Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-16 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (далі по тексту позивач) звернулась до суду із позовом до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича (далі по тексту відповідач-1), державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни (далі по тексту відповідач-2), за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач [PERSON], співвідповідач [PERSON], а також треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] є співвласниками житлового будинку [ADDRESS] (далі Житловий будинок). Кожен співвласник володіє часткою в праві власності на спільне майно (Житловий будинок), і такі частки визначені у дробовому вираженні. Відповідно до Відомостей з державного реєстру речових прав на нерухоме майно за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності, [NUMBER], виданого 29.12.2015 р., державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві, Тарнавською Світланою Володимирівною, було зареєстровано право власності на житлове приміщення мансардного поверху, загальною площею 388 м. кв., що розташований в будинку по [ADDRESS]. Позивач зазначає, що житловий будинок по [ADDRESS] є власністю кількох осіб, а отже будь-яке самочинне будівництво, добудова, реконструкція та інші дії з боку одного співвласника, які є неузгодженими з іншими співвласниками є такими, що суперечать нормам чинного законодавства України. Будівництво мансардного поверху та отримання його у власність з подальшою реєстрацією прав на нерухоме майно є на думку позивача, по-перше, незаконним, а, по-друге таким, що порушує права інших співвласників. В вересні 2017 року позивачу [PERSON] стало відомо, що відповідачі по справі зареєстрували на правах власності на користь співвідповідача [PERSON] квартири №1, №2, №3, №4 та приміщення №5, що розташовані в Житловому будинку. При цьому, державними реєстраторами були порушені цивільні права та інтереси позивача, норми Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2015 №1127 та інші нормативно-правові акти, оскільки для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, - не поданий договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду Посилаючись на викладене позивач просила суд визнати протиправними та скасувати рішення Державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на квартири № 1, 2, 3 4 та приміщення 5 , що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Ухвалою суду від 04.10.2017 року було відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду на 30.11.2017 року. Ухвалою суду від 04.10.2017 року було частково задоволено заяву позивача про забезпечення позову та вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони акредитованим субєктам державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державним реєстраторам, нотаріусам усіх нотаріальних округів, як спеціальним субєктам, наділеним функціями державного реєстратора, а також іншим особам, уповноваженим на виконання функцій державного реєстратора здійснювати будь які реєстраційні дії (державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав) щодо наступних обєктів нерухомого майна: квартири №1, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332290580000, квартири №2, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332320380000, квартири №3, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332337980000, квартири № 4, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1356815780000, приміщення № 5, розташоване за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360832480000. 30.11.2017 року позивач звернувся із заявою про уточнення позовних вимог, в якій просив суд визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Київської філії КП «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37170970 від 20.09.2017 року на обєкт житлової нерухомості, квартиру № 4, що розташована за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360818580000, зареєстрованої на праві власності за [PERSON]; Рішення Державного реєстратора Київської філії КП «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37245594 від 25.09.2017 року на обєкт житлової нерухомості, квартиру № 4, що розташована за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360818580000 зареєстрованої на праві власності за [PERSON]. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36714629 від 21.08.2017 року на обєкт житлової нерухомості, квартиру № 3, що розташована за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332337980000, зареєстрованої на праві власності за [PERSON]. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36714261 від 21.08.2017 року на обєкт житлової нерухомості, квартиру № 2, що розташована за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332320380000, зареєстрованої на праві власності за [PERSON]. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 36713750 від 21.08.2017 року на обєкт житлової нерухомості, квартиру № 1, що розташована за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332290580000, зареєстрованої на праві власності за [PERSON]. Визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Київської філії КП «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37245842 від 25.09.2017 року на обєкт житлової нерухомості, квартиру № 5, що розташована за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360832480000, зареєстрованої на праві власності за [PERSON]. 05.12.2017 року від відповідача ДП «СЕТАМ» надійшли заперечення проти позову, я яких він зазначав, що відповідно до наказу від 29.09.2017 року № 122-к державного реєстратора відділу державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень Хибу Анну Володимирівну було звільнено з роботи в ДП «СЕТАМ», а останнє позбавлене акредитації щодо проведення державної реєстрації та обтяжень. З огляду на зазначене, вбачали себе неналежним відповідачем у справі. 15.12.2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03.10.2017 року, яким Цивільний процесуальний кодекс України викладено в новій редакції. Так, згідно п.