overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про розірвання шлюбу з [PERSON], який був зареєстрований 29.04.2011 року. В заяві посилається на те, що сімейне життя з відповідачкою не склалося через різні погляди на сімейне життя та обовязки. Чоловік не піклувався про створення нормальних сімейних стосунків. На цьому грунті між ними стали виникати непорозуміння, які переростали у сварки. Більше трьох років вони спільно з чоловіком не проживають, спільне господарство не ведуть, не підтримують ніяких звязків. Через проведення на території Донецької області антитерористичної операції позивачка переїхала на проживання до Черкаської області. Відповідач проживає в [INFO]. Вважає, що подальше збереження шлюбу є недоцільним і таким, що суперечить їх інтересам. Просить шлюб розірвати. Справа розглядається Бердянським міськрайонним судом Запорізької області за територіальною підсудністю, визначеною відповідно до розпорядження Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про визначення територіальної підсудності» №2710/38-14 від 02.09.2014р. та ЗУ «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» (№1631-VII, 12.08.2014). Позивачка у судове засідання не зявилася. Просить розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити. У разі неявки відповідача не заперечує проти розгляду справи в заочному порядку. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним шляхом розміщення оголошення на сайті Бердянського міськрайонного суду та шляхом направлення телефонограми (а.с.25), оскільки поштові відправлення в м. Шахтарськ Донецької області, який знаходиться в зоні проведення антитерористичної операції, не приймаються. Причини неявки суду не повідомив, заперечень щодо позову не подав. Суд, на підставі ст.ст.169, 224 ЦПК України, за згодою позивача, розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному порядку. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Суд приймає до уваги те, що позивачка позов про розірвання шлюбу підтримала, сімейні стосунки між сторонами фактично припинені три роки тому, спільно вони тривалий час не проживають, спільне господарство не ведуть. Відповідач заперечень щодо позову не подав. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя, а тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-04 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася у суд з позовом, в якому зазначає, що між нею та відповідачем [PERSON] 07 лютого 2014 року було зареєстровано шлюб. Від шлюбу у них є одна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки останній її зневажає та погано до неї ставиться, зловживає спиртними напоями, а тому близько року вони проживають окремо. Просить розірвати укладений між ними шлюб та стягнути з відповідача судові витрати. У судовому засіданні позивачка [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з викладених у позові підстав і просила шлюб розірвати. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав і не заперечив розірвати шлюб. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов належить задовольнити, зважаючи на таке. Згідно зі ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07 лютого 2014 року перебувають у зареєстрованому шлюбі, що стверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 07 лютого 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Камінь-Каширського районного управління юстиції Волинської області (а.с. 4). Від шлюбу у них є одна неповнолітня дитина - [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З вересня 2015 року сторони проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують і зберегти сім'ю не бажають. За таких обставин, суд приходить до висновку, що подальше збереження сім'ї сторін є недоцільним, оскільки суперечить їх інтересам, а тому шлюб належить розірвати. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивачка висловила бажання відновити своє дошлюбне прізвище, а тому суд змінює їй шлюбне прізвище [PERSON] на [PERSON]. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] належить стягнути понесені останньою і документально підтвердженні (а.с. 1, 14) судові витрати у розмірі 551 грн. 20 коп.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-13 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулася у суд із вказаним позовом. В обґрунтування якого зазначила, що з 27 серпня 1994 року вона перебуває з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований у Роганській селищній раді Харківського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 57. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх синів. З грудня 2014 року спільно не проживають, просила шлюб з відповідачем розірвати, стягнути судові витрати. Позивач до суду не з'явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалася судом завчасно та належним чином. Надала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, розглядати справу у її відсутності. Відповідач до суду не з'явився, сповіщався про час та місце розгляду справи завчасно та належним чином. Надав суду заву про розгляд справи у його відсутності позовні вимоги [PERSON] визнав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази по справі в їх сукупності, приходить до висновку, що позов слід задовольнити повністю з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 27 серпня 1994 року, сторони перебувають в шлюбі, який зареєстрований у Роганській селищній раді Харківського району Харківської області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений актовий запис № 57 (а.с.3). Причиною розірвання шлюбу послужило різне ставлення до життя, від чого, подружжя весь час сварилося, на даний час шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо з грудня 2014 року, збереження шлюбу суперечитиме їхнім інтересам, примирення неможливо. Згідно ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд, з'ясувавши причини розірвання шлюбу, фактичні взаємостосунки подружжя, вважає подальше збереження сім'ї неможливе. За таких обставин, суд вважає, що шлюб підлягає розірванню з причини неможливості подальшого сумісного життя подружжя і збереження сім'ї. Відповідно до квитанції № 13 від 21 березня 2016 року позивач [PERSON] сплатила судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп., а тому вона підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] і [PERSON] звернулись до суду з названим позовом, в якому зазначили, що 15.07.2015 р. помер їх батько [PERSON] і відкрилась спадщина щодо спадкового майна у виді ? частини жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, який розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, смт. Овідіополь, вул. Мечникова, буд. №18. Вони обоє є спадкоємцями за законом першої черги після смерті спадкодавця, своєчасно звернулись до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене вище спадкове майно їм відмовлено у звязку з тим, що право власності спадкодавця на зазначене майно не було в установленому законом порядку зареєстроване, а належало йому лише на підставі договору дарування. З наведених підстав позивачі просили визнати за кожним з них право власності в порядку спадкування за законом після смерті їх батька по 1/8 частині зазначеного вище жилого будинку. В судовому засіданні позивачі позов підтримали. Відповідач [PERSON] селищна рада позов визнала повністю і просила розглянути справу за відсутності її представника. (а.с. 60-61) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер 15.07.2015 р., що підтверджено свідоцтвом про смерть. (а.с. 7) Позивачі діти спадкодавця і відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями за законом першої черги, в рівних частках. (а.с. 8 - 10) В установленому законом порядку та строк позивачі звернулись до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на жилий будинок їм відмовлено у звязку з тим, що право власності спадкодавця на це майно в установленому законом порядку не було зареєстроване.(а.с. 28-56) Право власності померлого [PERSON] на ? частину жилого будинку, розташованого за №18 по вул. Мечникова в смт Овідіополі, підтверджено договором дарування від 07.04.2000 р. (а. с. 21) З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-23 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] (надалі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва із позовом до Державного підприємства «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» (надалі - відповідач) про стягнення компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] працював у Державному підприємстві «Державне спеціалізоване видавництво «Вища школа» та 18.01.2012 року був звільнений. Вказав, що всупереч вимогам трудового законодавства, при звільнені відповідачем не було здійснено виплату їй заборгованості по заробітній платі. Зазначає, що в результаті звернення до суду за захистом своїх порушених прав, 03.11.2014р. та 19.03.2015р. були ухвалені рішення щодо стягнення із відповідача на його користь компенсації за невикористану щорічну відпустку, за невчасно виплачену заробітну плату та втрачений заробіток за затримку останоточного розрахунку при звільненні за періоди: з моменту звільнення по 26.06.2014р. та з 27.06.2014р. по 30.01.2015р. Заборгованість за вказаними рішеннями була погашена примусово Відділом державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві 16.02.2016 року шляхом поштового переказу на поштове відділення №03049. В зв'язку з викладеним, просив суд стягнути на свою користь суму компенсації за затримку остаточного розрахунку при звільненні за період з 30.01.2015 по 16.02.2016рр. у розмірі 36 359,91 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, але подав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] пред'явив в суд позов до[PERSON] про розірвання шлюбу. Зазначив, що з відповідачем по справі шлюб зареєстровано у Владиславівській сільській раді Млинівського району Рівненської області 09 листопада 2009 року, актовий запис № 5. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося, оскільки дружина постійно вчиняє сварки, принижує його честь та гідність, чинить психологічний тиск на нього та на їх сина. Втратив до неї почуття любові та поваги. Шлюбні відносини між ними припинено з 2015 року, на даний час разом не проживають. Їх сім'я розпалась остаточно, примирення неможливе. Просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем, неповнолітню дитину залишити на вихованні відповідача. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явилася, суду надіслала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій вказала, що позов визнає повністю. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Шлюбні відносини подружжя не підтримує. Шлюбні стосунки фактично припинені. З викладеного суд робить висновок, що подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим. Збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін. Враховуючи наведене, на підставі статей 105,110,112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] та [PERSON] (далі заявники) звернулись до суду із заявою про встановлення факту народження її дитини [PERSON], 02 лютого 2016 року, у м.Донецьк, Донецької області, Україна. Заява мотивована тим, що [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], і від вказаного шлюбу 02.02.2016 року, у ЦМКЛ №6 м.Донецька, вона народила дитину, про що було видане медичне свідоцтво про народження, №115 за формою №103/о затвердженою наказом МОЗ України від 08.08.2006р. №545. Вказують, що під час вагітності, народження та реєстрації сина м.Донецьк був та є окупованою територією та у цьому місті відсутні державні органи України. Заявниця та заявник були взяті на облік, як особи переміщені з тимчасово окупованої території в м.Добропілля, де і проживали до пологів. Народжувати заявниця вирішила в Центральній міській клінічній лікарні №6 м.Донецьк, де знаходилась на обліку, тому, у січні 2016 року вона з заявником повернулась у м.Донецьк. 24 лютого 2016 року, заявник звернувся до ВДРАЦС по м.Добропіллю Добропільського МУЮ у Донецькій області з метою отримання свідоцтва про народження дитини. Однак, йому було відмовлено у реєстрації народження сина, оскільки медичні документи оформлені медичним закладом, який розташований на тимчасово окупованій території тому вони є недійсними і не створюють правових наслідків. У звязку з викладеним, просять суд встановити факт народження їх дитини, записати в актовому записі про народження дитини батьком дитини гр.[PERSON] та вказати підставою запису відомостей про батька актовий запис про шлюб №70 від 05.06.2015р. В процесі розгляду справи представник заявників - адвокатом [PERSON] було надано заяву про уточнення вимог заявників, і виключення із резолютивної частини заяви вимог за №2 і 3, зокрема щодо запису в актовому записі про народження дитини батьком дитини гр.