Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-20 00:00:00

У вересні 2016 року Концерн «МТМ» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води, який в ході розгляду неодноразово уточнявся. У позові зазначає, що згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 25 від 29.01.2009 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», з 01.01.2009 року у м. Запоріжжі виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 200 від 28.04.2011 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», у м. Запоріжжі з 01.04.2011 року виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, підігріву питної води також визначено Концерн «МТМ» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «МТМ». Відповідач [PERSON] проживає за адресою [INFO], концерн «МТМ» являється виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води за вказаною адресою. Згідно уточненої позовної заяви, у період з грудня 2012 року по 01.09.2017р. Концерн «МТМ» надав послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води в житлове приміщення, розташоване за адресою [ADDRESS], на загальну суму 24080,00 грн., споживачі послуг оплату здійснювали частково, у звязку з чим станом на 01.09.2017р. утворилася заборгованість на суму 8922,55 грн. Відповідач у добровільному порядку заборгованість не погашає, тому позивач просить суд стягнути з відповідача суму заборгованості за надані послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання в сумі 8922,55 грн., стягнути судові витрати по справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов і просив його задовольнити у повному обсязі. Відповідач позов визнала частково та пояснила, що споживачами послуг за вказаною у позові адресою вона та члени її сімї стали з лютого 2013 року, коли придбали вказану квартиру, а тому вимоги про стягнення заборгованості, що утворилася за попередній період, є безпідставними. У задоволенні вимог, предявлених поза межами строку позовної давності, просила відмовити. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши надані докази, суд дійшов наступного висновку. Згідно ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, наймачі (власники) квартир зобов'язані щомісяця своєчасно вносити плату за комунальні послуги, до числа яких входять послуги з централізованого опалення, централізованого постачання гарячої води. За правилами ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. За нормами ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За змістом статті 24 ч. 3 Закону України «Про теплопостачання» споживач теплової енергії зобовязаний своєчасно укласти договір з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відсутність відповідного договору не є підставою для відмови у стягненні заборгованості за послуги опалення, оскільки згідно зі ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обов'язки, і такою дією в даних правовідносинах є надання послуг та їх отримання відповідачем. Судом встановлено, що у квартирі, розташованій за адресою [ADDRESS], був зареєстрований [PERSON] з 04.01.2013 року по 06.03.2015р. (помер 16.02.2015р.), разом з ним з 01.02.2013р. були зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON] і відповідач [PERSON], що підтверджується довідкою Департаменту реєстраційних послуг ЗМР від 24.10.2016р. №5113-04-09/3. [PERSON], яка згідно її пояснень є власником зазначеної квартири з лютого 2013 року, та члени сімї є споживачами послуг з централізованого опалення і централізованого постачання гарячої води, що надаються у вказане житлове приміщення концерном «МТМ». На імя [PERSON] оформлено особовий рахунок 93074026 для здійснення нарахування та оплати послуг за спожиту теплову енергію та гарячу воду. Послуги з централізованого опалення, підігріву питної води концерну «МТМ» у нарахованих сумах щомісячно не оплачувались, у звязку з чим утворилась заборгованість. Розмір плати за комунальні послуги, наявність заборгованості і її розмір відповідачем не спростовуються. Згідно з останнім розрахунком заборгованості, станом на 01.09.2017р. вартість наданих концерном «МТМ» послуг за період з грудня 2012 року по серпень 2017 року включно становила 24080,00 грн., споживачі послуг здійснили оплату послуг (з урахуванням субсидії) у розмірі 15157,45 грн., у звязку з чим станом на 01.09.2017р. утворилася заборгованість на суму 8922,55 грн. Згідно розрахунку, заборгованість з централізованого постачання гарячої води станом на 01.09.2017р. становить 334,45 грн. (за серпень 2017 року). Заборгованість з централізованого опалення за період з грудня 2012 року по серпень 2017року становить 8588,10 грн. Відповідач у судовому засіданні заявила про застосування позовної давності до частини позовних вимог, предявлених поза межами трирічного строку позовної давності. Згідно матеріалів справи, Концерн «МТМ» звернувся з даним позовом до [PERSON] 14.09.2016р. При цьому, з ухвали Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.07.2016р. №334/4637/16-ц вбачається, що у липні 2016 року концерн «МТМ» в порядку ч.1 ст. 96 ЦПК України звертався до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] заборгованості за надані послуги. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Частиною першою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною другою статті 264 ЦК України визначено, що позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується (ч. 3 ст. 264 ЦК України). Ураховуючи те, що судовий захист права позивача на стягнення заборгованості може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання у липні 2016 року концерном «МТМ» заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності. З урахуванням наведених вимог закону та встановлених обставин справи, вимоги позову про стягнення заборгованості з централізованого опалення за період з грудня 2012 року по липень 2013 року заявлені поза межами строку позовної давності. Відповідачем не було вчинено дій, які б свідчили про переривання перебігу позовної давності (ч. 1\~ст. 264 ЦК України). Таким чином, позовні вимоги про стягнення заборгованості з централізованого опалення за період з грудня 2012 року по липень 2013 року у сумі 1398,75 грн. не підлягають задоволенню у звязку зі спливом позовної давності. З урахуванням викладеного, позов підлягає задоволенню частково. З відповідача підлягає стягненню заборгованість з централізованого опалення за період з липня 2013 року по серпень 2017 року включно у сумі 7189,35 грн. (8588,10 грн. - 1398,75 грн. = 7189,35 грн.), а також заборгованість з централізованого постачання гарячої води за серпень 2017 року у сумі 334,45 грн., а всього 7523,80 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по оплаті судового збору у сумі 1378,00 грн.

Outcome: partial