Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-14 00:00:00

У вересні 2018 позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Позовні вимоги позивачем умотивовано тим, що згідно цивільно-правової угоди № 3 від 01.12.2017 року, укладеної між ТОВ «Кедр-ВІТТАЛ» та [PERSON], відповідач взяв на себе зобов'язання по перевезенню автотранспортних вантажів, товару транспортом замовника (позивача). Вказує, що 01.12.2017 з відповідачем був укладений договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність. Зазначає, щопо Акту приймання-передачі від 01.12.2017 року відповідачу були передані: автомобіль марки DAF FT 95.380, кузов [NUMBER] номерний знак [NUMBER], а також н/причіп КRONE, державний номерний знак [NUMBER]; автомобіль КRON SDP 27 кузов [NUMBER] номерний знак [NUMBER]; колеса та комплектуючі. Зазначає, що 02.12.2017 о 16.11 годин в м. Сквира по вул. Київська, Сквирського району Київської області водій [PERSON] керуючи транспортним засобом DAF д.н.з. [NUMBER], до якого був прикріплений напівпричіп RON д.п.з. [NUMBER], не врахував безпечної швидкості руху та стан дорожнього покриття, в зв'язку з чим не впорався з керуванням та скоїв наїзд на відбійник, що призвело до механічного пошкодження автомобіля. Постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.01.2018 відповідач [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення. Внаслідок винних дій відповідача ТОВ «Кедр-ВІТТАЛ» заподіяна матеріальна шкода в сумі 478 934, 93 грн. Зазначає, що згідно п. в ст. 1 договору про повну матеріальну відповідальність від 01.12.2017 року, водій транспортного засобу DAF (інв. № 105000169) державний номерний знак [NUMBER], та причіп державний № [NUMBER], в разі пошкодження транспортного засобу з його вини, зобов'язаний повністю відшкодувати понесені збитки підприємству, згідно законодавства. Вказує, що згідно Полісу № АК/6674182 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого Страховиком є ПрАТ «УСК «КНЯЖА ВІЄННА ІНШУРАС ГРУП», Страхувальник - ТОВ «Кедр-КВ» (правонаступником якого є ТОВ «Кедр-Віталл»), страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором (полісом). Вважає, що заподіяння майнової шкоди внаслідок ДТП майну позивача не є страховим випадком відповідно до вищевказаного полісу, тому будь-які вимоги про стягнення страхових виплат позивачем не пред'являлись. Просить суд стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Кедр-ВІТТАЛ» матеріальну шкоду в розмірі 478 934, 93 гривень та всі судові витрати. В судове засідання представник позивача - Шишковська А.Б. не з`явилася, надала суду заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з'явився, по невідомим суду причинам, повідомлявся судом в порядку ч.10 ст.187 ЦПК - через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України, оскільки отримана судом інформація не дала можливості встановити його зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання (перебування); заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, у зв'язку з чим, суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи. Суд, вважає за можливе розглянути справу у відсутності нез'явившихся осіб. Вивчивши позов, дослідивши та оцінивши наявні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та такий, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 2 п.1 ст. 22 ЦК України передбачено, що збитками є витрати, яких особа зазнала у зв»язку зі знищенням або пошкодженням речі а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). На підставі ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 1 п.2 ст. 1188 ЦК України передбачено, що шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. У п. 1.10 Правил дорожнього руху України зазначено, що власником транспортною засобу - є фізична чи юридична особа, яка володіє майновими правами на транспортний засіб і має на нього належні документи. Судом установлено, що ТОВ «Кедр-ВІТАЛЛ» на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів (а.с.27, 44) належить автомобіль марки DAF FT 95.380, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та загальний напівпричіп КRONE SDP 27, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER]. 01.12.2017 між ТОВ «Кедр-ВІТАЛЛ» (замовник) та [PERSON] (виконавець) було укладено цивільно-правову угоду №3, відповідно до якої замовник доручає, а виконавець бере на себе зобов'язання виконати такі роботи: перевезення автотранспортом грузів, товару автотранспортом замовника, термін дії угоди з 01.12.2017 по 31.12.2017 (а.с.4). За Актом приймання-передачі від 01.12.2017 відповідачу [PERSON] представником ТОВ «Кедр-ВІТАЛЛ» було передано: в тому числі і автомобіль марки DAF FT 95.380, кузов [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER] та загальний напівпричіп КRONE SDP 27, реєстраційний номер [NUMBER], номер кузова [NUMBER] (а.с.6). Також 01.12.2017 між ТОВ «Кедр-ВІТАЛЛ» та працівником [PERSON] було укладено договір про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, відповідно до якого працівник, водій транспортного засобу DAF (інв. № 105000169) д.н.з. [NUMBER] та причіп д.н.з. [NUMBER], що прийняв транспортний засіб згідно акту-прийому передачі від 01 грудня 2017 бере на себе повну матеріальну відповідальність за збереження та експлуатацію транспортного засобу, в зв'язку з чим зобов'язується: а) дбайливо ставитись до експлуатації переданого йому транспортного засобу, а також нести повну відповідальність за збереження матеріальних цінностей/майна/ при його перевезенні; б) утримувати транспортний засіб в технічно-справному стані, а в разі його поломки негайно ставити до відома підприємство, вживати заходи по його ремонту; в) в разі, пошкодження транспортного засобу з його вини, повністю відшкодовувати понесені збитки підприємству, згідно законодавства; г) при звільненні з роботи передати транспортний засіб підприємству, відповідно до акту-прийому передачі (а.с.5). 02.12.2017 о 16.11 год. в м. Сквира по вул. Київська, Сквирського району Київської області водій [PERSON] керуючи транспортним засобом DAF д.н.з. [NUMBER], до якого був прикріплений напівпричіп КRON д.п.з. [NUMBER], не врахував безпечної швидкості руху та стан дорожнього покриття, в зв'язку з чим не впорався з керуванням та скоїв наїзд на відбійник, що призвело до механічного пошкодження автомобіля та постановою Вінницького районного суду Вінницької області від 11.01.2018 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 (триста сорок) грн. 00 коп. в дохід держави , дана постанова набрала законної сили 22.01.2018 (а.с.7). Тому судом установлено, що з вини відповідача [PERSON] сталося ДТП 02.12.2017 року. Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1043Е-12/17 від 20.12.2017, складеного ПП ЕНДЦ «Експертиза» вартість матеріального збитку, заподіяної з технічної точки зору власнику автомобіля DAF FT 95.380, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, в цінах станом на час виконання даного дослідження, складає: 336 787, 44 гривень, в тому числі ПДВ (а.с.11-26). Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 1044Е-12/17 від 21.12.2017, вартість матеріального збитку, заподіяного з технічної точки зору власнику напівпричепа КRONE SDP 27, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер [NUMBER], внаслідок його пошкодження під час дорожньо-транспортної пригоди, в цінах станом на час виконання даного дослідження, складає: 142 147, 49 гривень, в тому числі ПДВ(а.с. 30-43). Також, судом установлено, що між відповідачем ПрАТ «УСК «Княжавієннаіншуранс груп» (Страховик) та ТОВ «Кедр-КВ» (Страхувальник) укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/6674182, згідно до Полісу, який діє з 06.06.2017 по 05.06.2018, за яким забезпечений транспортний засіб- автомобіль DAF FT 95.380, реєстраційний номер [NUMBER], ідентифікаційний номер [NUMBER].(а.с.10). Відповідно до ст. 21 КЗпП України трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, дотримуючись внутрішнього трудового розпорядку, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Цивільно-правовий договір - це угода між організацією (підприємством, установою тощо) і громадянином на виконання останнім певної роботи (а саме: договір підряду, договір доручення тощо), предметом якого є надання певного результату праці, але за цього виду договору не виникають трудові відносини, на які поширюється трудове законодавство. Відповідальність працівника за трудовим договором регулюється лише імперативними нормами, тобто нормами КЗпП України та інших актів трудового законодавства, що не можуть змінюватися сторонами у договорі, а відповідальність виконавця послуг (підрядника) у цивільно-правових відносинах визначається сторонами у договорі або чинним законодавством України, зокрема нормами ЦК України. Отже судом беззаперечно установлено, що між позивачем та відповідачем виникли договірні правовідносини, які за свої правовою природою притаманні трудовим правовідносинам. Також судом установлено, що транспортні засоби: автомобіль DAF FT 95.380, кузов [NUMBER] номерний знак [NUMBER] та напівпричіп КRONE SDP 27 кузов [NUMBER] номерний знак [NUMBER] на час ДТП знаходилися у володінні відповідача [PERSON] на відповідній правовій підставі. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року з наступними змінами п. 4 абз. 2 під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав/договору оренди, довіреності, тощо/. Згідно до вимог ч. 5 ст. 1187 ЦК України особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. З огляду на вищезазначене, беручи до уваги те, що ДТП, яке відбулось 02.12.2017 о 16.11 год. в м. Сквира по вул. Київська, Сквирського району Київської області, сталось з вини водія [PERSON], який на відповідній правовій підставі керував автомобілем DAF FT 95.380, кузов [NUMBER] номерний знак [NUMBER], з напівпричепом КRONE SDP 27 кузов [NUMBER] номерний знак [NUMBER], а саме на підставі цивільно-правової угоди №3, забезпеченої договором про повну індивідуальну матеріальну відповідальність, укладених між позивачем і відповідачем, тому позовні вимоги підлягають до задоволення та стягнення з відповідача на користь позивача матеріальної шкоди, завданої внаслідок ДТП в сумі 478 934, 93 гривень. При цьому, суд враховує те, що відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №6-2808цс 15 від 20 січня 2016 року право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З позовної заяви убачається, що позивач просить суд стягнути з відповідача усі судові витрати, а саме попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових становить 7 184, 02 грн. - витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання позовної заяви; 881, 00 грн. - витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за подання заяви про забезпечення позову, 8 000 грн. - витрати, пов'язані з оплатою послуг адвоката. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат, суд приходить до такого висновку. Згідно ч.1 ст.141 ЦПК Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з огляду на те, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7 184,02 гривень (а.с.1) підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача. Вимога про стягнення з відповідача [PERSON] судових витрат по сплаті судового збору за заявою про забезпечення позову в сумі 881 гривня (а.с. 50), підлягає до відмови у її задоволенні, оскільки ухвалою Вінницького районного суду від 18.09.2018 заяву позивача про забезпечення позову повернуто заявнику. Відповідно п.2 ч.1 до ст.7 закону « Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі повернення заяви або скарги. Тому, для повернення судового збору за подання заяви про забезпечення позову, позивач має звернутися по суду з відповідним клопотанням. Щодо стягнення з відповідача 8 000 гривень витрат, пов'язаних з оплатою послуг адвоката, суд вважає за необхідне відмовити в задоволення даної вимоги, з огляду на таке. Відповідно до ч.1 -6 ст. 137 ЦПК витрати, пов'язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов'язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов'язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Між тим, підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу, надану в суді адвокатом регламентовано у пункті 1 частини третьої статті 133, статтях 137, 141, 142 ЦПК . Згідно ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п. 95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015 року, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009 року, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004 року, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відповідно до п.48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а і у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що в силу норм чинного законодавства позивач на підтвердження вимоги про стягнення витрат пов'язаних з наданням правничої допомоги у розмірі 8 000 гривень не надав суду належних та допустимих доказів. Тому, установивши, що у справі відсутні належні та допустимі, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК, суд дійшов висновку про необґрунтованість заявленої вимоги позивача щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу ( заявлених позивачем як витрати пов'язані з оплатою послуг адвоката) , у зв'язку з чим у задоволені даної вимоги слід відмовити. Також суд вважає за необхідне роз'яснити учасникам справи положення ч.ч.4,5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved