Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-25 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, посилаючись на те, що 31.10.11 року між позивачем та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту № 50243Га/11к, відповідно якого останній застрахувала свій транспортний засіб марки «Рено», д/н [NUMBER]. З вини відповідача 16.02.12 року на вул. Харківське шосе у місті Києві, сталося ДТП, внаслідок чого було пошкоджено застрахований автомобіль. Розмір заподіяних збитків, що складає 37 053,81 грн. за пошкоджений автомобіль «Рено», д/н [NUMBER], визначений на підставі страхового акту від 14.03.12 року. 16.03.12 року позивач виплатив [PERSON] суму страхового відшкодування, що підтверджується платіжним дорученням. Зазначав, що відповідальність відповідача на момент ДТП була застрахована у ПАТ «Просто-страхування» з лімітом у 50 000 грн., згідно полісу [NUMBER]. Згідно з умовами вказаного полісу та ст.ст. 12, 22, 29 ЗУ «Про ОСЦПВ», ПАТ «Просто-страхування» сплатило позивачу в межах ліміту його відповідальності за заявленим страховим випадком, виходячи із розміру завданих збитків розрахованих з урахуванням вартості коефіцієнту фізичного зносу пошкодженого автомобіля, 29 780,27 грн. У зв'язку з чим, приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» просить суд стягнути з відповідача залишок суми виплаченого страхового відшкодування у розмірі 7 273,54 грн. та судовий збір. В судовому засіданні представник позивача підтримала позовну заяву за викладеними в позові обставинами та просила суд задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. У відповідності до ст. 224 ЦПК України, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.02.12 року на вул. Харківське шосе у місті Києві, [PERSON], керуючи автомобілем «Фольксваген» д/н [NUMBER], не урахував дорожню обстановку, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Рено», д/н [NUMBER], чим причинив пошкодження транспортних засобів та вчинив правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП, що підтверджується постановою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.03.12 року. Відповідно до Договору добровільного страхування наземного транспорту № 50243Га/11к від 31.10.11, застраховано автомобіль марки «Рено», д/н [NUMBER], власником якого є [PERSON] Відповідно до страхового акту від 14.03.12 року, сума страхового відшкодування складає 37 053,81 грн. Як вбачається з платіжного доручення № 1469 від 16.03.12 року, сплачено страхове відшкодування у вказаному розмірі. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. З матеріалів справи вбачається, що автомобіль «Фольксваген» д/н [NUMBER] на момент ДТП було застраховано у ПАТ «Просто-страхування» згідно полісу [NUMBER] обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності з лімітом страхового відшкодування в розмірі 50 000 грн. За договором страхування страховик зобов'язаний у разі настання страхового випадку виплатити другій стороні або іншій особі, визначеній у договорі, страхову виплату. Страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника і страхового акта. Відповідно до п.22.1 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. Відповідно до статті 1194 ЦК особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки розмір шкоди, заподіяної відповідачем внаслідок ДТП не перевищує розміру страхового відшкодування, суд відмовляє у задоволенні такої позовної вимоги. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed