Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в обґрунтування якого вказує, що з 21.03.2016 року він був звільнений з Командитного товариства «Запорізький завод високовольтної апаратури Вакатов і Компанія» на підставі п.1 ст.36 КЗпПУ\~за угодою сторін. Відповідач, в порушення вимог ст. 115 КЗпП України, щомісячно не виплачував заробітну плату в повному обсязі, в зв`язку з чим станом на 13 червня 2016 року утворилася заборгованість по заробітній платі в сумі 3007,85 грн. В день звільнення, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів з нею розрахунок, не виплатив заборгованість по заробітній платі. Просить стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у сумі 3007,85 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку. В судове засідання представник позивача зявився, звернувся із уточненою позовною заявою (про збільшення позовних вимог), в якій зазначили, що сума заборгованості по заробітній платі складає 3007,85 грн., щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати просить збільшити позовні вимоги на розмір середнього заробітку та стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 21.03.2016 року по 04.05.2017 року, що складає 281 робочих дня у розмірі 52816,76 грн. Щодо заперечень представника відповідача про не співмірність позовних вимог вважає, що позиція представника відповідача є хибною. З матеріалів справи вбачається, що розмір невиплаченої позивачу заборгованості по заробітній платі становить 3007,85 грн.,наявність якої не оспорюються представником відповідача, який в судовому засіданні зазначив, що не заперечує проти заявленої до стягнення нарахованої, але не виплаченої суми заробітної плати у розмір 3007,85 грн. Представник відповідача у судове засідання зявилася, заперечувала щодо вимоги про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, у звязку з тим, що позивач пропрацював на підприємстві відповідача тільки два місяці ( у лютому 2016 року 18 днів, у березні 2016 року 14 днів), вважає суму заборгованості по заробітній платі та заявлену позивачем суму стягнення середнього заробітку не співмірною, просила в цій частині відмовити у задоволенні позову. Вислухавши сторін по справі, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши надані докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ст. 115 КЗпП України заробітна плата повинна виплачуватися працівникам регулярно, не рідше 2-х разів на місяць. Відповідно до вимог ст. 116 КЗпП України при звільнені працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства проводиться в день звільнення. Згідно ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобовязаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Судом встановлено, що з 09.02.2016 року по 21.03.2016 року [PERSON] працював на підприємстві відповідача, що підтверджується записом в трудовій книжці БТ-I № 2420799. В день звільнення, в порушення вимог ст. 116 КЗпП України, відповідач не провів з [PERSON] розрахунок, не виплатив заборгованість по заробітній платі, яка становила 3007,85 грн., що підтверджується довідкою про доходи від 13.06.2016 року та розрахунковим листом за березень 2016 року. Вирішуючи питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку суд виходив з наступного. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Так як за підприємством малася безспірна сума заборгованості по заробітній платі при звільненні позивача з 21.03.2016р., яка не сплачена відповідачем на час розгляду справи, то у позивача виникло право отримати середньомісячний заробіток за час затримки виплати заробітної плати. При визначенні розміру\~\~середнього заробітку за час затримки\~\~\~\~розрахунку при звільненні застосовуються вимоги\~\~п.п. 2, 3, 5, 8\~Постанови КМ України № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», що середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Відповідно до розрахункових листів середньоденний заробіток позивача становить 187,96 грн., тому середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати за період з 21.03.2016р. по 04.05.2016р., тобто за 281 робочих дня, становить 52816,76 грн. У відповідності до ст. 117 КЗпП України, відповідальність за затримку розрахунку при звільненні, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. Судом не встановлено, що на момент звільнення позивача з роботи мався спір між сторонами про розмір належних до виплати сум. Статтею 233 КЗпП України встановлено, що у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком. Розрахунок, наданий представником позивача, проведений вірно та представником відповідача не спростований. Відповідач не надав суду докази відсутності вказаної заборгованості та не надав доказів відсутності своєї вини в затримці розрахунку. Оскільки представник відповідача не заперечує проти розміру суми заборгованості по заробітній платі. То й підстав для застосування принципу співмірності та зменшення розміру відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні немає. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованість по заробітній платі у розмірі 3007,85 гривень та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 52816,76 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у звязку із чим з відповідача слід стягнути 640,00 грн.

Outcome: approved