Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-20 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ «УкрСиббанк» звернувся до суду з таким позовом в якому вказував, що 27 червня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є позивач) та [PERSON] був укладений кредитний договір № 11364317000, відповідно до якого банк надав позичальнику на споживчі потреби кредитні кошти в загальному розмірі 15 000 доларів США на строк до 25 червня 2018 року, а останній зобов'язався вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення чергової його частини згідно узгодженого графіку, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 15 % річних від суми залишку заборгованості. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є його обов'язок сплачувати банку проценти в подвійному розмірі від базової ставки (30 % річних), неустойку - пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Додатковою угодою від 25 вересня 2009 року до кредитного договору внесено зміни в частині схеми погашення кредиту та розміру щомісячного платежу. Крім цього з метою забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 27 червня 2008 року та 25 вересня 2009 року позивач додатково уклав два договори поруки з [PERSON] та [PERSON] за якими останні поручилися за вчасне та повне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань та зобов'язалися нести перед позивачем разом з [PERSON] солідарну відповідальність за порушення ним умов кредитного договору. Проте позичальник умови договору в частині вчасного повернення кредиту, сплати процентів за користування ним виконував не належним чином, внаслідок чого станом на 08 вересня 2014 року виникла заборгованість в загальному розмірі 10 098,93 доларів США, що еквівалентно 129 490,52 грн., в тому числі: - заборгованість по кредиту - 9 793,25 долари США (в тому числі 1 512,75 доларів США простроченої заборгованості), що еквівалентно 125 571,01 грн., - заборгованість по процентам - 181,45 долар США, що еквівалентно 2 326,59 грн.; - нарахована пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів - 122,92 долари США, що еквівалентно 1 576,11 грн.; - нарахована пеня за несвоєчасну сплату процентів - 1,31 долар США, що еквівалентно 16,81 грн. Про солідарне стягнення з відповідачів вказаної заборгованості й просив позивач. В судовому засіданні представник позивача Шелковська Т.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні викладеним в позові. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, вказуючи на те, що внаслідок значної зміни курсу долара США до національної валюти України - гривні після укладення кредитного договору значним чином змінився паритет інтересів сторін договору на користь банку, що не можна визнати справедливим та на що позичальник не розраховував під час укладення кредитного договору. Внаслідок значного знецінення національної валюти суттєво погіршилося матеріальне становище [PERSON], яке не дозволяє йому належним чином виконувати умови договору. За вказаних обставин, а також враховуючи ступінь виконання ним взятих на себе зобов'язань, а тому [PERSON] не вбачав підстав для задоволення позову. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте надали суду письмові заяви про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги не визнають. Суд вважав можливим провести розгляд справи без участі відповідачів [PERSON], [PERSON], оскільки матеріали справи містять достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін. Заслухавши пояснення представника позивача [PERSON], відповідача [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 27 червня 2008 року АКІБ «УкрСиббанк» (правонаступником якого є позивач), який мав ліцензію та дозвіл на кредитування населення України в іноземній валюті, уклав у письмовій формі з [PERSON] кредитний договір № 11364317000 в якому сторони узгодили всі його умови. Договір діє з моменту його підписання до повного виконання сторонами взятих на себе зобов'язань. З договору та інших письмових доказів, що містяться в матеріалах справи вбачається те, що банк зобов'язався видати, а в подальшому видав позичальнику на споживчі потреби кредитні кошти в загальному розмірі 15 000 доларів США на строк до 25 червня 2018 року, а останній зобов'язався вчасно повернути кредит шляхом щомісячного повернення чергової його частини згідно узгодженого графіку, а також щомісячно сплачувати проценти за користування ним в розмірі 15 % річних від суми залишку заборгованості. Наслідками порушення умов договору в частині своєчасного виконання зобов'язань позичальником є його обов'язок сплачувати банку проценти в подвійному розмірі від базової ставки (30 % річних), неустойку - пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу за кожен день прострочення, а також право позивача вимагати дострокового повернення всієї суми кредиту. Додатковою угодою від 25 вересня 2009 року до кредитного договору внесено зміни в частині схеми погашення кредиту та розміру щомісячного платежу. При цьому внаслідок внесених змін обсяг відповідальності жодної зі сторін не збільшився. Крім цього з метою забезпечення виконання позичальником умов кредитного договору 27 червня 2008 року та 25 вересня 2009 року позивач додатково уклав два договори поруки з [PERSON] та [PERSON] за якими останні поручилися за вчасне та повне виконання позичальником взятих на себе зобов'язань та зобов'язалися нести перед позивачем разом з [PERSON] солідарну відповідальність за порушення ним умов кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 611, ч. 2 ст. 612, ст.ст. 623-625, ч. 1 ст. 1049, ст. 1050 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцю позику у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення позики або її чергової частини (прострочення боржника) він не звільняється від обов'язку виконання зобов'язання, зокрема повинен достроково повернути суму позики разом з процентами та іншими нарахуваннями, відшкодувати позикодавцю збитки та сплатити неустойку. Крім цього положення ст.ст. 546, 548-551, 553-554 ЦК України вказують на те, що сторони зобов'язання можуть домовитися про забезпечення його виконання. Виконання зобов'язання забезпечується зокрема неустойкою (штрафом, пенею), порядок та форма забезпечення яких встановлюється в законі або договорі, а також порукою. Згідно ч. 1 ст. 553, ч.ч. 1,2 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи вбачається те, що позичальник дійсно порушив умови договору в частині вчасного повернення кредиту, а також сплати процентів за користування ним про що відповідачі попереджалися банком, проте заборгованість не погасили. Доводи відповідача [PERSON] щодо значного знецінення національної валюти України після укладення кредитного договору, наслідком чого є зміна паритету інтересів сторін договору на користь банку та погіршення матеріального становища [PERSON], яке не дозволяє належним чином виконувати умови договору, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки ні кредитним договором, ні законом на час розгляду справи вказані обставини не передбачені в якості підстав для звільнення позичальника від виконання договірних зобов'язань. Водночас сторони, укладаючи договір про отримання кредиту не в гривні, а в іноземній валюті, не могли не розуміти, що несуть ризики внаслідок зміни її курсу як в сторону збільшення, так і в сторону зменшення, а тому мали можливість зазначити в договорі умови, що б мінімізували їх втрати. Судом встановлено, що станом на 08 вересня 2014 року заборгованість складає: - по кредиту - 9 793,25 долари США (в тому числі 1 512,75 доларів США простроченої заборгованості), що еквівалентно 125 571,01 грн., - по процентам за користування кредитом - 181,45 долар США, що еквівалентно 2 326,59 грн.,що повністю підтверджується наданим розрахунком боргу. В матеріалах справи відсутні жодні докази, що б спростували доводи банку щодо наявності та розміру боргу, докази щодо повного або часткового погашення відповідачами вказаної заборгованості, а також докази щодо наявності передбачених законом чи договором підстав, які б повністю, частково або тимчасово звільняли позичальника від виконання взятих на себе зобов'язань. Судом також встановлено, що в липні 2104 року ПАТ «УкрСиббанк» в порядку використання наданого йому договором та ст. 1050 ЦК України права звернувся до відповідачів з вимогою про дострокове повернення всієї суми кредиту разом з нарахованими процентами, а вже у вересні 2014 року звернувся до суду з відповідним позовом, що вказує на те, що порука не припинила свою дію. Тому вказана заборгованість підлягає стягненню з відповідача [PERSON] солідарно з [PERSON] та солідарно з [PERSON] в повному обсязі. Що стосується неустойки, то суд виходить з того, що вона нарахована позивачем підставно, проте частково поза межами встановленої законом позовної давності. Згідно ст. 526 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). До вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) законом встановлено позовну давність в один рік (п.1 ч. 2 ст. 258 ЦК України). Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 3 вересня 2014 року ухвалив постанову у справі № 6-100цс14, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за договором позики. Зі змісту постанови Верховного Суду України слідує, що позовна давність по вимогам про стягнення неустойки підлягає застосуванню судом незалежно від наявності заяви сторони про її застосування та незалежно від обумовлення сторонами в договорі іншого, більш тривалого строку. При цьому, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. За таких обставин з [PERSON], [PERSON], [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» підлягає стягненню неустойка в межах річного строку до дня звернення до суду (дати здачі позову до відділу поштового зв'язку, тобто 26 вересня 2014 року), однак в межах позовних вимог, а саме: - пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів за період з 26 вересня 2013 року по 08 вересня 2014 року - 122,46 долари США, що еквівалентно 1 570,20 грн.; - нарахована пеня за несвоєчасну сплату процентів за період з 26 листопада 2013 року по 08 вересня 2014 року - 1,31 долар США, що еквівалентно 16,80 грн. В силу ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача згідно розміру задоволених вимог також підлягає стягненню 1 294,84 грн. судового збору.

Outcome: partial