overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

у вересні 2015року позивач звернувсядо суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 14 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 1636 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають доньку: [PERSON], [INFO]. Зазначив, що протягом останніх 2-х років між ним та відповідачкою постійно виникали сварки, скандали, які призвели до розпаду сімї. Позивач та відповідачка ведуть окремо домашнє господарство, ніяких взаємних турбот один про одного не здійснюють, проживають за різними адресами. Шлюб став носити формальний характер,позивач прийшов до висновку його розірвати,так як подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить спільним інтересам. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, у якій просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 жовтня 2011 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції за актовим записом № 1636 (а.с.5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-22 00:00:00

у вересні 2015року позивач звернувсядо суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 22 грудня 1979 Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 2688 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Зазначив, що нормальні сімейні стосунки між ним та відповідачкою не склалися через різні погляди на життя,повністю втрачено почуття поваги та любові. На даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільне господарство не ведуть та проживають окремо з 2011 року. На даний час неповнолітніх дітей не має, проте відповідачка не погоджується здійснити припинення шлюбу між ними у позасудовий спосіб. На прохання позивача розірвати шлюб через органи РАГСу не реагує. Позивач в судове засідання не зявився, подав до суду клопотання, у якому просить проводити розгляд справи без його участі. Зазначив, що позов підтримує та просить його задовольнити, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не зявилась, про день і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Заяв про розгляд справи за її відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 22 грудня 1979 Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 2688 (а.с.5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин з 2011 року, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст. ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сімї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

у вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та [PERSON] 30 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1884 зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох дітей - [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] . Зазначив, що між ним та відповідачкою склались негативні стосунки, оскільки вони люди різних поглядів на життя, різних вподобань. Внаслідок чого позивач та відповідачка не підтримують сімейно-шлюбні стосунки,ведуть окреме господарство, мають окремий бюджет, до примирення не прагнуть. Позивач в судове засідання не з'явився, про день і місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав до суду заяву в якій просить розглядати справу без його участі, також зазначив що позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день і місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала до суду заяву в якій просить розглядати справу без її участі, також зазначила що позов визнає, та не заперечує проти його задоволення. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 грудня 2005 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1884 (а.с. 4). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-18 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 06 травня 2006 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають дитину. Сторони мають різні погляди на сімейне життя і на життя взагалі, проживають окремо і спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння відсутнє. Тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився. Від представника позивача надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач до суду не з'явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, а тому по справі необхідно ухвалити заочне рішення, відповідно до ст. 224 ЦПК України через неявку відповідачів в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 06 травня 2006 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.6). Від шлюбу даного шлюбу сторони мають спільну дитину :[PERSON], [INFO] (а.с.7). Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-01 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 14 липня 2012 року. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 14 липня 2012 року. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з вересня 2013 року, сім'я існує формально, позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-14 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 25 червня 1993 року. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 1993 року. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з червня 2015 року, сім'я існує формально, позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-11 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 25 червня 1993 року. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомляв, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 25 червня 1993 року. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з червня 2015 року, сім'я існує формально, позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання їхнього сина [PERSON], [INFO]. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 01 березня 2008 року. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. Оскільки з 25.11.2012 року вони з відповідачем спільного господарства не ведуть та проживають окремо, [PERSON] просить стягнути аліменти в розмірі 1 000,00 гривень щомісячно. У судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Відповідач проти задоволення позову частково заперечував, просив зменшити суму аліментів. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд частково задовольняє позовні вимоги з таких підстав. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до статті 183 Сімейного Кодексу України частка заробітку /доходу/ матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 01 березня 2008 року. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо і не ведуть спільного господарства. Відповідно до частини 1 статті 184 Сімейного кодексу України, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладене, а також те, що відповідач на даний час з 16.10.2012 року по теперішній час працює Слюсарем з механоскладальних робіт 4 розряду у ДП «Антонов», має постійний дохід, суд не вбачає підстав для застосування статті 184 СК України та стягувати з відповідача аліменти у твердій грошовій формі. Однак, оскільки відповідач є батьком дитини, і зобов'язаний її утримувати, то, з урахуванням статей 180, 182, 191 Сімейного кодексу України, суд стягує з відповідача аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача щомісячно, починаючи з 11.09.2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, Закону України «Про судовий збір» з відповідача на користь держави підлягають стягненню витрати по справі в розмірі 487,20 грн., понесені судом по предмету спору про стягнення аліментів. На підставі зазначеного та

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-13 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 14\~796,88 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача послався на наступне. 31.12.2010 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №BL_ЖГ0007460, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 000 грн. з процентною ставкою 20% річних, строком до 31.12.2013 року. Відповідач порушив зобовязання по кредитному договору у зв'язку з чим станом на 20.08.2015 року має заборгованість в розмірі 14\~796,88 грн. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 31.12.2010 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №BL_ЖГ0007460, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 000 грн. з процентною ставкою 20% річних, комісією за управління кредитом 1,50% від суми кредиту, терміном повернення кредиту 31.12.2013 року. [PERSON] порушила зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та сплати плати за обслуговування кредитом. Згідно п. 4.2. кредитного договору, за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову плату процентів, та за несвоєчасну повну чи часткову плату плати за обслуговування кредиту, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25% від суми невиконаних зобовязань, строк яких настав. Відповідно до п. 4.3. кредитного договору, у випадку прострочення позичальником сплати або сплати не в повному обсязі чергового платежу, банк має право вимагати від позичальника додаткової сплати банку пені в розмірі 0,50% від суми невиконаних зобовязань. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором №BL_ЖГ0007460 від 31.12.2010 року, [PERSON] станом на 20.08.2015 року має заборгованість перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» у розмірі 17\~796,88 грн., яка складається з наступного: 2\~034,77 грн. прострочена до повернення сума кредиту; 870,38 грн. прострочені відсотки за користування кредитом; 495,68 грн. комісія за РО; 11\~396,05 грн. плата за пропуск платежів. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-12 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором у сумі 15\~547,08 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача послався на наступне. 21.04.2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №BLаЖГА00029354, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 000 грн. з процентною ставкою 15% річних, строком повернення 21.04.2014 року. Відповідач ухиляється від зобовязання за кредитним договором, у зв'язку з чим станом на 20.08.2015 року має заборгованість 15\~547,08 грн. За таких обставин позивач вимушений звернутися до суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, про причини неявки суд не повідомила, про дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню по наступних підставах. Відповідно до ст. 525 ЦК України не допускається одностороння відмова від виконання зобов'язання, крім випадків, передбачених законом або договором. Стаття 526 ЦК України встановлює, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 21.04.2011 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №BLаЖГА00029354, відповідно до якого відповідач отримав кредит в розмірі 5 000 грн. з процентною ставкою 15% річних, комісією за управління кредитом 1,75% від суми кредиту, строком повернення 21.04.2014 року. [PERSON] порушила зобовязання щодо повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитом та сплати плати за обслуговування кредитом. Згідно п. 4.2. кредитного договору, за неналежне виконання зобовязань, передбачених кредитним договором, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 25% від суми неналежно виконаного грошового зобовязання. У зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором №BLаЖГА00029354 від 21.04.2011 року, [PERSON] станом на 20.08.2015 року має заборгованість перед ПАТ «ВіЕйБі Банк» у розмірі 15\~547,08 грн., яка складається з наступного: 1\~926,78 грн. прострочена до повернення сума кредиту; 696,85 грн. прострочені відсотки за користування кредитом; 1\~137,50 грн. комісія за РО; 11\~785,95 грн. плата за пропуск платежів. Таким чином суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved