Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-15 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом, в якому просить суд розірвати її шлюб з відповідачем [PERSON], зареєстрований 16 вересня 2006 року міськвідділом РАЦС Бердичівського МРУЮ Житомирської області, актовий запис №660. Від вказаного шлюбу сторони мають дитину сина [PERSON], [INFO], який проживає та знаходиться на утриманні позивачки. Крім того, позивачка у своєму позові також просить суд стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання зазначеної вище дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 643,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 08.09.2015 року, і до досягнення нею повноліття. Свої позовні вимоги позивачка мотивує тим, що спочатку подружні відносини були нормальними, проте відповідач почав зловживати спиртними напоями, виникли борги, почали відбуватися конфлікти, які призвели до втрати взаємного почуття любові та поваги. Будь-яких відносин сторони не підтримують, шлюб існує формально, підстав для примирення чи-то збереження шлюбу немає, тому позивачка дійшла висновку про необхідність розірвання зазначеного шлюбу. Відповідач як батько дитини добровільно матеріальну допомогу на її утримання давати відмовляється. Він не працює та не має постійного місця роботи, інших утриманців немає, має добрий стан здоровя, а тому має можливість надавати дитині матеріальну допомогу. В судове засідання позивачка не з'явилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце був належним чином повідомлений згідно ст.74-78 ЦК України, причини неявки суду не відомі, заперечень, заяви на примирення до суду не надходило. В зв'язку з неявкою в судове засідання сторін розгляд справи проводиться відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України. За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, а саме: оригінал свідоцтва про одруження сторін (а.с.8), копію свідоцтва про народження дитини (а.с.9), та врахувавши обставини справи, суд вважає позов підставним та підлягаючим задоволенню. Оскільки сторони не підтримують подружніх відносин, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, то вищенаведені обставини, на думку суду, свідчать про неможливість збереження шлюбу. У відповідності до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до частини першої статті 24 СК України шлюб ґрунтуються на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною другою статті 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з сторін, що мають істотне значення. Також, статті 180 та 181 Сімейного Кодексу України зобовязують відповідача як батька своїх дітей надавати матеріальну допомогу на її утримання. Однак, сторони між собою не можуть домовиться щодо порядку та способу їх утримання, тому аліменти слід стягувати в судовому порядку. Суд, вирішуючи питання щодо визначення розміру аліментів на дитину, враховуючи вище зазначене та положення статей 182, 184 Сімейного Кодексу України, приходить до висновку, що аліменти слід стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання дитини сина [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 643,00 гривень, щомісячно, починаючи з дня подачі заяви до суду, а саме з 08.09.2015 року, і до досягнення повноліття. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України суд покладає понесені позивачкою та документально підтверджені судові витрати на відповідача.

Outcome: approved