Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-28 00:00:00

У вересні 2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекс навігатор» (далі по тексту - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), відповідно до якого просив позбавити відповідачів права користування жилим приміщенням - квартирою [ADDRESS]; вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.04.2018 позивачем відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом UА-ЕА-2018-02-22-000544-а від 07.03.2018, уклало договори № 172К про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та № 172і про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги. На підставі вказаних вище договорів до позивача перейшло право вимоги по договору про іпотечний кредит № 3.08032296 від 19.03.2008 та іпотечному договору № 3.08032296 від 19.03.2008 до відповідачів. 23.04.2018 позивач направив відповідачам вимоги про усунення порушення та виконання порушеного зобов'язання з письмовим попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цих вимог. Однак відповідачі не усунули порушення та не виконали порушені зобов'язання, тому за таких обставин позивач змушений був відповідно до умов договорів та згідно положень чинного законодавства України звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру [ADDRESS] шляхом набуття права власності на квартиру і з 25.07.2018 є власником квартири. Після набуття позивачем права власності на квартиру відповідачі, які втратили право власності на квартиру та фактично проживають за адресою: [ADDRESS], все одно фактично продовжують користуватися квартирою оскільки у квартирі зареєстровано їх місце проживання, що порушує права та законні інтереси позивача як власника квартири володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою, а також створює перешкоди у здійсненні власником прав користування та розпорядження своїм майном; у добровільному порядку вирішити з позивачем питання про припинення користування квартирою та зняття їх з реєстраційного обліку відповідачі відмовляються; позивач подав відповідні заяви про зняття відповідачів з реєстрації місця проживання, однак йому було відмовлено через те що підставою для зняття з реєстрації місця проживання в даному випадку є рішення суду про позбавлення права користування. У відзиві на позовну заяву представник відповідача 1 вказує, що відповідачі не отримали вказані позивачем вимоги про усунення порушень. Зазначав, що державну реєстрацію права власності на квартиру за позивачем відповідачі вважають незаконною і уже подали відповідний позов до суду. Крім того, представник вказав, що квартира, що була передана в іпотеку, придбана не за рахунок кредиту, а тому виселення мешканців з житлового будинку є безпідставним та не відповідає вимогам чинного законодавства. Також зазначив, що в даному випадку, правовідносини між сторонами підпадають під дію Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті». Таким чином, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Осаулова А.А. від 08.10.2018 року відкрито провадження у даній справі та призначено спрощене позовне провадження з повідомленням учасників справи. Протокольною ухвалою суду від 29.11.2018 року до матеріалів справи залучено відзив, а ухвалою суду від 29.11.2018 року відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідача від 29.11.2018 року про зупинення провадження у цій цивільній справі. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача 1 в судовому засідання заперечувала проти задоволення позову в повному обсязі. Відповідач 2, про час і місце судового розгляду повідомлявся у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не надав. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд повно та всебічно дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.03.2008 року між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та [PERSON] укладено Договір про іпотечний кредит № 3.08032296, відповідно до якого позичальнику надано кредит в сумі 25 000 доларів США в порядку та на умовах, визначених договором (а.с. 14-18). Також, 19.03.2008 року між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк» та [PERSON], [PERSON] укладено Іпотечний договір № 3.08032296, предметом якого стала квартира [ADDRESS] (а.с. 21). 06.04.2018 року між ТОВ «Лекс навігатор» та ПАТ «Платинум банк» укладено Договори №172К та №17І про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за умовами якого до ТОВ «Лекс навігатор» перейшли права вимоги зокрема за Договором про іпотечний кредит № 3.08032296 від 19.03.2008 року та до Іпотечним договором № 3.08032296 08032296 від 19.03.2008 року (а.с. 8-13, 24). Вимоги про усунення порушень та виконання порушеного зобов'язання з письмовим попередженням про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги, направлені [PERSON], [PERSON], залишені ними поза увагою (а.с. 29-47). Відповідно до Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майна та реєстрацію права власності, що сформовано 30.07.2018 року, власником квартири [ADDRESS] є року Товариство з обмеженою відповідальністю «Лекс навігатор». Підставою виникнення права власності є рекомендоване повідомлення, серія та номер: 92, виданий 23.04.2018, видавник: ПАТ «Укрпошта»; вимога про усунення порушень, серія та номер: 815, виданий 23.04.2018, видавник: TOB «ЛЕКС НАВІГАТОР»; іпотечний договір № 3.08032296., серія та номер: 984, виданий 19.03.2008, видавник: ПН КМНО Малиновська О. Ю.; договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, серія та номер: 290, виданий 06.04.2018, видавник: 11Н КМНО Гембарська С.І. (а.с. 48). Таким чином, позивач є власником зазначеної квартири станом на час розгляду справи. Права власності позивача на квартиру не позбавлено та не скасовано рішення про державну реєстрацію прав. В даній квартирі разом із позивачем зареєстровані [PERSON] та [PERSON], що підтверджується Довідками про реєстрацію місця проживання особи (а.с. 56, 57). Згідно ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (ч.1 ст. 319 ЦК України), усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав (ч.3 ст. 319 ЦК України). Частиною 1 статті 383 ЦК України передбачено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і немає права використовувати його для промислового виробництва. Відповідно до статті 405 ЦК України, члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Крім того, статтею 150 ЖК УРСР, передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно ч. 1, 2 ст. 156 ЖК УРСР, члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. З перелічених норм закону вбачається, що саме власнику квартири належить право користування та розпорядження своєю квартирою, а також поряд з ним мають право користування цією квартирою і члени його сім'ї. Право члена сім'ї власника квартири на користування квартирою існує лише до тих пір поки право власності на квартиру не припинене, а при втраті права власності членом сім'ї на квартиру, при відсутності відповідного договору з новим власником припиняється й право членів колишнього власника на користування цією квартирою. З врахуванням наведеного, оскільки на даний час позивач є власником квартири [ADDRESS], а на поживання в ній зареєстрованих відповідачів [PERSON] та [PERSON] позивач не дає своєї згоди, суд вважає, що позов про визнання [PERSON], [PERSON] права користування квартирою підлягає задоволенню. При цьому, посилання представника відповідача 1 на порушення позивачем процедури набуття права власності на квартиру на даний час є безпідставними. Доказів протиправних дій позивача суду не надано. Розглядаючи справу в межах заявлених позовних вимог, у даній цивільній справі суд не уповноважений примати рішення про неправомірність набуття ТОВ «Лекс навігатор» права власності на квартиру [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача сплачений позивачем судовий збір у розмірі - 3524,00 грн. Згідно п.п.15.5) п.п.15 п. 1 Розділу ХШ Перехідних Положень ЦПК України в новій редакції, до дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди.

Outcome: approved