Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-28 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтував тим, що 06.05.2016 року внаслідок порушення відповідачем [PERSON] дорожнього руху, відбулась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої його автомобіль отримав механічні пошкодження та було спричинено майнову шкоду в сумі 33941,23 грн., відшкодування моральних страждань визначено в сумі 5000,00 грн. та ставилось питання про відшкодування судових витрат. Рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 12 травня 2017 року позовні вимоги [PERSON] було задоволено частково. Стягнуто з [PERSON]М на користь [PERSON] 33941 грн. 23 коп. майнового відшкодування, 1000 грн морального відшкодування, 1762 грн витрат, понесених за проведення у справі автотоварознавчої експертизи №3701/16-24 від 13.12.2016 року, 551 грн. 20 коп. витрат, понесених на сплату судового збору, 3000 грн витрат, понесених на оплату правової допомоги згідно квитанції та акту виконаних робіт, а всього стягнуто 40254 грн. 43 коп. В іншій частині позову [PERSON] було відмовлено. Додатковим рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 30.05.2017 року з [PERSON]М на користь [PERSON] було стягнуто 6000 грн 45 коп. понесених останнім на оплату послуг експерта. В апеляційній скарзі [PERSON]М ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та про відмову в задоволенні заявлених позовних вимог через його ухвалення з порушенням норм матеріального і процесуального права. Відповідач, з посиланням на висновок судової авто-технічної експертизи від 12 квітня 2017 року, стверджував про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини позивача, однак належної правової оцінки наявним у справі доказам судом надано не було, що призвело до ухвалення незаконного рішення. Учасники судового розгляду в засідання апеляційного суду не з»явились, будучи сповіщеними про час розгляду справи апеляційним судом в порядку, передбаченому законом, доказів поважності причин їх відсутності в судовому засіданні не надали, відтак апеляційним судом було відхилено клопотання адвоката позивача про відкладення апеляційного розгляду справи та розглянуто її відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України. Вислухавши доповідь судді апеляційного суду та дослідивши матеріали цивільної справи, матеріали досудового розслідування № 12016270150000203, апеляційний суд дійшов висновку про задоволення апеляційної скарги [PERSON]М та скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення про відмову у позові, виходячи з наступного. Ухваливши рішення про задоволення позовних вимог [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що технічною причиною зіткнення транспортних засобів є невідповідність дій водія мотоцикла ІЖ [PERSON] вимогам п. 12.3 ПДР України. Втім, наведеного висновку суд першої інстанції дійшов з порушенням положень ст. 212 ЦПК України про те, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, а також щодо оцінки належності, допустимості та достовірності кожного доказу окремо, достатності і взаємного зв»язку доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів, відображені судом у рішенні, здійснено з порушенням положень процесуального закону, відповідно - зазначене судове рішення не можна визнати таким, що ухвалене з дотриманням приписів ст. 213 ЦПК України. З матеріалів справи встановлено, що 06 травня 2016 року, близько 17-ї години 05 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем Geely JL7162, державний номерний знак [NUMBER], та рухаючись по вулиці Шевченка в м. Корюківка, в районі перехрестя під час повороту ліворуч на вулицю Вокзальну зіткнувся з мотоциклом марки «ІЖ Ю-5», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку, до центру міста. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди водія мотоцикла [PERSON] було доставлено для лікування до Корюківської центральної районної лікарні. В подальшому, під час здійснення досудового розслідування відомостей про кримінальне правопорушення, внесених за фактом ДТП до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12016270150000203 від 07.05. 