Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-17 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, про визнання права власності на спадкове майно, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року в с. Стіна Томашпільського району Вінницької області померла його баба [PERSON] Після її смерті відкрилась спадщина на спадкове майно, до складу якої входить право на земельну частку (пай) розміром 2,15 га в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі, у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Стінянське» с. Стіна Томашпільського району Вінницької області, посвідченої сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії [NUMBER] Ще за життя баба склала заповіт, яким все своє майно заповіла позивачу, однак коли він звернувся до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом йому відмовлено в зв'язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на спадкове майно на ім»я спадкодавця, а тому з цим позовом він вимушений звернутися до суду. В судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, однак надав суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області в судове засідання не з'явився, однак голова сільської ради надіслав до суду заяву, згідно якої позов визнає, просить справу розглянути за відсутності їх представника. Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не з'явилися в судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. До відносин спадкування необхідно застосувати законодавство, чинне на час відкриття спадщини, тобто норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до статей 524, 529 ЦК (в редакції 1963 р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 534 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Відповідно до ст. 549 ЦК дії, що свідчать про прийняття спадщини, зокрема фактичний вступ в управління чи володіння спадковим майном або подача заяви державній нотаріальній конторі про прийняття спадщини, повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття останньої. За змістом розділу VІІ вказаного Кодексу, прийняття спадщини - це акт, який поширюється на всі об'єкти спадкування водночас і свідчить про бажання скористатися правом на спадщину. До спадкоємця в момент виникнення правонаступництва переходять і ті права, які в цей час ще не були відомі. Судом встановлено, що [INFO] року в с. Стіна Томашпільського району Вінницької області померла [PERSON] (а.с. 10). Після її смерті відкрилася спадщина на належне їй спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Стінянське» с. Стіна Томашпільського району Вінницької області, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Стінянської сільської ради Томашпілького району Вінницької області № 12 від 17 березня 2017 року. Крім того, в довідці зазначено, що [PERSON] на протязі шести місяців спадщину прийняв (а.с.11). Як вбачається з копії заповіту, складеного 30 квітня 2002 року, посвідченого секретарем Стінянської сільської ради Томашпільського району Вінницької області [PERSON], [PERSON] є спадкоємцем за заповітом (а.с. 7). Згідно копії сертифіката на право на земельну частку (пай) члена колективного сільськогосподарського підприємства серії [NUMBER] виданого 14 травня 1997 року [PERSON] належало право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП «Стінянське» с. Стіна Томашпільського району Вінницької області (а.с.8). Згідно довідки, виданої Томашпільською районною державною нотаріальною конторою №163/0231 від 15 березня 2017 року у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON], відмовлено, у зв'язку із відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на спадкове майно на ім»я спадкодавця (а.с.10). Як вбачається з повідомлення Томашпільської державної нотаріальної контори № 214/0116 від 06 квітня 2017 року спадкова справа після померлої [INFO] року [PERSON] не заведена (а.с.16). Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР (1963 року), якщо спадкоємець в установлений ст. 549 цього Кодексу строк вступив в управління або володіння спадковим майном чи його частиною, суд з цих підстав вирішує питання не про продовження пропущеного строку, а про визнання права на спадкове майно. Відповідно до п. 5 Указу Президента України від 08 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачена видача сертифікатів на право на земельну частку. Статтею 5 ЗК України в редакції 1990 року визначено, що право на земельну частку може бути передано у спадщину в порядку і на умах передбачених цивільним законодавством щодо спадкового майна. Отже, за наявності сертифіката на право на земельну частку, виданого на ім'я [PERSON], спадкоємці успадковують право на цю земельну ділянку, що є передумовою для оформлення ними в подальшому права власності, на цю земельну ділянку і отримання відповідних документів про право власності, тому суд вважає визнати за позивачем право на спадщину в порядку спадкування та таким чином частково задовольнити позовні вимоги. На підставі викладеного,

Outcome: partial