overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 20 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 50. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що подружнє життя не склалося через постійні сварки, та відсітність взаєморозуміння, спільне господарство не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо. Позивач переконаний, що подальше збереження шлюбу та спільне життя з відповідачкою неможливе і суперечитиме їх інтересам. Від шлюбу мають чотирьох доньок, які проживають з відповідачкою. Позивач надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити. Відповідачка надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги позивача визнає не заперечує проти їх задоволення. В силу ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу судом не здійснюється. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. В судовому засіданні встановлено, що між сторонами зареєстровано шлюб 20 квітня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції Кіровоградської області, актовий запис № 50. З доводів позивача їх подружнє життя не склалося через постійні сварки, та відсітність взаєморозуміння, спільне господарство ними не ведеться, шлюбні відносини фактично припинені, проживають окремо. Позивач переконаний, що подальше збереження шлюбу та спільне життя з відповідачкою неможливе і суперечитиме їх інтересам. Від шлюбу сторони мають чотирьох доньок - [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO]; [PERSON], [INFO], які проживають з відповідачкою [PERSON] Відповідно до ч.2 ст.104 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, - шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.110 СК України, - позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. В силу ст.112 СК України, - суд зясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, - у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі викладеного вбачається, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін та їх дітей, що мають істотне значення, сім`ю зберегти сторони не бажають, а тому шлюб належить розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, - судові витрати стягнути з відповідача в дохід держави.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-01 00:00:00

у вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг в розмірі 200 000 доларів США, що еквівалентно 5\~276\~000 грн. та судовий збір в розмірі 8000 грн. В судове засідання сторони не з'явились, надійшли заяви про розгляд справи у їх відсутність, позивач позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, відповідач позовні вимоги визнає. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 20.01.2009 року [PERSON] передав [PERSON] у борг гроші в розмірі 200\~000 доларів США. Згідно боргової розписки відповідач зобов'язалась повернути позивачу зазначену суму позики до 20.01.2017 року, але у вказаний строк свої зобовязання не виконала. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частина 2 статті 1047 ЦК України передбачає, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно змісту ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов'язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом, а згідно статті 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Статтями 610 та 612 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення з відповідача боргу за розпискою від 20.01.2009 року в розмірі 200 000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 27.09.2017 року складає 5\~276\~000 грн. підлягають задоволенню в повному обсязі. Також підлягає стягненню з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 8\~000 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-14 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зазначивши, що 18 червня 2011 року вони з відповідачкою зареєстрували шлюб у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №402. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Позивач зазначає, що з 2017 року однією сім'єю з відповідачкою вони не проживають, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що в сім'ї постійно виникали сварки, що негативно впливає на виховання дитини. Вважає, що примирення між ними не можливе, тому позивач просив шлюб між ним та [PERSON] розірвати, оскільки вважає, що сім'я розпалася остаточно і надалі не може бути збережена. Позивач у судове засідання не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву, в якій просить суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище «[PERSON]». Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 18 червня 2011 року між позивачем та [PERSON] у Жовтневому відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис №402. [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. Вирішуючи позов, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Відповідно до ч.1 ст. 112 СК України при розгляді справи суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Згідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Так як подружні відносини між сторонами припинені, позивач на розірванні шлюбу наполягає, відповідачка не заперечує проти розірвання шлюбу, при таких обставинах шлюб слід розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-14 00:00:00

у вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позову зазначив, що перебуває з відповідачем у шлюбі, який зареєстровано 08.09.2006 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалось, вони припинили шлюбні відносини та спільного господарства не ведуть, а тому подальше збереження шлюбу є недоцільним. Сторони в судове засідання не зявились, до його початку надійшли заяви з проханням розглянути справу в їх відсутність, позивач позов підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 08.09.2006 року, від шлюбу мають неповнолітню дитину сина [PERSON], [INFO]. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони припинили шлюбні відносини та ведуть окреме господарство, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу не відповідає інтересам сторін. Зазначені обставини в сукупності є підставою для розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому зазначив, що з 21.01.2011 року перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від вказаного шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини з відповідачем не підтримують з травня 2015 року, оскільки мають різні погляди на життя при вирішенні соціально-побутових питань, що унеможливлює подальше перебування у шлюбі. Спільного господарства не ведуть, спору про розподіл майна не виникає. Подальше збереження шлюбу та примирення неможливі та суперечать інтересам позивача, тому у судовому порядку шлюб він просить розірвати. Позивач до судового засідання не зявився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач в судове засідання не з'явилася з невідомих причин, про місце та час розгляду справи повідомлялась належно, заяву про причини неявки або про розгляд справи у її відсутності суду не надавала, тому суд розглядав справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки встановлено та підтверджено матеріалами справи, що подальше сумісне проживання сторін та збереження шлюбу є неможливими. Згідно зі\~ст.24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1\~ст. 110 Сімейного Кодексу України\~(далі за текстом\~СК України) позов про розірвання шлюбу може\~бути поданим одним з подружжя. Згідно із ч. 2\~ст. 112 СК України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження\~шлюбу\~суперечить інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень, наданих у постанові Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами\~законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»\~проголошена\~Конституцією України\~охорона сімї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Статтею 113 СК України передбачено, що особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з\~реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу\~надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідачем не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища. Встановивши, що між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя є неможливим, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і не відповідає інтересам подружжя, суд дійшов висновку про те, що збереження сім'ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і тому може бути розірваним. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, вважає за необхідне задовольнити позов, розірвавши шлюб між сторонами по справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-08 00:00:00

у вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 22\~389 грн. 19 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн.. В судове засідання представник позивача не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи сповіщався завчасно і належним чином. Судова повістка відповідачу надсилалася за адресою його місця проживання, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 26.10.2012 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 1600 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,40 % на рік на суму залишку заборгованості. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між ним і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 31.07.2017 року виникла заборгованість в розмірі 22 389 грн. 19 коп., яка складається з наступного: тіло кредиту 1914 грн. 63 коп., нараховані відсотки за користування кредитом 15 793 грн. 04 коп., нарахована пені 3139 грн. 18 коп., а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) 1042 грн. 34 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-5). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 22 389 грн. 19 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-27 00:00:00

у вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 24 302 грн. 79 коп. та судового збору в розмірі 1600 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, викликалась до суду через відповідне оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 14.02.2011 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 2300 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобовязання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 30.06.2017 року виникла заборгованість в розмірі 24 302 грн. 79 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом 732 грн. 37 коп., нараховані відсотки за користування кредитом 18 836 грн. 23 коп., нарахована пені 3100 грн. 72 коп., а також штрафи (фіксована сума) 500 грн., штраф (процентна складова) 1133 грн. 47 коп., що підтверджується розрахунком (а.с. 4-5). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 24 302 грн. 79 коп. та судовий збір в розмірі 1600 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-07 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з серпня 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати та стягнути на його користь судові витрати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідачка позов не визнала та пояснила, що бажає зберегти сімю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 лютого 2017 року. Шлюб другий, від шлюбу дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сімї та наполягає на розірвання шлюбу, під час наданого терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. В той же час, доводи відповідачки про неможливість розірвання шлюбу між сторонами, оскільки вона сподівається на примирення з позивачем, суд вважає безпідставними, так як позивач не бажає примиритися та наполягає на розірвання даного шлюбу, сторони фактично не підтримують подружніх відносин на даний час та ними протягом наданого терміну не вживались жодних заходів щодо примирення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на звернення позивача до суду з позовом, який послалася на порушення його прав подальшим перебуванням у шлюбі, та задоволення позову судом, судові витрати мають бути стягнуті на його користь з відповідачки. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-09 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 03 липня 2015 року перебуває у шлюбі з відповідачкою, від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач зазначає, що сімейні стосунки між ним та відповідачкою не склалися через різні погляди на життя, сімю виховання дітей, що в результаті призвело до їх окремого мешкання. Спроби зберегти сімейні відносини, не давали жодного результату, були втрачені почуття любові та поваги один до одного, тому вважає збереження шлюбу неможливим, просить шлюб розірвати. Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просив справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує, просить задовольнити. Відповідач також направила суду заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутність, позовні вимоги визнає. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб, сторони перебувають у шлюбі з 03 липня 2015 року, який зареєстровано Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №\~418. Від шлюбу подружжя мають одного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копіями свідоцтва про шлюб та про народження в матеріалах справи (а.с. 4-5). Судом встановлено, шлюбні відносини між сторонами були припинені у травні 2017 року, з вказаного часу спільне господарство не ведуть, проживають окремо один від одного. Сімейні відносини не склалися через постійні конфлікти в сімї та різні погляди на життя, сімю та виховання дітей, що в результаті призвело до втирати почуттів кохання. За час окремого проживання, сторони намагалися поновити сімейно-шлюбні відносини, які не дали жодного позитивного результату, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони подружні стосунки не підтримують і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, тому шлюб за вимогою позивача суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved