Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-15 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом в якому просить суд визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою №1 по вул. Шевченка, 127, в м. Бобринець Кіровоградської області, та зняття з реєстрації за місцем проживання, посилаючись на те, що з 08.02.1991 року зареєстрована та постійно проживає в квартирі за вказаною адресою, яка належить до приміщень у будинках державного і громадського житлового фонду. З відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.01.2001 року було розірвано. З 2002 року по теперішній час відповідач у спірній квартирі не проживає, та на протязі вказаного часу з відповідачем не веде спільного господарства, а тому посилаючись на ст.ст. 71, 72 Житлового кодексу УРСР вважає, що відповідач втратив право користування вказаною квартирою. Позивач в судовому засіданні позов підтримала та просить суд його задовольнити, додатково пояснивши, що на даний час відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, але з 2002 року у зазначеній квартирі не проживає, внаслідок чого вона сплачує комунальні послуги у більшому розмірі. Крім того, бажає приватизувати квартиру. Не заперечувала проти заочного розгляду справи. Представник позивача позов підтримав посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився заяву про розгляд справи за його відсутності не надав, в зв'язку з чим суд у відповідності зі ст. 224 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого позивач не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення сторони позивача та вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно копії архівної довідки №110 від 30.08.2017 року ОКП «Кіровоградське ООБТІ» встановлено, що право власності на квартиру [ADDRESS], станом до 01.01.2013 року належало [PERSON] міській раді на підставі реєстраційного посвідчення від 01.12.1987 року, виданого на підставі рішення виконкому [PERSON] міської ради від 26.11.1987 року №425 (а.с.10). Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 16.01.2001 року між [PERSON] та [PERSON] розірвано шлюб, про що 21.11.2002 року складено відповідний актовий запис №101 згідно свідоцтва про розірвання шлюбу серії І-ОЛ №066164, виданого [PERSON] районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області (а.с.9, 35). Після державної реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоєно прізвище «Добрик». Позивачка [PERSON] з 08.02.1991 року зареєстрована та постійно проживає в кватирі №1 за адресою: вул. Шевченка, 127, в м. Бобринець Кіровоградської області, та є її наймачем. Згідно відомостей про реєстрацію Бобринецького РС УДМС від 19.09.2017 року, [PERSON] з 14.12.1999 року зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.19). Згідно копії акту, складеного 17.08.2017 року комісією у складі жителів будинку по вул. Шевченка, 127, встановлено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS], не проживає протягом пятнадцяти років, особисті його речі в квартирі не знаходяться та про місце його перебування невідомо (а.с.7). Свідок [PERSON] суду показала, що знає сторін. З позивачкою знайома з дитинства, з якою товаришує та близько 2-3 разів на тиждень приходить до неї в гості. З 2011 року відповідач в квартирі за адресою: [ADDRESS], не проживає. Речей відповідача у вказаній квартирі не бачила. З 2011 року позивачка проживає в квартирі сама. Свідок [PERSON] показав, що спілкується з відповідачем, якого знає з дитинства. Відповідач за адресою: [ADDRESS], не проживає близько 15 років. Йому відомо, що на даний час відповідач проживає в м. Кропивницький та має іншу сімю. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.2 ст.64 Житлового кодексу УРСР до членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач і члени його сім'ї (ч.3 ст.64 Житлового кодексу УРСР). Згідно ст.71 Житлового кодексу УРСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Статтею 72 Житлового кодексу УРСР передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що відповідач [PERSON] не є членом сімї наймача та на протязі пятнадцяти років не проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS], внаслідок чого позивач надміру сплачує комунальні послуги, також реєстрація відповідача у спірній квартирі перешкоджає позивачу реалізувати своє право на приватизацію кватири, тому відповідач [PERSON] підлягає визнанню таким, що втратив право користування квартирою за вказаною адресою. Враховуючи викладене, суд, оцінюючи подані докази в їх сукупності, дійшов висновку про обґрунтованість та доведеність вимоги позивача про визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням. Тому в цій частині позов підлягає задоволенню. Також, позивачем було заявлено вимогу про зняття відповідача з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Суд вважає, що ця вимога позивача не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» передбачено, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Відповідно до ст.11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» реєстрація та зняття з реєстрації місця (проживання) перебування осіб у межах відповідної адміністративно-територіальної одиниці здійснюється органом реєстрації, яким є зокрема, виконавчий орган міської ради, що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської ради. Оскільки, реєстрація та зняття з реєстрації громадян не є компетенцією суду, підставою для знаття з реєстрації особи є відповідне рішення суду, в тому числі й про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням за місцем реєстрації, тому суд відмовляє в задоволенні цієї вимоги.

Outcome: partial