Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-03 00:00:00

У березні 2018 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON], третя особа - Орган опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, про позбавлення батьківських прав та стягнення додаткових витрат на дитину. В обґрунтування позову посилалася на те, що [INFO] народилася [PERSON], онука позивачки. Відповідач - [PERSON], батько [PERSON] (після народження дитини, проживав окремо від дружини [PERSON]( дочка позивачки) та дочки [PERSON]. Через те, що відповідач спільну дитину не утримував, мати дитини [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14.04.2006 було призначено аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначене рішення до примусового виконання матір'ю дитини не пред'являлось в зв'язку з добровільною сплатою відповідачем грошових коштів на утримання дитини в розмірі 250 грн. щомісяця. [INFO] мати дитини [PERSON] померла. Після смерті матері батько дитини виплати на її утримання припинив. Відповідач після цього майже не спілкувався з дитиною, яка залишилася на утриманні позивачки за місцем її проживання. 27 листопада 2007 року Рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради № 99/2 позивачку - [PERSON] було призначено опікуном над малолітньою [PERSON] Після смерті матері дитина перебуває на повному утриманні позивачки. 3 2011 року відповідач взагалі не цікавиться своєю дитиною, також весь цей час його не хвилює матеріальне забезпечення, фізичний та духовний розвиток доньки. Така поведінка відповідача на думку позивачки, свідчить про те, що він самоусунувся від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. На підставі зазначеного, позивач просить позбавити [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (паспорт серії ([NUMBER], виданий Народицьким РВ УМВС України в Житомирській області 10 січня 2000р.) батьківських прав відносно доньки [PERSON], [INFO], стягнути з [PERSON], [INFO], який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (паспорт серії ([NUMBER], виданий Народидьким РВ УМВС України в Житомирській області 10 січня 2000р.) на користь опікуна дитини [PERSON], [INFO], яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (паспорт серії [NUMBER], виданий Вишнівським МВМ ГУ МВС України в Київській області 20 серпня 2002 року) 690,00 грн. додаткових витрат щомісяця на навчання дитини [PERSON] до моменту отримання нею повної середньої освіти. В судове засідання позивач не з'явилась, про дату судового засідання повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомляла, позивачка та представник позивача через канцелярію суду подали клопотання про слухання справи у їх відсутность, позов підтримали, просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих причин, про дату судового засідання повідомлений належним чином. Представник третьої особи надіслав на адресу суду клопотання про слухання справи у його відсутності. В зв'язку з неявкою відповідача суд за згодою представника позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], онука [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] Відповідач - [PERSON], батько [PERSON]Спісля народження дитини, проживав окремо від дружини [PERSON] (дочка позивачки) та дочки [PERSON]. Через те, що відповідач спільну дитину не утримував, мати дитини [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою про стягнення аліментів. Рішенням Апеляційного суду Київської області від 14.04.2006 було призначено аліменти на утримання дитини в розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначене рішення до примусового виконання матір'ю дитини не пред'являлось в зв'язку з добровільною сплатою відповідачем грошових коштів на утримання дитини в розмірі 250 грн. щомісяця. [INFO] мати дитини [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER]. Після смерті матері батько дитини виплати на її утримання припинив. Відповідач після цього майже не спілкувався з дитиною, яка залишилася на утриманні позивачки за місцем її проживання. 27 листопада 2007 рішенням Виконавчого комітету Вишневої міської ради № 99/2 позивачку - [PERSON] було призначено опікуном над малолітньою [PERSON] Після смерті матері дитина перебуває на повному утриманні позивачки. Дитина з народження та після смерті матері проживає з бабусею, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Вишневої міської ради від 26.02.2018 та копіями актів депутата Вишневої міської ради від 05.07.2013, 03.02.2014, 10.08.2016,19.06.2017. Висновком органу опіки та піклування Києво-Святошинської районної державної адміністрації від 15 лютого 2018 року за №П137405.23672 визнано доцільним позбавлення [PERSON], батьківських прав відносно дитини: [PERSON], [INFO]. Факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню його дітей, достовірно встановлено в судовому засіданні, при цьому відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками щодо виховання дітей, що підтверджується зібраними по справі письмовими доказами. Згідно з п.2 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п.16 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (з послідуючими змінами та доповненнями), ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до ст.9 Конвенції про права дитини дитина не повинна розлучатися з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Частиною 1 ст. 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов'язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» ЄСПЛ вказав, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Так, 11 липня 2017 року Європейським Судом з прав людини було винесено рішення у справі «М.С. проти України», у якому йдеться визначення «інтересів дитини», їх місця у взаємовідносинах між батьками. При цьому ЄСПЛ зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по- перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв'язків із сім'єю, крім випадків, коли сім'я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є не благодійним. Проаналізувавши встановленні обставини, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог позивача в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його дитини - [PERSON], [INFO]. Відповідно до вимог ст.185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Як роз'яснено у п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 до участі в додаткових витратах на дитину можуть залучатися тільки батьки. За встановлених обставин, суд вважає, що вимога про стягнення додаткових витрат на дитину позивачкою заявлена без достатніх правових підстав та обґрунтування, не доведена в судовому засіданні достатніми доказами, тому в задоволенні позову в цій частині має бути відмовлено. Згідно зі ст.141 ЦПК України, враховуючи результат розгляду справи слід cтягнути з [PERSON] на користь позивачки судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 704 грн. 80 коп.

Outcome: partial