Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-25 00:00:00

У березні 2020 року в суд звернувся [PERSON] та, посилаючись на статті 1166, 1167 Цивільного кодексу України, просив стягнути з [PERSON] у відшкодування збитків 21 300 грн 00 коп. та у відшкодування моральної шкоди - 5 000 грн 00 коп. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони у справі є співвласниками будинку літ. А. А1 по [ADDRESS] . 4 травня 2019 року позивач дізнався, що [PERSON] зруйнувала вбиральню-душ, що знаходилася на території домоволодіння та у технічному паспорті була позначена літерою «Ж». Неправомірні умисні дії [PERSON] завдали майнової шкоди позивачу у розмірі 21 300 грн 00 коп., що становить 1/2 частку вартості відновлення будівлі, визначеної експертом. Протиправна поведінка [PERSON] стала причиною неприємних емоцій? переживань, яких зазнав [PERSON] . Завдану пошкодженням майна моральну шкоду [PERSON] оцінив у 5 000 грн 00 коп. Спрощене позовне провадження у справі було відкрито ухвалою судді від 3 квітня 2020 року (а.с. 37). [PERSON] позов не визнала. У відзиві на позовну заяву (а.с. 43-50) повідомила про те, що [PERSON] успадкував 1/2 частину будинку [ADDRESS] після смерті свого батька [PERSON] у 2012 році. Спадкодавець тривалий час у будинку не проживав, домоволодіння та земельну ділянку в належному стані не утримував. Газ та воду до будинку провели батьки відповідачки, а будівлю вбиральні-душу вони звели власноруч у 1990 році. Будівля знаходилася в аварійному стані і зруйнувалася навесні 2019 року внаслідок несприятливих погодних умов. Позивач жодного дня в належній йому частині будинку не проживав. Ця частина будинку знаходиться у занедбаному стані. Третя особа на боці відповідача [PERSON] вважала позов безпідставним. Зазначала, що співвласники не проживають у будинку та не користуються земельною ділянкою більше 30 років. Належне їм майно не утримують, через що частина будинку, якою колись користувався [PERSON] , знаходиться у напівзруйнованому стані. Вбиральня та літній душ з дерев`яним перекриттям перебували в аварійному стані та зруйнувалися під час негоди. Допитана в судовому засіданні як свідок з боку позивача [PERSON] - дружина позивача, зазначала, що 4 травня 2019 року вони з чоловіком мали намір показати домоволодіння потенційному покупцю та виявили, що споруди вбиральні-душу на земельній ділянці немає. До цього вони приїздили в середині квітня 2019 року і бачили, що споруда знаходилась у задовільному стані, отже, внаслідок дії природних факторів зруйнуватися не могла. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили суду, що на початку травня 2019 року побачили, що у домоволодінні по [ADDRESS] будівля вбиральні-душу зруйнована. Мати відповідачки заявляла, що вбиральню побудував її чоловік, і вони мали право її зруйнувати. Свідки з боку відповідача [PERSON] та [PERSON] пояснили, що навесні 2019 року відвідували чоловіка відповідачки, з яким товаришують. Знаходились у будинку, коли почули шурхіт у дворі і побачили, що частина будівлі вбиральні-душу зруйнувалася. Вважали, що сталося це через негоду та сильний вітер. Судовий експерт [PERSON] пояснив суду, що під час натурного дослідження пересвідчився, що будівля вбиральні-душу під літерою «Ж» на території домоволодіння відсутня. Згідно даних технічного паспорту вона складалася із цегляних стін та покрівлі із азбесто-цементних листів. Вартість її відновлення становить 42 600 грн 00 коп. Судовий експерт пояснив, що висновок про задовільний стан будівлі він зробив на підставі фотознімку, який надав йому позивач. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, суд встановив такі фактичні обставини справи: Домоволодіння [ADDRESS] належить співвласникам: [PERSON] - 1/2 частка на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 червня 2013 року після [PERSON] (а.с. 7), [PERSON] та [PERSON] - по 1/4 частки на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після [PERSON] (а.