Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-19 00:00:00

У вересні 2018 р. [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] , відповідач, разом - сторони) про розірвання шлюбу. Позов обґрунтований такими обставинами. 09.12.2006 сторони зареєстрували шлюб, у якому народилося двоє дітей - сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Спільне життя у сторін не склалося: більше шести років між ними припинені нормальні шлюбно-сімейні відносини, які б ґрунтувалися на почуттях взаємної любові, повазі, розумінні та дружбі. Різниця у поглядах на права та обов`язки подружжя і виховання дітей та відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і. як наслідок, до фактичного припинення шлюбних стосунків. Протягом сімейного життя відповідач застосовував до позивача та дітей фізичне і психічне насильство. Такі дії відповідача порушують конституційні права і свободи позивача як людини і громадянина і завдають їй фізичної та моральної шкоди. У зв`язку з викладеним подальше спільне проживання у шлюбі та його збереження стало неможливим. У відзиві на позов та у запереченнях відповідач заявив про визнання вимог про розірвання шлюбу, проте вказав, що заперечує повідомлені позивачем фактичні обставини, якими обґрунтований позов. Послався на те, що до кінця серпня 2018 р. відносини в родині були цілком нормальними, а дійсною причиною розпаду шлюбу стала негідна поведінка позивача, яка у 2018 р. поновила близькі стосунки з чоловіком, який був її першим шкільним коханням. Вказав також, що позивачем не надано належних доказів застосування ним фізичного насильства, а медичний висновок не дає змоги встановити причинного-наслідковий зв`язок між його діями та медичним станом позивача. В судовому засіданні позивач позов підтримала та додатково пояснила, що з моменту звернення до суду з позовом її стосунки з відповідачем значно погіршились - за цей час він тричі застосовував до неї фізичне насильство, а прояви психічного і економічного насильства та тиску з боку чоловіка стали систематичними. Відповідач намагається примусити її знятись з реєстрації в його квартирі, не посилатись в суді на застосування ним насильства та відізвати позов про стягнення аліментів. З приводу агресивних дій відповідача вона неодноразово зверталась до соціальних служб та поліції. Після припинення шлюбно-сімейних відносин діти залишились проживати з нею, і наразі вони перебувають у її матері в Івано-Франківській обл. Внаслідок неправомірних дій відповідача вона почувається вкрай виснаженою, заявляє про неможливість подальшого спільного життя і наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, просили відкласти розгляд справи посилаючись на поважність причин їх неявки до суду. Однак зважаючи на те, що справа перебуває в провадженні суду майже рік, а позов обґрунтований посиланням на застосування відповідачем сімейного насильства, суд не встановив підстав для відкладення розгляду справи. Заслухавши позивача, дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив такі обставини. [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09.12.2006 відділом реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1533. Подружжя має двох малолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Оцінюючи надані сторонами докази і пояснення учасників справи, суд дійшов до переконання, що в певний момент у сторін виникли непримиренні розбіжності у поглядах на життя, сім`ю і шлюб, що призвело до втрати між ними взаєморозуміння, поваги та почуттів любові і, як наслідок, до фактичного припинення шлюбно-сімейних відносин. Після звернення позивача до суду з даним позовом на ґрунті взаємних образ і звинувачень між сторонами, які продовжували мешкати в одному житлі, відбувалися конфлікти і сварки, в ході яких позивач потерпала від численних проявів домашнього насильства, що підтверджуються фактом її звернень до соціальних служб і поліції та висновком медичного експерта від 18.04.2019, яким зафіксовано наявність у неї тілесних ушкоджень у вигляді синців. До того ж навіть у наданих відповідачем на підтвердження його заперечень актах проведення оцінки рівня безпеки дітей, складених Службою у справах дітей та сім`ї Дарницької районної у м. Києві державної адміністрації, містяться відомості про насильство відповідача по відношенню до позивача. Так, згідно пояснень сина [PERSON] батько виганяв матір з дому і штовхав її руками, а син [PERSON] пояснив, що батько ударив матір хребтом об металеві двері в той час, коли вона закривала йому рот рукою. З пояснень позивача вбачається, що після закінчення навчального року вона з дітьми пішла з дому, і з того часу подружжя проживає окремо, при цьому діти залишились проживати з матір`ю. Відповідно до положень статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження…є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість… (частини 3, 4 статті 56 Сімейного кодексу України). За приписом частини 2 статті 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що між сторонами існує стійкий розлад подружніх стосунків і подальше збереження цього шлюбу суперечить інтересам сторін та їх малолітніх дітей. Оскільки відповідач як учасник бойових дій звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», відповідно до положень статті 141 ЦПК України понесені позивачем судові витрати повинні компенсуватися за рахунок держави в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного,

Outcome: approved