Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

ТОВ ФК «Суперіум» просить стягнути з [PERSON] заборгованість за Договором-анкетою про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95429096000 від 21.06.2019 року в розмірі 40732,20 грн., що складається з: суми залишку за кредитом - 29960,00 грн.; суми прострочених процентів - 10772,20 грн. На обґрунтування у позові вказано, що 21.06.2019 року між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] укладено договір-анкету про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95429096000 (надалі Кредитний договір). Відповідно до пунктів 1.1., 1.2., 1.4. Кредитного договору Банк на підставі наданих документів відкрив Клієнту та обслуговує на умовах Тарифного плану «Револьверна Кредитна Картка «Шопінг НПК (55G)» поточний рахунок у національній валюті України. Банк встановлює ліміт овердрафту (надає кредит) на картковому рахунку Клієнта, а останній зобов`язується повернути використану суму кредиту та сплачувати плату за кредити на умовах, визначених цим Договором-анкетою та Правилами (договірних умов) споживчого кредитування позичальників АТ «УКРСИББАНК» з можливістю відкриття і розрахунково-касового обслуговування карткових (поточних) рахунків, опублікованих в газеті «Урядовий кур`єр» № 105 від 09.06.2017 року (з усіма змінами та доповненнями) та розміщених на сайті www.my.ukrsibbank.com та/або на інформаційних стендах у приміщеннях установ Банку. Правила після підписання сторонами Договору-анкети, тобто з 21.06.2019 року, стають його невід`ємною частиною, підписуючи Договір-анкету, Сторони підтверджують, що досягли згоди за усіма істотними умовами Договору, які викладені в цьому Договорі-анкеті та в Правилах. Підписи Сторін під цим Договором вважаються одночасно підписами під Правилами, при цьому після підписання Сторонами цього Договору-анкети, Терміни, що вживаються в цьому Договорі-анкеті мають значення, надане їм у Правилах. За положеннями пунктів 2.1., 2.4. Кредитного договору ліміт кредитування встановлено у розмірі 30000,00 грн. Строк дії ліміту кредитування до 10.07.2021 року. Користування Позичальником коштами кредиту підтверджує згоду Клієнта з умовами кредитування, зазначеними в цьому Договорі-анкеті та повідомленні Банку, згаданому в п.2.3. цього Договору-анкети. Пунктами 2.5. та 2.6. Кредитного договору встановлені умови обслуговування кредиту, зокрема: процентна ставка на суму кредитної заборгованості за операції отримання готівки, річних 55%; процентна ставка на суму кредитної заборгованості за безготівковими операціями, річних 55%; пільговий період для погашення заборгованості до 56 днів. Сторонами погоджено визначення орієнтованої сукупної вартості кредиту, а саме: розрахунок карткою в терміналі 12000,00 грн.; розрахована Банком Мінімальна сума поповнення Карткового рахунку (усереднено) - 682,40 грн., з них на погашення процентів та комісії 270,01 грн., на зменшення строкової заборгованості 412,39 грн. Проте, відповідач умов Кредитного договору не дотримувався, у зв`язку з чим перед Банком виникла заборгованість, загальною сумою 40732,20 грн. 20.02.2020 року між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «Олком-Лізинг» був укладений договір факторингу №164, відповідно до якого право вимоги за вказаним Договором-анкетою перейшло до останнього. Того ж дня між ТОВ «Олком-Лізинг» та ТОВ «Фінансова компанія «Суперіум» укладеного договір факторингу №2002-Ф1, на підставі чого право вимоги за тим же Договором-анкетою перейшло вже до позивача, що і стало підставою звернення до суду з цим позовом про примусове стягнення заборгованості, яка утворилася у відповідача внаслідок неналежного виконання Кредитного договору. Представник позивача за довіреністю адвокат Руденко К.В. у судове засідання не з`явився в черговий раз, поважність причин неявки не сповістив, заяви про відкладення розгляду справи від нього не надходило. Відповідач [PERSON] звернувся з клопотанням про розгляд справи за його відсутності. У поданому відзиві просить відмовити у задоволенні вимог, зазначивши, що вказана у позові інформація про укладення між ним та АТ «УКРСИББАНК» кредитного договору № 95429096000 від 21.06.2019 року є недостовірною, оскільки такий договір не підписував і коштів не отримував. Отриманих та непогашених кредитів в зазначеному банку не має, що підтверджується довідкою АТ «УКРСИББАНК» з №32/60-2-05/29 від 19.02.2021 року. Крім того, позивач реалізуючи своє право на стягнення боргу, звернувся до приватного нотаріуса, який вчинив виконавчий напис за №7359 від 29.01.2021 року, що, на даний час, є предметом судової перевірки за позовом [PERSON] . Отже, позивач звернувся до суду зі стягненням заборгованості за кредитним договором за яким вже вчинений виконавчий напис та стягнуто заборгованість, маючи на меті піддати відповідача повторно юридичній відповідальності, стягнувши подвійну суму за Кредитним договором, який з ним не укладався. На відзив відповідача [PERSON] представник позивача подав відповідь на відзив, яка зводиться до наступного: - довідка надана відповідачем на спростування заборгованості перед АТ «УКРСИББАНК», за відсутності доказів про оплату існуючої заборгованості, не заслуговує на увагу; - наявність виконавчого напису про стягнення цієї заборгованості та розглядуваного позову не є подвійним стягненням; - твердження відповідача про те, що Кредитного договору він не підписував є надуманими, оскільки жодним доказом не підтверджено. Суд дослідивши представлені докази приходить до такого висновку. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Приписами ч.1 ст.13 ЦПК визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та у встановлені договором строки. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна умов договору не допускається. Частиною 1 ст. 509 ЦК визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За положеннями ст.626 ЦК договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України). Приписами ст.638 ЦК визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею ст.639 ЦК передбачено, що договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлено законом; якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для такого виду договорів не вимагалася. Якщо сторони домовилися укласти договір за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем, він вважається укладеним у письмовій формі. За змістом ст. 634 ЦК - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Статтею 1054 ЦК передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 610, 611 ЦК порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. За договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника) (ч.1 ст.1077 ЦК). Приписами ч.1 ст.1082 ЦК регламентовано, що боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. На підтвердження позовних вимог ТОВ «ФК Суперіум» подало наступні докази: - ДОГОВІР-АНКЕТУ про відкриття та комплексне розрахунково-касове обслуговування банківського рахунку фізичної особи та умови кредитування (з Правилами) №95429096000 від 21.06.2019 року, укладеного між АТ «УКРСИББАНК» та [PERSON] (а.с.6-7); - Договір факторингу №164 від 20.02.2020 року укладеного між АТ «УКРСИББАНК» та ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗІНГ» за яким до останнього перейшло право вимоги за вказаним Договором-анкетою, акт взаємозаліку, витяг з Реєстру Боржників до цього Договору факторингу згідно якого [PERSON] має заборгованість загальною сумою 40732,20 грн., зокрема: заборгованість за основним боргом - 29960 грн., заборгованість за відсотками - 10772, 20 грн. (а.с.8-12,); - Договір факторингу №2002-Ф1 від 20.02.2020 року відповідно до якого ТОВ «ОЛКОМ-ЛІЗИНГ» відступив ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» в якості Нового Кредитора за плату, а Фактор прийняв належні Клієнту права грошової вимоги до Боржників за Кредитними договорами вказаними у Реєстрі Боржників, укладеними між Первинним Кредитором (кредитодавцем) і Боржниками (Портфель Заборгованості) (а.с.13-16). До цього Договору долучені бланки Реєстру Боржників, Акту приймання-передачі Реєстру Боржників, повідомлення про вторинну переуступку, Акту приймання-передачі Документації Боржників, Акту приймання-передачі Права Вимоги на яких маються підписи і печатки сторін, проте вони не заповнені (а.с.17-19). Крім того, доданий Акт приймання-передачі Реєстру Боржників та Витяг з Реєстру Боржників, які підтверджують передачу права вимоги ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ» по розглядуваному Кредитному договору (а.с.20-21). - досудову вимогу та витяг із списку згрупованих рекомендованих листів про направлення [PERSON] (а.с.24,25). На переконання суду наведені докази, за відсутності детального розрахунку заборгованості за певний період часу; документів підтверджуючих отримання та користування кредитними коштами (виписки по рахунку); видачі картки, як інструмента доступу до кредитних коштів; одержання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові з визначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню тощо, не свідчать про наявність визначеної позивачем заборгованості в розмірі 40732,20 грн., а тому вимоги є недоведеними. Даний висновок зроблений з огляду на таке. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. За положеннями ч.4 ст.263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року (справа №755/9215/15-ц) зроблений наступний правовий висновок. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до ЦПК України законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини 3 статті 2 ЦПК України основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей 10, 11, 12, 13 ЦПК України в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору суд керується Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на доказування суми заборгованості для її відшкодування з іншої сторони, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду без відповідних дій з боку сторони з приводу необхідності надання чи збирання певних засобів доказування. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відтак, суд позбавлений можливості самостійно визначити чи перевірити порядок, умови та розмір нарахованої заборгованості заявленої ТОВ «ФК «СУПЕРІУМ», оскільки тягар доведення обґрунтованості позовних вимог покладено саме на позивача, який не надав відповідного розрахунку боргу окремо по кожному платежу за певний період, доказів отримання та використання кредитних коштів відповідачем, а також одержання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові з визначенням грошової вимоги, яка підлягає виконанню, що є підставою для залишення позову без задоволення.

Outcome: dismissed