2016 року, було з»ясовано, що отримані [PERSON] тілесні ушкодження за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень, що не потягли за собою короткочасного розладу здоров»я, що підтверджено у справі висновком експерта. З урахуванням з»ясованих обставин щодо ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, заподіяних [PERSON], кримінальне провадження №12016270150000203 від 07.05. 2016 року за ч.1 ст. 286 КК України було закрито постановою старшого слідчого СВ Корюківського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області від 31 травня 2016 року у зв»язку з відсутністю в діях учасників ДТП складу злочину. Копію зазначеної постанови було направлено начальнику Корюківського ВП Менського ВП ГУНП в Чернігівській області для вирішення питання про притягнення відповідних осіб до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Втім, протягом трьох місяців з дня винесення слідчим постанови про закриття кримінального провадження, протоколів про скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, відносно позивача та відповідача складено не було. За таких обставин, при вирішенні питань про відшкодування майнової та моральної шкоди, які є предметом судового розгляду у даній справі, цивільний суд, відповідно до положень ст. 1166, 1167 та ст. 1188 ЦК України, мав визначити особу, з вини якої було заподіяно майнову шкоду та внаслідок неправомірних дій якої, завдано моральних страждань іншому учаснику ДТП. Вирішуючи зазначене питання, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що винним у скоєнні ДТП є водій мотоцикла [PERSON], оскільки останній у дорожній обстановці, що склалась, не дотримався вимог п. 12.3 ПДР України, яким прописано, що у разі виникнення небезпеки для руху або перешкоди, яку водій обєктивно спроможний виявити, він повинен негайно вжити заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху обїзду перешкоди. Наведений висновок судом першої інстанції було зроблено на підставі висновку автотехнічної експертизи №1067/17-24 від 12 квітня 2017 року, в якому констатовано, що в дорожній обстановці, що склалася на момент ДТП, водій мотоцикла [NUMBER] [PERSON] повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.1, 12.4ПДР, а з моменту виникнення небезпечної дорожньої обстановки відповідно до вимог п. 12.3 ПДР. Дії водія мотоцикла [NUMBER] [PERSON] не суперечили вимогам п. 12.1 ПДР та не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР як в частині своєчасності реагування його на зміну дорожньої обстановки, так і в частині використання маневру відвороту замість екстреного гальмування керованого мотоцикла. Крім того, у висновку експерта зазначено, що в дорожній обстановці, що склалася, дії водія автомобіля [PERSON] не відповідають вимогам п. 10.1, 16.13 ПДР та не суперечили вимогам п. 10.4 ПДР. Необхідною умовою виникнення події даної ДТП є не невідповідність дій водія автомобіля Geely [PERSON] вимогам п. 10.1, 16.13 ПДР, оскільки технічною причиною виникнення зіткнення транспортних засобів, є невідповідність дій водія мотоцикла ІЖ Ю-5 [PERSON] вимогам п.12.3 ПДР. Зіславшись у своєму рішенні лише вказаний висновок, суд першої інстанції, всупереч положень ст. 212 ЦПК України, надав перевагу зазначеному доказу, проігнорувавши інші докази, які містяться в матеріалах справи, матеріалах досудового розслідування № 12016270150000203 та правило процесуального закону про те, що жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Зокрема, в матеріалах кримінального провадження містяться пояснення [PERSON], що були надані останнім працівникам поліції безпосередньо після ДТП, згідно яких він рухався на мотоциклі у напрямку центра міста по вул Шевченка зі швидкістю приблизно 40-50 км/год, перед перехрестям вул. Вокзальної-Шевченка м. Корюківка почав здійснювати випередження мопеду, виїхав на перехрестя і раптово врізався у легковий автомобіль «Джилі», який рухався у зустрічному напрямку, при повороті ліворуч не надав йому переваги в русі та не зупиняючись виїжджав на перехрестя (а.с. 35 матеріалів досудового розслідування). Аналогічні обставини розвитку подій зафіксовано слідчим у постанові про закриття кримінального провадження, незважаючи на те, що питання про відповідність дій водіїв транспортних засобів, за участю яких сталася пригода, вимогам правил дорожнього руху не досліджувалось (а.с.40, 41 матеріалів досудового розслідування № 12016270150000203). В матеріалах цивільної справи міститься клопотання представника відповідача про призначення автотехнічної експертизи з викладенням позиції [PERSON] щодо обставин ДТП ( а.с. 109), крім того, у розпорядженні суду знаходились протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.05.2016 року зі схемою до нього (а.6-13 матеріалів досудового розслідування № 12016270150000203), а також відеозапис № 22530182 з відеореєстратора автомобіля [PERSON], який за постановою слідчого було визнано речовим доказом та приєднано до матеріалів кримінального провадження (а.21, 22 матеріалів досудового розслідування № 12016270150000203). Втім, зазначені обставини судом першої інстанції перевірені та досліджені з належною повнотою, всебічністю та об»єктивністю не були, що призвело до ухвалення рішення, яке не можна визнати законним та обґрунтованим. З досліджених апеляційним судом протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 06.05.2016 року зі схемою до нього, відеозапису № 22530182 було з»ясовано, що 06 травня 2016 року, близько 17-ї години 05 хвилин, [PERSON] керуючи автомобілем Geely JL7162, державний номерний знак [NUMBER], та рухаючись по вулиці Шевченка в м. Корюківка, в районі перехрестя під час повороту ліворуч на вулицю Вокзальну не переконався у тому, що його маневр буде безпечним , не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху та безпосередньо перед поворотом ліворуч не надав дорогу транспортному засобу, що рухався по рівнозначній дорозі у зустрічному напрямку, внаслідок чого здійснив зіткнення з мотоциклом марки «ІЖ Ю-5», державний номерний знак [NUMBER], під керуванням [PERSON], який рухався у зустрічному напрямку, до центру міста та, відповідно до п. 1.4 ПДР України, розраховував, на те, що й інші учасники виконують [PERSON] дорожнього руху України. За обставин ДТП, водій автомобіля [PERSON] на нерегульованому перехресті мав виконати маневр лівого повороту таким чином, щоб не змусити водія зустрічного транспортного засобу змінювати швидкість свого руху, або його напрямок. На підставі досліджених доказів у їх сукупності апеляційний суд дійшов висновку про те, що особою, винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди 06.05.2016 року, є водій автомобіля Geely JL7162, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON], який допустив порушення п. 10.1, 16.13 ПДР України, внаслідок чого відбулось зіткнення транспортних засобів. Висновок автотехнічної експертизи №1067/17-24 від 12 квітня 2017 року, згідно якого технічною причиною виникнення зіткнення транспортних засобів, є невідповідність дій водія мотоцикла ІЖ Ю-5 [PERSON] вимогам п.12.3 ПДР України, апеляційним судом оцінюється критично, оскільки він суперечить обставинам справи та дослідженим судом доказам у їх сукупності, відповідно до положень ст. 212, 213 ЦПК України. За таких обставин, виходячи з правил ст. 1166, 1167, 1188 ЦК України, якими передбачено настання цивільно-правової відповідальності за майнову та моральну шкоду, лише у випадку встановлення неправомірності дій фізичної особи, якою безпосередньо завдано відповідну шкоду, позовні вимоги [PERSON] про стягнення з [PERSON] майнової та моральної шкоди, що виникла у нього внаслідок ДТП, задоволенню не підлягають. Відповідно до положень ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Виходячи з наведеного правила, на користь [PERSON] з [PERSON] підлягають стягненню судові витрати в загальній сумі 7174 грн 24 коп., яка складається витрат відповідача на оплату вартості автотехнічної експертизи в сумі 3961 грн 60 коп. (квитанція міститься на а.с.166), на оплату правової допомоги в сумі 2000 грн ( квитанція міститься на а.с. 169), а також витрат, понесених на сплату судового збору при зверненні з апеляційною скаргою в сумі 1212 грн 64 коп. (квитанції містяться на а.с. 197, 212, надходження коштів підтверджено даними обліково-статистичної картки на цивільну справу за апеляційною скаргою в автоматизованій системі документообігу суду ).

Outcome: approved