Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-15 00:00:00

У березні\~2020\~року позивачка [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що вона є власницею квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . У вказаній квартирі зареєстрована вона, позивач у справі, та відповідач по справі, який не проживає за місцем реєстрації з 2005 року. Вказує, що відповідач не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири. Реєстрація [PERSON] за зазначеною адресою перешкоджає їй, позивачці, повною мірою розпоряджатись квартирою на власний розсуд та змушує нести додаткові затрати на комунальні послуги. У зв`язку з викладеним, позивач просила суд визнати [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] , знявши останнього з реєстраційного обліку за вказаною адресою. Позивачка у судове засідання не з`явилася. Згідно заяви, поданої через канцелярію суду, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити та розглядати справу без її участі. Проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву, заяв, заперечень до суду не надав, у зв`язку з чим суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 280-282 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право власності б/н від 17.06.1999 року, виданого Виконкомом міської Ради народних депутатів, Договору про визначення часток у квартирі та дарування частки квартири, посвідченого Третьою дніпропетровською державною нотаріальною конторою 19.01.2011 року, реєстровий № 4-166/, та Витягу про державну реєстрацію прав від 09.02.2011 року позивачка [PERSON] є власницею квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Також встановлено, що відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою № 2498 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданою Департаментом адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради 28 лютого 2020 року . Зазначене також підтверджується довідкою з адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 25.03.2020 року. Також судом встановлено, що відповідач у вказаній квартирі не проживає з 2005 року, не сплачує за комунальні послуги та не бере участі в її утриманні. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України. Зокрема, згідно зі ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, в тому числі і шляхом припинення правовідношення (ст. 16 ЦК України). Тому, суд погоджується із запропонованим позивачкою шляхом поновлення порушеного права і визнає відповідача [PERSON] , [INFO] , таким, що втратив право користування квартирою, розташованою за адресою: [ADDRESS] . Що стосується позовних вимог в частині зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою, суд зазначає наступне. Відповідно до встановленого ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, а тому при задоволенні вимог про визнання особи такою, що втратила право користування житлом, окремого застереження щодо зняття з реєстрації місця проживання не потребується. А тому, рішення суду щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням, є відповідною правовою підставою для зняття його з реєстраційного обліку та додаткового застереження не потребує. Тому, позов в цій частині задоволенню не підлягає. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн.

Outcome: partial