Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-30 00:00:00

У березні 2017 року представник позивача [PERSON]М звернулася до суду з позовом, в якому просила змінити місце проживання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], визначивши його з батьком дитини позивачем [PERSON]. В обґрунтування позову зазначено, що сторони у період з 11.04.2007 по 28.03.2011 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 17.03.2011 року розірвано та одночасно вирішено питання про місце проживання неповнолітньої дитини з матірю. В подальшому рішенням виконкому ЖМР №524 від 19.12.2012 року позивачу було встановлено порядок та спосіб участі у вихованні дитини. Вказувалось також те, що позивач добросовісно ставиться до виконання своїх батьківських обовязків. Під час проживання доньки з матірю, не втрачав звязок з дитиною, піклувався про неї у всіх сферах її життєдіяльності, здійснював особливий контроль за фінансовим забезпеченням, здоровям та навчанням доньки. Однак, після виникнення серйозного конфлікту з матірю, донька приїхала до батька та з 18.02.2017 року фактично проживає за місцем його проживання. Посилаючись на те, що позивач має високий дохід та нерухомість, приділяє належну увагу розвитку дитини, опікується усіма сферами її життя, позивач вважає, що є потреба в юридичному закріпленні фактичного проживання дитини з батьком і його повної відповідальності за дитину. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала в повному обсязі з підстав, викладених у позові. Позивачем подано заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні проти позову заперечувала, подала письмові заперечення по справі, в яких вказувала на відсутність обставин у розумінні ст. 161 СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, які б свідчили про неможливість проживання доньки разом з нею. Вказувала, що має постійне місце проживання та роботи, створила та підтримує всі умови для проживання , виховання та розвитку доньки, у звязку з чим просила у задоволенні позову відмовити. В подальшому, під час розгляду справи по суті, позивачем подано заяву про визнання позову, оскільки вважає, що подальше продовження судового процесу завдасть шкоди інтересам їх доньки та спричинить напруження їх відносин. Посилаючись на те, що бажає налагодити стосунки з дитиною, її батьком та його родиою, не заперечувала проти визначення місця проживання доньки з батьком. Представник Органу опіки та піклування Житомирської міської ради в судовому засіданні скористався правом висловлення своєї думки після пояснення сторін та зясування фактичних обставин справи. Заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши та дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ТП №201884 від 07.08.2013 р. (а.с. 7). Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 17.03.2011 року шлюб між сторонами розірвано, неповнолітню доньку [PERSON], [INFO] на подальше проживання залишено при матері (а.с.6). Рішенням виконавчого комітету Житомирської міської ради від 19.12.2012 року №524 про участь у вихованні та порядок побачення з дітьми батьків, які проживають окремо визначено [PERSON] порядок побачення з дочкою [PERSON]: щовівторка, щочетверга з 16.00 до 20.00 години, перша, третя субота місяця з 10.00 до 20.00 години, друга, четверта неділя місяця з 10.00 до 20.00 години (а.с.8). Як вбачається зі змісту заяви від 20.02.2017 року адресованої в.о. начальнику служби у справах дітей [PERSON], неповнолітня [PERSON] переїхала проживати до батька через конфлікт з матірю (а.с.9). 27.02.2017 року було обстежено умови проживання позивача за адресою: с. Тетерівка, Житомирського району, вул. Лугова, 16, за результатами якого був складений акт, з якого вбачається, що у дітей є окремі ліжка, столи для підготовки уроків, багато книжок та іграшок, є компютерна техніка. Сімя заснована на взаємній згоді та взаємній довірі між батьком та дітьми, батько докладає зусиль для забезпечення доньки стабільних умов проживання та слідкує за успішністю у навчанні (а.с.11). Сільський голова Тетерівської сільської ради Житомирського району Житомирської області [PERSON] у висновку від 10.03.2017 року №225 вказувала на доцільність визначення місця проживання малолітньої [PERSON] за місцем проживання її батька, оскільки це буде відповідати її інтересам. Із акту обстеження умов проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] від 08.09.2017 року слідує, що для неповнолітньої дитини створені належні умови для нормального розвитку та проживання: у розпорядженні є місце для сну, занять та відпочинку. Згідно характеристики, виданої генеральним директором ТОВ ТК «Полісся-Продукт» [PERSON] від 19.09.2017 року №1137, [PERSON] працює на посаді менеджера відділу роздрібної торгівлі ТОВ ТК «Полісся-Продукт», свої посадові обовязки виконує на високому рівні, має гарні відносини з колективом, користується повагою та авторитетом (а.с.39). Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Стаття 141 СК України передбачає, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, або проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно зі ст.18, 19 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Частиною 4 ст.174 ЦПК України передбачено у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», роз'яснено у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, приходить до висновку, що сторони створють належні умови для проживання, виховання та розвитку своєї доньки, але з врахуванням визнання позову відповідачем, яке не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, вважає за можливе визначити місце проживання дитини разом з батьком. Крім того, на підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 640 грн. 00 коп., понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved