Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-09 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідачів, в якому просила встановити факт родинних відносин між нею та [PERSON], померлою [INFO], визнавши, що остання є її рідною тіткою, та визнати за нею право власності на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS] який залишився після смерті тітки (далі - Будинок). В обґрунтування своїх вимог зазначила, що після смерті тітки в Криму, відкрилась спадщина, що складається з Будинку, який належав їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.04.1980 року. Як спадкоємець за законом, прийняла спадщину відповідно до ст. 549 ЦК УРСР шляхом вступу у володіння спадковим майном, оскільки постійно проживала та була зареєстрованою в Будинку, а після смерті тітки продовжувала володіти та користуватись цим спадковим майном.Однак нотаріусом їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок, у зв'язку з відсутністю свідоцтва про смерть [PERSON], яке б підтверджувало сам факт смерті та довідки про склад сім'ї, яка б вказувала на останнє місце проживання померлої. Останню отримати не може, так як Автономна Республіка Крим є тимчасово окупованою територією. 08.06.2016 року позивачем було подано заяву про зменшення та уточнення позовних вимог, в якій вона просила задовольнити позовні вимоги лише в частині визнання за нею права власності на Будинок. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивачки 10.10.2016 року надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, проти чого відповідачі в свою чергу не заперечили (заяви від 30.05.2016 року). Представник ІІІ особи у своїй заяві від 08.07.2016 року також просив справу розглянути без його участі, проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що [INFO] в с. Низинне Джанкойського району Республіки Крим померла [PERSON], рідна тітка позивачки, після смерті якої відкрилась спадщина на 1/2 частину житлового будинку по [ADDRESS]. Останній в рівних частках належав померлій та матері позивачки [PERSON], які успадкували його за заповітом від їх матері (бабусі позивачки) - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25.04.1980 року (а.с.112). [INFO] мати позивачки - [PERSON] померла, після смерті якої належну останній 1/2 частину Будинку успадкувала позивачка та отримала відповідне свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.05.1995 року (а.с.111). Спадкоємцями за законом п'ятої черги після смерті [PERSON] були її племінниці: [PERSON], позивачка по справі, яка звернулась до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, та [PERSON] і [PERSON], відповідачі по справі, які у встановлений законом термін спадщину не прийняли. Інші особи з заявами про прийняття спадщини чи видачу свідоцтв про право на спадщину до нотаріуса не зверталась. Вказані обставини підтверджуються листом державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори в Житомирській області від 24.06.2016 року. Відповідно до копії технічного паспорту на Будинок, в якому вказано характеристику, квадратуру та всі параметри об'єкту нерухомості, він побудований у 1979 році, має загальну площу 72,4 кв.м., житлову площу 27 кв.м. Листом державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори від 05.01.2016 року позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на Будинок у зв'язку з відсутністю довідки про склад сім`ї для встановлення місця відкриття спадщини та інформації про осіб, які були зареєстровані з померлою на момент смерті, а також свідоцтва про смерть [PERSON], яке б підтверджувало б сам факт її смерті. Відповідно до статті 66 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину може бути отримано спадкоємцями у нотаріуса за місцем відкриття спадщи\-ни. Згідно статті 1221 ЦК, місцем відкриття спадщини визнається останнє місце проживання спадкодавця, а якщо воно невідоме - місце знаходження нерухомого майна або його основної частини, а за відсутності нерухомого майна - місцезнаходження основної частини рухомого майна. Постійне місце проживання спадкодавця на день смерті підтверджують такі документи, як довідки житлово-експлуатаційних об'єднань, будинкоуправлінь, житлово-будівельних кооперативів, районних адміністрацій, довідки адресно-довідкового бюро, копії актового запису про смерть громадянина, у якому є графа про місце постійного проживання, що заповнювалася робітниками органу реєстрації актових записів безпосередньо з паспорту померлого, будинковими книгами. Якщо місце проживання померлого не відоме, місце відкриття спадщини підтверджується документом про місцезнаходження його майна. Нотаріальна практика виключає підтвердження місця відкриття спадщини доказами свідків та свідоцтвом про смерть. Свідоцтво про право на спадщину видається за наявності всіх необхідних документів. Нотаріус, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом зобов'язаний перевірити, окрім інших, документи, що підтверджують час та місце відкриття спадщини. Як вбачається з копії свідоцтва про смерть [PERSON] (а.с.83), вона померла на території Автономної Республіки Крим, яка з 20.02.2014 року відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян на правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 року належить до тимчасово-окупованої. Таким чином, можливості отримати довідки про склад сім'ї померлої тітки [PERSON], яка б вказувала на останнє її місце проживання, у позивачки немає. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, як за законом, так і за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя тітка позивачки - [PERSON] правомірно набула на 1/2 частину Будинку право власності, успадкувавши його після смерті своєї матері [PERSON], однак не зареєструвала Свідоцтво про право на спадщину належним чином в органах державної реєстрації, оскільки за її життя (на момент успадкування частини Будинку у 1980 році) законодавство не передбачало обов'язкову реєстрацію права власності на нерухоме майно в органах Реєстраційної служби. Оскільки до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачкою своїх спадкових прав в нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за нею права власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину Будинку. Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved