Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-06 00:00:00

ТОВ «Українська факторингова компанія» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позивач зазначав, що 17 вересня 2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір №92230343000 про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу. Відповідно до умов пункту 1 договору №92230343000, сума наданих відповідачу кредитних коштів становить 158134,97 грн., при цьому, відповідно до п. 4 цього ж договору позичальник зобов`язаний повернути кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення щомісяця, відповідно до графіку платежів (додаток №1 до цього договору, що є не від`ємною частиною), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 17.09.2020 р. Згідно п.п. 7, 9 договору №92230343000, процентна ставка за кредитом в розмірі 18,40% річних. За користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 25,40% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. Позичальник сплачує банку комісії відповідно до умов цього договору та додатків до договору. В результаті порушення позичальником умов договору №92230343000 щодо повернення кредитних коштів, станом на 06 березня 2017 року за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 229877,39 грн., що складається з: - тіло кредиту - 44 199,15 грн.; - прострочене тіло кредиту - 104 541,00 грн.; - відсотки за кредитом - 75 529,86 грн.; - прострочені відсотки - 1607,38 грн.; комісія - 4000 грн. 06 березня 2017 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №79, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором №92230343000, укладеним між ПАТ «УкрСиббанк» та відповідачем, перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». Відповідач відмовилася сплатити позивачу заборгованість по договору №92230343000, відсотки та комісійну винагороду і в досудовому порядку врегулювати дане питання, через вказані обставини ТОВ «Українська факторингова компанія» змушене звернутися до суду. Посилаючись на викладене, з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог (а.с.139-140 том ІІ), позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за договором №92230343000 про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу на користь ТОВ «Українська факторингова компанія» суму в розмірі 256684,57 грн., та судовий збір в розмірі 6 857,95 грн. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] звернулася із зустрічним позовом до ТОВ «Українська факторингова компанія», третя особа: ПАТ «УкрСиббанк» про визнання недійсними правочинів. Вважає, що оскаржуваний кредитний договір суперечить актам цивільного законодавства, зокрема Закону України «Про захист прав споживачів», Постанові НБУ № 168 від 10 травня 2007 року, а також кредитний договір був укладений під впливом обману зі сторони банку. Як вбачається із умов кредитного договору, процентна ставка за кредитом встановлена в розмірі 18,40% річних. Згідно додатку №1 до кредитного договору, реальна процентна ставка визначена у розмірі 21,31%, а абсолютне значення подорожчання кредиту становить 124 160, 86 грн. Однак, у дійсності реальна відсоткова ставка і абсолютне значення подорожчання кредиту є значно вищими, оскільки кредитним договором передбачено платежі на користь третіх осіб (супутні послуги), а саме: страхування предмету застави на користь банку (за порушення цієї умови передбачена відповідальність у вигляді накладення на позичальника штрафу у розмірі 5000 грн.) і ці платежі не були враховані банком при розрахунку реальної процентної ставки та абсолютного подорожчання кредиту. Так, на виконання умов кредитного договору, 17 вересня 2013 року між АТ «Страхова компанія «AXA Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2332015, відповідно до якого 17 вересня 2013 року [PERSON] сплатила на користь страховика два платежі у сумі 11095,30 грн. (квитанція №80161000504631379403532) та 315,90 грн. (квитанція №80161000504631379403611). Проте,\~як вбачається\~із змісту\~додатку №1\~до кредитного\~договору,\~в якому\~передбачено наявність\~інформації щодо\~суми платежів\~на користь\~третіх осіб\~(страхування,\~сплата державного\~мита,\~послуги нотаріуса),\~в ньому\~не відображена\~інформація щодо\~сплати [PERSON] \~платежів за\~договором страхування\~в сумі\~11\~411,20\~грн.\~(11\~095,30\~грн.+\~315,90\~грн.),\~відповідно ці\~суми не\~були враховані\~банком при\~визначенні реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту, а відтак банк ввів [PERSON] в оману щодо дійсної реальної процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту. Також, [PERSON] вважає, що договір факторингу №79, в частині відступлення ПАТ «УкрСиббанк» новому кредитору ТОВ «Українська факторингова компанія» права вимоги до [PERSON] за кредитним договором, є недійсним. До позовної заяви було додано лише договір факторингу №79 та реєстр боржників за ним, проте будь-яких доказів, що ТОВ «Українська факторингова компанія» сплатив на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму фінансування, що передбачена умовами укладеного між ними договору факторингу, взагалі не надано. З огляду на дані обставини, можна констатувати, що ТОВ «Українська факторингова компанія» не виконав зобов`язання за договором факторингу №79, а відтак не набув право вимоги за кредитним договором до боржника [PERSON] , за яким позивач за первісними позовом просить стягнути заборгованість. Разом з тим, необхідними умовами для укладення договору факторингу від 06 березня 2017 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська факторингова компанія», в якому ПАТ «УкрСиббанк» є «клієнтом», а ТОВ «Українська факторингова компанія» виступає «фактором», останній повинен мати ліцензію для надання фінансових послуг із Факторингу. Натомість, будь-яких доказів щодо наявності у ТОВ «Українська факторингова компанія» на момент укладення договору факторингу №79, ліцензії для надання фінансових послуг із факторингу, до позову не додано, відтак даний договір укладений всупереч актам цивільного законодавства, що є підставою для визнання його недійсним. Посилаючись на викладене, просила суд визнати недійсним договір №92230343000 про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу із додатком №1 «Графік платежів, визначення сукупної вартості кредиту», укладені 17 вересня 2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] , визнати недійсним договір факторингу №79, укладений 06 березня 2017 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Українська факторингова компанія», в частині набуття ТОВ «Українська факторингова компанія» право вимоги до [PERSON] за договором №92230343000 про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу від 17 вересня 2013 року. В судовому засіданні представники позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом ТОВ «Українська факторингова компанія» Пономарьова І.В. та [PERSON] В [PERSON] В. позовні вимоги підтримала, просила про їх задоволення в повному обсязі. Проти задоволення зустрічного позову заперечувала, просила відмовити в повному обсязі. В судовому засіданні представники відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] первісний позов не визнали, заперечували проти його задоволення, зустрічні позовні вимоги підтримали, просили про їх задоволення. На останнє судове засідання представник відповідача [PERSON] не з`явився, направив до суду заяву про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю прибуття в судове засідання. В судовому засіданні представники третьої особи за зустрічним позовом ПАТ «УкрСиббанк» Демчук О.В., Шевчук С.В. та [PERSON] позовні вимоги за первісним позовом підтримали, провили про їх задоволення, зустрічні позовні вимоги не визнали, заперечували проти їх задоволення. Дослідивши письмові матеріали справи та вислухавши думку сторін, які з`явилися в судове засідання, суд вважає, з огляду на тривалий розгляд даної справи та з метою недопущення подальшого порушення процесуальних строків розгляду справи, можливим провести розгляд справи у відсутність представника відповідача за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом [PERSON] . Судом встановлено, що 17 вересня 2013 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір №92230343000 про надання споживчого кредиту на придбання транспортного засобу (а.с.7-8 том І). Відповідно до умов пункту 1 договору №92230343000, сума наданих відповідачу кредитних коштів становить 158134,97 грн., при цьому, відповідно до п. 4 цього ж договору позичальник зобов`язаний повернути кредит, плату за кредит, інші платежі шляхом внесення щомісяця, відповідно до графіку платежів (додаток №1 до цього договору, що є не від`ємною частиною), але в будь-якому випадку кредит повинен бути повернутий не пізніше 17.09.2020 р. Згідно п.п. 7, 9 договору №92230343000, процентна ставка за кредитом в розмірі 18,40% річних. За користування кредитними коштами за кредитом понад встановлений договором термін процентна ставка встановлюється в розмірі 25,40% річних, що діє для строкової суми основного боргу на дату виникнення такого прострочення. Такий розмір процентної ставки застосовується до всієї простроченої суми основного боргу позичальника за договором, та починає нараховуватись на прострочену суму основного боргу з дати виникнення прострочення, а саме наступного дня після дня несплати або неповної сплати платежу встановленого у кредитному договорі, і нараховуються до моменту погашення такої заборгованості. 14 вересня 2013 року між [PERSON] та ТОВ «Прайм Кар» було укладено договір купівлі-продажу автомобіля № 2388Фл/Juke-кр (а.с.34-36 том ІІ). Пунктом 5.1.3 вказаного договору зазначено, що покупець зобов`язаний застрахувати ТС за програмою «повне авто КАСКО», усі витрати пов`язані з виконанням умов цього пункту виконуються за рахунок покупця. 17 вересня 2013 року між АТ «Страхова компанія «AXA Страхування» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 2332015, відповідно до якого 17 вересня 2013 року [PERSON] сплатила на користь страховика два платежі у сумі 11095,30 грн. (квитанція №80161000504631379403532) та 315,90 грн. (квитанція №80161000504631379403611) (а.с.213-221 том І). Відповідно до висновку експерта ТОВ «Експертно-дослідна служба України» Тарасової О. [PERSON] . за результатами проведення судово-економічної експертизи №379/04/2019 від 18 квітня 2019 року, за результатами експертизи, в межах наявних матеріалів, виходячи з наданих документів та

Outcome: approved