Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-01 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] , в особі свого представника звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 01.12.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від позивача грошові кошти в розмірі 59000 доларів США (1564090,00 грн станом на 15.03.2016) на строк один рік з кінцевою датою повернення 01.12.2015. Після спливу вказаного в розписці терміну повернення, відповідач отримані кошти не повернула. Враховуючи наведене, позивач просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість в розмірі: 1564090,00 грн, проценти за користування чужими коштами 3% річних в сумі 60421,01 грн, інфляційні витрати в сумі 756161,28 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28.03.2016 заяву про забезпечення позову заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову - задоволено. З метою забезпечення позову [PERSON] (стягувач, ІПН [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) до [PERSON] (боржник, ІПН [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості, 3-х відсотків річних та інфляційних витрат за договором позики - накладено арешт на належне [PERSON] на праві власності: -1/3 частину домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 496248; -домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 38264435; -домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 38264699. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 15.04.2016 відкрито провадження по даній цивільній справі. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва від 04.10.2016 апеляційну скаргу представника [PERSON] задоволено. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 28.03.2016 скасовано. У задоволенні заяви [PERSON] про забезпечення позову відмовлено. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.10.2016 заяву представника позивача [PERSON] - [PERSON] про забезпечення позову задоволено. З метою забезпечення позову [PERSON] (стягувач, ІПН [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) до [PERSON] (боржник, ІПН [NUMBER] , адреса: [ADDRESS] ) про стягнення заборгованості, 3-х відсотків річних та інфляційних витрат за договором позики - накладено арешт на належне [PERSON] на праві власності: домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер майна 38264435. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 25.09.2017 клопотання представника відповідача про зупинення провадження в справі - задоволено. Провадження в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] - про стягнення заборгованості, 3-х відсотків річних та інфляційних витрат за договором позики - зупинити до набрання законної сили судовим рішенням Печерського районного суду м.Києва в справі № 757/16469/17-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання недійсним правочину. Ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду м. Києва від 16.11.2017 апеляційну скаргу [PERSON] - представника [PERSON] відхилено. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 25.09.2017 залишено без змін. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2019 поновлено провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] - про стягнення заборгованості, 3-х відсотків річних та інфляційних витрат за договором позики; призначено підготовче провадження по справі. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 04.03.2020 закрито підготовче провадження у справі та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. Розпорядженням керівника апарату № 398 від 03.06.2020 «Щодо призначення автоматизованого розподілу судової справи» здійснено повторний автоматизований розподіл судових справ у зв`язку із звільненням з посади судді Голосіївського районного суду м. Києва [PERSON] В червні 2020 цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу, надійшла в провадження судді Голосіївського районного суду м. Києва Мазур Ю.Ю. В судове засідання з`явився позивач та його представник, підтримали заяву про зменшення розміру позовних вимог, так як заборгованість частково погашена та просили стягнути з відповідача заборгованість, яка станом на 25.11.2020 року становить 19000,00 доларів США та стягнути судові витрати. Відповідач та її уповноважений представник в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. В той же час, від відповідача надійшла заява, в якій остання просила перенести розгляд справи та призначити іншу дату слухання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням зменшення розміру позовних вимог, з наступних підстав. Судом встановлено, що 01.12.2014 між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, відповідно до якого відповідач отримала від позивача грошові кошти в розмірі 59000 доларів США (1564090,00 грн станом на 15.03.2016) на строк один рік з кінцевою датою повернення 01.12.2015. Судом встановлено, що на момент звернення позивача із вказаним позовом, відповідач повністю свої зобов`язання за умовами розписки не виконав. Статтею 202 ЦК України, визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або декількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялись сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після його укладення всі обов`язки за договором позики, у тому числі і повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів законодавства. Зі змісту статті 1046 ЦК України, вбачається, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Постановою Верховного Суду України, викладеною за результатами розгляду справи у справі за № 6-996цс17 від 13.12.2017 визначено: «за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Отже, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки». Враховуючи наведені положення, розписка за своєю правовою природою є договором позики, а тому при вирішенні спору про стягнення суми коштів по борговій розписці, слід керуватися нормами, які регулюють відносини за договором позики. Частиною 1 статті 549 ЦК України, визначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Згідно ч. 3 ст. 549 ЦК України, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦПК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України, визначено, що позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до ст. 253 ЦК України, перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так як в ході розгляду справи [PERSON] частково погашено заборгованість, позивач просить суд стягнути з відповідача борг в розмірі 19000,00 доларів США, відповідно до заяви позивача про зменшення розміру позовних вимог від 25.11.2020 року. Суд погоджується з вимогами щодо стягнення боргу з відповідача у розмірі 19000,00 доларів США. Крім того, частиною 1 статті 1050 ЦК України, визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього кодексу. Згідно ч. 2. ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги наведені вище вимоги закону та встановлені обставини, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з [PERSON] суму боргу в розмірі 19000,00 доларів США. В порядку ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача слід стягнути документально підтверджений розмір судового збору в сумі 6890,00 грн, судового збору за подання заяв про забезпечення позову в розмірі 551,22 грн.

Outcome: approved