Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-15 00:00:00

У березні 2016 року позивачі звернулися в суд з позовом до Хотівської сільської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання недійсним та скасування рішення сільської ради та державного акту на земельну ділянку. Свої вимоги мотивував тим, що 24 грудня 2008 року Хотівською сільською радою було прийнято рішення №106/6, яким затверджено проект землеустрою щодо відведення [PERSON] земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарства в с.Хотів по вул.Феофанівська. 11 травня 2011 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №387756 площею 0,1184га в с.Хотів по вул.Феофанівська з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. У вересні 2012 року позивач [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,1292га по вул.Пирогівська, 17 в с.Хотів у [PERSON], яка в свою чергу придбала цю ділянку у гр.[PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 27.08.2009 року. При цьому земельна ділянка [PERSON] належала їй на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯГ №16971 від 12.05.2006р. Власниками суміжних земельних ділянок з земельною ділянкою позивача [PERSON] є треті особи: [PERSON], [PERSON] та позивач [PERSON] 23.03.2015 року [PERSON] звернувся до суду з вимогою встановити земельний сервітут через земельну ділянку [PERSON], [PERSON] та через земельну ділянку [PERSON] При цьому Державною інспекцією сільського господарства в Київській області після проведення комплексної перевірки складено лист №02-1-09/449, в якому зазначено, що при відведенні [PERSON] земельної ділянки для містобудівних потреб за відсутності до неї проїзду не враховано положення містобудівної документації. Посилаючись на те, що [PERSON] відведено у власність земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1184га в с.Хотів по вул.Феофанівська за відсутності до неї проїзду, просили визнати недійсним та скасувати рішення №106/3 від 24.12.2008 року, видане Хотівською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області в частині затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель площею 0,1184га в с.Хотів вул.Феофанівська гр.[PERSON]; визнати недійсним та скасувати державний акт Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області на право власності серії ЯЛ №387756 від 11.05.2011 року, виданий [PERSON] на земельну ділянку площею 0,1184га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель, що розташована в с.Хотів вул.Феофанівська. За заявою позивача ухвалою суду змінено процесуальний статус [PERSON] з третьої особи без самостійних вимог на відповідача. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні заявлений позов підтримав, просив його задовольнити та надав пояснення, аналогічні змісту позовної заяви. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити та суду пояснив, що його довірителю належить на праві власності житловий будинок №15 по вул.Пирогівська в с.Хотів. Зі слів представника позивача права та інтереси [PERSON] порушуються тим, що [PERSON] не дозволяє йому користуватися своєю земельною ділянкою для проїзду до житлового будинку. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні проти позову заперечував посилаючись на те, що рішенням Хотівської сільської ради №106/3 від 24.12.2008 року, яким відведено у власність відповідачу земельну ділянку площею 0,1184га в с.Хотів по вул.Феофанівська, права та інтереси позивачів не порушено. Також подав до суду заяву, в якій просив застосувати до позовних вимог наслідки спливу строку позовної даності зазначаючи про те, що з часу прийняття Хотівською сільською радою оспорюваного рішення №106/3 від 24.12.2008 року минуло більше 3-х років. Представник Хотівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області в судове засідання не зявилася, належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи та зібрані в ній докази, знаходить, що позов не підлягає до задоволення за наступних підстав.\~\~ При розгляді справи судом встановлено, що позивачу [PERSON] належить на праві власності житловий будинок №17 по вул. Пирогівська в с.Хотів, Києво-Святошинського району Київської області на підставі свідоцтва про право власності від 16.04.2013 року. Також [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1292га по вул. Пирогівська, 17 в с.Хотів, Києво-Святошинського району Київської області, яку він придбав за договором купівлі-продажу від 04 вересня 2012 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] Позивач [PERSON] є власником житлового будинку №15 по вул.Пирогівська в с.Хотів, Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.08.2005р. Земельна ділянка під будинком не приватизована. Відповідачу [PERSON] належить на праві власності земельна ділянка площею 0,1184га по вул.Феофанівська в с.Хотів Києво-Святошинського району Київської області, кадастровим номер 3222487201:01:022:0104 на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЛ №387756 від 11 травня 2011 року. Цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. Зазначена земельна ділянка відведена у власність відповідачу [PERSON] рішенням Хотівської сільської ради №106/6 від 24.12.2008 року Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд та ведення особистого селянського господарства. Судом встановлено, що у березні 2015 року [PERSON] звернувся в Києво-Святошинський районний суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про встановлення земельного сервітуту, в якому посилався на те, що до належної йому на праві власності земельної ділянки площею 0,1184га по вул.Феофанівська в с.Хотів, кадастровий №3222487201:01:022:0104 відсутній проїзд, у звязку з чим просив встановити постійний, безстроковий та безоплатний земельний сервітут на право проходу, проїзду на велосипеді і на транспортному засобі до належної йому земельної ділянки через земельну ділянку [PERSON] площею 0,1292га, кадастровим №3222487201:01:022:0038 та земельні ділянки [PERSON] площею 0,0257га кадастровий №3222487201:01:022:0020 та площею 0,0311га кадастровий №3222487201:01:022:0023. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.03.2015 року відкрито провадження вищезазначеній цивільній справі №369/3164/15-ц. 03 лютого 2016 року [PERSON] подав у справі №369/3164/15-ц Києво-Святошинського районного суду Київської області позовну заяву про встановлення земельного сервітуту в новій редакції, в якій замінив неналежного відповідача [PERSON] на належних відповідачів [PERSON] та [PERSON] Відповідно до змісту ч.1 ст.3 та ч.1 ст.15 ЦПК України, особа має право звернутися з позовом до суду за захистом порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Ч.3 ст.152 Земельного кодексу України передбачено, що захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється зокрема шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування тощо. В силу ч.1 ст.60 ЦПК України, на позивачеві лежить обовязок доказування обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог, в тому числі позивач повинен довести факт порушення, невизнання або оспорювання його прав, свобод чи інтересів належними, достовірними та допустимими доказами. Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що земельна ділянка відповідача [PERSON] площею 0,1184га, кадастровий №3222487201:01:022:0104 не має спільної межі із земельною ділянкою позивача [PERSON] площею 0,1292га, кадастровим №3222487201:01:022:0038 та не межує з будинковолодінням позивача [PERSON] по вул.Пирогівській, 15 в с.Хотів. Окрім того, [PERSON] відведено у власність земельну ділянку площею 0,1184га по вул.Феофанівській в с.Хотів рішенням Хотівської сільської ради від 24 грудня 2008 року, в той час як [PERSON] придбав земельну ділянку площею 0,1292га по вул.Пирогівська, 17 в с.Хотів значно пізніше, а саме 04 вересня 2012 року. У звязку з цим суд не вбачає ніяких порушень прав землекористування позивачів [PERSON] та [PERSON] відведенням відповідачу [PERSON] земельної ділянки площею 0,1184га по вул.Феофанівській в с.Хотів рішенням Хотівської сільської ради від 24.12.2008 року. Необґрунтованими є доводи позивачів про те, що їх права та інтереси порушуються фактом звернення [PERSON] в Києво-Святошинський районний суд Київської області з позовом, в якому він просить встановити земельний сервітут на право проходу та проїзду до своєї земельної ділянки частиною земельних ділянок позивачів зважаючи на наступне. З уточненої позовної заяви [PERSON] від 03.02.2016 року в цивільній справі №369/3164/15-ц вбачається, що на даний час в провадженні Києво-Святошинського районного суду Київської області знаходиться позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про встановлення земельного сервітуту, при цьому [PERSON] не є стороною у даній цивільній справі. Позивач [PERSON], до якого [PERSON] заявлено позов про встановлення земельного сервітуту, не надав суду доказів про те, що йому належить на праві власності чи користування земельна ділянка по вул.Пирогівській, 15 в с.Хотів, за захистом права користування якою він звернувся із позовом до суду. Саме по собі звернення [PERSON] в суд із позовом до [PERSON] про встановлення земельного сервітуту не свідчить про порушення, невизнання або оспорювання прав та інтересів [PERSON], оскільки провадження у справі ще не закінчено. Крім того, відповідно до глави 32 Цивільного кодексу України сервітут є правом користування чужим майном, який встановлюється у випадках та в порядку, передбаченому законом, тому земельний сервітут не є порушенням прав чи інтересів власника земельної ділянки, щодо якої він встановлюється. Посилання позивачів на те, що при відведенні [PERSON] земельної ділянки рішенням Хотівської сільської ради №106/3 від 24.12.2008 року до неї не був передбачений проїзд спростовується описом меж державного акту на право власності на земельну ділянку [PERSON] від 11 травня 2011 року, відповідно до якого станом на день видачі державного акту земельна ділянка відповідача з трьох сторін межувала з землями загального користування Хотівської сільської ради (від А до Б; від Б до В; від Г до Д та від Е до Є). У листі Державної інспекції сільського господарства в Київській області від 29.02.2016 року №02-1-09/449 зазначається, що при відведенні [PERSON] земельної ділянки для містобудівних потреб за відсутності до неї проїзду не враховано положення містобудівної документації та не виконано одне з основних призначень землеустрою. Однак цей лист Держсільгоспінспекції у Київській області судом оцінюється критично, оскільки в ньому зазначається про те, що висновки, викладені у листі, зроблені за результатами дослідження наданої адвокатом [PERSON] копії розробленого ДП Київський науково-дослідний та проектний інститут землеустрою проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність [PERSON], в той час як в судовому засіданні представник позивача [PERSON] [PERSON] не зміг пояснити суду копія якого саме проекту відведення земельної ділянки надавалася на дослідження Держсільгоспінспекції у Київській області та яким чином цей документ отримав адвокат [PERSON] Відповідно до ч. 1 ст.\~11\~ ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до змісту ст.15 ЦПК України судовому захисту в цивільному судочинстві підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси. Позивачі не довели тих обставин, на які посилалася як на підставу свої вимог, і не надали доказів в обґрунтування того, що діями відповідача [PERSON] чи оскаржуваним рішення Хотівської сільської ради від 24.12.2008 року №106/6 порушуються їх майнові права чи інтереси або чиняться перешкоди в користуванні їх власністю. Відповідно до ст.ст.\~10,\~60 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини,\~\~на\~\~які\~\~вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши наявні у справі докази, з'ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed