Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-20 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулась до суду з цим позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини, посилаючись на те, що у неї та відповідача є дитина, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось за відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на життя. З моменту народження дитини сторони проживають окремо. Дитина з народження проживає із позивачкою. До середини 2005 року [PERSON] проживав та працював у м. Долинській Долинського району Кіровоградської області. Останній раз відповідач навідував дитину 23 грудня 2006 року. З моменту народження спільної дитини сторін, відповідач не приймав участі у вихованні дитини, не цікавився життям дитини, потребами та вихованням, не піклувався про фізичний і духовний розвиток дитини, навчання, підготовку до самостійного життя, жодного разу не спілкувався з дитиною. Для дитини відповідач є чужим, невідомою людиною. Аліменти відповідач ніколи не сплачував. Намагання позивачки змінити ситуацію виявилися без результату, відповідач змінив номер телефону. Долинською районною державною адміністрацією Кіровоградської області надано висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо дитини. [PERSON] просить позбавити [PERSON] батьківських прав щодо дитини, а також стягнути аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі 1500 грн. У судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали за обставин зазначених у ньому, попросили позов задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, про причину неявки не повідомив, відзив на позов не подав, заяву про розгляд справи за його відсутності не надіслав. Оскільки відповідач від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності у судове засідання не з'явився, повідомлявся про місце та час розгляду справи, відзив на позов не подав, відповідно суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивачка та її представник не заперечують проти винесення заочного рішення. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області [PERSON] у судовому засіданні не заперечувала проти позову, вважає доцільним позбавлення відповідача батьківських прав щодо дитини. Свідок [PERSON] суду пояснила, що проживає за адресою: [ADDRESS], тобто є сусідкою позивачки. Дитина сторін проживає з матір'ю та вітчимом. Знає, що відповідач участі у вихованні дитини не бере. Дитину знає довгий період. Дитина [PERSON] суду пояснив, що свого біологічного батька взагалі не знає. Біологічний батько його ніколи не виховував, не допомагав, мати не може його знайти. Особисто просить позбавити батька батьківських прав щодо нього. Суд, заслухавши пояснення позивачки, представників учасників справи, свідка, дитини, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Судом установлено, що у сторін є дитина, [PERSON], [INFO] (а. с. 6). [PERSON] проживає з позивачкою [PERSON], вітчимом [PERSON] та рідним братом [PERSON] (а. с. 7, 8). Згідно з характеристикою навчально-виховного комплексу «Долинська гімназія - загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів № 3» Долинської районної ради Кіровоградської області, [PERSON] характеризується позитивно. Вихованням дитини займається мати. Батько школу не відвідує, з класним керівником контактів не має, навчанням та поведінкою дитини не цікавиться, жодного разу не відвідував батьківські збори (а. с. 11). Висновком органу опіки та піклування - Долинської районної державної адміністрації Кіровоградської області встановлено наявність підстав для позбавлення [PERSON] батьківських прав щодо його дитини, [PERSON], [INFO], оскільки відповідач не бере будь-якої участі у вихованні дитини, не піклуються про неї, не надає матеріальної допомоги, не займається вихованням. За змістом п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. Відповідно до викладеного, суд уважає доведеним той факт, що відповідач у справі [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме ухиляється від виконання обов'язків щодо піклування про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Об'єктивних причин за яких [PERSON] не виконував покладені на нього батьківські обов'язки судом не встановлено. З вищезазначеного можливо зробити висновок про те, що [PERSON] свідомо, умисно нехтував покладеними на нього батьківськими обов'язками та має бути позбавлений батьківських прав. За змістом ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з чч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Отже, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до чч. 1, 2 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або за домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Судом установлено, що у відповідача [PERSON] є дитина щодо якої суд уважає є підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідач [PERSON] зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Дитина сторін зважаючи на її вік, а саме те, що вона є неповнолітньою, навчається у школі, відповідно має незадовільне матеріальне становище, що суд враховує при визначенні розміру аліментів. Суд уважає визначити розмір аліментів, що будуть стягуватись з [PERSON] на користь позивачки [PERSON] на утримання дитини, [PERSON] у твердій грошовій сумі 1500 грн з індексацією відповідно до закону, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Цей розмір аліментів відповідає фактичним обставинам справи, є необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Позовну заяву пред'явлено до суду 16 березня 2018 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує аліменти. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Отже, суд дійшов висновку про задоволення цього позову. Сторони не понесли судових витрат у цій справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved