Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-04 00:00:00

у березні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири №14, що знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Гната Хоткевича,4. Відповідач, будучи зареєстрованим у вказаній вище квартирі, у ній не проживає з 15 лютого 2016 року, місце знаходження його невідомо. З цих підстав у неї виникли перешкоди у користуванні майном та вона несе тягар його утримання у вигляді сплати комунальних платежів. У звязку із цим, позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, просили його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином через оголошення в пресі. Третя особа [PERSON] у судове засідання не заявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності. Частиною 1 ст.224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення по справі, оскільки відповідач належним чином повідомлявся судом про час та місце розгляду справи, однак у судове не засідання не зявився, причин неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, її представника, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: згідно довідки № 2774 від 15.11.2016 року, виданої КП «Житлово-експлуатаційної організації №2» у квартирі, яка розташована за адресою: [ADDRESS] зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Відповідно до акту огляду місця проживання від 21.02.2017 року у квартирі за адресою: [ADDRESS] відповідач [PERSON] не проживає з 15.02.2016 року, його особистих речей у квартирі немає. Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. \~\~\~\~ Статтею 47 Конституції України закріплено право кожного на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Окрім того, повага до права людини на житло закріплена у ст.8 Європейської Конвенції з прав людини і основоположних свобод. Ніхто не може примусово бути позбавлений житла, безпідставно виселений із нього або визнаний таким, що втратив право користування жилим приміщенням.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Відповідно до частин 1, 3 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Користування жилими приміщеннями в будинках (квартирах) приватного житлового фонду регулюється главою 6 розділу ІІІ ЖК України.\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири),\~\~якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.\~\~ До членів сім'ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині 2 ст. 64 ЖК України, а саме: дружина наймача, їх діти та батьки.\~ Відповідно до ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.\~\~\~\~\~ \~Підстави для визнання члена сім'ї власника таким, що втратив право користування житловим приміщенням, визначені ч. 2 ст. 405 ЦК України, а саме відсутність члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.\~\~\~\~\~ Відповідно до роз'яснень, наведених в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року №2, у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.\~\~\~\~\~\~ \~Вичерпного переліку таких поважних причин житлове законодавство не встановлює, в зв'язку з чим указане питання вирішується судом у кожному конкретному випадку з урахуванням конкретних обставин справи.\~\~\~\~\~\~\~ Таким чином, під час вирішення питання про втрату членом сім'ї наймача права на користування жилим приміщенням з'ясуванню підлягають термін його відсутності та поважність причин такої відсутності. Згідно з ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач є власником квартири №14, що знаходиться за адресою: м. Полтава, пров. Гната Хоткевича,4. Відповідач більше року не проживає у даній квартирі, місце знаходження його невідомо, участі у проведенні витрат а утримання житла не приймає, причин поважності відсутності його за місцем проживання на розгляд суду не надано. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов в частині визнання відповідача таким, що втратив право користування житлом підлягає до задоволення. Питання реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання врегульовано\~Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~(далі - Законом) та Порядком реєстрації місця проживання та місця перебування фізичних осіб в Україні та зразків необхідних для цього документів, затвердженим\~наказом МВС України від 22.11.2012 № 1077\~(далі - Порядок). Згідно зі статтею 11 Закону орган реєстрації здійснює реєстрацію\~\~\~\~\~ та\~\~\~\~\~ зняття\~\~\~\~ з\~\~\~\~ реєстрації\~\~\~\~ місця проживання/перебування\~\~\~\~\~ осіб\~\~\~\~\~ у\~\~\~\~\~ межах\~\~\~\~ відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Пунктом 1.3 Порядку визначено, що реєстрація/зняття з реєстрації місця проживання/перебування здійснюється управліннями, відділами (секторами) Державної міграційної служби України (далі - ДМС ) в районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення (далі - територіальний підрозділ ДМС ) у день подання особою документів. Реєстрація місця проживання особи може бути здійснена з одночасним зняттям з реєстрації попереднього місця проживання. Статтею 7 Закону та пунктом 3.1. Порядку №1077 визначено вичерпний перелік підстав для зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб, зокрема на підставі судового\~ рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права\~ власності\~ на\~ житлове\~ приміщення\~ або\~ права користування житловим\~ приміщенням,\~ про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Таким чином, виключно на органи реєстрації покладено функції реєстрації та зняття з реєстрації фізичних осіб. Отже, питання зняття з реєстрації вирішується спеціально уповноваженим органом і не входить до компетенції суду, а тому в цій частині позов до задоволення не підлягає. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. \~\~\~\~ \~

Outcome: partial