Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-09 00:00:00

У березні 2016 року заявник [PERSON] звернувся з даною заявою до суду. Свої вимоги мотивував тим, що [INFO] року померла його тітка [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина на 15/100 частин земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,36га, що розташована на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, яким заповіла йому та його брату [PERSON] частку земельного паю для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту на землю серії [NUMBER] У встановлений законом термін він звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Постановою державного нотаріуса йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку 15/100 частин земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,36га, що розташована на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Постанова державного нотаріуса мотивована тим, що у заповіті складеним [PERSON], посвідченим секретарем виконкому Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Вітвіцькою К.Ф. помилково зазначено по-батькові заповідача як «[PERSON]» замість «[PERSON]»; у посвідчувальному написі по-батькові [PERSON] також помилково зазначено як «[PERSON]» замість «[PERSON]»; помилково вказана серія земельного паю для ведення особистого селянського господарства «[NUMBER]». У зв'язку із помилкою при посвідченні заповіту він не може оформити своє право на спадкове майно і змушений звернутися до суду для вирішення питання про встановлення факту, що має юридичне значення. Тому просив суд постановити рішення, яким встановити факт, що в заповіті [PERSON], [INFO], від 16 грудня 2011 року, посвідченим секретарем виконкому Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Вітвіцькою К.Ф., зареєстрованому в реєстрі за №169, запис по-батькові заповідача «[PERSON]» зроблений невірно, а потрібно вважати правильний запис «[PERSON]»: запис у посвідчу вальному написі «[PERSON]» зроблений невірно, а потрібно вважати правильний напис «[PERSON]»; та запис «Державного акту на змелю серії [NUMBER]» зроблений невірно, а потрібно вважати правильний запис»Державний акт на право власності на земельну ділянку серії [NUMBER]». У судове засідання заявник не з'явився. Про час, день та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Вимоги заяви підтримує у повному обсязі. У судове засідання представник заінтересованої особи Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинськогорайону Київської області не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направили до суду клопотання про розгляд справи у відсутності їх представника. У судове засідання заінтересована особа [PERSON] не з'явився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Суд, виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства й всебічно перевіривши обставини справи, розглянувши справу у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного. При розгляді справи судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] 16 грудня 2011 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповіт, посвідчений секретарем виконкому Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Вітвіцькою К.Ф., зареєстрований в реєстрі за №169. Згідно заповіту [PERSON] заповіла [PERSON] та [PERSON] частку земельного паю для ведення особистого селянського господарства згідно державного акту на землю серії [NUMBER] З матеріалів спадкової справи до майна померлої [PERSON] №307/2015, заведеної Вишневою міською державною нотаріальною конторою, вбачається, що 28 листопада 2015 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] звернулись [PERSON] та [PERSON] Постановою державного нотаріуса Вишневої міської державної нотаріальної контори від 23березня 2016 року №298/02-14/02-31 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ? частку 15/100 частин земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 2,36га, що розташована на території Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Постанова державного нотаріуса мотивована тим, що у заповіті складеним [PERSON], посвідченим секретарем виконкому Михайлівсько-Рубежівської сільської ради Вітвіцькою К.Ф. помилково зазначено по-батькові заповідача як «[PERSON]» замість «[PERSON]»; у засвідчувальному написі по-батькові [PERSON] також помилково зазначено як «[PERSON]» замість «[PERSON]»; помилково вказана серія земельного паю для ведення особистого селянського господарства «[NUMBER]». За ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ч.1 ст.234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до положень п.5 ч.2 цієї статті суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно закону вони породжують юридичні наслідки. Факти, які підлягають встановленню, повинні мати юридичний характер, тобто відповідно до закону викликати юридичні наслідки: виникнення, зміну або припинення особистих чи майнових прав громадян або організацій. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з'ясувати мету, для якої необхідне його встановлення. Один і той самий факт для певних осіб і для певної мети може мати юридичне значення, а для інших осіб та для іншої мети У відповідності до п.6 ст.256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Відповідно до ст. 57 Цивільного процесуального кодексу України, доказами є будь - які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, допитаних свідків, письмових доказів. З матеріалів справи вбачається, що по-батькові заповідача [PERSON] у заповіті не збігається з її ім'ям по-батькові у свідоцтві про смерть, також серія державного акту на право власності на землю у заповіті не збігається із серією зазначеної в оригіналі державного акту на право власності на землю, суд вважає за можливе встановити факт, що має юридичне значення. За умовами ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті. Оцінюючи, належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що досліджені у при розгляді справи докази підтверджують вимоги заяви [PERSON] На підставі викладеного,

Outcome: approved