Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, в обґрунтування якого посилалася на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 12.10.2006 року їй належить житловий будинок №38 по вул..Тельмана в с.Луначарське Бердянського району Запорізької області. Згідно п. 1 Договору купівлі-продажу житловий будинок, придбаний нею, розташований на земельній ділянці площею 2100 кв.м. Така сама площа земельної ділянки зазначена і в п. 1 експлікації земельної ділянки в технічному паспорті на житловий будинок. Попередній власник житлового будинку також користувався земельною ділянкою площею 0,21 га, про що прямо зазначено в договорі купівлі-продажу від 12.10.2006 року та у технічному паспорті на житловий будинок. На підставі її заяви від 20.10.2012 року про надання у власність шляхом приватизації земельної ділянки під житловий будинком по вул. Тельмана, 38 в с.Луначарське Луначарською сільською радою було прийнято рішення №07 від 21 листопада 2012 року, згідно п.п. 1.3, п.1 якого їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови в межах населеного пункту с. Луначарське для передачі у власність орієнтовною площею 0,25 га, адреса: с.Луначарське, вул.. Тельмана, 38. Сусідньому домоволодінню №71 по вул. Леніна в с.Луначарське, яке належить третім особам, рішенням №02 Луначарської сільської ради від 02.10.2003 року передано у приватну власність громадянам земельні ділянки для будівництва і обслуговування житлових будинків (додаток №3 до рішення) п.1 [PERSON] 0,04 га, по вул. Леніна, 69 (тепер №71), п.2 [PERSON] 0,04 га по вул.. Леніна, 69 (тепер №71). Саме такі дані внесені і у земельно-шнурову книгу 1990 року під №2015 та №2016. Сумарна площа земельної ділянки двох домоволодінь складає 0,2642 га, з них під домоволодінням №71 по вул.. Леніна 0,04 га, під домоволодінням №38 по вул.. Тельмана 0,21 га. На підставі зазначеного вище рішення сільської ради ПП «Азовгеопроект» виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Під час реєстрації відомостей про земельну ділянку в Державному земельному кадастрі та отримання відповідного витягу 18.12.2013 року на її адресу надійшов лист від Луначарської сільської ради, датований 05.12.2013 роком, про те, що на тридцять п'ятій сесії Луначарської сільської ради 27.11.2013 року було прийнято рішення №10, яким встановлено спільну межу між її земельною ділянкою по вул.. Тельмана, 38 та суміжною земельною ділянкою по вул.. Леніна, 71, яким зменшено площу її земельної ділянки для обслуговування житлового будинку з належних 0,21га до 0,11 га, а земельну ділянку площею 0,10 га, яка знаходиться у її користуванні, передано до домоволодіння №71 по вул.. Леніна додатково до існуючої земельної ділянки площею 0,04 га. Підставами прийняття такого рішення сесії №10, згідно його преамбулі, є заява [PERSON] та [PERSON] (власники сусіднього домоволодіння №71 по вул.Леніна)) та рекомендації постійної комісії з питань АПК, земельних відносин, раціонального використання природних ресурсів Луначарської сільської ради. До копії рішення №10 було додано Акт постійної комісії з питань АПК, земельних відносин, раціонального використання природних ресурсів Луначарської сільської ради про встановлення спільної межі земельних ділянок, датований тим самим числом - 27.11.2013 року, що і рішення сесії №10. З винесеним рішенням №10 вона не згодна, вважає що воно прийнято з порушенням Законів та підзаконних нормативних актів України та підлягає скасуванню. Так, відповідно до рішення №07 двадцять сьомої сесії шостого скликання Луначарської сільської ради від 21.11.2012 року згідно п.п. 1.3 п. 1 їй був наданий дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови в межах населеного пункту с. Луначарське для передачі у власність орієнтовною площею 0,25 га. На підстав вищезазначеного рішення ПП «Азовгеопроект» була виготовлена зазначена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Вона добровільно погодилася на зменшення своєї земельної ділянки на 0,05 га на користь сусідів [PERSON] та [PERSON] - власників сусіднього домоволодіння №71 по вул..Леніна, зменшивши свою земельну ділянку до 0,16 га, про що було зазначено у технічній документації на земельну ділянку №38 по вул.. Тельмана в с.