Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-17 00:00:00

У березні місяці 2016 року заявники звернулися до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, в якій просили суд встановити факт, що [PERSON] за національністю є «поляк». Встановлення зазначеного факту необхідно для впорядкування документів, для реалізації особистих прав та отримання можливості користуватися окремими пільгами і гарантіями. Свою заяву обґрунтовують тим, що [INFO] року народився заявник [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції зроблено актовий запис №3493, в якому зазначено, що мати - [PERSON] за національністю є єврейкою, а батько - [PERSON] за національністю є поляком. Походження [PERSON] польської національності також підтверджується архівною довідкою від 16.11.2015 року № К-435-2015, яка засвідчує його хрещення у 1910 році у римо-католицькій церкві. Заявник [PERSON] зазначає, що його батько [PERSON] був поляком та вніс в сім'ю польські традиції, звичаї та культуру. Батько та члени його сім'ї сповідували римо-католицьку віру, святкували всі релігійні свята по римо-католицькому календарю і обряду, дотримувалися всіх польських традицій та звичаїв, у зв'язку з чим заявники і надалі дотримуються польських традицій та католицького віросповідання та відносять себе до польського походження. В актовому запису про шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрованого 21 листопада 1959 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1546, національність [PERSON] вказана «росіянин». [INFO] року народився заявник [PERSON], про що Амур-Нижньодніпровський відділ реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції зроблено актовий запис №1212, в якому зазначено, що батько - [PERSON] за національністю є росіянин. Таким чином [PERSON] просить встановити факт, що він за національністю є поляк та внести відповідні зміни до актових записів про шлюб та про народження, зазначивши в графі національність - поляк. У судове засідання заявники не з'явилися, направленим листом просили розглядати справу у їх відсутність, заяву підтримують у повному обсязі та наполягають на її задоволені. Представник заінтересованої особи до суду не з'явився, направленим листом просив розглядати справу за їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечують. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що [INFO] року народився заявник [PERSON], про що відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції зроблено актовий запис №3493, в якому зазначено, що мати - [PERSON] за національністю є єврейкою, а батько - [PERSON] за національністю є поляком. Польського походження [PERSON] підтверджується архівною довідкою від 16.11.2015 року № К-435-2015, яка засвідчує його хрещення у 1910 році у римо-католицькій церкві. В актовому запису про шлюб між [PERSON] та [PERSON], зареєстрований 21 листопада 1959 року Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 1546, національність [PERSON] вказана «росіянин». Відповідно до актового запису про народження [PERSON], [INFO] року, зареєстрованим Амур-Нижньодніпровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис №1212, в розділі «батьки» в якості батька вказаний [PERSON] та в строчці національність вказано «росіянин». Правовідносини з приводу встановлення заявленого факту, що має юридичне значення, врегульовані нормами Конституції України, ЦК України, ЦПК України, Закону України «Національні меншини», Законом України «Про ратифікацію Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин», Правилами внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 (далі - Правила). Так, відповідно до ст.35 Конституції України кожен має право на свободу світогляду і віросповідання. Це право включає свободу сповідувати будь-яку релігію або не сповідувати ніякої, безперешкодно відправляти одноособово чи колективно релігійні культи і ритуальні обряди, вести релігійну діяльність. За змістом ст.ст.269, 300 ЦК України встановлено, що особисті немайнові права належать кожній фізичній особі від народження або за законом. Особистими немайновими правами фізична особа володіє довічно. Різновидом таких прав є право на індивідуальність/свободу віросповідання. Фізична особа має право на збереження своєї національної, релігійної самобутності, якщо вони не заборонені законом та не суперечать моральним засадам суспільства. Нормою ст.3 Рамкової конвенції Ради Європи про захист національних меншин визначено, що кожна особа, яка належить до національної меншини, має право вільно вирішувати, вважатися їй, чи не вважатися такою, і таке рішення або здійснення прав у зв'язку з ним не повинно зашкоджувати такій особі. Положеннями ст.11 Закону України «Про національні меншини» передбачено, що громадяни України мають право вільно обирати та відновлювати національність. Примушення громадян у будь-якій формі до відмови від своєї національності не допускається. Відповідно до п.1.7 Правил зміни до актового запису цивільного стану вносяться відділом державної реєстрації актів цивільного стану за місцем зберігання відповідного актового запису, за винятком випадків, встановлених у пункті 2.28 розділу II цих Правил. Згідно п.2.13, 2.16.7 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є, зокрема, рішення суду про установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. На підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. За змістом ст.ст.273, 275 ЦК України органи державної влади, органи влади Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування у межах своїх повноважень забезпечують здійснення фізичною особою особистих немайнових прав. Фізична особа має право на захист свого особистого немайнового права. Згідно до ст.124 ч.2 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ст.ст.234, 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші, ніж передбачені 256 ч.1 ЦПК України факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає їх належними, допустимими та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства та приймаючи до уваги, що в судовому засіданні на підставі поданих заявниками доказів, підтверджено заявлений [PERSON] факт його польської національності, тому суд приходить до висновку про обґрунтованість заяви та необхідність її задоволення в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved