Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-29 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до Червонозаводського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просила усунути [PERSON] , [INFO] , та її неповнолітнім дітям [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , перешкоди у користуванні власністю шляхом вселення у приміщення квартири [ADDRESS] . В обґрунтування своїх вимог зазначила, що житлова квартира за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане 23.02.1999 УКМтаП Ц(В)ПДЖФ р.[NUMBER], належить на праві приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки про склад сім`ї від 23.01.2018 №166 за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані та фактично постійно мешкають [PERSON] , її донька [PERSON] , [PERSON] та її неповнолітні діти [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Позивачка зазначає, що наприкінці 2018 року [PERSON] , на грунті неприязних відносин з [PERSON] , за відсутності останньої та її дітей вдома, змінила замки на вхідних дверях до квартири та до теперішнього часу перешкоджає [PERSON] володіти та користуватися належним їм нерухомим майном, оскільки [PERSON] та її діти фактично позбавлені можливості вільно зайти до вказаної квартири, жити в ній та користуватися власними речами, які залишилися у вказаній квартирі. У зв`язку з протиправними діями [PERSON] , [PERSON] на теперішній час змушена разом із своїми неповнолітніми дітьми тимчасово мешкати у свого знайомого [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] та витрачати у зв`язку з цим грошові кошти, які б могли бути спрямовані на належне харчування, медичне забезпечення та всебічний розвиток її неповнолітніх дітей. Крім того, 02.02.2018 позивачка зверталася до Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області за фактом здійснення перешкод у праві користування житлом відповідачем, однак відповідно до листа №2063/119-63/01/11-2018 від 07.02.2018 перевірку за її заявою відділом поліції припинено, підстави для внесення відомостей за заявою до ЄРДР відсутні. Ухвалою судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 04.05.2018 провадження у справі відкрито та призначено підготовче засідання. 20 травня 2019 року відповідачкою [PERSON] надано відзив на позовну заяву, в якому вона просила суд відмовити в задоволенні позову [PERSON] . В обгрунтування зазначила, що твердження позивача щодо вчинення [PERSON] перешкод у праві користуванні у спільній квартирі не відповідають дійсності так як позивачка не проживає у вказаній квартирі з власної ініціативі останні 12 років і будь-який її особистих речей у вказаній квартирі немає. З приводу посилань позивачки щодо звернення за фактом перешкод у праві користуванні квартирою до органів поліції, зазначила, що так як [PERSON] було відмовлено у внесенні відомостей до ЄРДР та нею не було оскаржено в порядку ст. 303 КПК України таке рішення, вказане твердження є безпідставним. Також зазначила, що частки у квартирі яка є предметом позову не виділені, тому не можливо визначити в якій частині квартири відповідач чинить перешкоди у користуванні. Ухвалою Червонозаводського районного суду м. Харкова від 21.05.2019 підготовче провадження закрито та призначено справу до судового розгляду. Від позивачки та її представника надійшла заява, в якій вони просили розгляд справи проводити за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Представником відповідача було надано заяву, в якій він зазначив, що в разі повторної його неявки на слухання справи, останній просить розгляд проводити за його відсутності, проти задоволення позову заперечує. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (ст. 13 ЦПК України), встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до копії довідки КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради від 29.01.2018 за №1030989 від 23.01.2018 щодо інформації про власника квартира [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 згідно матеріалів інвентаризаційної справи КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» Харківської міської ради зазначено, що власниками вказаної квартири є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; підстава виникнення права власності - свідоцтво про право власності на житло, видане 23.02.1999 УКМтаПЦ(в)ПДЖФ р. [NUMBER]; форма власності - приватна спільна сумісна; частка - 1. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщення/будинку осіб, що видана дільницею № 59 КП «Жилкомсервіс», у квартирі [ADDRESS] (житлова площа - 40,90 м.кв., площа загальна - 66,50 м.кв.) зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Судом встановлено, що відповідач дійсно чинить перешкоди у користуванні власністю співвласнику [PERSON] , що підтверджується зверненням позивача 02 лютого 2018 року до Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області з заявою про вжиття заходів до [PERSON] , яка не надає йому доступу до житла. Відповідно до повідомлення Основ`янського ВП ГУНП в Харківській області від 07.02.2018, заява [PERSON] від 02.02.2018, в якій вона просить вжити заходів до сестри, яка перешкоджає проживати їй та дітям у квартирі [ADDRESS] , Основ`янським ВП розглянута, підстави для внесення заяви до ЄРДР відсутні. Конституція України у ст. 47 проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Статтею 9 ЖК України визначені житлові права громадян, зокрема, частиною 4, 5 вказаної статті встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій. Виходячи з положення ч. 1 ст. 383 ЦК України власник квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до ч. 1ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб(співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Згідно зі ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ч. 1ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно зі ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним, ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. В силу ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Нормою ст. 386 ЦК України передбачено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Згідно з ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. При цьому зобов`язальний характер власності породжує певні обмеження для власників майна, які полягають у забороні використовувати право власності на шкоду правам та свободам інших осіб (у тому числі, співвласників). Статтею 9 ЖК України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як на підставах і в порядку, передбаченому законодавством. Відповідно до частин першої та другої статті 61, статей 64 та 65 ЖК України користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем - житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Згідно із положеннями статті 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Ураховуючи викладене, перешкоджання власником (відповідачем) користуватися спірною квартирою іншому власникові (позивачу) безумовно, порушує приведені норми і тягне за собою необхідність судового захисту прав позивача. Суд критично ставиться до доводів відповідача, викладених в відзиві на позовну заяву, і вважає, що вони не відповідають дійсності оскільки вони не спростовують здійснення нею перешкод у користуванні квартирою [PERSON] . З огляду на викладене, враховуючи, що у позивачки немає доступу до квартири, оскільки відповідач не передає їй ключі від неї, суд приходить до висновку. що факт здійснення позивачу перешкод у користуванні квартирою є встановленим, тому її права як власника підлягають захисту шляхом вселення її з дітьми, у їй квартиру [ADDRESS] , а також зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у користуванні квартирою та передати їй ключі від зазначеної квартири. Крім того, згідно положень статті 141 ЦПК України, оскільки позивачці, згідно ухвали суду про відкриття провадження у справі від 04.05.2018, відстрочено сплату судового збору до ухвалення судового рішення у справі, і її позовні вимоги задоволені, з відповідача належить стягнути на користь держави судові витрати в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved