Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-31 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. В обґрунтування вимог заяви [PERSON] просив суд встановити факт його постійного проживання [PERSON], [INFO] разом із спадкодавцем [PERSON], [INFO], померлого 25 січня 2017 року, на час відкриття спадщини за адресою: [ADDRESS]. У судовому засіданні [PERSON] заяву підтримав та просив задовольнити. Представник заінтересованої особи у судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, вважає заяву такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] склав заповіт, за яким, на випадок своєї смерті усе належне йому майно на день смерті він заповів [PERSON] (заповіт від 07.10.2015 року). [PERSON] помер 25 січня 1017 року, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 31 січня 2017 року, серія І-КИ №742403. Після його смерті відкрилася спадщина на все належне йому майно. Заявник [PERSON] проживав однією сімєю разом з [PERSON] у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Згідно зі ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Виходячи з положень гл.6 ЦПК України, однією з підстав встановлення факту, що має юридичне значення, є те, що такий факт повинен тягнути за собою певні юридичні наслідки. Згідно ч. 1 ст. 259 ЦПК України, у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. На даний час у заявника виникла необхідність оформити спадщину, однак, отримати в нотаріальному порядку свідоцтво про право на спадщину за законом він позбавлений можливості, оскільки необхідно встановити факт постійного проживання зі спадкодавцем. Заявник [PERSON] до теперішнього часу проживає в квартирі за адресою: [ADDRESS]. Отже, заявник прийняв спадщину після смерті [PERSON], оскільки постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини однією сімєю. Відповідно до п.21 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008р. «Про судову практику у справах про спадкування»: При вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 СК України про те, що сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Зазначений п'ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім'єю до набрання чинності цим Кодексом. До спадкоємців четвертої черги належать не лише жінка (чоловік), які проживали однією сім'єю зі спадкодавцем без шлюбу, таке право можуть мати також інші особи, якщо вони спільно проживали зі спадкодавцем, були пов'язані спільним побутом, мали взаємні права та обов'язки, зокрема, вітчим, мачуха, пасинки, падчерки, інші особи, які взяли до себе дитину як члена сім'ї, тощо. До числа спадкоємців четвертої черги не входить особа, яка хоча і проживала спільно зі спадкодавцем, але перебувала у зареєстрованому шлюбі з іншою особою. З урахуванням вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заява є законною та обґрунтованою, а тому такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved