Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-10 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29.08.2013 року [PERSON] взяв у нього в борг грошові кошти у сумі 10338,48 грн., уклавши відповідний договір позики №29081301. Борг відповідач [PERSON] зобов'язався повернути у термін до 15.02.2014 року. Крім того, відповідач повинен був проводити щотижневі виплати рівними частинами з 06.09.2013 року. Але, як стверджував позивач, кошти, отримані в борг у сумі 10338,48 грн., відповідач досі не повернув, безпідставно ухиляючись від виконання у повному обсязі зобов'язань, взятих на себе за договором позики від 29.08.2013 року. Оскільки [PERSON] прострочив виконання взятого на себе за договором позики зобов'язання щодо своєчасного та у повному обсязі повернення позики, [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь суму боргу у розмірі 6007,00 грн., три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання у сумі 273,03 грн., втрати від інфляції у сумі 4420,93 грн. та судовий збір у сумі 243,60 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву, в якій просив суд розглядати справу за його відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлявся, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив. За таких обставин та за відсутності заперечень представника позивача, представника позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Судом встановлено, що 29.08.2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики №29081301, відповідно до умов якого [PERSON] (позикодавець) передав [PERSON] (позичальник) грошові кошти у сумі 10338,48 грн. (а.с.9). Відповідач повинен був проводити щотижневі виплати рівними частинами у сумі 443,00 грн. з 06.09.2013 року згідно графіку платежів, який є додатком до договору позики (а.с.10). Відповідно до ч.1 ст.1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Оскільки договором позики від 29.08.2013 року не встановлено розмір процентів, позивач має право на отримання їх у розмірі, який визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Нормою ч.1 ст.1049 Цивільного кодексу України покладено на позичальника обов'язок повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У договорі позики №29081301 від 29.08.2013 року встановлено кінцевий термін повернення суми позики - 14.02.2014 року. У цей термін позичальник отримані в позику грошові кошти не повернув, ухилившись від виконання зобов'язань, взятих на себе за договором позики від 29.08.2013 року. Вимога (претензія) позивача від 11.06.2014 року №56/110614 про сплату заборгованості за договором була залишена без задоволення (а.с.11-12). Згідно з ч.1 ст.625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Ч.2 ст.625 Цивільного кодексу України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити частково та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики №29081301 від 29.08.2013 року у сумі 6007,00 грн., втрати від інфляції у сумі 4420,93 грн., три проценти річних за прострочення виконання зобов'язання у сумі 273,03 грн. (6007,00 грн. х 3% /365 днів х 553 дні), а всього - 10700,96 грн. У відповідності до ст.88 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 243,60 грн. З огляду на вищевикладене, відповідно до ст.ст.15, 16, 549-551, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 Цивільного кодексу України, та,

Outcome: approved