Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач), третя особа Шевченківська районна у м. Києві державна адміністрація про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Так у квартирі зареєстрований [PERSON] , проте останній понад три роки у даній квартирі не проживає, комунальні платежі не сплачує, в утриманні житла участі не бере, особистих речей у квартирі не має. Враховуючи викладене, позивач був вимушений звернутися до суду з даним позовом, в якому просив суд визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 19.03.2020 року у вказаній справі було відкрито спрощене позовне провадження та призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, від представника позивача до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Представник третьої особи у судове засіданя не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що позивач проти заочного розгляду справи не заперечував, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що спірним житловим приміщенням є квартира [ADDRESS] . Вказана квартира належить позивачу [PERSON] на підставі договору дарування квартири від 02.07.2003 року. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що на час розгляду справи, у квартирі [ADDRESS] зареєстровано три особи - [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується довідкою про зареєстрованих осіб № 109.109/3-237 від 18.02.2021 року. Відповідач у даній квартирі не проживає, не несе витрати по її утриманню, позивач вважає, що відповідач добровільно залишив місце свого проживання, у зв`язку з чим втратив право користування нею. Згідно із ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік. Згідно із п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням, необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Той факт, що відповідач не проживає у спірній квартирі підтверджується, актами від 02.02.2021 року та від 01.06.2021 року про не проживання протягом року [PERSON] за вищевказаною адресою, та підписаними комісією в складі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, в судовому засіданні встановлено, що відповідач тривалий час ніяких витрат по утриманню спірної квартири не несе, квартплату, комунальні послуги та електроенергію не сплачує, доказів того, що він намагався вирішити питання про вселення до спірної квартири, суду надано не було, що свідчить про те, що квартирою він тривалий час не цікавиться. Норми статей 15,16, 386, 391 ЦК гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень норм статей 16, 391, 386 ЦК України власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У силу ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Виходячи з встановлених в судовому засіданні обставин, суд вважає доведеним відсутність відповідача - [PERSON] в спірному жилому приміщенні більше одного року без поважних причин, а тому позовні вимоги в частині визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати у розмірі 840,80 грн. по справі слід покласти на відповідача.

Outcome: approved