Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-23 00:00:00

У вересні 2018 року позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] , третьої особи, що не заявляє самостійних позовних вимог - служби у справах дітей Чортківської міської ради про позбавлення батьківських прав. В позовній заяві вона вказала, що 24 березня 2016 року з відповідачем зареєстрували шлюб у Чортківському міськрайонному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області. Від даного шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . З відповідачем сімейне життя не склалося у зв`язку з тим, що він зловживав спиртними напоями, часто відлучався з дому, його не було по кілька днів або тижнів. Коли позивачка була на четвертому місяці вагітності, [PERSON] пішов з дому, і на цьому їхні сімейні відносини закінчились. Після народження сина відповідач не забрав його з матір`ю з пологового будинку, і весь час з дня народження дитини не виявив жодного піклування про сина, ухиляється від батьківських обов`язків по вихованню дитини тощо. Тому [PERSON] у позовній заяві просила позбавити відповідача батьківських прав щодо його дитини, визначити місце проживання дитини в с. Семенів Теребовлянського району Тернопільської області та стягнути з нього аліменти на утримання сина в розмірі 2500 гривень щомісячно до досягнення ним повноліття. В грудні 2018 року від відповідача надійшло заперечення на позовну заяву, з якого вбачається, що [PERSON] не згідний з позовними вимогами про позбавлення його батьківських прав щодо його сина, а в частині позовних вимог щодо стягнення аліментів заперечень не має, погоджується сплачувати у розмірі, який визначить суд. Ухвалами Чортківського районного суду Тернопільської області від 24 травня 2019 року провадження в справі в частині позовних вимог про позбавлення [PERSON] батьківських прав та про визначення місця проживання сина [PERSON] закрито за відмовою позивачки від позовних вимог в цій частині. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Стройванс В. Л. в судовому засіданні позовні вимоги про стягнення аліментів в розмірі 2 500 гривень підтримують, просять задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Гук В. С. позовні вимоги визнають частково, просять стягнути аліменти в меншому розмірі, так як відповідач знаходиться в місцях позбавлення волі і не має можливості сплачувати аліменти в такому розмірі, як просить позивачка. Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково з наступних мотивів. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Згідно довідки № 09-24/02/320 від 06.09.2018 року, виданої виконкомом Теребовлянської міської ради Теребовлянського району Тернопільської області, вбачається, що [PERSON] проживає в с. Семенів Теребовлянського району, не працює з 07.12.2016 року, здійснює догляд за дитиною до 3-х річного віку і дитина проживає разом з нею; на її утриманні перебувають: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з ч. 2 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У відповідності до вимог ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частина 2 цієї статті вказує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 184 Сімейного кодексу України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. З врахуванням вищенаведених вимог закону, матеріального становища дитини, матеріального становища платника аліментів, який на даний час знаходиться в місцях позбавлення волі, суд визначає розмір аліментів, які підлягають стягненню з [PERSON] на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 1 300 гривень щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 20 вересня 2018 року і до досягнення дитиною повноліття. У відповідності до вимог ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на рахунок спеціального фонду Державного бюджету України 768,40 гривень судового збору.

Outcome: partial