overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-24 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 17 вересня 2011 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них, 19 грудня 2011 року, народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння, розходження поглядів на сімейні відносити та обовязки. З серпня 2016 року шлюбні стосунки між ними припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сім»я носить формальний характер, тому вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву в якій просить розглянути справу без її часті, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 вересня 2011 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 267, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії I-ОК № 116741, від 17 вересня 2011 року (а.с 6). Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії I-ОК № 201617, від 12 січня 2012 року (а.с 7). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач, виявила бажання відновити собі дошлюбне прізвище «Хілінська». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 17 листопада 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них, 04 квітня 2008 року, народився син [PERSON]. Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на сімейне життя. Між ними часто виникають безпідставні сварки. Такі стосунки негативно впливають на виховання сина. Позивач вважає, що спільне життя та збереження шлюбу з відповідачем неможливим. Тому, змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву в якій просить розглянути справу без її часті, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 листопада 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Соломянського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 2443, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії I-БК № 072588, від 17 листопада 2007 року (а.с 7). Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії I-БК № 126325, від 22 квітня 2008 року (а.с 5). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-05 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 17 лютого 2007 року вона уклала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу у них, 13 березня 2008 року, народився син [PERSON]. Подружнє життя з відповідачем не склалося, так як останній не приймав участі в сімейному житті, не проживав з сім»єю. З початку 2013 року шлюбні стосунки між ними припинені, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сім»я носить формальний характер, оскільки кожен з них планує створити нову сім»ю. Тому, вона змушена звернутися до суду із даним позовом. Позивач в судове засідання не зявилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву в якій просить розглянути справу без її часті, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення судом заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання повторно не зявився, повідомлявся судом вчасно та належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 17 лютого 2007 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області, актовий запис № 41, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії I-ОК № 037554, від 17 лютого 2007 року (а.с 4). Від вказаного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження Серії I-ОК № 091911, від 31 березня 2008 року (а.с 5). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач, виявила бажання відновити собі дошлюбне прізвище «Ткаченко». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сімя сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх дитини, а тому позовну заяву можливо задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 551,20 грн., які були сплачені позивачем при подачі до суду даного позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-12 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак у добровільному порядку її не надає, тому позивач бажає стягувати аліменти у встановленому законом порядку. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, а саме стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, при визначенні розміру аліментів, крім іншого, суд враховує стан здоров'я дитини. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За твердженням позивача, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, при цьому ухиляється від утримання дитини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести чи спростувати, ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу ніяких доказів на спростування позовних вимог не надано. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини від всіх його видів заробітку є законними та обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Судовий збір з відповідача за розгляд позовної вимоги щодо стягнення аліментів підлягає стягненню в порядку ст. 88 ЦПК України в розмірі 551,20 грн. на користь держави

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі. Від вказаного шлюбу мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак в добровільному порядку допомогу не надає, тому позивач бажає стягувати аліменти у встановленому законом порядку. Позивач у судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, а саме стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що в справі містяться відповідні докази. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, встановив наступне. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебували у зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають дитину - доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, при визначенні розміру аліментів, крім іншого, суд враховує стан здоров'я дитини. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. За твердженням позивача, відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, при цьому ухиляється від утримання дитини. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести чи спростувати, ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем в свою чергу ніяких доказів на спростування позовних вимог не надано. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини у розмірі ? частини від всіх його видів заробітку є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. Судовий збір з відповідача за розгляд позовної вимоги щодо стягнення аліментів підлягає стягненню в порядку ст. 88 ЦПК України в розмірі 551,20 грн. на користь держави

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі зареєстрованому Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, 02.09.2009 року, актовий запис 1209. Від вказаного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач періодично надає матеріальну допомогу на утримання дитини, однак в недостатньому розмірі та не систематично, тому позивач бажає стягувати аліменти в встановленому законом порядку. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. А саме стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини. Відповідач в судовому засіданні позов визнав в повному обсязі та не заперечував проти його задоволення. В порядку ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із матір'ю. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, при визначенні розміру аліментів, крім іншого, суд враховує стан здоров'я дитини. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні встановлено, що відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу, при цьому ухиляється від утримання дитини. Оцінивши зібрані по справі матеріали та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-02 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у шлюбі зареєстрованому Диканським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавської області, 15.08.1997 року, актовий запис 64. Від вказаного шлюбу мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Відповідач має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, однак за твердженням позивача в добровільному порядку допомогу не надає, тому позивач бажає стягувати аліменти у встановленому законом порядку. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. А саме стягнути з відповідача на її користь аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку на утримання дитини. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Через канцелярію суду подав клопотання, в якому зазначив, що твердження позивача щодо його ухиляння від виконання обов'язку по утриманню неповнолітнього сина є хибними. При цьому зазначив, що позов визнає в повному обсязі та просить проводити розгляд справи за його відсутності. В порядку ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від цього шлюбу вони мають дитину - сина [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із матір'ю. У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони в шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно з ст.ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей, при визначенні розміру аліментів, крім іншого, суд враховує стан здоров'я дитини. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. В судовому засіданні встановлено та не заперечується відповідачем, що останній має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Оцінивши зібрані по справі матеріали та беручи до уваги визнання позову відповідачем, суд вважає необхідним задовольнити вказаний позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини. В обґрунтування своїх вимог вказала, що вона є опікуном малолітнього [PERSON], [INFO], що позбавлений піклування з боку матері [PERSON] У березні 2016 року відповідачка залишила свого малолітнього сина та зникла без повідомлення місця проживання. Відповідач участі у матеріальному забезпеченні дитини не приймає, у добровільному порядку коштів не надає, позивач є пенсіонером, тому коштів на утримання дитини не вистачає. Просить стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частині його заробітної плати (доходів) щомісячно до повноліття дитини на її користь. У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили задовольнити. Відповідач про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджено матеріалами справи, проте до суду не прибула, про причину не явки не повідомила. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності відповідача та постановити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені у справі докази, суд знаходить позов [PERSON] таким, що підлягає задоволенню. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, відповідач [PERSON] має малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджено копією свідоцтва про народження (а.с. 7). Рішенням виконавчого комітету Жовтневої районної у місті Ради м. Кривого Рогу Дніпропетровської області № 277 від 20.07.2016 року (а.с. 6), [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування та [PERSON] призначено опікуном над ним. Судом встановлено, малолітня дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на її повному утриманні та забезпеченні. Позивач не працює, є пенсіонером, тому її доходу недостатньо для утримання малолітньої дитини. Відповідачка у добровільному не надає матеріальної допомоги, що приводить суд до переконання про можливість відповідачем сплачувати аліменти на утримання дитини у зазначеному позивачем розмірі. На спростування вказаного відповідачем доказів не надано. У відповідності до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, дослідивши та перевіривши матеріали цивільної справи та надані докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги [PERSON] обґрунтовані, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. На підставі вказаного, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір, розмір якого відповідно до ЗУ «Про судовий збір» становить 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з даним позовом. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що між нею та відповідачем 03.06.1990 року було зареєстровано шлюб, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось з суто особистих причин, почуття любові та поваги втрачено, примирення неможливе. Шлюбні відносини припинені з травня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Позивач в судовому засіданні підтримала вимоги позову та просила суд їх задовольнити, шлюб розірвати. Відповідач в судовому засіданні позов визнав та просив суд його задовольнити. Суд, вислухавши пояснення позивача, відповідача, повно та всебічно дослідивши і оцінивши обставини по справі, надані сторонами докази, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 03.06.1990 року, від шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. Судом встановлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинені з травня 2016 року, спільне господарство не ведеться. Спір щодо спільного майна та утримання дитини на даний час відсутній. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Таким чином, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд вважає, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам та інтересам їх дитини. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Судом було встановлено, що позивачка бажає залишити собі прізвище «[PERSON]».

Outcome: approved