 5.9 Попереднього договору даний договір був укладений за згоди чоловіка продавця - [PERSON], який був присутній при його укладанні та отримав разом із своєю дружиною кошти за умовами договору. Оскільки відповідачами не виконувалися умови договору, будинок добудованй не був сторонами було прийнято рішення про розірвання попереднього договору. 27.08.2012 року між сторонами попереднього договору було укладено договір за № 2191, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затворницькою І.П. в якому відповідно до п. 1 встановлено, що на момент укладення цього договору Попередній договір припинив свою дію. Згідно п. 2 Договору сторони визначали, що за умовами попереднього договору позивач передала відповідачу 160 000.00 грн., що еквівалентно за курсом НБУ 20 000.00 доларам США. Відповідачем [PERSON] частково було повернуто позивачу кошти в розмірі 19 200.00 грн., що еквівалентно 2 400.00 доларам США. Відповідно до п. 4 умов Договору було визначено, що залишок заборгованості забезпечувального платежу, який відповідачка прийняла від позивача за попереднім договором становить 140 800.00 грн. як еквівалент 17 600.00 доларів США, які відповідачка зобов»язалася повернути в термін до 25.09.2012 року. Оскільки умови договору відповідачами не виконані на сьогоднішній день, позивач була вимушена звернутися до суду з вказаним позовом. Просила суд про солідарне стягнення з відповідачів на її користь суми боргу у розмірі 140 800.00 грн., штрафу в розмірі 115 200.00 грн., інфляційних збитків у розмірі 108 275.20 грн., 3% річних у розмірі 12 637.28 грн., а також стягнути з відповідачів судові витрати. Представник позивача в судовому засіданні підтримав у повному обсязі позов та просив його задовольнити. Відповідачі, які повідомлялися в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилися, про причини неявки суд не повідомили. Відповідно до вимог ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд, враховуючи вимоги ст. ст. 224, 225 ЦПК України, вважав за можливе розглянути справу без участі відповідачів та ухвалити по справі заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 09.07.2011 року між позивачем та відповідачем [PERSON] було укладено попередній договір за реєстровим номером 1749, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Затворницькою І.П. за умовами якого сторони зобов»язуються укласти основний договір відповіднодо якого продавцем буде передано у власність покупця частину житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], який будувався чоловіком відповідача [PERSON] - відповідачем [PERSON] (а.с. 5-6). Згідно п. 3.3 Попереднього договору на підтвердження взятих сторонами зобов»язань, щодо укладання Основного договору та забезпечення виконання Попереднього договору покупець передав продавцю до укладення попереднього договору суму забезпечувального платежу в розмірі 159 416.00 грн., що була еквівалентна 20 000.00 доларів США, відповідно до курсу НБУ. Відповідно до п. 5.9 Попереднього договору даний договір був укладений за згоди чоловіка продавця - відповідача по справі [PERSON], викладеною у формі згоди подружжя, посвідченої приватним нотаріусом. Оскільки відповідачем [PERSON] не виконувалися умови договору, будинок не був зданий в експлуатацію, оскільки не був добудований, сторонами було прийнято рішення про розірвання попереднього договору. 27.08.2012 року між сторонами попереднього договору було укладено договір за № 2191, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Затворницькою І.П. в якому відповідно до п. 1 встановлено, що на момент укладення цього договору Попередній договір припинив свою дію. (а.с. 8). Згідно п. 2 Договору сторони визначали, що за умовами попереднього договору позивач передала відповідачу 160 000.00 грн., що еквівалентно за курсом НБУ 20 000.00 доларам США. Відповідачем [PERSON] частково було повернуто позивачу кошти в розмірі 19 200.00 грн., що еквівалентно 2 400.00 доларам США. Відповідно до п. 4 умов Договору було визначено, що залишок заборгованості забезпечувального платежу, який відповідачка прийняла від позивача за попереднім договором становить 140 800.00 грн. як еквівалент 17 600.00 доларів США, які відповідачка зобов»язалася повернути в термін до 25.09.2012 року. Станом на 22.09.2015 року відповідач не виконала свої зобов»язання за договором в зв»язку з чим поивач була вимушена звернутися до суду з позовом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов»язання не допускається, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до договору та вимог ЦК України. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов»язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За змістом ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст.628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно з ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Боржник який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно чинного законодавства, зокрема ст. ст. 549-550 ЦК України, встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов»язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов»язання за кожен день прострочення виконання. Право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов»язання. Відповідно до ч. 1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Як було встановлено в судовому засіданні станом на 22.09.2015 року сума заборгованості відповідача [PERSON] перед позивачем складає 140 800.00 грн. Відповідно до п. 4 Договору, у випадку несплати або несвоєчасної сплати відповідачем позивачу суми заборгованості, відповідач зобов»язується протягом двох календарних днів з моменту прострочення зазначеного строку повернути позивачу суму в розмірі 140 800.00 грн., як еквівалент 17 600.00 доларів США та додатково сплатити позивачу штраф у розмірі 3 200.00 грн. Штраф у вказаному розмірі сплачуватиметься щомісяця додатково відповідачем позивачу за кожен місяць прострочки повернення відповідачкою суми, зазначеної в 1 абз. п. 4 цього договору. З моменту невиконання відповідачем зобов»язань за договором минуло 36 місяців, тому штраф за умовами договору у розмірі 36 календ.міс.х 3 200.00 грн.(розм.штр.)= 115 200.00 грн. За даними газети «Урядовий кур»єр» індекс інфляції становив: грудень 2012 року - 100,2% (1.002), за 2013 рік 100,5% (1.005), за 2014 рік 124,9% (1,249), за січень 2015 року 103,1% (1,031), за лютий 2015 року 105,3% (1,053), за березень 2015 року 110,8% (1,108), за квітень 2015 року 114,0% (1.14), за травень 2015 року 102,2% (1.022), за червень 2015 року 100,4% (1.004). Середній індекс інфляції за весь час прострочення становить 1,002х1,005х1,249х1,031х1,053х1,108х1,14х1,022х1,004=1,769. 140 800.00(сума заборгованості)х 1,769 (серед.інд.інфл.)= 249 075,20 (сума боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції)- 140 800.00 = 108 275.20 грн., що становлять інфляційн збитки. Три проценти річних від простроченої суми становить: за період з 25.09.2012 року по 22.09.2015 року - 1 092 днів. 140 800.00 (сума заборгованості) х 0,03 (три % річних) х на 1 092 (кільк.простроч. днів): 365 (кільк. дн.у році) = 12 637,28 грн. Таким чином сума боргу, яка підлягає стягненню на користь позивача з відповідача [PERSON] складається із суми боргу у розмірі 140 800.00 грн., штрафу в розмірі 115 200.00 грн., інфляційних збитків у розмірі 108 275.20 грн., 3% річних у розмірі 12 637.28 грн. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. На день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості за договором. Враховуючи зазначене та принцип диспозитивності цивільного судочинства, закріплений ст. 11 ЦК України, приймаючи до уваги те, що на день розгляду справи з боку відповідача [PERSON] відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів виконання нею своїх зобов»язань, суд приходить до висновку про те, що позов щодо стягнення заборгованості є обґрунтованим, обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню частково, а саме шляхом стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованості, оскільки саме вона є стороною договору. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 525, 526, 533, 543,625, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України суд, -

Outcome: partial