Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась з позовом, в якому просила стягнути з [PERSON] додаткові витрати на утримання сина [PERSON], [INFO] в сумі 8 182,88 грн. та 1/2 витрат на навчання сина згідно з договором про надання освітніх послуг до закінчення навчання чи до досягнення сином 23-річного віку. Заочним рішенням Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 листопада 2014 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] додаткові витрати на навчання дитини [PERSON], [INFO], в розмірі 1/2 частини витрат на оплату навчання, загальною сумою 14600 грн. згідно з договором 181/ЛСПГ - 41 про надання освітніх послуг в Чернігівському національному технологічному університеті до закінчення сином [PERSON], [INFO], навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати в сумі 621 грн. 80 коп. В решти позовних вимог відмолено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати заочне рішення Деснянського районного суду м.Чернігова від 18 листопада 2014 року та постановити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги в повному обсязі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення суду ухвалено з порушенням норм процесуального та матеріального права, без з'ясування всіх обставин справи, висновки суду не відповідають обставинам справи. Зокрема, апелянт посилається на те, що судом незаконно відмовлено у стягненні витрат на одяг для сина, меблі, техніку та на ремонт в кімнаті сині. В судовому засіданні апелянт та її представник підтримали доводи апеляційної скарги і просили її задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. За зареєстрованим місцем проживання (а.с.26) не проживає, про що свідчить акт судового розпорядника від 13.01.2015. В силу ст.74 ч.5 ЦПК України відповідач вважається таким, що належно повідомлений про час розгляду справи. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Відповідно до п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України, підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права. По справі встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 9). Згідно з довідкою № 471 від 11.09.2014 року Чернігівського національного технологічного університету [PERSON] є студентом факультету природокористування і туризму за денною формою навчання, термін навчання з 01.09.2014 року по 30.06.2018 року. Загальна вартість навчання становить 29 200 грн. (а.с. 5, 36-37). Відповідно до ст.185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Підстав для задоволення позовних вимог про стягнення вартості одягу дитини, вартості ремонту в його кімнаті, вартості відеокамери,меблів тощо, всього на суму 13 115,76 грн, у суду першої інстанції не було. Позивач не довела суду, що придбання речей та ремонт в кімнаті, викликані особливими обставинами. Позивач в позовній заяві не заперечує того, що отримує від відповідача аліменти на утримання дитини на підставі рішення суду. Мінімальний розмір цієї суми, відповідно до ч.2 ст.182 СК України, є не меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Доводи апеляційної скарги в цій частині є безґрунтовними і тому колегія суддів апеляційного суду до уваги їх не приймає. Рішення суду в цій частині є законним і підстави для його скасування відсутні. Задовольняючи позов частково та стягуючи з відповідача 1/2 частину додаткових витрат на навчання, суд першої інстанції виходив з того, що з огляду на ст. 185 ч.1 СК України, є всі підстави для задоволення вимог в цій частині. Проте з таким висновком районного суду колегія суддів погодитися не може. Згідно з частиною 1 статті 6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Стаття 185 СК України, зміст якої приведений вище, регулює правовідносини між батьками за наявності додаткових витрат на дитину. Син сторін - [PERSON] - досяг повноліття [INFO]. Тобто, правовідносини сторін, передбачені ст. 185 СК України, щодо стягнення додаткових витрат на неповнолітню дитину після зазначеної дати застосовуватися не можуть. Стягнення додаткових витрат на повнолітню дитину главою 16 СК України не передбачено. Таким чином, у суду першої інстанції не було підґрунть для стягнення з відповідача на користь позивача на підставі ст. 185 СК України вартості всього курсу навчання [PERSON] в Чернігівському національному технологічному університеті. З огляду на викладене, рішення суду в частині вимог, що були задоволені та в частині стягнення судових витрат підлягає скасуванню. З відповідача на користь позивача слід стягнути 1/2 частину від витрат в сумі 3250 грн, що понесла позивач 04.09.2014 по оплаті вартості навчання [PERSON] (а.с.6). Ця сума складає 1 625 грн (3250:2 = 1625). Щодо судових витрат, то вони підлягають пропорційному розподілу, відповідно до ст. 88 ЦПК України. Оскільки позивачем були заявлені дві позовні вимоги, одна з яких частково задоволена, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за розгляд справи в суді першої інстанції в сумі 16,25 грн - 1% від суми, що стягнута за рішенням суду. Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати за розгляд справи в апеляційній інстанції в сумі 8,13 грн - 0,5% від суми, що стягнута за рішенням суду.

Outcome: partial