Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-02 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ «Державний ощадний банк України» через Територіальне відокремлене безбалансове відділення І-А типу 10003/0603 філії Дніпропетровське обласне управління, предявило через суд зазначений позов до [PERSON], посилаючись на те, що 24 червня 2008 року з відповідачем укладений кредитний договір на суму 61378,30 грн. на придбання автомобіля ВАЗ 11193 строком на 60 місяців до 23 червня 2013 року зі сплатою за користування коштами 19% річних, проте позичальником в порушення умов договору сплата коштів систематично у визначені строки не здійснювалась в результаті чого виникла заборгованість, тому позивач просив суд стягнути з відповідача заборгованість станом на 18 вересня 2014 року загальним розміром 200589,81 грн., яка складається простроченої основної суми боргу за кредитом 60330,26 грн., простроченої заборгованості по відсоткам 48943,92 грн., пені за прострочення строків за тілом кредиту за період з 19 вересня 2011 року по 18 вересня 2014 року 31051,62 грн., пені за порушення строків платежів за відсотками за період з 19 вересня 2011 року по 18 вересня 2014 року 30225,25 грн., штрафу за невиконання п.7.2 договору застави 5% - 3417,50 грн., 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу за період з 19 вересня 2011 року по 18 вересня 2014 року 4251,10 грн., 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків за період з 19 вересня 2011 року по 18 вересня 2014 року 4136,85 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу з 19 вересня 2011 року по 18 вересня 2014 року 95603,54 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків з 19 вересня 2011 року по 18 вересня 2014 року 8642,07 грн., а також покласти на відповідача судові витрати. В поданій через канцелярію суду заяві представник позивача клопотав про розгляд справи у його відсутності, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав, не заперечуючи проти заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON]. заперечень проти позову не надала, будучи належним чином повідомленою про час і місце розгляду справи, в судове засідання не зявилася, причин не повідомила, свого представника до суду не направила, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. На підставі неявки осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, і журнал судового засідання не ведеться. Суд, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Матеріалами справи встановлено, що 24 червня 2008 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України», та [PERSON] укладений кредитний договір №862/1, долучений до матеріалів справи в копії (а.с.10-14), за умовами якого, що є обовязковими для сторін згідно ст. 629 ЦК України, банк надає кошти в сумі 61378,30 грн. строком на 60 місяців з кінцевим терміном повернення не пізніше 23 червня 2013 року на придбання автомобіля ВАЗ 11193, 2008 року випуску за 58097,50 грн., та сплати страхової премії згідно договору добровільного страхування в ВАТ СТ «Гарантія» в сумі 3280,80 грн., зі сплатою за користування кредитом 19,0% на рік (п.1.1-1.3 договору). Відповідач, одержавши 24 червня 2008 року від банку кошти в сумі 61378,30 грн., про що свідчить видатковий касовий ордер (а.с.9), зобов'язалася використати кредит за цільовим призначенням, здійснювати повернення кредиту, сплату процентів за кредитом щомісяця ануїтетними платежами в розмірі 1620,00 грн. та одноразової комісійної винагороди в розмірі 612,78 грн. та за обслуговування кредиту 613,78 грн. (п.1.4.2, п. 3.3.3 договору). За змістом ст. 526, 527, 530, 532, 533 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, належними сторонами, у строк, у встановленому місці та відповідній валюті. Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно зі ст. 1050 та ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) громадянину у розмірі та на умовах, встановлених договором, а громадянин зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки, належні йому відповідно до ст. 1048, 1056-1 цього Кодексу. Відповідно до ч.1, 2 ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Належне виконання зобовязання відповідачем зі сплати суми основного боргу, процентів за користування кредитом, дострокового повернення кредиту було забезпечене, окрім неустойки, заставою придбаного транспортного засобу ВАЗ 11193, 2008 року випуску (п.1.4.1, п.5.1, п.4 договору). З огляду на викладене, суд, зважаючи на подані відповідачем докази часткового виконання зобовязань за правилами ст. 545 ЦК України, дійшов висновку згідно з ст.ст. 10, 60 ЦПК України про правильність перевірених в судовому засіданні розрахунків суми грошового боргу, виконаних позивачем (а.с.7-8). Звідси, оскільки відповідач платежі не здійснювала у визначеному договором розмірі, то в порушення ст.ст. 529, 530, 536, 10561 ЦК України відступила від умов про частину виконуваного обовязку і строків виконання за графіком, у звязку з чим на час звернення до суду вона прострочила виконання згідно ст. 612 ЦК України з 19 вересня 2011 року по 18 вересня 2014 року щодо повернення позивачу частини кредиту на суму 60330,26 грн. та відсотків за вказаний період в сумі 4894392 грн. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобовязання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобовязання (п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до п.5.2 за порушення взятих на себе зобовязань по поверненню основної суми кредиту та своєчасній сплаті процентів за користування кредитом, комісійних винагород та інших платежів за договором, позичальник зобовязується сплатити на користь банку пеню в розмірі 0,06% від суми несплаченого платежу, за кожний день прострочення. Пунктом 7.7. кредитного договору визначено, що сторони домовились про збільшення строків позовної давності відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України до 3 років для всіх грошових зобовязань позичальника (в тому числі, але не виключно, щодо повернення суми кредиту, сплати процентів за його користування, комісійних винагород, штрафів, пені тощо), що передбачені умовами договору. За перевіреним в судовому засіданні розрахунком позивача, на його користь згідно зі ст. 550 ЦК України та п.5.2 кредитного договору відповідач зобовязана сплатити пеню в межах строку позовної давності, обумовленого у п.7.7 договору за період з 19 вересня 2011 року по 18 вересня 2014 року: за прострочення строків за тілом кредиту в сумі 31051,62 грн., а також за порушення строків платежів за відсотками в сумі 30225,25 грн. Разом з тим, вимоги про стягнення штрафу за невиконання п.7.2 договору застави 5% від суми кредиту - 3417,50 грн., а також неустойки в розмірі 0,05% згідно п.5.4 кредитного договору в сумі 30,69 грн. задоволенню не підлягають. оскільки позивачем не надано відповідно до свого процесуального обовязку за ст.ст.10, 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження обставин порушення відповідачем вказаних умов п.7.2 договору застави, який взагалі в матеріалах справи відсутній, як і будь-яких інших належних і допустимих доказів на підтвердження нецільового використання кредиту, а так само не надано доказів на підтвердження ненадання позичальником, передбачених кредитним договором документів, як визначено п.5.4 кредитного договору. Крім того, згідно із ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так, за перевіреним у судовому засіданні розрахунком позивача (а.с.7-8) з відповідача підлягає стягненню на користь позивача за період з 19 вересня 2011 року по 18 вересня 2014 року: 3% річних за несвоєчасну сплату основного боргу 4251,10 грн., 3% річних за несвоєчасну сплату відсотків 4136,85 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати основного боргу 95603,54 грн., втрати від інфляції за рахунок несвоєчасної сплати відсотків 8642,07 грн. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати відносяться на рахунок відповідача пропорційно задоволеним вимогам.

Outcome: partial