Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У березні 2016 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа: Служба у справах дітей Ленінської районної у м.Полтаві ради про позбавлення батьківських прав, в якому просить ухвалити рішення, яким позбавити [PERSON] батьківських прав щодо сина, [PERSON], [INFO]. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представник третьої особи Служби у справах дітей Ленінської районної у м.Полтаві ради в судове засідання не з»явився, але налав суду заяву, в якій просять справу розглядати без участі їхнього представника, при вирішенні питання покладається на розсуд суду. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Вислухавши пояснення позивачки, представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі , який розірваний 05 грудня 2010 року. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO], який після розірвання шлюбу залишився проживати з позивачкою, яка займається його вихованням та утриманням. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 27.10.2010 року з відповідача на користь позивачки на утримання сина стягнуті аліменти у розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, які відповідач не сплачує. Згідно довідки Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ заборгованість відповідача по сплаті аліментів становить станом на 01.01.2016 року 42 404 грн. 11 коп., а розрахунок заборгованості по аліментам свідчить про те, що відповідач з часу розірвання шлюбу взагалі не сплачує аліментів на утримання сина. З часу розірвання шлюбу відповідач з сином не проживає, не спілкується з сином, не цікавиться його життям, матеріально не утримує. Як вказала у своєму позову та в судовому засіданні позивачка, жодного разу, з 2010 року відповідач, не поздоровив сина з Днем народження чи іншим святами, не цікавився його успіхами у навчанні, не відвідував навчальний дошкільний заклад, а зараз не відвідує школу, де навчається їхній син. З початку антитерористичної операції відповідач виїхав у Луганську область, позивачці невідомо чим він там займається, але з електронної переписки з ним вона зрозуміла, що він підтримує сепаратистів та не збирається повертатись в м. Полтаву. Він написав, щоб вона не чекала від нього сплати аліментів, щоб не сподівалась на нього та влаштовувала із сином своє життя. За таких обставин відповідач повністю ухиляється від виконання батьківських обов»язків. Частиною 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування;2) ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини;3) жорстоко поводяться з дитиною;4) є хронічними алкоголіками або наркоманами;5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пункт 16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 N3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз»яснив, що :« Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками». Оскільки відповідач свідомо ухиляється від виконання батьківських обов»язків , не піклується про сина, матеріально не утримує сина, взагалі не спілкується із сином наявні усі підстави, передбачені СК України для позбавлення відповідача батьківських прав. На підставі викладеного,

Outcome: approved