Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-17 00:00:00

У березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивувала тим, що після смерті 16 серпня 2013 року її матері [PERSON] відкрилась спадщина на нерухоме майно, в тому числі на земельну ділянку площею 1,5567 га з кадастровим номером 3222482000:05:005:0166, що розташована на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області для ведення особистого селянського господарства; право на земельну частку (пай) у землі колективної власності КСП ім..Шевченка (багаторічні насадження сад) виділену в процесі розпаювання як земельна ділянка під №179 в адміністративних межах Петрушківської сільської ради, приватизація якої не завершена; право на земельну частку (пай) у землі колективної власності КСП ім. Шевченка (пойма) виділену в процесі розпаювання як земельна ділянка під №568 в адміністративних межах Гореницької сільської ради, приватизація якої не завершена. За життя померлий [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку не отримала, приватизацію земельних часток (паїв) не завершила. Заповіту [PERSON] не залишила. Вона спадщину прийняла, так як вчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, свідоцтво про право на спадщину за законом на грошові вклади вона отримала, проте у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельні ділянки нотаріус їй відмовив через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на земельні ділянки на імя її матері. Оскільки спадкодавець набув право власності на земельну ділянку та права на приватизацію земельних часток у встановленому законом порядку, інші спадкоємці відсутні, а вона спадщину прийняла, але не може отримати свідоцтво про право на спадщину, тому вважає своє право порушеним. Просила суд визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 1,5567 га з кадастровим номером 3222482000:05:005:0166, що розташована на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області для ведення особистого селянського господарства; право на закінчення приватизації земельної частки (пай) у землі колективної власності КСП ім..Шевченка (багаторічні насадження сад) виділену в процесі розпаювання як земельна ділянка під №179 в адміністративних межах Петрушківської сільської ради; право на завершення приватизації земельної частки (пай) у землі колективної власності КСП ім. Шевченка (пойма) виділену в процесі розпаювання як земельна ділянка під №568 в адміністративних межах Гореницької сільської ради. У судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача направив до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі. У судове засідання відповідачі представники Києво-Святошинської районної державної адміністрації Київської області, Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Шевченка не з»явились. Про час, день та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представники Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, Петрушківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, колективного сільськогосподарського підприємства ім.. Шевченка направили до суду заяви про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги визнають та не заперечують проти задоволення позову. У судове засідання третя особа приватний підприємець [PERSON] не зявився. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Направив до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. При розгляді справи судом встановлено, що 16 серпня 2013 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть серія І-ОК №280961, виданого виконавчим комітетом Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області (а.с.11). Померла [PERSON] була матір`ю [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серія І-ЕГ №102538, виданого Риковичівською сільською радою Іваничівського району Волинської області. З матеріалів спадкової справи №2/2014 Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори встановлено, що 21 січня 2014 року до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулась [PERSON]. Інші спадкоємці відсутні. У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на земельну ділянку площею 1,5567 га з кадастровим номером 3222482000:05:005:0166, що розташована на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області для ведення особистого селянського господарства, земельну частку (пай) у землі колективної власності КСП ім..Шевченка (багаторічні насадження сад) виділену в процесі розпаювання як земельна ділянка під №179 в адміністративних межах Петрушківської сільської ради, земельну частку (пай) у землі колективної власності КСП ім. Шевченка (пойма) виділену в процесі розпаювання як земельна ділянка під №568 в адміністративних межах Гореницької сільської ради було відмовлено з підстав ненадання оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 вересня 2014 року №2577/02-31. При розгляді справи встановлено, що на час відкриття спадщини спадкоємцем за законом першої черги є дочка спадкодавиці [PERSON] За ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку встановленого ст.1270 ЦК України він не заявив відмову від неї. Ст. 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Заповіту померла [PERSON] не залишила. З матеріалів справи встановлено, що за життя у [PERSON] виникло право на спадкову земельні частки (паї), що підтверджується наступним. Право власності [PERSON] на земельну ділянку 1,5567 га з кадастровим номером 3222482000:05:005:0166, що розташована на території Гореницької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області для ведення особистого селянського господарства підтверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯЕ №107944 (а.с.12). Право [PERSON] на земельну частку (пай) у землі колективної власності КСП ім..Шевченка (багаторічні насадження сад) виділену в процесі розпаювання як земельна ділянка під №179 в адміністративних межах Петрушківської сільської ради та на земельну частку (пай) у землі колективної власності КСП ім. Шевченка (пойма) виділену в процесі розпаювання як земельна ділянка під №568 в адміністративних межах Гореницької сільської ради підтверджується сертифікатом на право на земельну частку (пай)серія РН №328769 від 30 серпня 2000 року, протоколом №2 від 1 березня 2004 року, викопіюванням із схеми поділу земель колективної власності на земельні частки (паї) (а.с. 13-16). За життя померла [PERSON] державний акт на право власності на земельну частки (паї) не отримала, тобто не завершила процедуру приватизації земельних часток (паїв). Ст. 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на обєкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку. Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду. Відповідно до розяснень, що містяться в інформаційному листі №24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування спори про визнання права власності на земельну ділянку та права на земельну частку (пай) в порядку спадкування, зокрема у випадках, якщо відсутній отриманий спадкодавцем державний акт про право власності на земельну ділянку, зареєстрований належним чином, якщо спадкодавцем не був отриманий державний акт про право власності на земельну ділянку, або в державному акті є неточності, які підлягають виправленню, розглядаються судами з урахуванням вимог закону та розяснень, викладених в пунктах 10, 11 ППВСУ від 30 травня 2008 року № 7 про те, що відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). За ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільсько-господарських підприємств, установ та організацій; одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. За ст. 125 ЗК України, в редакції чинної на час відкриття спадщини, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст. 125 ЗК право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, а також право власності на земельну ділянку, набуту у власність із земель приватної власності без зміни її меж, цільового призначення, посвідчується: цивільно-правовою угодою щодо відчуження земельної ділянки, укладеною у порядку, встановленому законом, у разі набуття права власності на земельну ділянку за такою угодою; свідоцтвом про право на спадщину (ч. 1 і ч. 2 ст. 126 ЗК). Набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку Державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до ст. 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія п. 1 розділу Х «Перехідні положення» ЗК. Відповідно до ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою всіх спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством. Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини. Без звернення спадкоємців до нотаріальної контори за одержанням свідоцтва про право на спадщину збільшується ймовірність порушення прав інших осіб, спадкоємців за заповітом, спадкоємців, які прийняли спадщину. Відповідно до ч. 1 ст. 1298 ЦК свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців із часу відкриття спадщини, тому спір про спадкування може бути вирішений лише після закінчення цього строку. Якщо спадкоємець не прийняв спадщину, його вимоги про визнання права власності на спадкове майно не підлягають задоволенню судом. Прийняття спадщини спадкоємцем, який звертається з вимогою про визнання права власності на спадкове майно, встановлюється належними доказами: копіями документів із спадкової справи, якщо така справа заводилася нотаріусом, довідками з житлово-експлуатаційних організацій, сільських, селищних рад за місцем проживання спадкодавця. У видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] на земельну ділянку та земельні частки (паї) було відмовлено з підстав відсутності оригіналу правовстановлюючого документу на земельну ділянку на спадкодавця [PERSON], що підтверджується постановою державного нотаріуса Києво-Святошинської районної державної нотаріальної контори про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 вересня 2014 року. Позивачка спадкове майно прийняла так як, протягом шестимісячного строку подала в нотаріальну контору заяву про прийняття спадщини. Отримати свідоцтво про право на спадщину за законом на земельні ділянки позивачка [PERSON] не може через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів. За таких обставин суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню, а саме за [PERSON] необхідно визнати право власності на земельну ділянку та право на завершення процедури приватизації шляхом отримання оригіналу державного акту на право власності на земельні частки (паї).

Outcome: approved