с. 55). Домоволодіння складається з житлового будинку літ. А, А1 та господарських будівель, в тому числі вбиральні-душу, позначеному у технічному паспорті літерою «Ж». Житловий будинок має окремі входи та фактично поділений на дві частини. [PERSON] разом з родиною постійно проживає у частці домоволодіння, яка раніше перебувала у власності та фактичному користуванні її батька [PERSON] . Вона та її чоловік опікуються домоволодінням та земельною ділянкою. Позивач з родиною проживає у місті Києві. З 2012 року він намагається продати Ѕ частку будинку, яка знаходилась у фактичному користуванні його батька та перебуває у вкрай занедбаному, не придатному для проживання стані? що підтверджується наданими відповідачкою фотознімками (а.с. 60 зворот, 61). Сторони не заперечують, що в даний час споруди вбиральні-душу не існує. За версією позивача - внаслідок умисного зруйнування її відповідачкою, а за версією [PERSON] - через зруйнування споруди у зв`язку з її аварійним станом та під впливом несприятливих погодних умов. Вину [PERSON] позивач доводить показаннями свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Розмір завданої майнової шкоди позивач обґрунтовує висновком судового експерта № 7-20 від 12 лютого 2020 року та поясненнями судового експерта [PERSON] в судовому засіданні про те, що судячи з наданого йому фотознімку будівлі, вона знаходилась у задовільному стані. Відповідач вчинення нею умисних дій, спрямованих на руйнацію будівлі, заперечує та, спираючись на показання свідків [PERSON] та [PERSON] , стверджує, що будівля перестала існувати через незалежні від неї обставини. Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Як передбачено п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку із пошкодженням або знищенням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За змістом положень частини третьої статті 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. Згідно з частиною першою статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Зобов`язання про відшкодування шкоди - це правовідношення, у силу якого одна сторона (потерпілий) має право вимагати відшкодування завданої шкоди, а інша сторона (боржник) зобов`язана відшкодувати завдану шкоду в повному розмірі. Аналіз положень статей 11 та 1166 ЦК України дозволяє зробити висновок, що підставою виникнення зобов`язання про відшкодування шкоди є завдання майнової шкоди іншій особі. Зобов`язання про відшкодування шкоди виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди та її результатом - шкодою; вина особи, яка завдала шкоди. Відповідно до частини другої статті 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, законодавцем встановлена презумпція вини заподіювача шкоди та саме він повинен довести, що шкоду завдано не з його вини. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, причетність однієї із співвласниць домоволодіння відповідачки [PERSON] до знищення майна заперечують свідки [PERSON] та [PERSON] . Доказів про те, що під час перевірки за заявою [PERSON] від 18.05.2019 року працівники поліції встановили інше, суду не надано. Третя особа [PERSON] заявила, що не була присутня 04.05.2019 року у домоволодінні під час візиту позивача та свідків. Відповідно, вона заперечує показання свідків [PERSON] та [PERSON] . Предметом дослідження експерта було питання про визначення вартості відновлення будівлі, а не можливість її руйнації внаслідок дії несприятливих погодних умов. Висновок про задовільний технічний стан вбиральні-душу експертом зроблено на підставі єдиного фотознімку, де споруда відображена з одного боку. За таких умов не можна виключати, що в разі, коли б експерт мав можливість оглянути на місці споруду, яка була побудова у 1990 році людьми, що не мали будівельного фаху та достатніх навичок, він дійшов би інших висновків. Із долученої позивачем до матеріалів справи копії фотознімку, який був у розпорядженні експерта, видно, що споруда мала тріщини. Сумніви у задовільному стані цієї споруди підкріплюються фотознімками інших будівель цього домоволодіння, які тривалий не використовуються і не доглядаються (а.с. 60-61). З урахуванням встановлених обставин та наданих сторонами доказів суд дійшов висновку про те, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного, відповідно до статей 263-265 ЦПК України, суд

Outcome: dismissed