Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

\~У вересні 2014 року представник позивача звернувся до суду з вищезазначеним позовом обґрунтовуючи його тим, що в 2014 році відповідач звернувся до Ревненської сільської ради з проханням надати довідку форми №3. Тоді ж позивачу стало відомо, що [PERSON] набув право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Представник позивача вказує на те, що сільській раді стало відомо, що [PERSON] одноосібно набув право власності на вказане нерухоме майно на підставі розпорядження органу приватизації №24 від 22 червня 2011 року, яким виступало БРПТМ «Райтепломережа». В той же час представник позивача зазначає, що відповідно до господарської книги обліку зареєстрованих та проживаючих по сільській раді особовий рахунок відкрито на іншу особу, а тому відповідач не мав права претендувати на квартиру. В той же час представник сільської ради вказує на те, що підставою виникнення права власності було свідоцтво про право власності видане БРПТМ «Райтепломережа» та заява від виконавчого комітету Ревненської сільської ради до БТІ за рішенням від 11 червня 2010 року №95. Але, як вказує представник сільської ради, в протоколі засідання виконкому Ревненської сільської від 11 червня 2010 року, який зберігається в сільській раді, немає жодної згадки про вищевказану квартиру №4. Тому представник сільської ради вважає, що [PERSON] неправомірно набув право власності на вказане нерухоме майно, оскільки сільська рада вказаного питання взагалі не розглядала. В судовому засіданні представник позивача, уточнивши позов, підтримав його та просив задовольнити позовні вимоги, з вищевикладених підстав. Представник відповідача [PERSON] заперечував проти позову та просив відмовити у його задоволенні. Представник БРПТМ «Райтепломережа» вказував, що їх підприємство діяло у відповідності до наявного на той час Рішення Бориспільської районної ради про передачу повноважень органу приватизації житлового фонду БРПТМ «Райтепломережа». В решті позовних вимог поклався на розсуд суду. Представник БТІ при вирішенні цивільного спору також поклався на думку суду. Суд, вислухавши учасників цивільного процесу, дослідивши матеріали справи знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Рішенням виконкому Ревненської сільської ради Бориспільського району №88 від 11 червня 2010 року вирішено питання по заяві [PERSON] про оформлення останньому права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS]. Також доручено органу приватизації видати свідоцтво на право власності на дану квартиру. 09 липня 2010 року на підставі вказаного рішення виконавчого комітету [PERSON] видано ордер №111 на право зайняття одноособово жилого приміщення житловою площею 35,2 кв.м., яке складається з двох кімнат у квартирі за адресою: [ADDRESS]. Однак, аналізуючи вказане рішення виконкому Ревненської сільської ради вбачається, що в дійсності своїм рішенням виконавчий комітет вирішив надати дозвіл власникам та мешканцям квартир на відключення 16-квартирного житлового будинку №4 по вул. Радянська в с. Ревне Бориспільського району від центрального опалення та встановлення індивідуального опалення. Будь-якої згадки про надання [PERSON] дозволу на оформлення права власності на квартиру в рішенні сільської ради не йдеться. Відповідно до ч.1 ст.2 ЗУ «Про приватизацію державного житлового фонду» до обєктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати, житлові блоки (секції), кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів (далі - квартири (будинки), які використовуються громадянами на умовах найму. Статтями 42,51,58 ЖК України передбачено, що жилі приміщення в будинку жилого фонду місцевих рад надаються тільки громадянам, які перебувають на обліку, потребуючих поліпшення житлових умов, за рішеннями виконавчого комітету місцевої ради. На підставі прийнятого рішення виконкому видається ордер на жиле приміщення при умові, що надане жиле приміщення є вільним. Однак, згідно записів у господарській книзі, особовий рахунок у вказаній квартирі відкрито на [PERSON], 1926р.н., та його сімю: [PERSON], [INFO] - дружина; [PERSON], [INFO] - син. Відповідно до ч.2 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує нормативно-правовий акт органу влади, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно ч.1 ст. 393 ЦК України акт органу державної влади, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦКУ одним з засобів захисту цивільного права та інтересу є визнання незаконним рішення органу державної влади. Разом з цим, в рішенні сільської ради не зазначено, чи вирішувалось питання про надання [PERSON] спірної квартири на підставі якого було видано ордер на її заселення. Крім того корінець ордера відсутній і його не долучено до рішення виконавчого комітету Ревненської сільської ради Бориспільського району. З огляду на викладене, відповідач [PERSON] не мав законних підстав претендувати на спірну квартиру, оскільки раніше не проживав в даному населеному пункті та не перебував на обліку в Ревненській сільській раді Бориспільського району, як громадянин, що потребує поліпшення житлових умов Також [PERSON] не був наймачем, або членом сімї наймача [PERSON] А тому не мав права на приватизацію та отримання квартири в приватну власність. На підставі викладеного,

Outcome: approved