Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У вересні 2016 року представник позивача звернулася до суду з позовом, у якому просить стягнути з відповідача на користь позивача 13 975,26 грн. заборгованості за договором про встановлення ліміту кредитування № 4049952 від 06.03.2014 року, яка складається з наступного: 10 520,82 грн. неповернута сума кредиту; 905,44 грн. прострочені відсотки; 2 549,00 грн. пеня. В обгрунтування позовних вимог послалася на те, що 06.03.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про встановлення ліміту кредитування № 4049952, згідно з умовами якого останньому було встановлено ліміт кредитування (надано кредит) в сумі 10\~520,82 грн. Кредитні кошти надавались відповідачу в безготівковій формі шляхом перерахування на поточний рахунок відповідача. Станом на 15.08.2016 року (помилково вказано 16.09.2016 року) заборгованість відповідача по вказаному вище договору не погашена та становить 13 975,26 грн. Представник позивача в судове засідання не зявилась, подала до суду клопотання з проханням розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, щодо винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин наявні підстави для заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що 06.03.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір про встановлення ліміту кредитування № 4049952, згідно з умовами якого останньому було встановлено ліміт кредитування (надано кредит) в сумі 10\~520,82 грн. Наведене підтверджується меморіальним ордером № 15383811 від 05.04.2016 року. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором № 4049952 від 06.03.2014 року за відповідачем станом на 15.08.2016 року числиться заборгованість у розмірі 13 975,26 грн., яка складається з наступного: 10 520,82 грн. неповернута сума кредиту; 905,44 грн. прострочені відсотки; 2 549,00 грн. пеня. Відповідно до п. 1.28 договору про встановлення ліміту кредитування № 4049952 від 06.03.2014 року за несвоєчасне виконання грошових зобовязань за кредитними правовідносинами клієнт, крім відшкодування збитків, сплачує пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної п. 1.13 цього договору, але не менше однієї гривні за кожний день прострочення. Відповідно до ст.611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положення ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Аналізуючи зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відповідач порушує взяті на себе зобов'язання за договором про встановлення ліміту кредитування, тому позивач вправі вимагати стягнення з відповідача боргу у сумі 13975,26 грн., тому позов задовольняється в повному обсязі. Враховуючи задоволення позову в повному обсязі,

Outcome: approved