Луначарське. Вважає, що оскаржуване рішення сесії №10 не було рішенням щодо вирішення земельного спору між сусідами, а фактично було рішенням про встановлення меж земельних ділянок з порушенням наступних нормативних актів: - Наказу Державного комітету України із земельних ресурсів №376 від 18.05.2010 року «Про затвердження Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками» - без технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), без повідомлення її про час та місце розгляду спору, без зазначення в рішенні порядку його виконання, без своєчасного повідомлення про результати розгляду спору; статей 120, 107 ЗК України щодо ігнорування її правовстановлюючих документів на право власності на земельну ділянку та даних земельно-кадастрової документації. Крім того, 12.01.2014 року на її адресу надійшов лист від виконавчого комітету Луначарської сільської ради, датований 08.10.2014 року, про те, що 25.12.2013 року на тридцять шостій сесії Луначарської сільської ради було прийнято рішення №13 про внесення змін до рішення сесії Луначарської сільської ради від 21.11.2012 року №07, згідно з пунктом 1 якого зазначено в п.1.3 слова «0,25 га» читати як «0,11га». Вважає, що рішення №13 тридцять шостої сесії Луначарської сільської ради від 25.12.2013 року, прийняте на підставі протиправного рішення №10 тридцять п'ятої сесії Луначарської сільської ради від 27.11.2013 року, також є протиправним та підлягає скасуванню.\~\~\~\~ У судовому засіданні представник позивача за довіреністю [PERSON] підтримала позовні вимоги повністю, доповіла по їх суті та просила задовольнити. Представник відповідача - Луначарської сільської ради Бердянського району Запорізької області в судове засідання не з'явився, від сільського голови до суду надійшов лист №01-29/246 від 15.04.2016 року, в якому він просив розглянути справу без представника сільської ради, вказуючи на те, що оскаржувані рішення Луначарської сільської ради є законними та чинними. Третя особа [PERSON] в судове засідання не зявилася, про розгляд справи повідомлена належним чином. Третя особа [PERSON] та її представник за довіреністю [PERSON] позов не визнали, представник третьої особи підтримав надані суду письмові заперечення на позов, в яких послався на те, що позовна заява не містить підстав, належних і допустимих доказів, що Луначарська сільська рада прийняла оскаржувані рішення від 27.11.2013року №10 та від 25.12.2013 року №13 з порушенням вимог діючого на час їх прийняття вимог чинного законодавства. У договорі купівлі-продажу від 12.10.2006 року, на підставі якого [PERSON] придбала будинок №38 по вул..Тельмана в с.Луначарське, міститься посилання, що земельна ділянка площею 0,21 га знаходиться у віданні Луначарської сільської ради, тобто не була приватизована та перебуває у комунальній власності. Відповідно до вимог земельного законодавства в натурі не виділялася, межі не встановлювалися. Тому відповідно до вказаного договору купівлі-продажу до позивача не перейшло право користування земельною ділянкою. Вважає, що рішення Луначарської сільської ради від 02.10.2003 року №2 «Про вилучення і надання земельних ділянок», згідно якого [PERSON] та [PERSON] надано по 0,04 га (загалом 0,08га), є нікчемним, бо прийнято всупереч ст.118 ЗК України без розроблення проектної документації щодо виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок. Вважає, що під домоволодінням №71 відведено 0,15 га: вітчиму [PERSON] [PERSON] було виділено рішенням правління колгоспу «[PERSON] комунізму» 0,085 га, а пізніше ще 0,07 га, про що вказано в листі Луначарської сільської ради від 02.08.2013 року №П-47/01-31. Разом з домоволодінням після смерті їх матері у постійне користування третім особам, починаючи з 14.07.1995 року, перейшло й право користування земельною ділянкою площею 0,155 га. Після проведення інвентаризації (обстеження)( земельної ділянки згідно рішення Луначарської сільської ради №10 від 27.11.2013 року було встановлено межу та зафіксовано орієнтовну пощу земельної ділянки під домоволодінням №71 по вул.. Леніна 0,15 га, а під домоволодінням №38 по вул.. Тельмана 0,1142 га. [PERSON] самовільно визначила собі площу земельної ділянки 0,16 га при розробленні технічної документації відповідно до рішення №07 від 21.11.2012 року, яким їй надавався дозвіл на розроблення технічної документації на земельну ділянку орієнтовною площею 0,25 га. На сьогодні [PERSON] тех. розробила технічну документацію щодо встановлення меж земельної ділянки площею 0,15 га за адресою вул.. Леніна, 71 та з метою вирішення згоду погоджується розмежувати земельну ділянку з [PERSON] на дві рівні ділянки, проте позивач не погоджується з цим. Просив у позові відмовити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні дав свідчення про те, що він працює інженером-землевпорядником в ПП «Азовгеопроект». Згідно завдання він памятає, що разом із співробітником-геодезистом вони виїжджали в с.