Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-06 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] в інтересах малолітньої [PERSON], Управління Державної міграційної служби України Києво-Святошинського про РВ ГУ МВС України у Київській області про позбавлення права користування житловим приміщенням, усунення перешкод в користуванні власністю та зняття з реєстрації. Свої вимоги обгрунтовував тим, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS]. 14.08.2010 року між ним та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, після чого остання оселилася в належному йому будинку без реєстрації місця проживання. [INFO] у них народилася донька [PERSON], яка була зареєстрована у зазначеному будинку. Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2013 року їх шлюб розірвано. 01 лютого 2013 року між ним та відповідачем укладено договір про сплату аліментів на дитину. На виконання їхньої домовленості щодо місця проживання дитини у березні 2013 року [PERSON] разом з дитиною переїхала на постійне місце проживання в належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS]. Посилаючись на вищевикладені обставини та норми закону, позивач просив позбавити [PERSON] права користування житловим приміщенням в будинку [ADDRESS] та зобов'язати [PERSON] не чинити йому перешкод у користуванні власністю. Зобов'язати Києво-Святошинський відділ міграційної служби зняти [PERSON] з реєстраційного обліку в будинку [ADDRESS]. В свою чергу [PERSON] звернулася в суд із зустрічним позовом в інтересах малолітньої [PERSON] до [PERSON], третя особа без самостійних вимог: Служба у справах дітей Києво-Святошинської районної державної адміністрації про усунення перешкод в користуванні житловим будинком шляхом вселення, посилаючись на те, що 14.08.2010 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб. Від цього шлюбу у них 21.02.2013 року народилася донька [PERSON], яка законно набула права користування житловим приміщенням, оскільки відповідач за своєю ініціативою та власною згодою зареєстрував дитину за адресою: [ADDRESS]. 12 лютого 2013 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. За їхньою домовленістю з [PERSON] вони після розлучення з малолітньою донькою залишилися проживати у будинку, так як іншого житла, де можна проживати з дитиною вона не має. На праві спільної часткової приватної власності їй належить частина квартири [ADDRESS], в якій проживає її батько пенсійного віку. Ця квартира має житлову площу 19.10 кв.м. з незавершеним ремонтом, постійно виникають проблеми з комунікаціями. Відповідач, погоджуючись з тим, що проживати разом з малолітньою дитиною та батьком похилого віку на такій малій житловій площі неможливо, надав згоду на її проживання з дитиною в будинку, однак у травні 2013 року він почав погрожувати їй, що припинить виплату аліментів, заблокує їм з дитиною вхід до будинку та позбавиться усіх їхніх особистих речей. Щоб уникнути скандалів та сварок у червні 2013 року вона погодилася тимчасово переїхати до орендованої відповідачем квартири. Однак відповідач порушуючи усі їхні домовленості, припинив сплачувати орендну плату, у зв'язку з чим вона з дитиною вимушені були залишити орендовану житлову площу. Назад до спірного будинку відповідач їх з дитиною не впускав. На думку [PERSON] її малолітня донька [PERSON] має право користування спірним житловим будинком. Зважаючи на викладені обставини та посилаючись на положення закону [PERSON] просила вселити малолітню [PERSON] [INFO] за місцем її реєстрації у будинок [ADDRESS]. У подальшому [PERSON] збільшила розмір позовних вимог та просила вселити її разом з донькою у зазначений вище будинок. В судовому засіданні позивач за первісним позовом та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, проти зустрічного позову заперечували. Представник [PERSON] проти первісного позову заперечувала, просила задовольнити зустрічний позов. Представники Управління Держаної міграційної служби України Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України у Київській області та третьої особи у справі: Служби у справах дітей Києво-Святошинської РДА в судове засідання не з'явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені, просили розглядати справу без їх участі, та вирішити спір у відповідності до чинного законодавства. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, знаходить, що первісний позов задоволенню не підлягає, а зустрічний підлягає задоволенню з таких підстав. Виходячи зі змісту ст.47 Конституції України кожен має право на житло, ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 18 Закону України « Про охорону дитинства» держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися приміщенням нарівні з власником або наймачем. За правилами ст. ст. 64, 156 ЖК України члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку ( квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сім'ї власника будинку ( квартири) належать: дружина власника, їх діти і батьки. Членом сім'ї власника може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з власником і ведуть з ним спільне господарство. За згодою власника будинку ( квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. З огляду на ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як вбачається із матеріалів справи [PERSON] є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 21.07.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 28.07.2008 року (а.с.13, 14). Сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі з 14.08.2010 року, який розірваний на підставі рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 12 лютого 2013 року(а.с. 8, 9). Від шлюбу у них [INFO] народилася донька - [PERSON]. У серпні 2010 року [PERSON] за згодою [PERSON] на законних підставах вселилася на спірну житлову площу, як член сім'ї власника вищевказаного будинку без реєстрації місця проживання. [INFO] народилася - [PERSON], яка була зареєстрована у будинку - 13 квітня 2011 року. Вказані обставини не оспорювалися сторонами у судовому засіданні та підтверджуються: свідоцтвом про народження [PERSON]; довідкою ф. 3 від 13.09.2013 року за № 562 (а.с.5, 7). Відповідно до акта обстеження від 14 вересня 2013 року, складеного депутатом Музичанської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 14 вересня 2013 року, [PERSON] разом з донькою - [PERSON], у травні 2013 року забрала свої речі та речі дитини і виїхали з будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] за місцем свого проживання у м. Києві (а.с.6). 01.02.2013 року між сторонами було укладено договір між батьками про сплату аліментів на дитину відповідно до умов якого, малолітня [PERSON] після припинення шлюбу залишається на вихованні у матері (а.с. 11, 12). Аналізуючи вище перелічені правові норми в розрізі наданих сторонами доказів, суд приходить до висновку про відсутність підстав передбачених законом для задоволення первісного позову [PERSON], оскільки останнім всупереч ст. 60 ЦПК України не доведено факту відсутності відповідача разом з малолітньою донькою без поважних причин понад один рік на спірній житловій площі, крім цього з акту обстеження від 14 вересня 2013 року на який посилається позивач, витікає, що [PERSON] залишила будинок у травні 2013 року, тобто термін відсутності на житловій площі передбачений положеннями ст. 405 ЦК України, який є підставою для визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням ще не сплив. Більш того, малолітня [PERSON] разом з матір'ю - [PERSON] з народження проживала у спірному будинку та була в ньому зареєстрована, а отже набула право користування вказаним житловим приміщенням. Вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, оскільки [PERSON] чиняться перешкоди у вселенні позивача за зустрічним позовом до будинку разом з малолітньою донькою. Зазначені обставини підтверджуються висновком Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України у Київській області по заяві [PERSON] від 27.09.2013 року (а.с.44)., окрім цього пред'явлення позову [PERSON] та його заперечення проти зустрічного позову говорить про факт вчинення ним перешкод у користуванні [PERSON] та її малолітньою донькою спірним житловим приміщенням. Враховуючи наведені обставини та

Outcome: approved