Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-06 00:00:00

У березні 2016 року представник позивача звернувся до суду із вказаною позовною заявою, в обґрунтування якої зазначив, що 07.03.2012 року між ПАТ «ВБР» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № IКАРNAIG.24293/004, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 145900,00грн. строком до 06.03.2019 року зі сплатою відсотків за користуванням кредитом у розмірі 16,8%. Позивач свої зобовязання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобовязання погашати заборгованість за кредитом на умовах, передбачених цим договором, не виконав. У звязку з цим станом на 18.01.2016 року загальна сума заборгованості становить 100436,73грн., яка складається із поточної заборгованості по тілу кредиту в розмірі 85885,43грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3437,47грн., поточної заборгованості за процентами в розмірі 650,06грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 2568,38грн. та суми пені у розмірі 7895,39грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 100436,73грн. Представник позивача в ході розгляду справи неодноразово уточнював позовні вимоги, остаточно просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 15.08.2016 року в розмірі 81258,31грн., з яких: поточна заборгованість за тілом кредиту- 72945,52грн., поточна заборгованість за процентами- 417,40грн., заборгованість за пенею- 7895,39грн. 07 грудня 2016 року представник позивача до судового засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи без представника, проти винесення рішення без їх участі не заперечують, позовні вимоги підтримують. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, в задоволенні позову відмовити, зняти нараховану пеню в розмірі 7895,39грн., оскільки було пропущено строки позовної давності в цій частині, а також у звязку з тим, що він проживає у зоні АТО. Борг за кредитом в розмірі 67049,63 зобовязався виплачувати своєчасно згідно договору. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ «ВБР» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 07.03.2012 року між ПАТ «ВБР» та відповідачем був укладений кредитний договір №IКАРNAIG.24293/004, згідно 1 розділу якого кредит надається в розмірі 145900,00грн. на придбання автомобіля, термін користування кредитом до 06.03.2019 року, процентна ставка складає 16,80%. Відповідно до п. 2.4 Кредитного договору, період сплати кредиту, комісії та процентів з 1-го по 10-те число кожного поточного місяця, починаючи з дня підписання даного договору. При несплаті кредиту, комісії чи процентів у зазначений строк вони вважаються простроченими. Згідно п.6.1 Кредитного договору, за порушення строків погашення заборгованості за користуванням кредиту банк нараховує позичальнику відсотки в розмірі подвійної процентної ставки, що зазначена п.1.4 договору, від суми простроченої заборгованості за кожен день прострочення. За п.п. 3.1.9, 3.1.11 Кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених умовами даного договору, банк на свій розсуд має право змінити умови договору зажадати від позичальника дострокового повернення кредиту, сплати винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобов'язань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення. Банк в повній мірі виконав умови кредитного договору, що підтверджується меморіальним ордером №43407 від 07.08.2012 року. Однак, відповідач свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, належним чином не виконує. Відповідно до ст.610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частиною 1 ст.612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Як убачається з розрахунку заборгованості станом на 01.12.2016 року, у звязку із порушенням відповідачем умов та правил користування кредитом, утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 75895,14грн., яка складається із поточної заборгованості по тілу кредиту в розмірі 67049,63грн., простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 2,20грн., поточної заборгованості за процентами в розмірі 947,92грн. та пені у розмірі 7895,39грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобовязаний виконати свій обовязок, а кредитор прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобовязання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобовязання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. [PERSON] строк виконання боржником обовязку не встановлений, або визначений моментом предявлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обовязок у семиденний строк від дня предявлення вимоги, якщо обовязок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню поточна заборгованість по тілу кредиту в розмірі 67049,63грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту у розмірі 2,20грн., поточна заборгованість за процентами в розмірі 947,92грн., а всього 67999 грн. 75 коп., оскільки судом встановлено, що протягом тривалого часу позичальником порушувались умови кредитного договору, а саме не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами кредитного договору проценти. Щодо позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязання за договором суд зазначає наступне. Згідно з ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч.2 ст.258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Графіком платежів, який є складовою частиною договору, погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями. Отже, поряд зі встановленням строку дії договору сторони встановили і строки виконання боржником окремих зобовязань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобовязання, яке виникло на основі договору. У звязку з тим, що відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності до вимог про стягнення пені, із даним позовом банк звернувся до суду 02.03.2016 р., а тому суд приходить до висновку про застосування строку позовної давності до неустойки за період з моменту отримання кредиту по 02.03.2015 року. Згідно ст.2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 02.12.2015 року №1275-р місто Маріуполь (Маріупольська міська рада), в тому числі і смт Талаківка (Талаківська селищна рада) відносяться до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований та мешкає у смт.Талаківка м. Маріуполя Донецької області по вул.Річній, буд.5. На підставі наведеного позов в частині стягнення з відповідача пені за період з 14.04.2014 р. також не може бути задоволено. Таким чином, оскільки відповідач умови кредитного договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 01.12.2016 року утворилася заборгованість, з відповідача слід стягнути на користь позивача заборгованість за кредитом у розмірі 67999,75грн., яка складається з: 67049,63грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту у розмірі 2,20грн., поточна заборгованість за процентами в розмірі 947,92грн., в решті позовних вимог про стягнення пені слід відмовити у звязку із застосуванням як строку позовної давності, так і Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. Як вбачається з квитанції про сплату судового збору, розмір судових витрат складає 1378 грн., а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за сплату судового збору пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 67999,75 грн. *100% / 81258,31 грн. ціни позову= 84 %), тобто 84 % від суми сплаченого судового збору (84% * 1378 грн./100% = 1157,52 гривень) складає 1157,52грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial