Jurisdiction: civil
Date: 2019-07-15 00:00:00

У березні 2019 року позивач [PERSON] звернулась до Обухівського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області, третя особа [PERSON] про перерозподіл спадщини та внесення змін до свідоцтва про право на спадщину. Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , з яким на момент смерті мати позивача [PERSON] перебувала у шлюбі, та вони однією сім`єю проживали за адресою [ADDRESS] . На момент смерті батька позивачу було 13 повних років, а її сестрі [PERSON] 11 повних років. 18 серпня 1995 року квартира у якій вони проживали однією сім`єю була приватизована на всіх чотирьох членів сім`ї і всі ми стали власниками по ј частки. Оскільки на момент смерті батька, позивач була малолітньою тому до недавнього часу обґрунтовано вважала, що мати потурбувалась про їх з сестрою спадкові права, як малолітніх по відношенню до спадку батька. Проте зробивши витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно позивач виявила, що матір, як законний представник малолітніх у незаконний спосіб позбавила своїх дітей законного спадку, оскільки сама оформила все спадкове майно на свою користь. 05 листопада 2018 року позивач звернулась з заявою до Обухівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини та видачею свідоцтва про право на спадщину. 08 листопада 2018 року нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину майна після померлого батька, оскільки на вище згадане майно вже було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.12.2006 року [NUMBER] на ім`я дружини померлого [PERSON] . Позивач просить суд перерозподілити спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] та визнати за нею право на спадкування на 1/3 частину від спадкового майна померлого, а саме ј частини квартири що знаходиться у [ADDRESS] яка належала померлому; внести зміни до свідоцтва про право на спадщину за законом серії [NUMBER]. що видане 15 грудня 2006 року державним нотаріусом Обухівської районної державної нотаріальної контори [PERSON] на спадкове майно а саме на 1/4 (одну четверту) частку квартири, що знаходиться у [ADDRESS] шляхом включення її до цього свідоцтва як спадкоємця 1/3 частини майна померлого [PERSON] ; зобов`язати Обухівську районну державну нотаріальну контору Київської області видати [PERSON] свідоцтво про право па спадщину за законом па 1/3 частину майна померлого [PERSON] ; стягнути з відповідача [PERSON] судовий збір. Позивач в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву, в якій позов визнає в повному обсязі, просить розглядати справу у її відсутність. Відповідач Обухівська районна державна нотаріальна контора Київської області будучи належним чином повідомленим про розгляд справи, в судове засідання свого представника не направив, подав клопотання про розгляд справи за відсутності представника. Третя особа, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи, в судове засідання не з`явилась, заяв та клопотань до суду не подала. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , що підтверджується копіями паспорта, свідоцтва про народження, витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб. [INFO] помер [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис № 26 та видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] до моменту своєї смерті проживав та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно інформаційної довідки №134962587 від 20.08.2018 року частка власності на квартиру [ADDRESS] у [ADDRESS] [PERSON] та [PERSON] складає по ј частині на кожну, підставою виникнення права власності є свідоцтво про право власності б/н 18.07.1995, Обухівський комбінат комунальних підприємств ЖКК №1, частка власності [PERSON] складає 2/4, підставою виникнення права власності є свідоцтво про право на спадщину, [NUMBER], 15.12.2006, Обухівська держнотконтора; свідоцтво про право власності б/н 18.07.1995, Обухівський комбінат комунальних підприємств ЖКК №1. 05.11.2018 року позивач звернулася до Обухівської районної державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. 08.11.2018 року листом державного нотаріуса контори Обухівської районної державної нотаріальної контори Київської області № 3331/02-14 відмовлено позивачу в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частину майна, після померлого [INFO] [PERSON] , оскільки на вище згадане майно вже було видане свідоцтво про право на спадщину за законом від 15.12.2006 року [NUMBER] на ім`я дружини померлого [PERSON] . Оскільки правовідносини між сторонами виникли 05 лютого 1998 року, до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми Кодексу про шлюб та сім`ю України в редакції 01 квітня 1996 року. Згідно ст. 77 Кодексу про шлюб та сім`ю України передбачалась роздільність майна батьків і дітей, так за життя батьків діти не мають права на їх майно, так само як і батьки не мають права на майно дітей. У відповідності з ст. 78 Кодексу про шлюб та сім`ю України, якщо у неповнолітніх є належне їм майно, батьки управляють ним, як опікуни і піклувальники без спеціального на те призначення, але з додержанням відповідних правил про опіку і піклування. Позивач на час відкриття спадщини була малолітньою та проживала разом з батьками за адресою [ADDRESS] , що підтверджується довідкою ВК Обухівської міської ради Київської області № 7337 від 14.11.2018 року. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинились внаслідок його смерті. Відповідно до ч.ч.3,4 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою статті 1273 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст.1280 ЦК України, якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці (частини друга і третя статті 1272 цього Кодексу), вона підлягає перерозподілу між ними. Такі спадкоємці мають право вимагати передання їм у натурі частини майна, яке збереглося, або сплати грошової компенсації. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.1300 ЦК України На вимогу одного із спадкоємців за рішенням суду можуть бути внесені зміни до свідоцтва про право на спадщину. У випадках, встановлених частинами першою і другою цієї статті, нотаріус видає спадкоємцям нові свідоцтва про право на спадщину. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до частини 6 статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене та аналізуючи здобуті по справі докази, суд приходить до висновку, що позивач, довів ті обставини на які посилався як на підставу своїх позовних вимог, а тому вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2305 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved