Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-05 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому зазначив, що відповідно до кредитного договору № б/н від 13.03.2013 року [PERSON] того ж числа отримав кредит у розмірі 4900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повергнення, що відповідає строку дії картки. Однак, у порушення умов договору відповідач не надав своєчасно грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами, у зв'язку із чим, станом на 29.02.2016 року має заборгованість у сумі 35790,04 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 4880,72 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 25628,84 грн., заборгованості за пенею та комісією 3100,00 грн., а також штрафів, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина) та 1680,48 грн. (відсоткова складова). На підставі цього ПАТ КБ «ПриватБанк» був вимушений звернутися до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у сумі 35790,04 грн. та судовий збір у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглянути справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причину неявки суд не повідомив. У цьому випадку суд вважає доцільним ухвалити заочне рішення, оскільки відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Встановлено, що 13.03.2013 року на підставі укладеного договору б/н від того ж числа [PERSON] отримав кредит у розмірі 4900 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повергнення, що відповідає строку дії картки. Відповідно до розрахунку заборгованості за договором б\\н від 13.03.2013 року відповідач, станом на 29.02.2016 року має заборгованість у сумі 35790,04 грн., яка складається із заборгованості за кредитом 4880,72 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом 25628,84 грн., заборгованості за пенею та комісією 3100,00 грн., а також штрафів, відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг 500,00 грн. (фіксована частина) та 1680,48 грн. (відсоткова складова). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості у строк та в порядку, що встановлені договором. Як вбачається зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобовязання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобовязання повинні бути виконані належним чином та у термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. Положеннями ст. 11 та 61 ЦПК України закріплено принцип змагальності сторін в цивільному судочинстві, який передбачає, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивачем було доведено належними доказами заявлений розмір заборгованості відповідача за кредитним договором. Проте, зі свого боку відповідач не надав суду доказів, які б свідчили про належне та своєчасне виконання ним грошових обовязків у повному обсязі і відсутності заборгованості перед позивачем. За таких обставин, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню оскільки відповідач неналежно виконав своє зобовязання за договором б\\н від 13.03.2013 року та з нього підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором у сумі 35790,04 грн., оскільки це підтверджується письмовими матеріалами справи. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а ним при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 1378,00 грн., то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved