Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-20 00:00:00

У березня 2017 року Управління соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради (далі УСЗН) звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення незаконно отриманих коштів. Свій позов мотивує тим, що 28.11.2013 року відповідач [PERSON] звернулася до УСЗН виконавчого комітету Фастівської міської ради із заявою про призначенні їй допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. При подачі даної заяви [PERSON] додала до неї всі необхідні документи. Між тим, 13.05.2014 року відповідач звернулася до УСЗН виконавчого комітету Фастівської міської ради з проханням припинити їй виплату допомоги по догляду за дитиною до досягнення дитиною трирічного віку, у звязку з виходом на роботу з 01.04.2014 року. Позивач зазначає, що на час звернення відповідачки з даною заявою, останній вже були нараховані та перераховані кошти за квітень 2014 року в розмірі 505,42 грн. та за травень 2014 року в розмірі 130,00 грн..Враховуючи те, що відповідач [PERSON] несвоєчасно подала до позивача заяву про її працевлаштування в результаті чого виникла переплата з вищевказаної допомоги. Тому, позивач змушений звернутися до суду з даною заявою. В судовому засіданні 10 квітня 2017 року представник позивача позов підтримала, просили суд задовольнити позов в повному обсязі. Між тим, в судове засідання 21 квітня 2017 року представник позивача в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву, в якій зазначила, що на минулому судовому засіданні надала пояснення у справі, тому просила суд проводити розгляд справи та судові дебати без її участі, позов підтримала в повному обсязі. Відповідач в судовому засіданні 10 квітня 2017 року, позов визнала повністю. Між тим, в судове засідання 21 квітня 2017 року не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомила. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про державну допомогу малозабезпеченим сім'ям» громадяни України, в сім'ях яких виховуються та проживають неповнолітні діти, мають право на державну допомогу у випадках та на умовах, передбачених цим Законом та іншими законами України. Судом встановлено, що 28.11.2013 року відповідач [PERSON] звернулась до Управління праці та соціального захисту населення та подала заяву щодо призначення їй державної соціальної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. (а.с.11-13). До поданої заяви відповідач [PERSON] долучила необхідні документи, а саме Довідку про склад сім»ї, Декларацію про доходи та майновий стан. (а.с.14, 15-18). Як вбачається з матеріалів справи, на підставі даної заяви, [PERSON] було призначено щомісячну державну допомогу по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку по доходах у розмірі 505,42 грн. на період з 01.11.2013 року по 30.04.2014 року. Проте, 13.05.2014 року відповідач [PERSON] звернулася до управління Соціального захисту населення виконавчого комітету Фастівської міської ради з заявою, яка зареєстрована під № 51 з проханням припинити їй виплату допомоги по догляду за дитиною по досягнення нею трирічного віку у звязку з виходом на роботу з 01.04.2014 року. Між тим, як вбачається з матеріалів справи та не заперечувалося самою відповідачкою, на час звернення до позивача їй вже були нараховані та перераховані на її особовий банківський рахунок грошові кошти за квітень 2014 року в розмірі 505,42 грн. та за травень 2014 року в розмірі 130,00 грн. Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань надання державної допомоги по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку» від 21 лютого 2006 року, внесено зміни до Закону України «Про допомогу сім»ям з дітьми», а саме вказано, що у разі працевлаштування матері дитини або особи, яка фактично здійснює догляд за дитиною, до закінчення строку догляду зазначена допомога виплачується особі, яка продовжує догляд за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Відповідно до ч.1 ст. 22 Закону України «Про допомогу сім»ям з дітьми» одержувачі державної допомоги зобов'язані повідомляти органи, що призначають і здійснюють виплату державної допомоги, про зміну всіх обставин, що впливають на виплату допомоги. Окрім того, частиною 2 даної статті передбачено, що суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім'ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Враховуючи викладене, даючи юридичну оцінку поясненням, та зібраним по справі доказам суд вважає вимоги позивача доведеними та обґрунтованими, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Окрім того, ч. 3 ст. 88 ЦПК України передбачено, що позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким, чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь державного бюджету України судові витрати в розмірі 1600 грн. 00 коп..

Outcome: approved