п.9 п.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. 15.01.2018 року позивач звернулась із клопотанням про залучення до участі у справі в якості співвідповідача [PERSON], а також просила про збільшення позовних вимог з новою вимогою про припинення права приватної власності [PERSON] на вказані приміщення, а саме: квартири № 1, 2, 3, 4 та приміщення № 5, що розташовані за адресою: [ADDRESS] та просила визнати зазначені приміщення як допоміжні приміщення загального користування співвласників будинку [ADDRESS] на праві сумісної власності. Просила визнати протиправним та скасувати рішення Державного реєстратора Київської філії КП «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37245594 від 25.09.2017 року на обєкт житлової нерухомості, квартиру № 4, що розташована за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360818580000 зареєстрованої на праві власності за [PERSON]. В судовому засіданні 15.01.2018 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про розєднання позову, оскільки позивач фактично оскаржує рішення різних державних реєстраторів з проведення різних реєстраційних дій, а тому їх доцільно розглядати в різних провадженнях. Окрім того, представник відповідача просив суд встановити строк для подання учасниками судового розгляду доказів з метою уникнення затягування розгляду справи. Ухвалою суду від 15.01.2018 року в задоволенні клопотань представника відповідача [PERSON] [PERSON] про розєднання позову та встановлення строку для подання учасниками судового розгляду доказів було відмовлено. Призначено у справі за позовом [PERSON] до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни та [PERSON], за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності підготовче засідання на 25.01.2018 року на 13:00 год. в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31А. Вирішено питання про витребування доказів, а саме реєстраційних справ про реєстрацію прав та їх обтяжень на квартири № 1, 2, 3, 4 та приміщення № 5, що розташовані за адресою: [ADDRESS] Постановою Апеляційного суду міста Києва від 28.03.2018 року ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 04 жовтня 2017 року було скасовано в частині забезпечення позову та ухвалено нове судове рішення. В задоволенні заяви позивача в цій частині про забезпечення позову було відмовлено. 11 квітня 2018 року позивач звернулася до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просила суд вжити заходів забезпечення позову, шляхом накладення арешту на: квартиру №1, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332290580000, що належить на праві власності [PERSON]; квартиру №2, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332320380000, що належить на праві власності [PERSON]; квартиру №3, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332337980000, що належить на праві власності [PERSON]; квартиру №4, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360818580000 та реєстраційний номер: 1356815780000, що належить на праві власності [PERSON]; приміщення №5, що розташоване за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна:1360832480000, що належить на праві власності [PERSON]. Заборонити [PERSON] або його уповноваженим представникам вчиняти певні дії, а саме звертатись до акредитованих субєктів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій (державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав) щодо наступних обєктів нерухомого майна: квартиру №1, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332290580000, що належить на праві власності [PERSON]; квартиру №2, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332320380000, що належить на праві власності [PERSON]; квартиру №3, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332337980000, що належить на праві власності [PERSON]; квартиру №4, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360818580000 та реєстраційний номер: 1356815780000, що належить на праві власності [PERSON]; приміщення №5, що розташоване за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна:1360832480000, що належить на праві власності [PERSON]. Ухвалою суду від 11.04.2018 року заяву позивача про забезпечення позову у цивільній справі за позовом [PERSON] до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни та [PERSON], за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності було повернуто заявнику. 12 квітня 2018 року позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій вона просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру №1, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332290580000; квартиру №2, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332320380000; квартиру №3, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332337980000; квартиру №4, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1356815780000; приміщення №5, розташоване за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360832480000. Заборонити [PERSON] або його уповноваженим представникам вчиняти певні дії, а саме звертатись до акредитованих субєктів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій (державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав) щодо наступних обєктів нерухомого майна: квартиру №1, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332290580000, що належить на праві власності [PERSON]; квартиру №2, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332320380000, що належить на праві власності [PERSON]; квартиру №3, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332337980000, що належить на праві власності [PERSON]; квартиру №4, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360818580000 та реєстраційний номер: 1356815780000, що належить на праві власності [PERSON]; приміщення №5, що розташоване за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна:1360832480000, що належить на праві власності [PERSON]. Ухвалою суду від 13.04.2018 року заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни та [PERSON], за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності було задоволено частково. Заборонено [PERSON] або його уповноваженим представникам вчиняти певні дії, а саме звертатись до акредитованих субєктів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій (державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав) щодо наступних обєктів нерухомого майна: квартири №1, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332290580000, що належить на праві власності [PERSON]; квартири № 2, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332320380000, що належить на праві власності [PERSON]; квартири № 3, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332337980000, що належить на праві власності [PERSON]; квартири № 4, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360818580000 та реєстраційний номер: 1356815780000, що належить на праві власності [PERSON]; приміщення № 5, що розташоване за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна:1360832480000, що належить на праві власності [PERSON]. Зобов'язано [PERSON] протягом десяти днів з дня постановлення ухвали внести 20000,00 грн. на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва як зустрічне забезпечення. 12.04.2018 року представник позивача звернувся до суду із клопотанням про залучення до участі у справі в якості третіх осіб - Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у місті Києві та Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради, в задоволенні якого судом було відмовлено шляхом постановлення ухвали без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання. Ухвалою суду від 25.04.2018 року ухвалу про забезпечення позову та про зустрічне забезпечення у справі № 761/34735/17 від 13.04.2018 року, якою було заборонено [PERSON] або його уповноваженим представникам вчиняти певні дії, а саме звертатись до акредитованих субєктів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій (державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав) щодо наступних обєктів нерухомого майна: квартири №1, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332290580000, що належить на праві власності [PERSON]; квартири № 2, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332320380000, що належить на праві власності [PERSON]; квартири № 3, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332337980000, що належить на праві власності [PERSON]; квартири № 4, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360818580000 та реєстраційний номер: 1356815780000, що належить на праві власності [PERSON]; приміщення № 5, що розташоване за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна:1360832480000, що належить на праві власності [PERSON] та зобовязано [PERSON] протягом десяти днів з дня постановлення ухвали внести 20000 (двадцять тисяч) грн. на депозитний рахунок Шевченківського районного суду міста Києва в якості зустрічного забезпечення було скасовано через невнесення позивачем суми зустрічного забезпечення на депозитний рахунок суду. 10.05.2018 року представник позивача звернувся до суду із заявою про обєднання позовних вимог в одне провадження. 16 травня 2018 року позивач звернулась до суду із заявою про забезпечення позову, в якій вона просила забезпечити позов шляхом накладення арешту на квартиру №1, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332290580000; квартиру №2, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332320380000; квартиру №3, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332337980000; квартиру №4, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1356815780000; приміщення №5, розташоване за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360832480000. Заборонити [PERSON] або його уповноваженим представникам вчиняти певні дії, а саме звертатись до акредитованих субєктів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій (державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав) щодо наступних обєктів нерухомого майна: квартиру №1, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332290580000, що належить на праві власності [PERSON]; квартиру №2, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332320380000, що належить на праві власності [PERSON]; квартиру №3, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332337980000, що належить на праві власності [PERSON]; квартиру №4, розташовану за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360818580000 та реєстраційний номер: 1356815780000, що належить на праві власності [PERSON]; приміщення №5, що розташоване за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна:1360832480000, що належить на праві власності [PERSON]. Ухвалою суду від 18.05.2018 року заяву позивача про забезпечення позову у справі за позовом [PERSON] до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни та [PERSON], за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності було задоволено частково. Заборонено [PERSON] або його уповноваженим представникам вчиняти певні дії, а саме звертатись до акредитованих субєктів державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень щодо здійснення будь-яких реєстраційних дій (державна реєстрація прав, внесення змін до записів Державного реєстру прав, скасування державної реєстрації прав, а також інші дії, що здійснюються в Державному реєстрі прав, крім надання інформації з Державного реєстру прав) щодо наступних обєктів нерухомого майна: квартири №1, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332290580000, що належить на праві власності [PERSON]; квартири № 2, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332320380000, що належить на праві власності [PERSON]; квартири № 3, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1332337980000, що належить на праві власності [PERSON]; квартири № 4, розташованої за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна 1360818580000 та реєстраційний номер: 1356815780000, що належить на праві власності [PERSON]; приміщення № 5, що розташоване за адресою: [ADDRESS], реєстраційний номер майна:1360832480000, що належить на праві власності [PERSON]. Зобовязано [PERSON] протягом десяти днів з дня постановлення ухвали внести 20 000 (двадцять тисяч) грн. на депозитний рахунок Шевченківського районного суду м. Києва. Ухвалою суду від 08.06.2018 року клопотання представника позивача [PERSON] [PERSON] про обєднання позовних вимог в одне провадження було задоволено. Обєднано в одне провадження справу № 761/34735/17 за позовом [PERSON] до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни та [PERSON] (далі по тексту відповідач 3), за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності та справу № 761/16287/18 за позовом [PERSON] до [PERSON], державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тарнавської Світлани Володимирівни, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно. Вимоги за вказаним позовом були мотивовані тим, що позивач є співвласником 9/100 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Відповідач [PERSON] є власником часток в розмірі 17/100 та 12/100 вказаного будинку. Інша частина будинку знаходиться у власності терті осіб в різних частках. За відсутності згоди всіх співвласників, а також з порушенням встановленого порядку, [PERSON] здійснив реєстрацію мансарди, про що отримав свідоцтво про право власності. Так, відповідачу 3 було надано згоду лише двох співвласників з тринадцяти, інші 8 співвласників надавали свою згоду на реконструкцію мансарди виключно на користь [PERSON], а решта співвласників [PERSON], [PERSON] та [PERSON] взагалі не надавали своєї згоди на реконструкцію мансарди, а лише на належне [PERSON] приміщення. Позивач посилалась на відсутність прийняття обєкта мансардного поверху, в експлуатацію та незаконність зведення мансарди, оскільки будинок, частки в якому розподілені між співвласниками, був збудований та введений в експлуатацію без мансарди. Посилаючись на викладене, позивач просила суд визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на нерухоме майно площею 388, кв.м., індексний номер: 51194438, видане 29.12.2015 року [PERSON] на житлове приміщення мансардного поверху житлового будинку [ADDRESS]. Визнати незаконним та скасувати рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в місті Києві Тарнавської Світлани Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 27659839 від 29.12.2015 року на житлове приміщення, а саме: мансардний поверх житлового будинку [ADDRESS]. Скасувати запис про право власності індексний номер 12836825 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. В процесі судового розгляду представником позивача зазначено, що ним було допущено технічну описку в прохальній частині позовної заяви, в якій в дійсності малось на увазі визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно площею 388, кв.м., індексний номер: 51194438, виданого 29.12.2015 року [PERSON], оскільки свідоцтво є правочином та може бути лише визнано недійсним з підстав, передбачених ст.ст. 203 та 215 ЦК України. 12.06.2018 року від Головного територіального управління юстиції в місті Києві надійшла заява про вступ третьої особи у справу на стороні відповідача, оскільки відповідач по справі - державний реєстратор Тарнавська С.В. приймала рішення про вчинення реєстраційної дії. 09.07.2018 року представник третьої особи [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про приєднання доказів до матеріалів справи, а саме копій реєстраційних справ щодо оскаржуваних рішень державних реєстраторів. 12.07.2018 року представник відповідача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із клопотанням про призначення у справі судової експертизи, про залишення частини вимог без розгляду, а також про обєднання справ в одне провадження. Клопотання про обєднання справ в одне провадження, а також залишення позову без розгляду було судом відхилено за відсутності правових підстав шляхом постановлення ухвали із занесенням до протоколу судового засідання від 30.07.2018 року. Окрім того, ухвалою суду від 30.07.2018 року в задоволенні клопотання представника відповідача про призначення судової експертизи у справі за позовом [PERSON] до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни та [PERSON], за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності та за позовом [PERSON] до [PERSON], державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тарнавської Світлани Володимирівни, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно було відмовлено за безпідставністю. Ухвалою суду від 30.07.2018 року було закрито підготовче провадження у справі за позовом [PERSON] до державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича, державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни та [PERSON], за участю третіх осіб: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про визнання протиправними дій державних реєстраторів та скасування державної реєстрації та припинення права власності та за позовом [PERSON] до [PERSON], державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тарнавської Світлани Володимирівни, треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсним свідоцтва про право власності на нерухоме майно та призначено її до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 17.09.2018 року на 09:00 год. в приміщенні Шевченківського районного суду міста Києва за адресою: м. Київ, вул. Дегтярівська, 31А, зал № 704. 14.09.2018 року від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву без надання доказів направлення відзиву учасникам справи. В поданому відзиві відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовів з огляду на наступне. Так, відповідач зазначав, що позивачем була надана згода на реконструкцію належного [PERSON] майна. В подальшому, [PERSON] подарував належну йому частку майна відповідачу [PERSON], а тому до останнього перейшли права й обовязки попереднього власника. Відповідач також виконав вимоги діючого законодавства на надав в орган архітектурно-будівельного контролю відповідну декларацію, примірник якої зберігається у реєстратора, а також наголошував на тому, що ним було подано реєстратору всі необхідні в розумінні діючого законодавства документи, а тому останнім було здійснено реєстрацію права власності за відповідачем. Окрім того, також зазначав, що оскільки відповідач був власником мансардного поверху на підставі свідоцтва про право власності, він мав повне право зареєструвати окремі житлові приміщення. Позивач та її представник в судовому засіданні 17.09.2018 року позов підтримали та просили суд про його задоволення. Третя особа [PERSON], а також представники третіх осіб [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] позов підтримали та просили суд про його задоволення. Відповідачі, державний реєстратор Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осипович І.В., державний реєстратор Державного підприємства «СЕТАМ» Хиба А.В. державний реєстратор Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тарнавська С.В. про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, в тому числі і шляхом розміщення оголошення про їх виклик на офіційному Веб-порталі судової влади України. В судовому засіданні 17.09.2018 року відповідач [PERSON], а також його представник [PERSON] позов не визнали та заперечували проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення представників сторін, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомостей, позивач [PERSON] є співвласником 9/100 частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на підставі договору дарування від 22.09.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Т.М. та зареєстрованого в реєстрі за № 2348. Співвідповідач [PERSON] є співвласником часток цього житлового будинку, а саме: згідно Договору дарування від 15.09.2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяною Миколаївною за реєстровим № 2135, є власником частки в розмірі 17/100 (сімнадцять сотих) будинку по [ADDRESS] та згідно Договору дарування від 11.12.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бондар Тетяною Миколаївною за реєстровим № 3068, є власником частки в розмірі 12/100 (дванадцять сотих) будинку по [ADDRESS]. Треті особи по справі: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] також є співвласниками Житлового будинку - кожний згідно із своєю часткою, визначеною у дробовому вираженні. 26 грудня 2015 року державним реєстратором Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві Тарнавською Світланою Володимирівною за відповідачем [PERSON] здійснено реєстрацію права власності на житлове приміщення мансардного поверху, загальною площею 388 м. кв., що розташований в будинку по [ADDRESS] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна 822845680000). Підставою реєстрації зазначено Свідоцтво про право власності, індексний номер: 51194438, що видане цим же реєстратором 29 грудня 2015 року. Відповідно до ст. 328 Цивільного кодексу України: право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Спірні правовідносини врегульовано нормами Конституції України, Цивільного кодексу України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року № 1952-IV, Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 № 868 (чинної на момент виникнення спору). Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовано нормами Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», який спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»: державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація прав є обов'язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Приписами ст. 5 цього Закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. З таким положенням вказаного Закону пов'язані вимоги п. 49 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року № 868 (чинної на момент виникнення спору), якими передбачено, що, у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудовані чи реконструйовані об'єкти нерухомого майна заінтересованою особою є замовник будівництва, крім випадків, передбачених цим Порядком. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на новозбудований об'єкт нерухомого майна заявник подає: документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку;документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта;технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна;документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси. Для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна (в тому числі в результаті переведення об'єкта нерухомого майна з житлового у нежитловий або навпаки) заявник, крім документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на нерухоме майно, подає: - документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку (крім випадків реконструкції об'єктів нерухомого майна без зміни зовнішніх геометричних розмірів їх фундаментів у плані); - документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта; - технічний паспорт на об'єкт нерухомого майна; - письмову згоду співвласників будинку (в разі добудови стикових і мансардних поверхів та приєднання місць загального користування). До матеріалів справи долучено заяви, за якими надано згоду на переобладнання (реконструкцію) мансарди двома співвласниками будинку з тринадцяти, а вісім співвласників надали свою згоду на переобладнання (реконструкцію) мансарди виключно на користь [PERSON], а решта троє співвласників ([PERSON], [PERSON], [PERSON]) взагалі не надали своєї згоди на реконструкцію мансарди, а лише на належне [PERSON] приміщення. Доказів того, що [PERSON], а в подальшому і [PERSON] був власником мансарди стороною відповідача суду не надано, як і не надано доказів того, що подарована відповідачу частина будинку містила мансардний поверх. Також, згідно наданих доказів, Департамент державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві документів дозвільного та/або декларативного характеру, які надають право замовникам будівництва на виконання будівельних робіт із реконструкції будинку [ADDRESS] не видавав та не реєстрував. Згідно п. 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76, переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Таким чином з огляду на вищезазначене, реконструкцію будинку, що знаходиться у спільній частковій власності, з влаштуванням мансардного поверху і даний мансардний поверх було збудовано без відповідного дозволу на виконання будівельних робіт, тобто з порушенням Закону України «Про планування і забудову територій». 21 серпня 2017 року, за заявою [PERSON], рішенням державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), реєстраційний номер: 1332290580000 на обєкт житлової нерухомості, квартиру № 1, загальною площею 169,1 кв. м., житловою - 58,7 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровано на правах власності за відповідачем [PERSON]. 21 серпня 2017 року, за заявою [PERSON], рішенням державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), реєстраційний номер: 1332320380000 на обєкт житлової нерухомості, квартиру № 2, загальною площею 127,3 кв. м., житловою - 54,0 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстрованої на праві власності за [PERSON]. 21 серпня 2017 року, за заявою [PERSON], рішенням державного реєстратора Державного підприємства «СЕТАМ» Хиби Анни Володимирівни, про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), реєстраційний номер: 1332337980000 на обєкт житлової нерухомості, квартиру № 3, загальною площею 82,7 кв. м., житловою - 54,0 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровано на правах власності за відповідачем [PERSON]. 20 вересня 2017 року, за заявою [PERSON], рішенням державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), реєстраційний номер: 1356815780000 на обєкт житлової нерухомості, квартиру № 4, загальною площею 233,2 кв. м., житлова площа: 64,2 кв. м., що розташована за адресою: [ADDRESS], зареєстровано на правах власності за відповідачем [PERSON]. В подальшому, 25 вересня 2017 року, за заявою [PERSON], рішенням державного реєстратора Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповича Ігоря Віталійовича про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), шляхом поділу раніше зареєстрованої квартири № 4, було здійснено: - реєстрацію прав (з відкриттям розділу) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 37245594, за відповідачем [PERSON] на нерухоме майно: квартиру за № 4 за адресою: [ADDRESS], зменшивши загальну площу до 221,6 кв. м., житлова площа 64,2 кв. м., присвоєно реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1360818580000. Номер запис про право власності: 22500359; - реєстрацію прав (з відкриттям розділу) в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер: 37245842, за відповідачем [PERSON] на нерухоме майно: новостворене приміщення № 5 за адресою: [ADDRESS], загальною площею: 11,6 кв. м., присвоєно реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1360832480000. Номер запис про право власності: 22500632. Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади. Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їх згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно. Згідно із ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна, для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. При цьому частиною 4 ст. 364 ЦК України передбачено укладання між співвласниками договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна, який укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Таким чином, як випливає з приписів вищенаведених статей 358 та 364 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній частковій власності не є правом, що самостійно реалізується особою, яка бажає виділу, а має здійснюватися на підставі укладеного між усіма співвласниками договору. Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого об'єкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, здійснюється державним реєстратором відповідно до положень Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою КМУ № 1127 від 25.12.2015 р. (надалі - Порядок № 1127). Відповідно до п. 56 Порядку № 1127 для державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. У разі коли в результаті виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, у співвласників, які не здійснювали виділ в натурі частки, змінюється розмір часток у праві спільної власності, подається також письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно. Згідно з роз'ясненнями, що містяться в постанові Пленуму Верховного Суду України від 4 жовтня 1991 року № 7, при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири (п. 6). Наведена вимога міститься також у пункті 54 Порядку № 1127. Для здійснення державної реєстрації права власності на об'єкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності пунктом 54 цього Порядку також передбачені наступні документи: документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта (крім випадків, коли об'єкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або об'єднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); технічний паспорт на новостворений об'єкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння об'єкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або об'єднання таких об'єктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо). Згідно з п. 6.6. гл. 1 Розд. ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5 (надалі Порядок № 296/5) учасники спільної часткової власності вправі укладати договори про визначення розміру часток, зміну розміру часток, а також виділення частки в натурі (поділу). Пунктом 6.7. цього Порядку, між іншого, передбачено, що договір про визначення часток, зміну розміру часток є невід'ємною частиною документа, що посвідчує право власності. Відповідно до п. 6.11. Порядку № 296/5 якщо між учасниками спільної часткової власності виникають спори щодо визначення, зміни розміру часток, а також виділу частки спільного майна в натурі (поділу), нотаріус відмовляє у вчиненні такої нотаріальної дії і роз'яснює заінтересованим особам їх право звернутися до суду для вирішення цих спорів. Із матеріалів справи вбачається, що треті особи - співвласники будинку договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна з відповідачем 3 не укладали. Письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно не оформлювались. Відсутні докази того, що виділені приміщення будинку відповідають розміру частки відповідача 3 і погоджені з іншими співвласниками будинку. