Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-24 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулася до Бердянського міськрайонного суду Запорізької області з позовом до приватного підприємства «Ясон» (далі ПП «Ясон»), третя особа Комунальне підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, в якому просила визнати за нею право власності на нерухоме майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (літера М), квартиру №2, загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., яка складається з коридору №1=5,9 кв.м., кімнати №2=14,7 кв.м., санвузла №3=10,2 кв.м., вітальні-кухні №4=26,9 кв.м. В обґрунтування позову посилалася на те, що 29.01.2010 року між нею та ПП «Ясон» було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири №2, яка розташована в [ADDRESS]., посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за №1453. 26.05.2010 року комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради за нею було зареєстровано право власності на вказану квартиру, що підтверджується витягом №26225110 від 26.05.2010 року. Проте у лютому 2014 року вона випадково дізналася, що 20 грудня 2012 року було скасовано державну реєстрацію її права власності на квартиру [ADDRESS]. Натомість 20.12.2012 року комунальним підприємством з технічної інвентаризації Бердянської міської ради право власності на нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] було зареєстроване за приватним підприємством «Ясон», але вже зі зміною визначеної раніше адреси: а саме: адреса [ADDRESS] (літера М) скасовано, замість нього зареєстровано: [ADDRESS] (літера М), квартира №2. Таким чином, було не тільки скасовано реєстрацію права власності за позивачем, а й замінено присвоєну адресу об'єкту нерухомості: у будівлі [ADDRESS] замінено літеру «П» на літеру «А». Всі ці дії проводилися відповідачем на підставі постанови від 15 листопада 2012 року, яка була винесена Запорізьким окружним адміністративним судом за позовом ПП «Ясон» до комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про визнання дій протиправними, зобов'язанння вчинити певні дії, якою скасовано рішення від 26.05.2010 року про державну реєстрацію права власності на квартиру №2 за адресою: [ADDRESS], за [PERSON] Тобто, вказаними діями відповідачем не визнається право власності за позивачем на квартиру. На теперішній час договір купівлі-продажу квартири є дійсним, ніяким судом недійсним не визнаний. Тому виникла необхідність визнання права власності в порядку ст.392 ЦК України й усунення невизначеності права власності позивача щодо майна. Вона є добросовісним набувачем та у неї не може бути витребувано майно у зв'язку з тим, що майно вибуло з володіння власника, тобто відповідача, добровільно, що підтверджується укладеним відплатним нотаріально посвідченим договором. Відповідно до п.2.1 договору купівлі-продажу квартири продаж було здійснено за 235000,00 грн., які нею були перераховані на розрахунковий рахунок відповідача. З урахуванням ст.346 ЦК України підстави для припинення права власності відсутні. У зв'язку з тим, що було порушено право власності позивача на нерухоме майно шляхом скасування запису про реєстрацію права власності комунальним підприємством з технічної інвентаризації, виникає необхідність проведення державної реєстрації права власності на квартиру за позивачем. У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримав позов із зазначених у ньому підстав, доповів обставини, викладені в ньому, та просив задовольнити. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день, час і місце розгляду справи, що підтверджується розпискою, в судове засідання не з'явився, причину неявки не повідомив, тому суд за згодою представника позивача вважає за можливе ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів в заочному порядку. В письмових запереченнях, направлених до суду, відповідач вказував на те, що посилання позивача на незаконність скасування реєстрації права власності за нею на квартиру №2, яка розташована за адресою: [ADDRESS], суперечать преюдиціальним фактам, які встановлені постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.12.2012 року, який, скасовуючи рішення від 26.05.2010 року про державну реєстрацію прав власності на вказану квартиру, виходив з того, що рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2009 року, на підставі якого була здійснена державна реєстрація на вказану квартиру за ПП «Ясон», взагалі не подавалося разом із заявами про державну реєстрацію, сама реєстрація була здійснена тоді, коли вказане рішення ще не набрало законної сили та фактично здійснена на підставі неіснуючого рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2009 року. Більш того, право власності на вказаний об'єкт нерухомості зареєстроване саме за відповідачем, таким чином, позивач не є власником квартири [ADDRESS], оскільки реєстрація права власності за нею визнана протиправною та скасована. Крім цього, нею помилково обрано такий спосіб захисту як визнання за нею права власності. Потреба в такому захисті права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому випадку, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. Представник третьої особи також не з'явився в судове засідання, причини неявки не повідомив, свою на згоду на участь у розгляді справи суду не направив. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до договору купівлі-продажу від 29 січня 2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] за реєстровим №1453, Приватне підприємство «Ясон» в особі директора [PERSON] передало у власність [PERSON] квартиру №2 за адресою: [ADDRESS] загальною площею 57,7 кв.м., житловою площею 41,6 кв.м., яка складається з коридору №1=5,9 кв.м., кімнати №2=14,7 кв.м., санвузла №3=10,2 кв.м., вітальні-кухні №4=26,9 кв.м. Продаж квартири, відповідно до п.2.1 цього договору вчинено за 235000,00 грн. з урахуванням ПДВ 20%, які покупець зобов'язалася сплатити продавцю у готівковій або безготівковій формі впродовж 10 календарних днів з моменту укладення цього договору. Після цього 26.05.2010 року за позивачем проведено державну реєстрацію права власності на вказану квартиру, що підтверджується копіями договору купівлі-продажу квартири від 29.01.2010р., витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 26.05.2010 року. Проте рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року по справі №0870/8014/12 за позовом ПП «Ясон» до комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, треті особи [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про зобов'язання дій протиправними, зобов'язанння вчинити певні дії було скасовано рішення від 26.05.2010 року про державну реєстрацію права власності на квартиру №2 за адресою: [ADDRESS] за [PERSON], що було прийнято на підставі договору купівлі-продажу від 29.01.2010 року №1453. Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 17 липня 2014 року апеляційна скарга позивача залишена без задоволення, а постанова Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 20112 року без змін., що підтверджується копіями постанови від 15.11.2012 року та ухвали від 17.07.2014 року. Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15 листопада 2012 року, яка набрала законної сили, встановлено, що рішення Господарського суду Запорізької області у справі № 4/368/09 02 грудня 2009 року не приймалося, а на запит суду було направлено копію рішення від 08.12.2009 року по цій справі, яке не було оскаржено. По факту підробки рішення у справі №4/368/09 про визнання права власності на нерухоме майно по [ADDRESS] 20.06.2012 року було порушено кримінальну справу. Як вбачається з п. 1.4 договору купівлі-продажу квартири від 29.01.2010 року, квартира, що відчужується, належить продавцю на праві приватної власності на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2009 року. Право власності продавця зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно (Витяг про реєстрацію права власності від 04.12.2009 року №24683238, реєстраційний номер 29081248). Проте вказаною постановою суду від 15.11.2012 року також скасовано державну реєстрацію права власності на житлові будинки з окремими квартирами за приватним підприємством «Ясон», що були прийняті на підставі рішення господарського суду Запорізької області від 02.12.2009 року номер 4/368/09. Тобто, судом першої та апеляційної інстанцій встановлено, що реєстрація права власності на квартири, в тому числі й №2 по [ADDRESS], за приватним підприємством «Ясон» була здійснена неправомірно, на підставі підробного, неіснуючого рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2009 року, а тому позивачем фактично за договором купівлі-продажу від 29.01.2010 року було придбано квартиру, якої не існує, оскільки рішенням Господарського суду Запорізької області у справі №4/368/09 від 08.12.2009 року за приватним підприємством «Ясон6» визнано право власності на будівлі туристичного притулку, розташовані у [ADDRESS]. Відповідно до вимог статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно із ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Судовими рішеннями було встановлено, що позивач набула право власності на нерухоме майно неправомірно, оскільки рішення про реєстрацію права власності за приватним підприємством «Ясон» на житлові будинки з окремими квартирами за адресами: [ADDRESS], що прийняті на підставі рішення Господарського суду Запорізької області від 02.12.2009 року, було проведено незаконно та скасовано, оскільки такого рішення судом у справі №4/368/09 взагалі не приймалося. А тому договір купівлі-продажу вчинений за відсутності у продавця права на відчуження, і позивач під час вчинення правочину повинна була засумніватися в цьому, враховуючи, що в п.1.4 договору було зазначені дати прийняття рішення господарського суду Запорізької області - 02.12.2009 року та реєстрації права власності за продавцем через 2 дні після ухвалення рішення суду - 04.12.2009 року, хоча, зазвичай, судові рішення не набирають законної сили в такі строки. Крім цього, суд вважає безпідставними посилання позивача на незаконність дій з боку відповідача щодо зміни присвоєної адреси об'єкту нерухомості в будівлі [ADDRESS] з літери «П» на літеру «М» відповідно до постанови Запорізького окружного адміністративного суду від 15.11.2012 року, оскільки технічну інвентаризацію, згідно з Інструкцією про порядок проведення технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, проводять відповідні суб'єкти господарювання, в даному випадку - комунальне підприємство з технічної інвентаризації Бердянської міської ради, за результатами якої складаються інвентаризаційні справи і запроваджується літерування та нумерація будинків, допоміжних будівель та споруд та виготовляються технічні паспорти, як вбачається з копії технічного паспорту на туристичний притулок по [ADDRESS]. Висновок позивача про невизнання відповідачем її права власності на квартиру №2, розташованої за адресою: [ADDRESS], також є помилковим, оскільки, як вбачається з письмових заперечень, відповідач посилається в них на те, що за ним зареєстроване право власності на об'єкт нерухомості - будівлі туристичного притулку по [ADDRESS] згідно рішення господарського суду Запорізької області від 08.12.2009 року №4/368/09, а позивач не є власником квартири, оскільки реєстрація права власності за нею визнана судом протиправною та скасована. А тому обраний позивачем спосіб захисту свого порушеного права відповідно до положень ст.15, 392 ЦК України, на переконання суду, не підлягає задоволенню, оскільки нерухомого майна у вигляді квартири [ADDRESS] фактично не існує, як слідує з висновку Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду, висловленого в ухвалі від 17 липня 2014 року, оскільки це нерухоме майно є будівлями туристичного притулку, право власності на яке визнано за ПП «Ясон». Отже, з урахуванням наведеного суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed