Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-07 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача та просить суд стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» заборгованість за кредитним договором № 500291414 від 18.07.2012, укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та відповідачем в сумі 83799,33 грн. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що відповідач звернувся до ПАТ «Альфа-Банк» із заявою про отримання кредиту згідно якої між сторонами було укладено договір про надання кредиту №500291414 від 18.07.2012. Згідно вказаного договору банк надав відповідачу грошові кошти у розмірі 55400,00 грн. з кінцевим строком повернення до 20.07.2015. Просить врахувати, що відповідач належним чином свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав, що призвело до виникнення простроченої заборгованості у сумі 83799,33 грн. Вказує, що 23.12.2013 між ПАТ «Альфа-Банк» та ТОВ «Росвен Інвест Україна» укладено договір факторингу №2013-1 на підставі якого банк передав своє право вимоги за вказаним кредитним договором до позивача та позивач набув статус нового кредитора. Позивач зазначає, що станом на 23.12.2013 прострочена заборгованість за кредитним договором № 500291414 від 18.07.2012 складала 83799,33 грн. та просить врахувати, що ніяких інших додаткових санкцій позивачем нараховано не було. Зазначає, що відповідачем в рахунок погашення заборгованості, жодних коштів сплачено не було. З огляду на викладене просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 12 вересня 2018 року в справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та надано відповідачу 15 - денний строк на подання відзиву на позов з дня вручення ухвали про відкриття провадження. 15.11.2018 на адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви, який направлявся відповідачу із відміткою «за закінченням встановленого строку зберігання». На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Ухвалою суду від 06 грудня 2018 року справу призначено до розгляду в судовому засіданні з повідомленням сторін. Позивач у судове засідання уповноваженого представника не направив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. 16.06.2020 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, вказав, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином у порядку, визначеному ч. 1 ст. 130 ЦПК України. Про причину неявки суд до відома не поставив. Частина судових повісток, що направлялась на адресу відповідача повернулася на адресу суду з відміткою за закінченням встановленого строку зберігання, частина - з відміткою «адресат відсутній». Відповідно до ч. 3, 5, 8 ст. 128 ЦПК України судові виклики здійснюються судовими повістками про виклик. Судова повістка про виклик повинна бути вручена з таким розрахунком, щоб особи, які викликаються, мали достатньо часу для явки в суд і підготовки до участі в судовому розгляді справи, але не пізніше ніж за п`ять днів до судового засідання. У разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Враховуючи вимоги даної норми закону суд вважає повідомлення відповідача про час розгляду справи належним. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи клопотання представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно зі ст.1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Судом встановлено, що 17.07.2012 [PERSON] подав анкету-заяву на отримання кредиту (а.с. 25). 18.07.2012 між [PERSON] та ПАТ «Альфа-банк» укладено кредитний договір №500291414 згідно умов якого банк надав відповідачу кошти у розмірі 55400 грн. 00 коп. із процентною ставкою 25,00% річних із кінцевою датою повернення кредиту до 20.07.2015, а відповідач зобов`язався повертати платежі, сплачувати проценти за його користування та інших платежів за договором, здійснювати щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни в порядку та на умовах визначених договором та відповідно до графіку платежів, який є додатком №1 до договору (а.с. 31-35). Згідно наявного в матеріалах справи копії договору факторингу №2013-1 від 23.12.2013 вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 500291414 від 18.07.2012 (а.с. 5-15). Позивач в обґрунтування позовних вимог вказує, що банк надав відповідачу грошові кошти у встановленому договором розмірі, однак останній належним чином свої зобов`язання з повернення кредитних коштів не виконав, що призвело до виникнення простроченої заборгованості у сумі 83799,33 грн., на що суд зазначає наступне. Відповідно до ч. ч.1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно з ч.ч. 1-3 ст. 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Відповідно до позиції Верховного Суду, викладеної в постанові № 175/4576/14 від 17 липня 2019 року, яка, з точки зору ч.4 ст.263 ЦПК України, має враховуватися судом, умови договорів приєднання розробляються банком,а тому повинні бути зрозумілі усім споживачам, доведені до їх відома, а тому банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. За змістом статей 633, 634 ЦК України другий контрагент (споживач послуг банку) приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Як зазначено вище, кредитний договір між сторонами був укладений у простій письмовій формі. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору і одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про погашення простроченої заборгованості вих. №2-3040193 від 29.05.2018 (а.с. 36). Однак, до даного часу вказана вимога відповідачем виконана не була. Згідно положень ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вказівками закону та договору. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до укладеного між сторонами договору та ст.ст. 1049, 1050 та 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредит та сплатити проценти. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ухилявся від виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. У результаті недотримання відповідачем умов договору, станом на 23.12.2013 сума заборгованості по договору становить 83799 грн. 33 коп. з яких: 77199 грн. 33 коп. прострочена заборгованість по тілу кредиту та 6600 грн. 00 коп. прострочені відсотки за користування кредитом (а.с. 15). Відповідач, не з`явившись до суду, доказів виконання грошового зобов`язання за умовами кредитного договору не надав, надані позивачем докази не спростував. З огляду на викладене суд дійшов висновку про невиконання [PERSON] умов визначених кредитним договором № 500291414 від 18.07.2012 та стягнення з останнього 77199,33 грн. простроченої заборгованості по тілу кредиту. Частиною 1 ст. 1048 ЦК України визначено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Судом встановлено, що умовами кредитного договору №500291414 від 18.07.2012 встановлено відсоткову ставку 25,00% річних. Також встановлено, що відповідачем порушено умови кредитного договору. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про стягнення з відповідача 6600,00 грн. заборгованості за відсотками за кредитним договором №500291414 від 18.07.2012. Як встановлено судом, згідно договору факторингу №2013-1 від 23.12.2013 ПАТ «Альфа-Банк» відступило на користь ТОВ «Росвен Інвест Україна» своє право вимоги заборгованості за кредитними договорами, у тому числі за кредитним договором № 500291414 від 18.07.2012 (а.с. 5-15). За нормою ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Згідно ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Таким чином, суд приходить до висновку про перехід до позивача прав вимоги за кредитним договором № 500291414 від 18.07.2012, та що в межах даного спору позивачем правомірно пред`явлено вимоги до відповідача про стягнення заборгованості на загальну суму 83799 грн. 33 коп. за весь час прострочення оплати за кредитним договором, яка розрахована станом на 23.12.2013. Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та співставленні, належності, допустимості, достовірності кожного доказу окремо, а також їх достатності та взаємному зв`язку, враховуючи те, що відповідачем не було належним чином виконано умови вищезазначеного кредитного договору, а також ним не було спростовано вищезазначених позовних вимог позивача, суд дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає до стягнення судовий збір на користь позивача у розмірі 1762 грн. 00 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved