Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-22 00:00:00

у березні 2014 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Свої позовні вимоги обґрунтувала тим, що 20 грудня 2013 року між нею та ПАТ «КБ «Промекономбанк» був укладений договір банківського вкладу № 1644-2013 ДН/Ф класичний (акційний) в національній валюті зі щомісячною виплатою відсотків, відповідно до умов якого нею було внесено на вкладний (депозитний) рахунок 153 780,13 грн. на строк з 20 грудня 2013 року по 25 грудня 2014 року з щомісячною сплатою 18,60 % річних. 27 січня 2014 року вона звернувся до банку з заявою про дострокове повернення вкладу, проте, на день звернення до суду їй не було повернуто грошові кошти. Просила суд стягнути з відповідача на її користь заборгованість по поверненню грошових коштів за договором банківського вкладу в сумі 153 780,13 грн., відсотки в розмірі 28,56 грн., 3% річних у розмірі 379,18 грн. та у відшкодування завданих їй збитків 1 592,53 грн. Позивач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій зазначила про те, що обґрунтування позову підтримує та просить суд задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Крім того, в останній вказала на те, що не заперечує проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення (а.с. 38). Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не відомі. Суд за згоди позивача, вважає за можливе слухати справу у відсутність відповідача, провівши заочний розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. Перевіривши матеріали справи, судом встановлено, що 20 грудня 2013 року між [PERSON] та ПАТ «КБ «Промекономбанк» укладений договір банківського вкладу № 1644-2013 ДН/Ф класичний (акційний) в національній валюті зі щомісячною виплатою відсотків, відповідно до умов якого нею було внесено на вкладний (депозитний) рахунок 153 780,13 грн. на строк з 20 грудня 2013 року по 25 грудня 2014 року з щомісячною сплатою 18,60 % річних (а.с. 5-6). Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] на виконання умов договору, перерахувала кошти в сумі 153 780,13 грн., що підтверджується квитанцією від 20 грудня 2013 року (а.с. 7). Згідно п. 2.3. договору термін зберігання внеску 370 днів з 20 грудня 2013 року по 25 грудня 2014 року (а.с. 5). Судом встановлено, що позивач 27 січня 2014 року вперше звернулась до відповідача з заявою про дострокове повернення грошових коштів у розмірі 153 780,13 грн. (а.с. 8), проте кошти за вкладом не були повернуті. В подальшому, а саме: 04 та 06 лютого 2014 року, позивачем були здійснені аналогічні звернення до банку, проте, від останнього надійшла відмова у поверненні грошових коштів з посиланням на введені Національним банком України тимчасові обмеження у проведенні певних банківських операцій (а.с. 9-14). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Судом у судовому засіданні встановлено, що відповідач не виконав вимоги позивача щодо повернення коштів, чим допустив порушення його прав як вкладника. Відповідно до положень ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до правової позиції Верховного суду України, висловленої в постанові від 29 травня 2013 року в справі № 6-39цс13, за несвоєчасне виконання грошового зобов'язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягають до стягнення проценти по банківським вкладам за прострочений строк до дня фактичного повернення коштів вкладникам. Згідно з п. 4.7. договору випадку розірвання договору до закінчення терміну з ініціативи вкладника, сума відсотків виплачується із розрахунку 0,10 % річних за фактичний строк користування вкладом. Як вбачається з розрахунку позивача, заборгованість відповідача перед останнім за договором депозиту становить: сума вкладу - 153 780,13 грн., відсотки в розмірі 28,56 грн., 3% річних у розмірі 379,18 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Крім того, на думку суду, підлягає й задоволенню вимога [PERSON] щодо стягнення на її користь з банку 1 592,53 грн. у відшкодування завданих їй збитків. До вказаного висновку суд приходить, виходячи з наступного. Як вбачається з матеріалів справи, 04 лютого 2014 року між позивачем та ПАТ «Укргазбанк» було укладено депозитний договір № 001/02/14/0045 строком по 06 лютого 2015 року про розміщення грошових коштів зі сплатою за це банком 18% річних. Про вказану обставину позивачем було повідомлено відповідача з проханням перерахувати грошові кошти у розмірі 153 780,13 грн. на рахунок у ПАТ «Укргазбанк» (а.с. 9-11). Однак, вимога позивача банком була проігнорована. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України збитками є доходи, які б особа могла реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд, на підставі ст. 88 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 1 557,80 грн. в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved