Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-09 00:00:00

У вересні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю Фінансова установа Європейська факторингова компанія розвитку (далі ТОВ Фінансова установа ЄФКР, Товариство, Кредитодавець) звернулося до суду з позовом, у якому, враховуючи збільшення позовних вимог, просило стягнути на його користь з [PERSON] заборгованість за кредитним договором № К-02/13 від 21 березня 2013 року в загальному розмірі 263739 грн. 89 коп., з яких: 129000 грн. заборгованість за кредитом, 108249 грн. 52 коп. заборгованість по процентах, 15777 грн. 12 коп. пеня за несвоєчасну сплату процентів та 10713 грн. 25 коп. штраф за невиконання зобовязань, визначених кредитним договором (а. с. 173-174). В обґрунтування позову зазначало, що 21 березня 2013 року між ТОВ Фінансова установа ЄФКР і третьою особою [PERSON] (далі Позичальник) був укладений кредитний договір № К-02/13, відповідно до умов якого останньому у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового використання Товариством були надані грошові кошти в розмірі 155000 грн., які Позичальник зобовязувався повернути в строк не пізніше 19 квітня 2013 року та сплатити нараховані проценти за користування кредитом у розмірі 36 % річних. Свої зобовязання за цим кредитним договором Товариство виконало повністю шляхом перерахування 22 березня 2013 року на рахунок Позичальника у Публічному акціонерному товаристві Київська Русь вказаної суми грошових коштів, що підтверджується платіжним дорученням № 1366 від 22 березня 2013 року. У якості забезпечення виконання Позичальником зобовязань за кредитним договором щодо повернення кредиту, сплати нарахованих процентів, можливих штрафних санкцій та пені, 21 березня 2013 року між ТОВ Фінансова установа ЄФКР і відповідачем [PERSON] (далі Поручитель) був укладений договір поруки № Пр-02/13. У порушення умов кредитного договору [PERSON] своїх зобовязань за цим договором належним чином не виконав, сплатив лише частково проценти за користування кредитом у розмірі 3078 грн. 77 коп. та пеню в розмірі 1 грн. 26 коп. У звязку із неналежним виконанням Позичальником зобовязань за кредитним договором на виконання умов п. 4.4.1 договору поруки ТОВ Фінансова установа ЄФКР направляла Поручителю письмову вимогу, яку [PERSON] отримав 27 квітня 2013 року. Відповідно до п. 4.1.1 договору поруки Поручитель зобовязувався протягом 3 (трьох) робочих днів від дати отримання вимоги виконати зобовязання шляхом перерахування вказаної у вимозі суми на рахунок Товариства. У порушення умов договору поруки [PERSON] своїх зобовязань за договором поруки належним чином не виконав, зазначену у вимозі суму Товариству не перерахував. Станом на 01 червня 2015 року заборгованість за кредитним договором становить 263739 грн. 89 коп., з яких: 129000 грн. заборгованість за кредитом, 108249 грн. 52 коп. заборгованість по процентах, 15777 грн. 12 коп. пеня за несвоєчасну сплату процентів та 10713 грн. 25 коп. штраф за невиконання зобовязань, визначених кредитним договором. У звязку із невиконанням відповідачем [PERSON] взятих на себе за договором поруки зобовязань щодо сплати заборгованості за кредитним договором, Товариство змушене було звернутися до суду. Представник позивача [PERSON] у суді позов підтримав, при цьому позовні вимоги щодо стягнення заборгованості за кредитним договором зменшив та уточнив. Просив стягнути з [PERSON] на користь Товариства заборгованість за кредитним договором № К-02/13 від 21 березня 2013 року в розмірі 247962 грн. 77 коп., з яких: 123000 грн. заборгованість за кредитом, 114249 грн. 52 коп. заборгованість по процентах та 10713 грн. 25 коп. штраф за невиконання Позичальником зобовязань, визначених кредитним договором (а. с. 244). Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позов Товариства не визнали повністю, подали до суду заперечення на позов і заяву про застосування спливу позовної давності, у яких вказували на те, що договір поруки, укладений 21 березня 2013 року між ТОВ Фінансова установа ЄФКР і [PERSON] у частині зобовязань останнього щодо сплати заборгованості по процентам за користування кредитом вважається припиненим, оскільки у визначений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк Товариством вимогу до поручителя про стягнення процентів заявлено не було. Таку вимогу позивачем предявлено до суду лише у червні 2015 року. Також Товариство пропустило передбачений ч. 2 ст. 258 ЦК України річний строк звернення до суду з вимогою щодо стягнення неустойки (штрафу, пені). Просили у задоволенні позову відмовити повністю. Третя особа: [PERSON] у суд не зявився, про час і місце судового розгляду повідомлявся судом за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду теж не надходила. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. 21 березня 2013 року між позивачем ТОВ Фінансова установа ЄФКР і третьою особою [PERSON] був укладений кредитний договір № К-02/13. Згідно із п. п. 1.1, 1.2 цього договору ТОВ Фінансова установа ЄФКР зобовязувалося надати [PERSON] на власні потреби у тимчасове користування на умовах повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти (кредит) у розмірі 155000 грн., строком повернення не пізніше 19 квітня 2013 року зі сплатою за користування кредитом протягом даного строку процентів у розмірі 36 % річних. За користування кредитом понад вказаний строк процентна ставка складає 42 % річних. Позичальник [PERSON] зобовязувався повернути Товариству кредит у повному обсязі не пізніше 19 квітня 2013 року та сплатити проценти за його користування. Відповідно до умов п. 4.2 кредитного договору у випадку прострочення строків сплати процентів, та/або прострочення строків повернення кредиту Позичальник сплачує Товариству пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі подвійної облікової ставки Національного банку України, що діє у цей період, від несвоєчасно сплаченої суми, а також штраф у розмірі 5\~% від суми заборгованості у разі якщо прострочення погашення заборгованості перевищує 5\~робочих днів. Позивач ТОВ Фінансова установа ЄФКР свої зобовязання за кредитним договором виконало повністю, перерахувало 22 березня 2013 року на рахунок Позичальника, відкритий ним у Публічному акціонерному товаристві Київська Русь, грошові кошти в сумі 155000 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1366 від 22 березня 2013 року. Виконання Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором щодо повернення суми кредиту, сплати нарахованих процентів та можливих штрафних санкцій забезпечувалося порукою шляхом укладення договорів поруки (п. 1.3 кредитного договору). 21 березня 2013 року між позивачем ТОВ Фінансова установа ЄФКР, з однієї сторони, та третьою особою [PERSON] і відповідачем [PERSON], з другої сторони, було укладено договір поруки № Пр-02/13. Згідно із п. 1.1 договору поруки предметом цього договору є зобовязання Поручителя солідарно відповідати в повному обсязі перед Товариством за невиконання Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором № К-02/13 від 21 березня 2013 року. Із п. 1.2 договору поруки вбачається, що Поручитель підтверджує, що він ознайомлений зі змістом та умовами кредитного договору, заперечень та нерозумінь їх положень не має. За умовами п. 2.1 договору поруки відповідач [PERSON] забезпечував даною порукою виконання всіх обовязків та зобовязань Позичальника перед Товариством за кредитним договором, а саме: повернення [PERSON] загальної суми кредиту в розмірі 155000 грн. не пізніше 19 квітня 2013 року; сплату нарахованих процентів у повному обсязі та в строки, передбачені договором; сплату можливих штрафних санкцій, пені, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням та/або невиконанням зобовязань. Відповідно до п. 5.1 договору поруки даний договір вважається укладеним і набирає чинності з дати його підписання сторонами 21 березня 2013 року та діє до 19 квітня 2013 року, але в будь-якому разі діє до повного та остаточного виконання обовязків та забезпечених порукою зобовязань Поручителя і Позичальника за даним договором. Згідно із п. 4.1.1 договору поруки Поручитель зобовязаний протягом 3 (трьох) робочих днів від дати отримання письмової вимоги Кредитодавця про невиконання або неналежне виконання Позичальником забезпеченого порукою зобовязання, виконати відповідне зобовязання, шляхом перерахування вказаної у вимозі суми. У п. 4.4.1 договору поруки визначено, що у разі невиконання чи неналежного виконання Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором, Кредитодавець направляє Поручителю письмову вимогу про виконання зобовязання із зазначенням змісту та суми невиконаного або неналежно виконаного Позичальником зобовязання. За змістом умов п. 3.1 договору поруки у разі невиконання або неналежного виконання Позичальником своїх обовязків та зобовязань за кредитним договором, Кредитодавець має право на свій розсуд предявити свої вимоги безпосередньо до Позичальника та/або Поручителя. Суд встановив, що [PERSON], отримавши від ТОВ Фінансова установа ЄФКР грошові кошти (кредит) у розмірі 155000 грн., у визначений цим договором строк до 19 квітня 2013 року кредит Товариству не повернув. У звязку із невиконанням Позичальником своїх зобовязань за кредитним договором Товариство згідно із п. 4.4.1 договору поруки направляло 22 квітня 2013 року Поручителю вимогу, у якій повідомляло його про те, що станом на 22 березня 2013 року [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором не виконав, суму кредиту в розмірі 155000 грн. він не повернув, проценти за його користування в розмірі 3439 грн. 73 коп. не сплатив, та вимагало від відповідача [PERSON] у термін до 26 квітня 2013 року включно погасити заборгованість Позичальника перед Кредитодавцем за кредитним договором у сумі 158439 грн. 73 коп. та перерахувати дану суму на рахунок ТОВ Фінансова установа ЄФКР. Зазначену вимогу [PERSON] отримав 27 квітня 2013 року, що підтверджується зворотним повідомленням про вручення йому поштового відправлення. Будь-яких дій щодо виконання взятих на себе зобовязань за договором поруки щодо погашення заборгованості за кредитним договором у вказаній сумі [PERSON] не вчинив, що свідчить про неналежне виконання відповідачем взятих на себе зобовязань. У ст. 526 ЦК України встановлено, що зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За змістом ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У ч. 1 ст. 610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. За змістом ч. ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. У ч. ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно із ч. 1 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Судом встановлено, що позивач ТОВ Фінансова установа ЄФКР протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання 19 квітня 2013 року предявило 22 квітня 2013 року вимогу до поручителя [PERSON] про сплату заборгованості за кредитом і нарахованим процентам, яку останній одержав 27 квітня 2013 року, а 11 вересня 2013 року в межах вказаного шестимісячного строку предявило до суду позов про стягнення із відповідача наявної заборгованості за кредитним договором. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Станом на 10 вересня 2015 року заборгованість за кредитним договором № К-02/13, укладеним 21 березня 2013 року із [PERSON], складає 270581 грн. 13 коп., з яких: 123000 грн. заборгованість за кредитом, 121090 грн. 76 коп. заборгованість по процентах, нарахованих за період з 21 березня 2013 року по 27 серпня 2015 року, 15777 грн. 12 коп. пеня за несвоєчасну сплату процентів та повернення кредиту за період з 30 березня по 31 грудня 2013 року та 10713 грн. 25 коп. штраф за невиконання зобовязань, визначених кредитним договором згідно із п. 4.2 кредитного договору, за період з 24 квітня по 31 грудня 2013 року. У ч. 1 ст. 11 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Враховуючи зменшення і уточнення позовних вимог, ТОВ Фінансова установа ЄФКР просить стягнути на його користь з відповідача [PERSON] як поручителя заборгованість за кредитом у сумі 123000 грн., заборгованість по процентах у сумі 114249 грн. 52 коп. та штраф у сумі 10713 грн. 25 коп. за період з 24 квітня по 31 грудня 2013 року. Вимогу про стягнення з [PERSON] штрафу за невиконання зобовязань за кредитним договором за період з 01 вересня по 31 грудня 2013 року позивачем предявлено лише у червні 2015 року. Наведене свідчить, що Товариством пропущено позовну давність щодо цих вимог. Згідно із нормою ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи заяву про застосування спливу позовної давності, той факт, що за умовами договору поруки Пр-02/13 від 21 березня 2013 року [PERSON] поручився за належне виконання [PERSON] усіх його зобовязань за кредитним договором № К-02/13 від 21 березня 2013 року, зокрема: повернення суми кредиту, сплату процентів та неустойки (пені, штрафу), суд дійшов висновку, що на користь позивача ТОВ Фінансова установа ЄФКР із відповідача [PERSON] у межах заявлених вимог і позовної давності підлягають стягненню заборгованість за кредитом у сумі 123000 грн., заборгованість по процентам у сумі 114249 грн. 52 коп. та штраф у сумі 8813 грн. 76 коп. за період з 24 квітня по 31 серпня 2013 року, всього 246063 грн. 28 коп. В іншій частині вимог, зокрема у стягненні штрафу за період з 01 вересня по 31 грудня 2013 року в розмірі 1899 грн. 49 коп., позов задоволенню не підлягає у звязку із пропуском позивачем позовної давності щодо цих вимог. Доводи відповідача [PERSON] про те, що укладений з ним договір поруки Пр-02/13 від 21 березня 2013 року в частині зобовязань щодо сплати заборгованості по нарахованим процентам вважається припиненим у звязку із предявленням позивачем цієї вимоги у строк понад шість місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, на вимогах закону не ґрунтуються та є безпідставними. Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в абзацах першому і третьому п. 24 постанови № 5 від 30 березня 2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин розяснив, що відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя. Предявленням вимоги до поручителя є як направлення/вручення йому вимоги про погашення боргу (залежно від умов договору), так і предявлення до нього позову. При цьому в разі предявлення вимоги до поручителя кредитор може звернутися до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Згідно із положеннями ч. 4 ст. 559 ЦК України протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання кредитор повинен предявити вимогу до поручителя, інакше договір поруки буде вважатися припиненим. Виходячи з наведеного вище, припинення договору поруки залежить від моменту предявлення кредитором вимоги до поручителя та може вважатися припиненим повністю відповідно до обсягу взятих на себе поручителем зобовязань. Припинення договору поруки частково щодо певної частини вимог, якщо поручитель поручився за виконання зобовязання боржником у повному обсязі, положеннями ЦК України не передбачено. У разі невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, на припинення його зобовязання за договором поруки таке право підлягає захисту у судовому порядку за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України. Зазначений вище позов про визнання поруки припиненою відповідачем [PERSON] до суду не предявлявся. Більш того, із матеріалів справи вбачається, що як вимогу до [PERSON] про сплату заборгованості за кредитним договором, так і позов до суду про стягнення з нього суми заборгованості, ТОВ Фінансова установа ЄФКР предявило протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, тому вважати укладений із відповідачем договір поруки припиненим підстави відсутні. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України із відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених вимог підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2460 грн. 63 коп. (1 % від суми задоволених позовних вимог). На підставі викладеного вище,

Outcome: partial