Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-03 00:00:00

У вересні 2016 р. представник позивача КС профспілок МВС України звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.03.2015 року між позивачем - КС профспілок МВС України та членом кредитної спілки - відповідачем № 1 [PERSON] було укладено кредитний договір № 5555-Д, відповідно до умов якого Кредитна спілка зобов'язувалася надати позичальнику споживчий кредит у розмірі 30000 грн. під 32% річних на строк 36 фактичних місяців від дати отримання позичальником вказаної суми на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, що передбачені кредитним договором. В забезпечення виконання зобов'язань відповідачем № 1 - [PERSON] за кредитним договором № 5555-Д 24.03.2015 р. між Кредитною спілкою та відповідачем № 2 - [PERSON] було укладено договір поруки № 2229. Аналогічний договір поруки №2230 того ж дня було укладено і між кредитною спілкою та [PERSON], згідно яких поручителі зобов'язуються перед кредитною спілкою відповідати по зобов'язаннях позичальника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, процентів за його використання, за сплату штрафних санкцій, а також за відшкодування збитків, завданих кредитній спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав позичальнику кредит у розмірі 30000, 00 грн. В свою чергу позичальник не виконує передбачені договором зобов'язання по сплаті кредиту, процентів за користування кредитом, та інші зобов'язання, що станом на 08.09.2016 року призвело до утворення заборгованості у розмірі 8882, 31 грн., яка складається із: заборгованості по сплаті основної суми (тіла) кредиту у розмірі 6075,61 грн; заборгованості по сплаті проценті за кредитним договором у розмірі 2806,70 грн. Як вказано у позові, 12.07.2016 р. позивачем на адресу відповідачів була направлена претензія щодо кредитного боргу з пропозицією погасити наявну заборгованість за кредитом та у подальшому дотримуватися графіка сплати, але претензія залишилася без задоволення та будь-якого реагування з боку відповідачів. Представник позивача вважає, що за невиконання своїх обов'язків протягом 10 робочих днів після одержання від кредитодавцю письмової претензії, кожен поручитель зобов'язаний сплатити кредитодавцеві неустойку у розмірі 25% від суми кредиту, тобто по 7500, 00 грн. кожний, відповідно до п. 2.5 розділу 2 Договору поруки. Тому посилаючись на зазначені обставини, представник позивача просить суд стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на свою користь суму боргу у розмірі 28214,67 грн., з яких: заборгованість по тілу кредиту в розмірі 25407, 97 грн. та заборгованості по процентам у розмірі 2806,70 грн.; стягнути солідарно з відповідачів [PERSON] та [PERSON] солідарно на користь позивача суму боргу у розмірі 28214,67 грн., стягнути з [PERSON] на користь позивача неустойку у розмірі 7500 грн; стягнути з [PERSON] на користь позивача неустойку у розмірі 7500 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати по оплаті судового збору у розмірі 1450 грн. з кожного. Представник позивача в судовому засіданні зменшив позовні вимоги та просив суд стягнути із з [PERSON] 23626,09 грн. заборгованості, стягнути з [PERSON] на користь позивача неустойку у розмірі 7500 грн; стягнути з [PERSON] на користь позивача неустойку у розмірі 7500 грн. та стягнути з відповідачів судові витрати по оплаті судового збору у розмірі з [PERSON] 410,58 грн., а з [PERSON] та [PERSON] 519,71 грн., а всього 1450 грн. Жоден із відповідачів у судове засідання так і не з'явився, належним чином були повідомлені. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив обставини, що викладені нижче. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Так, за змістом ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Як з'ясував суд, 24.03.2015 року між КС профспілок МВС України та членом кредитної спілки відповідачем № 1 - [PERSON] було укладено кредитний договір № 5555-Д, відповідно до умов якого Кредитна спілка зобов'язалась надати позичальнику споживчий кредит у розмірі 30000, 00 грн. під 32% річних на строк 36 фактичних місяців від дати отримання позичальником вказаної суми на засадах строковості, зворотності, цільового характеру використання, платності та забезпеченості, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит та сплатити проценти за користування кредитом на умовах, що передбачені кредитним договором. (а.с. 7-10). Згідно ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Як з'ясував суд, в забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором № 5555-Д, 24.03.2015 р. між позивачем - КС та [PERSON] було укладено договір поруки № 2229. (а.с. 19). Аналогічний договір поруки № 2230 того ж дня було укладено і між кредитною спілкою та [PERSON] (а.с. 26), згідно яких поручителі зобов'язуються перед кредитною спілкою відповідати по зобов'язаннях позичальника в повному обсязі, тобто за повернення кредиту, процентів за його використання, за сплату штрафних санкцій, а також за відшкодування збитків, завданих кредитній спілці невиконанням або неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору. Позивач свої зобов'язання за кредитним договором виконав в повному обсязі та надав позичальнику кредит у розмірі 30000 грн. В свою чергу позичальник не виконує передбачені договором зобов'язання по сплаті кредиту, процентів за користування кредитом, та інші зобов'язання, що станом на 08.09.2016 р. призвело до утворення заборгованості у розмірі 8882,31 грн., яка складається із: заборгованості по сплаті основної суми (тіла) кредиту у розмірі 6075, 61 грн; заборгованості по сплаті проценті за кредитним договором у розмірі 2806, 70 грн. 12.07.2016 р. позивачем на адресу відповідачів була направлена претензія щодо кредитного боргу з пропозицією погасити наявну заборгованість за кредитом та у подальшому дотримуватися графіка сплати, але претензія залишилася без задоволення та будь-якого реагування з боку відповідачів. Представник позивача вважає, що за невиконання своїх обов'язків протягом 10 робочих днів після одержання від кредитодавця письмової претензії, кожен поручитель зобов'язаний сплатити кредитодавцеві неустойку у розмірі 25% від суми кредиту, тобто по 7500 грн. кожний, відповідно до п. 2.5 розділу 2 Договору поруки. Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Як з'ясовано судом, відповідач № 1 - [PERSON] за весь час здійснив тільки 2 платежі по погашенню кредиту, а саме 06.12.2016 р. - 5000 грн., 02.03.2017 р. - 5305 грн. Разом з тим, як було встановлено в пункті 3.6 Кредитного договору № 5555-Д, прострочення сплати кредиту та/або процентів за користування кредитом (згідно графіку розрахунків) не припиняє нарахування процентів, як протягом строку надання кредиту, визначеного п. 2.1 цього договору, так і після закінчення цього строку, протягом подальшого користування позичальником наданими грошовими коштами, крім випадку прийняття окремого рішення про це кредитодавцем. За умовами укладеного між сторонами договору, прийняття відповідного рішення про зупинення нарахування відсотків є виключно правом, а не обов'язком кредитодавця. Ст. 12 ЦК України встановлює, що особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд. За змістом ст. 13, 14 ЦК України, цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї. Особа може бути звільнена від цивільного обов'язку або його виконання у випадках, встановлених договором або актами цивільного законодавства. Як встановлено в ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідної правової позиції притримується Верховний Суд України, виклавши її в постановах від 23.09.2015 р. у справі № 6-1206цс15, від 25.05.2016 р. у справі № 6-157цс16, від 21.09.2016 р. у справі № 6-1252цс16. Як встановив суд, у подальшому жоден відповідач не виконав своїх зобов'язань, , і тому станом на 06.06.2017 р. (дату подачі останньої заяви про зменшення позовних вимог), загальна сума боргу за Кредитним договором № 555-Д від 24.03.2015 р. становить 38626,09 грн., з яких 21791,98 грн. - тіло кредиту та 18234,11 грн. - сума боргу по процентам, та 7500 грн. неустойки, (а не як вказав в останній заяві представник позивача - голова правління КС: 23626,09 +23626,09 грн. = 47252,18 грн. - боргу по тілу кредиту, запропонувавши суду стягнути одну і ту саму суму з відповідача № 1 та № відповідача 2 та відповідача № 1 та відповідача № 3, як основну заборгованість). Таким чином суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення із відповідачів у солідарному порядку заборгованості за кредитним договором № 5555-Д від 24.03.2015 р. у розмірі 38626,09 грн. є законними та обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню. Згідно ст. 141 ЦПК України з відповідачів підлягають стягненню на користь позивача - КС профспілок МВС України витрати по оплаті судового збору у розмірі 483,33 грн з кожного відповідача.. На підставі викладеного та

Outcome: partial