Луначасрьке, вул.. Тельмана, 38 та робили обмір земельної ділянки згідно заяви замовника з урахуванням пояснень останнього, де буде проходити межа, і рішення сільської ради. Так була зроблена і технічна документація. Коли розроблялася технічна документація по земельній ділянці за адресою Леніна, 71, то ніяких межових знаків між домоволодіннями не було. Так само зробив замір зі слів замовника і відміряв 0,15 га. Крім цього Луначарська сільська рада просила виготовити загальну схему землекористування двох ділянок, і він запропонував 2-3 варіанти. Ця схема передається до сільської ради, землекористувачі повинні погодити якийсь з варіантів. На підставі цього потім розробляється технічна документація. Заслухавши представника позивача, третю особу, її представника, свідка, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Так у судовому засіданні встановлено та підтверджено письмовими доказами, що позивач згідно договору купівлі-продажу від 12.10.2006 року придбала житловий будинок №38 по вул..Тельмана в с.Луначарське Бердянського району Запорізької області, розташованого на земельній ділянці площею 2100 кв.м., яка знаходиться у віданні Луначарської сільської ради Бердянського району (п.1 договору). Цей самий розмір земельної ділянки вказаний у довідці №2206 від 27.09.2006 року, згідно якої для ведення і обслуговування житлового будинку та господарських будівель попереднім співвласникам [PERSON] та [PERSON], які продали житловий будинок [PERSON], мали в користуванні земельну ділянку площею 0,21 га, яка не приватизована. Згідно копії листа комунального підприємства з технічної інвентаризації Бердянської міської ради №579 від 24.11.2015 року та довідки №123 від 27.05.1997 року, виданої відділом земельних ресурсів по Бердянському району, судом встановлено, що відповідно до земельно-кадастрової документації за домоволодінням №40 (тепер №38) по вул.. Тельмана в с.Луначарське згідно з рішенням правління колгоспу «[PERSON] комунізму» від 20 грудня 1983 року №17 за [PERSON] було закріплено земельну ділянку в розмірі 0,24 га. З матеріалів справи, зокрема з витягу копії рішення Луначарської сільської ради №07 від 21 листопада 2012 року, вбачається, що на підставі заяви [PERSON] від 20.10.2012 року про надання у власність шляхом приватизації земельної ділянки під житловий будинком по вул.. Тельмана, 38 в с.Луначарське, Луначарською сільською радою було прийнято рішення №07 від 21 листопада 2012 року, згідно п.п. 1.3, п.1 якого їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування жилого будинку за рахунок земель житлової та громадської забудови в межах населеного пункту с. Луначарське для передачі у власність орієнтовною площею 0,25 га, адреса: с.Луначарське, вул. Тельмана, 38. Приватне підприємство «Азовгеопроект» на підставі вказаного рішення та у звязку з добровільною відмовою позивача від земельної ділянки площею від 0,05 га на користь сусіднього домоволодіння №71 по вул.. Леніна, виготовило технічну документацію із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) орієнтовною площею 0,16 га, що підтверджується її копією, та до Державного земельного кадастру про земельну ділянку 23 грудня 2013 року внесені відповідні відомості про державну реєстрацію земельної ділянки, як вбачається з копії витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Відповідно до довідки виконавчого комітету Луначарської сільської ради Бердянського району №314 від 16.04.2015 року, [PERSON] для ведення будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель по. вул. Тельмана, 38 має земельну ділянку площею 0,16 га. Проте згідно з рішенням тридцять п'ятої сесії Луначарської сільської ради №10 від 27.11.2013 року «Про встановлення межі земельних ділянок» встановлено спільну межу (тилову) між земельними ділянками згідно генерального плану с.Луначарське: 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.. Леніна, 71, гр.. [PERSON] та [PERSON]; та 0,11 га для будівництва та обслуговування житлового будинку по вул.. Тельмана, 38, гр.. [PERSON] Як вбачається з вказаного рішення, підставою його прийняття є заява [PERSON] та [PERSON] та рекомендації постійної комісії з питань АПК, земельних відносин, раціонального використання природних ресурсів Луначарської сільської ради. Крім цього, на підставі рішення №10 від 27.11.2013 року Луначарською сільскою радою Бердянського району 25 грудня 2013 року було прийнято ще одне рішення №13 «Про внесення змін до рішення сесії Луначарської сільської ради від 21 листопада 2012 року №07 «Про надання згоди на розробку технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, яка буде передаватись у власність», відповідно до якого сільська рада вирішила внести зміни до рішення 27-ої сесії Луначарської сільської ради №07 від 21.11.2011 року, а саме в п.1.3 слова «0,25га» читати як «0,11га». Проте в самому акті №02 від 27.11.2013 року постійної комісії з питань АПК, земельних відносин, раціонального використання природних ресурсів Луначарської сільської ради, який надісланий позивачу як додаток до оскаржуваного нею рішення №10 від 27.11.2013року, вже є посилання на рішення тридцять пятої сесії Луначарської сільської ради від 27.11.2013 року №10, із зазначенням того, що комісія сільської ради у складі депутатів у присутності дільничного інспектора вирішила встановити спільну межу земельних ділянок, які знаходяться за адресами: с.Луначарське, вул.. Тельмана, 38 та с.Луначарське, вул.. Леніна, 71, де площа земельних ділянок складає 0,1142 га та 0,15 га відповідно. Позивач вважає рішення №10 від 27.11.2013 року протиправним з тих підстав, що воно прийнято з порушенням вимог Земельного кодексу України, Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, а саме: без розроблення та відповідного затвердження на сесії технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок, без врахування даних земельно-кадастрової документації, оскільки підставами оскаржуваного рішення, як видно з його преамбули, є заява третіх осіб та рекомендації постійної комісії з питань АПК, земельних відносин, раціонального використання природних ресурсів Луначарської сільської ради. За своєю суттю рішення №10 від 27.11.2013 року не є рішенням щодо вирішення земельного спору між сусідами, а є рішенням про встановлення меж земельних ділянок. Наступним рішенням №13 від 25.12.2013 року відповідач на підставі незаконно прийнятого рішення безпідставно зменшив площу земельної ділянки під домоволодіння з 0,16 га до 0,11 га, чим порушив її право на землю, передбачену ст.120 ЗК України. Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. У відповідності з вимогами ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад і передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Статтею 116 ЗК України визначено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.\~\~ Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.\~\~Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться зокрема у разі приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян. Відповідно до ст. 118 ЗК України громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Судом зясовано, що Луначарською сільською радою Бердянського району, без повідомлення позивача про час та розгляд на сесії Луначарської сільської ради питання встановлення спільної межі між земельними ділянками за адресами: с.Луначарсььке, вул.. Тельмана, 38 та с.Луначарське вул.. Леніна, 71, прийнято рішення №10 від 27.11.2013 року, відповідно до якого встановлено спільну межу та зменшено площу земельної ділянки під домоволодінням №38 по вул.. Тельмана до 0,11 га, а в подальшому на його підставі рішенням №13 від 25.12.2013 року внесено зміни до рішення Луначарської сільської ради №07 від 21.11.2012 року, а саме п. 1.3слова «0,25» читати як «0,11». Відповідно до ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів відносно меж земельних ділянок, які знаходяться в користуванні громадян, дотримання цивільних прав добросусідства, а також спори стосовно розмежування меж районів у містах. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Згідно зі ст. 159 Земельного кодексу України, земельні спори розглядаються за заявою однієї із сторін\~\~спору у місячний строк з дні подачі заяви, розгляд спору проводиться за участі заінтересованих осіб, які повідомляються заздалегідь і тільки у разі повторної неявки без поважних причин, може бути прийняте рішення за відсутності однієї із сторін спору або зацікавленої особи. Відповідно до ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Рішенням Конституційного Суду України від 16.04.2009 року №7-рп/2009 (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) встановлено, що органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов'язані з реалізацією певних суб'єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб'єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Відповідно до ст.79 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. Згідно ч.1,2 ст.79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як обєкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж і внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Формування земельних ділянок здійснюється: у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності; шляхом поділу чи обєднання раніше сформованих земельних ділянок; шляхом визначення меж земельних ділянок державної чи комунальної власності за проектами землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів. Відповідно до ч.4 цієї статті земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номеру. За змістом ст.1 Закону України «Про землеустрій» N 858-IV від 22.05.2003 року, межування земель - комплекс робіт із встановлення чи відновлення в натурі (на місцевості) меж,зокрема, земельних ділянок власників, землекористувачів, у тому числі орендарів, із закріпленням їх межовими знаками встановленого зразка Згідно з п.і) ч.1 ст.25 Закону України «Про землеустрій» документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. Види документації із землеустрою є: … і) технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Статтею 30 цього Закону визначено, що погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом. Вимоги щодо технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) визначені ст.55 вказаного Закону. Також слід вказати, що статтею 107 ЗК України передбачено, що основою для відновлення меж є дані земельно-кадастрової документації. Суд, з урахуванням встановлених фактичних обставин та письмових доказів дійшов висновку, що Луначарська сільська рада при прийнятті на сесії рішення №10 від 27.11.2013 року, погодивши раніше [PERSON] акт визначення та погодження меж земельної ділянки площею 0,16 га в натурі від 25.02.2013 року, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки по вул.. Тельмана, 38 площею 0,16 га, в порушення зазначених вище вимог Закону України «Про землеустрій», ЗК України, без затвердження попередньо розробленої технічної документації про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) фактично встановила нові межі суміжних земельних ділянок, лише на підставі заяв третіх осіб та рекомендації комісії. Тому суд вважає, що вимоги позивача в частині визнання незаконним та скасування рішення Луначарської сільської ради №10 від 27 листопада 2013 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо іншої вимоги про визнання протиправними та скасування рішення №13 від 25.12.2013 року, то воно фактично прийнято на підставі рішення №10 від 27.11.2013 року, про що прямо вказано в його преамбулі. Між тим суд визнав рішення №10 від 27.11.2013 року незаконним та таким, що підлягає скасуванню. Крім цього, при прийнятті рішення №13 від 25.12.2013 року Луначарською сільською радою були проігноровані положення ст.79-1 ЗК України щодо формування земельної ділянки як обєкта цивільних прав, ст.1 Закону України «Про Державний земельний кадастр» щодо проведення державної реєстрації земельної ділянки. Так згідно до ст. 1 Закону України «Про Державний земельний кадастр», який вже набрав чинності на момент прийняття оскаржуваного рішення, державна реєстрація земельної ділянки це внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера; - кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування. Частинами 1, 2 ст. 24 Закону встановлено , що державна реєстрація земельної ділянки здійснюється при її формуванні шляхом відкриття Поземельної книги на таку ділянку.\~\~Державна реєстрація земельних ділянок здійснюється за місцем їх розташування відповідним Державним кадастровим реєстратором центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Згідно ч. 8 ст. 24 Закону на підтвердження державної реєстрації земельної ділянки заявнику безоплатно видається витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку. Витяг містить всі відомості про земельну ділянку, внесені до Поземельної книги. Складовою частиною витягу є кадастровий план земельної ділянки. Відповідно до ч.1 ст.21 ЦК України суд визнає незаконним і скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. \~\~\~\~\~\~Судом встановлено, що позивач на момент прийняття Луначарською сільською радою спірного рішення №13 від 25.12.2013 року, вже отримала витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку №НВ-2300638422013 від 23.12.2013 року про державну реєстрацію земельної ділянки в с. Луначарське по вул.. Тельмана, 38, яка відбулася 23.12.2013 року, кадастровий план до нього з описом зовнішніх меж; земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 2320683000:11:040:003, визначена її площа 0,16 га та нормативна грошова оцінка. Всупереч цьому, рішення Луначарської сільської ради від 25.12.2013 року №13 прийнято без урахування даних Державного земельного кадастру, з порушенням прав позивача, а тому є незаконним також та підлягає скасуванню, а, отже, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Щодо заперечень представника третьої особи [PERSON] стосовно того, що на момент набуття [PERSON] права власності на житловий будинок по вул.. Тельмана, 38 в с.Луначарське, частина 1 статті 120 ЗК Україна мала іншу редакцію, ніж зазначено в позові, то суд з цим погоджується, проте дана обставина не впливає на висновки суду, враховуючи предмет спору, оскільки сільською радою надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку по вул.. Тельмана,38 площею 0,25 га згідно рішення №07 від \~21.11.2012 року, потім \~\~\~погоджено \~\~акти визначення та погодження меж земельної ділянки площею 0,16 га в натурі від 25.02.2013 року та прийому-передачі межових знаків на зберігання земельної ділянки по вул.. Тельмана, 38 площею 0,16 га. А рішення №10 від 27.11.2013 року підлягає визнанню незаконним з підстав недотримання відповідачем вимог земельного законодавства, яким передбачено встановлення меж земельної ділянки лише після розроблення і затвердження технічної документації про встановлення (відновлення) меж в натурі (на місцевості), чого зроблено не було. Стосовно інших заперечень про наділення вітчима [PERSON] земельною ділянкою, як вона вважає, розміром 0,15 га по вул.. Леніна,71, то, по-перше, її підрахунки є хибними та суперечать іншим письмовим доказам, як то копії архівного витягу з рішення Луначарської сільської ради №02 від 02 жовтня 2003 року «Про вилучення та надання земельних ділянок», згідно додатку до якого для обслуговування житлового будинку по вул.. Леніна,69 (наразі №71) [PERSON] та [PERSON] передано земельну ділянку площею 0,04 га. Так само не мають під собою підґрунтя з посиланням на протоколи засідання правління колгоспу «[PERSON] комунізму» №26 від 15.11.1962р, №7від 26.03.1964р., №3 від 30.04.1964р. твердження про наділення її вітчима [PERSON] земельною ділянкою за рахунок земельної ділянки попереднього власника домоволодіння №38 по вул.. Тельмана 0,05га, 0,035 га та 0,07 га відповідно, оскільки в протоколі №26 від 15.11.1962р про наділення 0,05 га при домоволодінні не вказано, що це само за рахунок садиби продавця [PERSON]; у протоколі №7 від 26.03.1964 року , дійсно, [PERSON] подав заяву про відрізання з його садиби 0,035 га городу і засіданням правління постановили наділити, але дане рішення підлягало ще затвердженню загальними зборами, як у ньому зазначено. Тому згідно протоколу №3 від 30.04.1964р. вже загальних зборів колгоспу були затверджені списки на присадибні землі згідно рішення правління та постановлено: затвердити садибу [PERSON] площею 0,07 га, тобто всього у цьому розмірі, а не сукупно, як помилково вважає представник третьої особи. А з цього слідує, що від садиби [PERSON]Д було відрізано лише 0,03га, після чого у його володінні залишилося 0,21 га., що узгоджується з іншими письмовими доказами. Інші заперечення не стосуються предмету позову, тому не беруться до уваги судом. На підставі ч.1 ст.88 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягають стягненню судові витрати, повязані із сплатою судового збору, в розмірі 551,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved