Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-04 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначає, що з відповідачем перебував у шлюбі з 18 жовтня 2003 року. Мають двох малолітніх дочок: Марію, [INFO], та Олександру, [INFO]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 червня 2015 року шлюб між ними розірвано. Після розірвання шлюбу діти проживають разом із ним. Під час шлюбу ними було придбане наступне майно: житловий будинок № 68 а по вул. Хабарівській у м. Дніпропетровську, нежитлове приміщення № 3 в будинку № 45 по вул. Калиновій у м. Дніпропетровську, автомобіль марки «ВMW» X3 x Drive 20i F25, 2012 року випуску, реєстраційний номер АЕ 8008 [PERSON] того, під час шлюбу відповідачем була приватизована земельна ділянка площею 0,0480 га для обслуговування будинку по вул. Хабарівській, 68 у м. Дніпропетровську. Зазначене спільне майно позивач просить поділити між ним і [PERSON], визнавши за кожним із них право власності на 1/2 частину домоволодіння № 68 а по вул. Хабарівській у м. Дніпрі, на 1/2 частину нежитлового приміщення № 3 в будинку № 45 по вул. Калиновій у м. Дніпрі, на 1/2 частину земельної ділянки загальною площею 0,0480 га (кадастровий номер 1210100000:04:035:0024), яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Хабарівська, 68 а, та на 1/2 частину автомобіля марки «ВMW» X3 x Drive 20i F25, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], а також скасувати державну реєстрацію права власності за відповідачем на 1/2 частину зазначеного майна. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, посилаючись на те, що визначення ідеальних часток подружжя у спільному майні без його реального поділу не вирішить спору між сторонами. Просив у задоволенні позову відмовити повністю. Суд, з'ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у шлюбі з 18 жовтня 2003 року. Мають двох малолітніх дочок: Марію, [INFO], та Олександру, [INFO]. Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 5 червня 2015 року шлюб між сторонами розірвано. Як вбачається з цього рішення, сторони припинили шлюбні відносини та не ведуть спільного господарства з вересня 2014 року. Також судом встановлено, що під час шлюбу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 09.08.2006 року було придбано 84/100 часток домоволодіння по вул. Марко Вовчка, 41 а в місті Дніпропетровську. Рішенням виконавчого комітету Індустріальної районної у м. Дніпропетровську ради від 20.04.2007 року № 350 Про розподіл домоволодіння по вул. Марко Вовчок, 41 А на два окремих домоволодіння було проведено поділ вказаного домоволодіння та присвоєно домоволодінню, яке належить [PERSON], адресу вул. Хабарівська, 68 а. [PERSON] того, під час шлюбу [PERSON] була приватизована земельна ділянка загальною площею 0,0480 га (кадастровий номер 1210100000:04:035:0024) за адресою: м. Дніпро, вул. Хабарівська, 68 а, що підтверджується копією державного акту про право власності на земельну ділянку від 03.04.2008 року, виданого на підставі рішення Дніпропетровської міської ради від 26.12.2007 року № 174/26. Також під час шлюбу [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 19.11.2013 року було придбано нежитлове приміщення № 3 в будинку № 45 по вул. Калиновій у м. Дніпропетровську, що підтверджується інформаційною довідкою з реєстру прав власності на нерухоме майно. [PERSON] того, під час шлюбу сторонами було придбано автомобіль марки «ВMW» X3 x Drive 20i F25, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], який 21.12.2012 року зареєстровано за [PERSON] Відповідно до частини 1 статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Частиною 2 статті 60 СК України встановлено презумпцію виникнення права спільної сумісної власності подружжя, а саме вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частиною 1 статті 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Статтею 70 СК України визначено, що в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. [PERSON] того, відповідно до ч. 1 ст. 120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. За змістом ст. 120 ЗК України та ст. 377 ЦК України, та з огляду на роз'яснення, викладені в п. 18-2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», якщо на приватизованій одним із подружжя земельній ділянці знаходиться будинок, що є спільною сумісною власністю подружжя, то у разі поділу будинку між подружжям до особи, яка не мала право власності чи користування земельною ділянкою, переходить це право у розмірі частки права власності у спільному майні будинку, будівлі, споруди. Отже, частина земельної ділянки, одержана одним із подружжя у порядку приватизації, відходить у власність іншого подружжя разом із частиною житлового будинку, який поділений між подружжям. Враховуючи наведене, а також те, що шлюбний договір між сторонами не укладався, будь-яка письмова домовленість щодо часток подружжя в спірному майні відсутня, суд, виходячи з вимог частини 1 статті 70 СК України вважає, що позов у частині визнання за кожним із сторін права власності на 1/2 частину спірного майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Таким чином, за [PERSON] та [PERSON] необхідно визнати право власності в рівних частках на домоволодіння № 68 а по вул. Хабарівській у м. Дніпрі, земельну ділянку загальною площею 0,0480 га (кадастровий номер 1210100000:04:035:0024), яка розташована за адресою: м. Дніпро, вул. Хабарівська, 68 а, нежитлове приміщення № 3 в будинку № 45 по вул. Калиновій у м. Дніпрі, автомобіль марки «ВMW» X3 x Drive 20i F25, 2012 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], а саме за кожним на 1/2 частину вказаного майна. Доводи представника відповідача про те, що визначення судом ідеальних часток подружжя в спільному майні без його реального поділу не вирішить спору між сторонами, не ґрунтуються на законі, оскільки згідно зі статтею 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог, а вимоги щодо реального поділу спірного майна сторонами не заявлялися, в той час як визначення ідеальних часток подружжя в спільному майні без його реального поділу і залишення такого майна у їх спільній частковій власності відповідає положенням статей 69, 70 СК України. Щодо вимог [PERSON] про скасування державної реєстрації права власності за [PERSON] на 1/2 частину спірного майна, то вказані вимоги задоволенню не підлягають, оскільки відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно державна реєстрація права власності та інших речових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно. Отже, само по собі рішення суду про поділ майна подружжя, яким визначено ідеальні частки подружжя в спірному майні, в тому числі нерухомому, є підставою для оформлення за позивачем права власності на таку частку майна. Позивачу не відмовлено в державній реєстрації за ним права власності на його частину майна на підставі рішення суду. Відповідно до частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. При зверненні до суду позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 6890 грн. у частині вимог майнового характеру та 551,20 грн. в частині вимог немайнового характеру. У зв'язку із частковим задоволенням позову, суд присуджує стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 6890 грн.

Outcome: partial