Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-12 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення коштів за договорами банківського вкладу. Позовні вимоги мотивовані тим, що 03.01.2014 року між ним та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено Договір банківського вкладу «СТАНДАРТ» №SAMDNWFD0070051396000, відповідно до умов якого, позивачем було надано відповідачу грошові кошти в розмірі 120 000,00 дол. США для розміщення на депозитному рахунку № [NUMBER], строком до 14.03.2014 року включно, з відсотковою ставкою 10% річних. Зі сторони позивача всі зобов'язання були виконані в повному обсязі. 07.03.2014 року за заявою позивача депозитний договір було достроково розірвано, відповідач зробив перерахунок коштів, що підлягають поверненню та 12.03.2014 року перерахував 118 254, 26 дол. США з рахунку № [NUMBER] на картковий рахунок позивача № [NUMBER]. Станом на 12.03.2014 року на картковому рахунку позивача, відкритому у ПАТ КБ «ПриватБанк», знаходилося 121 543, 07 Доларів США. 12.03.2014 року позивач надав відповідачу через філію «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» платіжне доручення в іноземній валюті № mn 1536 на суму 121 280, 00 Доларів США на перерахування коштів на його інший картковий рахунок № [NUMBER], відкритий в ПАТ «ОТП Банк» в м. Києві. Однак, дана вимога позивача не виконана, що підтверджується випискою відповідача за період з 02.01.2014 по 02.07.2014 р. р., офіційної відмови позивач не отримав. Платіжне доручення не повернуто. В квітні 2014 року відділення Банку виявилось зачиненим. В серпні 2014 року позивач звернувся з письмовою претензією до відповідача щодо повернення коштів, однак відповіді не отримав. В подальшому, ПАТ КБ «ПриватБанк» не відновив свою роботу на території АР Крим, депозитний вклад позивачу не повернуто. Оскільки, за умовами Договору не передбачено використання карткового рахунку/карти обмеженню певним відділенням чи певною територією, позивач звернувся до Вінницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою повернути належні йому кошти, однак вимога відповідачем виконана не була, з вищевикладених підстав, позивач змушений був звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та просив стягнути з відповідача на його користь кошти в іноземній валюті в розмірі 121 280, 00 дол. США та 289 607, 36 грн. 3 % річні. В судовому засіданні представник позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та зазначив, що позовні вимоги є необґрунтованим та безпідставним, просив у задоволені позову відмовити. Заслухавши пояснення представника позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з такого. Відповідно до пункту 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Згідно з пункту 1 статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 1058 ЦК України, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Статтею 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Положення статті 1059 ЦК України врегульовують питання форми банківського вкладу та наслідки недодержання письмової форми договору. Так, за змістом цієї статті договір банківського вкладу укладається у письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. У разі недодержання письмової форми договору банківського вкладу цей договір є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Відповідно до частини першої статті 1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом. Діяльність відокремленого підрозділу відповідача на території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя було припинено постановою Правління Національного банку України «Про відкликання та анулювання банківських ліцензій та генеральних ліцензій на здійснення валютних операцій окремих банків і закриття банками відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» від 6 травня 2014 року № 260. Згідно з пунктом 5 цієї постанови банкам, серед яких зазначено й ПАТ КБ «ПриватБанк», визначено припинити діяльність відокремлених підрозділів, що розташовані на території Автономної Республіки Крим і міста Севастополя, та протягом місяця з дня набрання чинності цією постановою забезпечити закриття таких відокремлених підрозділів, про що повідомити Національний банк України. Згідно з пунктом 1.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 3 грудня 2003 року № 516, залучення банком вкладів (депозитів) юридичних і фізичних осіб підтверджується: договором банківського рахунку; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадної книжки; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею ощадного (депозитного) сертифіката; договором банківського вкладу (депозиту) з видачею іншого документа, що підтверджує внесення грошової суми або банківських металів і відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Відповідно до положень Інструкції про порядок відкриття, використання і закриття рахунків у національній та іноземних валютах, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12 листопада 2003 року № 492 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17 грудня 2003 року за № 1172/8493 (далі - Інструкція № 492),банки відкривають своїм клієнтам за договором банківського вкладу вкладні (депозитні) рахунки (пункт 1.8); договір банківського вкладу укладається в письмовій формі; один примірник договору зберігається в банку, а другий - банк зобов'язаний надати клієнту під підпис (пункт 1.9); письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту; у договорі банківського вкладу, зокрема, зазначаються: вид банківського вкладу, сума, що вноситься або перераховується на вкладний (депозитний) рахунок, строк зберігання коштів (за строковим вкладом), розмір і порядок сплати процентів або доходу в іншій формі, умови перегляду їх розміру, відповідальність сторін, умови дострокового розірвання договору тощо (пункт 1.10). Пункт 10.1 Інструкції № 492 передбачає порядок відкриття вкладних (депозитних) рахунків фізичним особам. Зокрема, після пред'явлення фізичною особою необхідних документів уповноважений працівник банку ідентифікує цю фізичну особу, після чого між банком і фізичною особою укладається в письмовій формі договір банківського вкладу; після укладення договору банківського вкладу фізична особа вносить або перераховує з іншого власного рахунку кошти на вкладний (депозитний) рахунок, після чого на підтвердження укладення договору банківського вкладу і внесення грошових коштів на вказаний рахунок банк видає фізичній особі ощадну книжку або інший документ, що її замінює і видається згідно з внутрішніми положеннями банку. Пунктом 2.9 глави 2 розділу IV Інструкції про ведення касових операцій банками в Україні, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 01.06.2011 року № 174, передбачено, що банк (філія, відділення) зобов'язаний надати клієнту після завершення приймання готівки квитанцію (другий примірник прибутковою касового ордера) або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки у відповідній платіжній системі у вигляді паперового або електроного документа відповідно до законодавства, умов договору та згідно з внутрішньобанківськими правилами, правилами платіжної системи. Квитанція або інший документ, що є підтвердженням про внесення готівки відповідній платіжній системі, має містити найменування банку (філії, відділення), який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції або напис чи штамп «вечірня» чи «післяопераційний час»), а також підпис працівника банку (філії, відділення), який прийняв готівку, відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку (філії, відділення), засвідчений електронним підписом САБ. Аналіз зазначених норм матеріального права дозволяє дійти висновку про те, що письмова форма договору банківського вкладу вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі її здійснення в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ. Статтею 1064 ЦК України установлено, що укладення договору банківського вкладу з фізичною особою і внесення грошових коштів на її рахунок за вкладом підтверджуються ощадною книжкою. В ощадній книжці вказуються найменування і місцезнаходження банку (його філії), номер рахунка за вкладом, а також усі грошові суми, зараховані на рахунок та списані з рахунка, а також залишок грошових коштів на рахунку на момент пред'явлення ощадної книжки у банк. Відомості про вклад, вказані в ощадній книжці, є підставою для розрахунків за вкладом між банком і вкладником. Видача банківського вкладу, виплата процентів за ним і виконання розпоряджень вкладника про перерахування грошових коштів з рахунка за вкладом іншим особам здійснюються банком у разі пред'явлення ощадної книжки. Якщо ощадну книжку втрачено або приведено у непридатний для пред'явлення стан, банк за заявою вкладника видає йому нову ощадну книжку. Судом встановлено, що 03.01.2014 року між [PERSON] та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» укладено Договір банківського вкладу «СТАНДАРТ» № SAMDNWFD0070051396000, відповідно до умов якого, позивачем було надано відповідачу грошові кошти в розмірі 120 000, 00 Доларів США для розміщення на депозитному рахунку № [NUMBER], відсотки по вкладу позивачу перераховувалися на його картковий рахунок № [NUMBER]. 07.03.2014 року за заявою позивача депозитний договір було достроково розірвано, відповідач зробив перерахунок коштів, що підлягають поверненню та 12.03.2014 року перерахував 118 254, 26 дол. США з рахунку № [NUMBER] на картковий рахунок позивача № [NUMBER], що підтверджується випискою з особового рахунку. Станом на 12.03.2014 року з урахуванням перерахованої суми депозиту, на рахунку позивача знаходилося 121 543, 07 Доларів США. З метою повернення коштів, позивач 12.03.2014 року надав відповідачу через філію «Кримське регіональне управління ПАТ КБ «ПриватБанк» платіжне доручення в іноземній валюті № mn 1536 на суму 121 280, 00 дол. США на перерахування його коштів на інший рахунок № [NUMBER], відкритий в ПАТ «ОТП Банк» в м. Києві. Як вбачається з виписки відповідача за період з 02.01.2014 по 02.07.2014 р. р. кошти позивач не отримав. Оскільки з квітня 2014 року відділення банку закрите, в серпні 2014 року позивач звернувся з письмовою претензією до відповідача відносно виплати коштів, однак відповіді не отримав. ПАТ КБ «ПриватБанк» роботу на території АР Крим не відновив, позивач звернувся до Вінницької філії ПАТ КБ «ПриватБанк» з вимогою повернути кошти, однак вимога позивача виконана не була. Умовами та правилами Договору не передбачено, що використання карткового рахунку/картки обмежено певним відділенням чи певною територією. Отже, картковий рахунок позивача діє на всій території України. Посилання ПАТ КБ «ПриватБанк» на те, що у зв'язку з окупацією території Автономної Республіки Крим він не може перевірити інформацію щодо спірних банківських договорів не є переконливими, оскільки договір банківського вкладу був укладений безпосередньо з ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридичною особою, а не його кримською філією. Відтак у відповідача повинна бути наявна вся необхідна інформація за вказаними договорами. Виходячи з того, що кошти вносились позивачем, як громадянином України, у відділенні банку на території Автономної Республіки Крим, яка станом на час розгляду справи окупована, Договір вкладу був укладений між позивачем та ПАТ КБ «ПриватБанк», як юридичною особою, а тому припинення діяльності відділення банку на окупованій території АР Крим, не є підставою для відмови у поверненні відповідачем вкладу позивача за його вимогою. Стороною укладеного договору банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», то згідно зі статтями 526, 631, 651, 653, 1058,1075 ЦК України зобов'язання за договором має виконувати саме ПАТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до статті 1, Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод у вказаній справі майном [PERSON] є грошові кошти. З огляду на зазначене, власник рахунку [PERSON] мав легітимні очікування на видачу вкладу на його вимогу, тобто законні очікування щодо здійснення права власності. Разом з тим, в порушення зазначених нормативних актів, вимог Законів України «Про банки і банківську діяльність», а також вимог ч.2 ст.27, ст.ст.57-59, 64 ЦПК України, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не надав суду доказів, які б свідчили про те, що між позивачем та ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» не укладався зазначений договір депозитного вкладу, не відкривався рахунок за цим договором, не надходили грошові кошти до банку, як і доказів на підтвердження припинення відповідних зобов'язань у зв'язку з їх виконанням. Згідно з ч. ч. 1, 5, 6 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Якщо договором не встановлений розмір процентів, банк зобов'язаний виплачувати проценти у розмірі облікової ставки Національного банку України. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Проценти на банківський вклад виплачуються вкладникові на його вимогу зі спливом кожного кварталу окремо від суми вкладу, а невитребувані у цей строк проценти збільшують суму вкладу, на яку нараховуються проценти, якщо інше не встановлено договором банківського вкладу. У разі повернення вкладу виплачуються усі нараховані до цього моменту проценти. Оскільки, відповідачем не заперечується той факт, що позивачу було перераховано кошти на картковий рахунок № [NUMBER] на загальну суму 121 543, 07 дол. США , 3% річних повинно рахуватися виключно у гривні та сума боргу в іноземній валюті повинна бути переведена в гривню, оскільки курс долара США до гривні має бути застосований станом не на 20.02.2017 року, а станом на дату виникнення зобов'язання, а саме з 15.03.2014 року. Станом на 15.03.2014 р. офіційний курс НБУ дол. США відповідно до гривні становив 9.6007, (121 543,07 дол. США х 9.6007=1 166 898, 55 грн.), а отже 1 166 898,55 грн. х 3% річних х 1072:365 =102 814, 95 грн. Таким чином, відповідно до норм діючого законодавства та умов договору банківського вкладу «СТАНДАРТ» № SAMDNWFD0070051396000 від 03.01.2014 року вимоги позивача щодо повернення банківського вкладу в сумі 120 000,00 дол. США є обгрутованими та підлягають до задоволення, сума 3% становить 102 814, 95 грн. та підлягають задоволенню. Стягнути з Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на користь держави судовий збір в сумі 8 000,00 грн.

Outcome: partial