[PERSON] та зазначення підставою запису відомостей про батька актовий запис про шлюб №70 від 05.06.2015р. Дана заява прийнята до розгляду та задоволена судом. Заявники, в судове засідання не зявилась, надали заяву про розгляд справи без їх участі, заявлені вимоги підтримують в повному обсязі. Представник заявників - адвокат [PERSON] (діє на підставі угоди про надання юридичних послуг від 24.02.2016 року та свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю №3500 від 14.07.2010р.) прийняла участь в судовому засіданні 07.04.2016 року, у подальшому направила заяву про розгляд справи за її відсутністю, вимоги заявників підтримує. Заінтересована особа - ВДРАЦС по м.Добропіллю Добропільського МУЮ у Донецькій області в судове засідання представника не направив, надав суду письмову заяву про розгляд справи за відсутністю представника вказаної установи. Зважаючи на викладене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із спільною заявою про розірвання шлюбу. Сторони знаходяться в зареєстрованому шлюбі з 03.04.1996 року. (а.с. 4) Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. (а.с. 5) Заявники звернулись до суду з позовом, в якому просять розірвати шлюб між ними, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що шлюбне життя у них не склалося, через різні погляди на сімейне життя та побут. Встановлено, що сторони спільне господарство не ведуть, спору про майно не мають. Частиною 1 ст. 109 СК України встановлено, що подружжя, яке має дітей, має право подати до суду заяву про розірвання шлюбу разом із письмовим договором про те, з ким із них будуть проживати діти, яку участь у забезпеченні умов їхнього життя братиме той з батьків, хто буде проживати окремо, а також про умови здійснення ним права на особисте виховання дітей. 16.03.2016 року заявниками було укладено нотаріально посвідчений договір про участь у вихованні та утриманні дитини. (а.с. 5,6) Сторони в судове засідання не з'явились, проте надали суду заяви з проханням слухати справу у їх відсутність та задовольнити заяву у повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 234 ЦПК України, у порядку окремого провадження розглядаються також справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, про поновлення шлюбу після його розірвання, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Згідно з частиною 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, враховуючи виконання заявниками вимог ст. 109 СК України, а також те, що це дійсна воля подружжя, права жодної із сторін, включаючи неповнолітніх дітей не будуть порушені, суд приходить до висновку, що сім'я розпалася та не може бути збережена і позовні вимоги підлягають задоволенню. За таких обставин,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У березні 2016 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позивачка [PERSON] у позові зазначає, що 15 березня 2013 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області за актовим записом №27. Сторони мають двох неповнолітніх синів - [PERSON], який народився [INFO] та сина [PERSON], який народився [INFO]. Діти знаходиться на повному утриманні позивачки. З липня 2015 року сторони разом не проживають, відповідач не цікавиться дітьми, допомоги на їх утримання не надає, внаслідок чого [PERSON] опинилася в скрутному матеріальному становищі. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто, у зв'язку з чим, [PERSON] просить суд стягнути аліменти з [PERSON] на утримання дітей у розмірі по 1/6 частини кожному (всього 1\\3 частину) усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ними повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] не з'явилася, але надала суду заяву із клопотанням розгляду справи без її участі, на позовних вимогах наполягає. Відповідач [PERSON] який, в порядку, визначеному ч.5 ст.74 ЦПК України, повідомлений про час та місце слухання справи, в судове засідання повторно не з'явився. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що 15 березня 2013 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстровано Виконавчим комітетом Дніпрорудненської міської ради Василівського району Запорізької області за актовим записом №27, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.3). Сторони мають двох неповнолітніх синів - [PERSON], який народився [INFO] та сина [PERSON], який народився [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.6) та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.7). Відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, внаслідок чого [PERSON] опинилася в скрутному матеріальному становищі. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Тому суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання синів [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення ними повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-30 00:00:00

У березні 2016 року до Василівського районного суду Запорізької області звернулась [PERSON] із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів та коштів на утримання. Позивачка [PERSON] у позові зазначає, що з 11 грудня 2014 року сторони перебувають у шлюбі, з вини відповідача сім'я розпалася. Від шлюбу сторони мають дитину - доньку [PERSON], яка народилася [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач допомоги на утримання доньки не надає. Донька потребує матеріальної допомоги, калорійного харчування, одягу, взуття. Відповідач [PERSON] працює. Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за дитиною, у зв'язку з чим [PERSON] опинилася у скрутному матеріальному становищі. Тому позивачка просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частині усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, а також кошти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] трирічного віку, тобто до [INFO]. В судове засідання позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] не з'явилися, але надали суду заяви із клопотаннями розгляду справи без їхньої участі, проти задоволення позову відповідач не заперечує. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Сторони від шлюбу мають дитину - [PERSON], яка народилася [INFO]. Дитина проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному її утриманні. Відповідач допомоги на утримання доньки не надає. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто, у зв'язку з чим, суд вважає необхідним стягнути аліменти з [PERSON] на користь позивачки на утримання доньки у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) до досягнення дитиною повноліття, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а також кошти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення [PERSON] трирічного віку. Сплату судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved