overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

У вересні 2013 року заявниця звернулася до суду з заявою про визнання особи недієздатною, встановлення опіки. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання заявниця, посилалася на те, що [PERSON], [INFO] є рідним братом заявниці. Через захворювання та психічний розлад [PERSON] не здатний розуміти значення своїх дій та керувати ними. З урахуванням викладеного, просила суд визнати [PERSON], [INFO] проживаючого за адресою: [ADDRESS] недієздатним; встановити над [PERSON] та признати чи опікуном заявницю [PERSON] У судовому засіданні заявниця заяву підтримала, на її задоволенні наполягала, посилаючись на обставини, викладені у позові. Представник зацікавленої особи в судові засідання у справі не з'явився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення заявниці, вивчивши матеріали справи, вважає, що вимоги за заявою підлягають задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є рідним братом заявниці, що підтверджується: - свідоцтвом про народження [PERSON] від 07.01.1971 року, серія [NUMBER]; - свідоцтво про шлюб від 23.11.1991 року, серія [NUMBER]; - свідоцтво про народження [PERSON] від 27.07.1976 року, серія [NUMBER]. Згідно Акту № 1 від 02.01.2014 року [PERSON] страждає хронічним стійким психічним розладом у формі шизофренії параноідної, виражений змішаний тип дефекту. За своїм психічним станом на теперішній час не може розуміти значення своїх дій та керувати ними. Згідно зі ч.1 ст. 39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Відповідно до ч.1 ст. 40 ЦК України, фізична особа визнається недієздатною з моменту набрання законної сили рішенням суду про це. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-11 00:00:00

У вересні 2013 року ПАТ «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 24 березня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №001-28038-240311, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2699 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% в рік. Станом на 30.07.2013 року відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 2395,43 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 2147,04 грн.; заборгованості за відсотками - 0,07 грн.; заборгованості за комісіями - 248,32 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість по кредитному договору на загальну суму 2395,43 грн. В судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час там місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. За письмовою згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні в ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом встановлено, що 24 березня 2011 року між сторонами було укладено кредитний договір №001-28038-240311, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит у розмірі 2699 грн. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 0,01% в рік. Станом на 30.07.2013 року відповідач не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, в результаті чого виникла прострочена заборгованість на загальну суму 2395,43 грн., яка складається з: заборгованості за сумою кредиту - 2147,04 грн.; заборгованості за відсотками - 0,07 грн.; заборгованості за комісіями - 248,32 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-02 00:00:00

У вересні 2013 року ПАТ «Донецькобленерго», в особі НП «Макіївський район електричних мереж», звернулося в суд з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення солідарно заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 3236,25 грн. /а.с.3/ У січні 2014 року ПАТ «Донецькобленерго» уточнило свої вимоги, пред'явив позов тільки до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в сумі 3236,25 грн. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідач мешкає у житловому приміщенні, що розташовано за адресою: [ADDRESS], та є споживачем електричної енергії. Але, відповідач не проводить оплату за використану електричну енергію, в зв'язку з чим, згідно особовому рахунку [NUMBER], за період з 12 квітня 2006 року по 22 березня 2013 року утворилась заборгованість у розмірі 3236,25 грн., яку вони просили стягнути з відповідача, а також судові витрати в сумі 229,40 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву з проханням справу розглянути у її відсутності. Відповідач до судового засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. [PERSON] мешкає в житловому приміщенні, що розташовано за адресою: [ADDRESS], та є споживачем електричної енергії. Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно особовому рахунку [NUMBER] у квартирі [ADDRESS], є заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 12 квітня 2006 року по 22 березня 2013 року, яка складає 3236 грн. 25 коп. Таким чином, відповідач не виконує свої зобов'язання по оплаті наданих послуг за спожиту електричну енергію, а тому вказана сума підлягає стягненню. При цьому, суд не застосовує строки позовної давності, оскільки відповідач до судового засідання не з'явився і не заявив таку вимогу. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір на користь позивача у сумі 229 грн. 40 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-08 00:00:00

У вересні 2013 року ПАТ «ДТЕК Донецькобленерго» в особі невідокремленого підрозділу «Макіївський район електричних мереж» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиту електричну енергію в розмірі 641, 32 грн. за адресою: 86130, [ADDRESS]. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що відповідач є споживачем електричної енергії за особовим рахунком [NUMBER]. Станом на теперішній час у відповідача, у зв'язку з несплатою, виникла заборгованість за спожиту електричну енергію за період з 01 липня 2009 року по 25 липня 2013 року у розмірі 641,32 грн., що підтверджується копією особового рахунку. Тому, на підставі вищевикладеного, просили стягнути з відповідача заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 641,32 грн., а також понесені судові витрати. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала заяву з проханням розглянути справу у її відсутності, а також зазначила, що підтримує заявлені вимоги в повному обсязі та не заперечували проти винесення заочного рішення. Відповідач до судового засідання не з'явився, про місце, день та час розгляду справи був повідомлений. Суд, дослідив надані докази, встановив наступне. Особовий рахунок [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] відкритий на ім'я [PERSON]. /а.с.5-9/ Згідно довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС України в Донецькій області вбачається, що [PERSON] з 2005 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS], змінила фамілію на «[PERSON]». Відомості про власника [ADDRESS], позивачем не надані. Відповідно до ст.. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на обставини своїх вимог і заперечень. Позивачем не доведені обставини отримання [PERSON] послуг з електричної енергії за адресою: 86130, [ADDRESS]. Таким чином, заявлені позовні вимоги до [PERSON] є безпідставними, тому в їх задоволенні необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У вересні 2013 року, позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики та сплату відсотків за прострочення грошового зобов'язання. В обґрунтування позову посилається на те, що 23 листопада 2010 року між позивачем, як позикодавцем та відповідачем, як позичальником був укладений у простій письмовій формі договір позики шляхом складання розписки. Сума позики склала 200 000,0 доларів США. Згідно домовленості [PERSON] зобов'язувався повернути позивачу позичені грошові кошти не пізніше 30 грудня 2011 року. Однак у зазначений у розписці термін грошей не повернув. Під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов'язання. Станом на 25 березня 2014 року курс долару по відношенню до гривні становить: 1 USD =10,3762 UAN, тобто 200 000,00 $ становить 2 075 240,00 грн. Станом на 30.12.2011 року курс долара США по відношенню до гривні становив 7,9898 UAN тобто 200 000 доларів становило 1 597 960,0 гривен. Період з 30 грудня 2011 року по 27 лютого 2014 року становить 790 календарних днів. 1 597 960,0 грн. х 3% х 790 к. дн. / 365 к. дн. = 2178997,95 грн.) Таким чином, на даний час заборгованість відповідача [PERSON] з урахуванням основної суми боргу та 3% річних становить: 200 000,00 $ (основна сума боргу), що еквівалентно 2 075 240,00 гривень + 103757,95 гривень (3% річних) = 2 178 997,95 гривень. Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 3 883,40 гривень, витрати по відправленню телеграми в сумі 69,84 гривень, витрати на поштове відправлення в сумі 34,64 грн. Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справу у його відсутністю, позовні вимоги підтримав, на винесення заочного рішення погоджується. Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час і місце слухання справи сповіщався належним чином відповідно до положень ст. 74 ЦПК України. Суд, у зв'язку з неявкою відповідача без поважних причин, враховуючи відсутність заперечень з боку позивача,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-22 00:00:00

У вересні 2013 року позивач ДП НВКГ «Зоря Машпроект» звернувся до суду із даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача - [PERSON] суму заборгованості за договором про погашення заборгованості з оплати за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій у розмірі 210,25 грн., суму індексу інфляції у розмірі 10,24 грн., 3% річних від простроченої суми 17,31 грн., а всього на загальну суму 237,80 грн. та 229,40 грн. судового збору. В обґрунтування свого позову позивач зазначив, що 28.10.2010 року між ДП НВКГ «Зоря Машпроект» та відповідачем був укладений договір № 20 про погашення заборгованості з оплати за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, яка станом на 01.09.2010 рік складає 210,25 грн. Згідно із графіком, зазначеним у договорі, погашення заборгованості повинно було здійснитися у листопаді 2010 року у сумі 105,12 грн. та у грудні 105,13 грн. Однак, відповідачем умови договору не виконані, через що позивач змушений звернутись до суду із даним позовом. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив його задовольнити. Відповідач позовні вимоги не визнав, та пояснив, що він у повному обсязі виконав свої зобовязання за вказаним договором до подачі даного позову до суду. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані ними письмові докази, суд прийшов до наступного. Як вбачається із матеріалів справи 28.10.2010 року позивач - ДП НВКГ «Зоря Машпроект» та відповідач [PERSON] уклали договору № 20 про погашення заборгованості з оплати за надані послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (а.с.6). Згідно з даним договором відповідач повинен був погасити заборгованість у листопаді 2010 року у розмірі 105,12 грн., а в грудні 2010 року 105,13 грн. Із копії розрахункової книжки, наданої відповідачем, вбачається, що відповідачем борг сплачено в листопаді 2010 року у розмірі 105,50 грн. та в грудні 105,50 грн. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач по даній справі добросовісно виконав свої зобовязання за договором у встановлений ним строк. Будь-яких доказів, що б спростували надані відповідачем докази та відповідні висновки суду, представник позивача суду не надав. За таких обставин суд вважає, що позивач не довів своїх позовних вимог, чим не виконав свій обовязок щодо доказування, що передбачений ст. 10 ЦПК України, а тому у задоволенні його позову слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України позивачу не відшкодовуються понесені ним судові витрати через те, що суд відмовив йому у задоволенні позову в повному обсязі.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 29 травня 2013 року він під розписку позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 100000 гривень. Відповідно до розписки відповідач зобов'язався повернути борг до 04 вересня 2013 року, проте зобов'язання не виконав і суму боргу не повернув. Тому просив стягнути з відповідача на його користь борг в сумі 100000 грн., понесені витрати на правову допомогу у розмірі 2500 грн. та витрати на судовий збір у розмірі 1000 гривень. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідач та його представник [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні показав, що працював в інтернет- магазині. Коли дізнався, що власник продає інтернет-магазин запропонував [PERSON] та [PERSON] придбати його для ведення спільного бізнесу. Хлопці погодилися. Для цього вони скинулися по 50000 грн., однак після придбання магазину бізнес не пішов і вони втратили вкладені кошти. Хлопці звинуватили його у втраті коштів, а 29 травня 2013 року у гаражі [PERSON], чинили на нього психологічний тиск та змусили написати боргову розписку, проте строк вказаний в розписці він визначив сам, коли у нього запитали в який термін він зможе повернути кошти. Вислухавши пояснення позивача, його представника, відповідача, його представника, покази свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 29 травня 2013 року, (а.с.6) відповідач [PERSON] підтвердив факт позики в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] у [PERSON] грошей в сумі 100000 грн. і зобов'язався повернути борг до 01 вересня 2013 року. Написання розписки відповідачем не заперечується. Отримання коштів відповідачем від позивача також підтверджено показами свідків [PERSON], [PERSON], та частково показами свідка [PERSON], який в судовому засіданні підтвердив, що на придбання інтернет-магазину відповідач отримав кошти від позивача, але яку суму не відомо. Відповідно ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. За таких обставин відповідач зобов'язаний повернути позику позивачу. При цьому заперечення відповідача, що гроші він не позичав, а вони були спільно вкладені у підприємницьку діяльність, а написання розписки відбулось під впливом психологічного насильства, судом не приймаються до уваги, враховуючи, що доказів цього суду не надано. Таким чином, суд вважає за необхідне позов задовольнити і стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість в сумі 100 000 гривень. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача також необхідно стягнути на користь позивача на відшкодування витрат по сплаті судового збору 1000 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-05 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що відносини між подружжям припинені внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення. В судовому засіданні позивач наполягав на позові, представник відповідача проти позову не заперечував. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного. Сторони перебувають у шлюбі з 20 серпня 2004 року. В сім'ї склалися ненормальні взаємовідносини внаслідок несумісності характерів, різних поглядів на життєві проблеми та шляхи їх вирішення, подружні стосунки припинені та не підтримуються. За таких обставин суд вважає, що сім'я розпалась, відновлення її неможливе та недоцільне, а тому позов підлягає задоволенню, а шлюб на підставі ст. 112 СК України - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-09 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння, їхня сім»я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини з 2011 року. Оскільки, подружні відносини неможливо поновити, шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідачка позов визнала та пояснила суду, що подальший шлюб з позивачем є неможливий. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 вересня 2005 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Сторони тривалий час разом не проживають, не бажають збереження сім'ї та наполягають на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст. ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася. Сторони перестали підтримувати подружні відносини, проживають окремо. Оскільки, подружні відносини неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідачка позов визнала та пояснила, що подальший шлюб з позивачем є неможливий. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 грудня 2008 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну малолітню дитину - [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, не бажають збереження сім'ї та наполягають на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-01 00:00:00

У вересні 2013 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні відносини неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги та просив задовольнити позов. Відповідачка позов визнала та просила розірвати шлюб із позивачем, оскільки на даний час сім'я фактична розпалася. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19 січня 2004 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час сторони проживають окремо, не бажають збереження сім'ї та наполягають на розірвання шлюбу, під час наданого судом терміну примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст. ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved