Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом до [PERSON], в якому просить стягнути з відповідача на її користь суму пені за прострочення сплати аліментів, за період з 17.09.2015 року по 25.02.2016 року у розмірі 47 189,87 грн. Позов мотивує тим, що рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: ВДВС Фастівського МРУЮ про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, позов [PERSON] позов задоволено. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.07.2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. Відділом ДВС Фастівського МРУЮ 29 липня 2014 року було відкрито виконавче провадження стосовно примусового виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року. Позивач зазначає, що зобов'язання зі сплати аліментів відповідач не виконується, а тому просить задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з'явилася, направила до суду клопотання, в якому просила розглянути справу без участі позивача та/або представника позивача. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї не явки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що Рішенням Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON], третя особа: ВДВС Фастівського МРУЮ, про припинення стягнення аліментів та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, було задоволено, та стягнуто з відповідача на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 04 березня 2014 до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 17.07.2014 року апеляційну скаргу [PERSON] відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін. У зв'язку із набранням рішення законної сили, 29 липня 2014 року ВДВС Фастівського МРУЮ було відкрито виконавче провадження стосовно примусового виконання рішення Фастівського міськрайонного суду Київської області від 08 квітня 2014 року. Згідно із Довідкою-розрахунком Відділу Державної виконавчої служби Фастівського міськрайонного управління юстиції від 26.02.2016 року станом на 25.02.2016 року заборгованість по аліментах становить 31 327 грн. 90 коп. (а.с.10). Як вбачається із розрахунку пені за прострочення сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON], наданої позивачем, за період з 17.09.2015 року по 25.02.2016 року відповідно до довідки ВДВС Фастівського МРУЮ № 03.3-22/1663-6 від 26.02.2016 року - загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів з боку відповідача становить 47 189,87 грн. Між тим, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. (ч. 5 ст. 124 Конституції України, ч. 1 ст. 14 ЦПК України). Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Разом з тим ч. 1 та ч. 3 ст. 181 СК України встановлено, що способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Відповідно до ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз'яснено, що передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв'язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної ним у постанові від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, з урахуванням правової природи пені, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом ст. 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, у якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, у якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць). Враховуючи той факт, що відповідач був обізнаний про стягнення з нього за рішенням суду на користь позивачки аліментів на доньку та їх розмір, він повинен був сплачувати аліменти від дня набрання зазначеним рішенням законної сили. Однак, своїх обов'язків [PERSON] належним чином не виконував, у зв'язку із чим у нього виникла заборгованість, яка станом на 25.02.2016 року становить 31327,90 грн., про що свідчить довідка-рахунок, видана 26.02.2016 року ВДВС Фастівського МРУЮ (а.с. 10). Як вбачається з матеріалів справи, позивачем надано Довідку - розрахунок заборгованості за період з 23.11.2015 р. по 25.02.2016 р. видану ВДВС Фастівського МРУЮ № 03.3-22/1663-6 від 26.02.2016 року, що підлягає нарахуванню пені за несвоєчасну сплату аліментів. Однак, що стосується розрахунку - заборгованості за період з 17.09.2015 р. по 23.11.2015 р. зазначена довідка в матеріалах справи відсутня, а тому, зазначений період не може бути прийнято судом, для нарахування пені. Не погоджується із розрахунком неустойки по сплаті заборгованості по аліментах, який надала позивач, суд відповідно до Постанови Верховного Суду України, від 01 липня 2015 року у справі № 6-94цс15, проводить свій розрахунок. Отже, виходячи з кількості днів прострочення сплати відповідачем аліментів кожного місяця, суми несвоєчасно сплачених ним аліментів, розмір неустойки (пені), яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь [PERSON], починаючи з 23.11.2015 року по 25.02.2016 року судом визначено за наступною формулою: сума заборгованості за аліментами за один місяць помножена на 1 % помножена на кількість днів у місяці, а саме: - з 23.11.2015 р. по 30.11.2015 р. - 232,05 грн., х 1% х 7 днів = 16,24 грн. - за грудень 2015 року - 994,50 грн., х 1% х 31 день = 308,30 грн. - з 01.01.2016 р. по 22.01.2016 р. - 705,78 грн. х 1 % х 22 дня = 155,27 грн.; - з 22.01.2016 р. по 31.01.2016 р. - 288,72 грн. х 1 % х 9 днів = 25,98 грн.; - з 01.02.2016 р. по 25.02.2016 р. - 857,32 грн. х 1 % х 25 днів = 214,33 грн.; Загальна сума неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів на дитину становить 720 (сімсот двадцять) грн.12 (дванадцять) коп. З урахуванням вищенаведеного суд приходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551,21 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial