Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Азовзагальмаш» третя особа [PERSON] про стягнення аліментних платежів у звязку з невиконанням рішення суду. В обґрунтування якого вказала, що рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя від 20.05.2014 року з її колишнього чоловіка [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дочки. На підставі вказаного рішення був виданий виконавчий лист та направлений за місцем роботи [PERSON] до ПАТ «Азовзагальмаш». За період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року відповідач утримав з [PERSON] аліменти в сумі 1250,00 грн., але зазначену суму аліментів позивачці не виплатив, в звязку з чим, матеріальне становище позивача погіршилося, не вистачало коштів на утримання дитини. Також зазначає, що у зв'язку з порушенням права на отримання аліментів їй була завдана моральна шкода, розмір якої позивач оцінює в 1000,00 грн. Просила стягнути з відповідача заборгованість по аліментним платежам в сумі 1250,00 грн., моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. Позивач в судове засідання не зявилася, надала суду заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав письмовий відгук на позовну заяву, відповідно до якого позовні вимоги [PERSON] визнав в повному обсязі. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Рішенням Приморського районного суду м.Маріуполя від 20.05.2014 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання їх неповнолітньої дочки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до повноліття дочки. Судом встановлено, що [PERSON] працює у ПАТ «Азовзагальмаш». На підставі рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 20.05.2014 року був виданий виконавчий лист та направлений за місцем роботи [PERSON] до ПАТ «Азовзагальмаш». Згідно із довідкою про доходи [PERSON], виданою 10.03.2016 року ПАТ «Азовзагальмаш» з заробітної плати останнього були утримані аліменти за період з жовтня 2015 року по лютий 2016 року в сумі 1250,00 грн., однак до теперішнього часу вказана сума позивачкою не отримана, що також визнає відповідач у відгуку на позовну заяву. Відповідно до ч.1 ст. 69 Закону України «Про виконавче провадження» підприємства, установи, організації, фізичні особи, фізичні особи-підприємці здійснюють відрахування з заробітної плати, пенсії, стипендії та інших доходів боржника і перераховують кошти стягувану у строк, встановлений для здійснення зазначених виплат боржнику, а якщо такий строк не встановлено до десятого числа кожного місяця, наступного за завітним. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» стягував має право звернутися з позовом до юридичної особи, яка зобовязана провадити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини цієї юридичної особи. Таким чином, судом встановлено, що відповідач належним чином рішення Приморського районного суду м.Маріуполя від 20.05.2014 року про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини не виконує, в результаті чого утворилась заборгованість по аліментним платежам в сумі 1250,00 грн., яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. За змістом ч.ч.1-3 ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя та у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сімї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. За абзацем 2 пункту 5 Постанови № 4 від 31.03.1995 р. - відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювана, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. У відповідності із п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року із змінами внесеними Постановою Пленуму Верховного Суду України № 5 від 25 травня 2001 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань фізичних, душевних, психічних та з урахування інших обставин. Таким чином судом встановлено, що внаслідок не своєчасної виплати відповідачем позивачу аліментних платежів, позивачу була спричинена моральна шкода, яку позивач оцінив у 1000,00 гривень, а відповідач повністю визнав. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд враховує конкретні обставини справи, зокрема: характер порушення прав позивача, період виниклої заборгованості по аліментним платежам, істотність вимушених змін у її житті через тривалу невиплату аліментних платежів, приходить до висновку, що достатньою і справедливою буде компенсація моральної шкоди в розмірі 1000,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь держави судові витрати у вигляді судового збору у сумі 551,20 грн. за вимоги майнового характеру та 551,20 грн. - за вимоги про відшкодування моральної шкоди.

Outcome: approved