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що державна реєстрація права власності на виділену частку відповідача 3 без оформлення співвласниками будинку договору про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна та письмової заяви або договору співвласників про розподіл часток у спільній власності на вказаний будинок здійснена з порушенням положень ч. 4 ст. 364 ЦК України та п. 56 Порядку № 1127. При цьому, суд звертає увагу на те, що установлення співвласниками відповідно до ч. 4 ст. 358 ЦК України порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не припиняє право спільної часткової власності, тому що такі частини не перетворюються на об'єкт самостійної власності кожного з них. Норма ст. 358 ЦК регулює саме порядок здійснення права часткової власності, тобто порядок користування спільною частковою власністю без її поділу в натурі, наслідком якого є припинення права спільної часткової власності. Тому договір про встановлення порядку користування будинком з виділенням конкретних приміщень у натурі не може замінювати договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна. Статтею 1 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (далі - Закону) визначено, дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають у сфері державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону державна реєстрація речових прав на нерухоме майно (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяження таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Державний реєстр речових прав на нерухоме майно (далі - Державний реєстр прав) - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об'єкти та суб'єктів цих прав. Частина 1 статті 3 Закону визначає загальні засади державної реєстрації прав, а саме: 1) гарантування державою обєктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; 2) обовязковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; 3) публічність державної реєстрації прав; 4) внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; 5) відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Згідно із ч.1 ст.4 Закону державній реєстрації прав підлягають: 1) право власності; 2) речові права, похідні від права власності: право користування (сервітут); право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис); право забудови земельної ділянки (суперфіцій); право господарського відання; право оперативного управління; право постійного користування та право оренди (суборенди) земельної ділянки; право користування (найму, оренди) будівлею або іншою капітальною спорудою (їх окремою частиною), що виникає на підставі договору найму (оренди) будівлі або іншої капітальної споруди (їх окремої частини), укладеного на строк не менш як три роки; іпотека; право довірчої власності; інші речові права відповідно до закону; 3) право власності на обєкт незавершеного будівництва; 4) заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Положеннями ст. 5 Закону передбачено, що у Державному реєстрі прав реєструються речові права та їх обтяження на земельні ділянки, а також на об'єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких неможливе без їх знецінення та зміни призначення, а саме: підприємства як єдині майнові комплекси, житлові будинки, будівлі, споруди (їх окремі частини), квартири, житлові та нежитлові приміщення. Якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію об'єкта нерухомого майна, державна реєстрація прав на такий об'єкт проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку. Частиною 3 пунктів 1, 2 статті 10 Закону передбачено, що державний реєстратор встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих/отриманих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. У разі потреби, вимагає подання передбачених законодавством додаткових документів, необхідних для державної реєстрації прав та їх обтяжень У відповідності до пункту 1 Порядку №1127 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 23 серпня 2016 р. № 553), цей Порядок визначає умови, підстави та процедуру проведення відповідно до Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, обєкти незавершеного будівництва та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав), перелік документів, необхідних для її проведення, права та обовязки субєктів у сфері державної реєстрації прав, а також умови, підстави та процедуру взяття на облік безхазяйного нерухомого майна. Пункт 56 Порядку №1127 визначає порядок державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що створюється шляхом поділу, виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, та має наслідком припинення права спільної власності для усіх або одного із співвласників, подаються: 1) договір про поділ спільного майна, договір про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідне рішення суду; 2) документи, передбачені пунктом 54 цього Порядку, крім документа, що посвідчує право власності на нерухоме майно до його поділу або виділу в натурі частки. У разі коли в результаті виділу в натурі частки майна, що перебуває у спільній власності, у співвласників, які не здійснювали виділ в натурі частки, змінюється розмір часток у праві спільної власності, подається також письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно. Під час проведення державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що залишається у спільній власності після виділу в натурі частки одного із співвласників, державний реєстратор зазначає рівні частки у праві спільної часткової власності на таке майно, крім випадку, передбаченого абзацом четвертим цього пункту, або якщо інше не встановлено законом. Згідно із п. 54 Порядку № 1127 Державна реєстрація права власності на нерухоме майно, утворене шляхом поділу майна, у тому числі в результаті виділення окремого обєкта нерухомого майна із складу нерухомого майна, що складається з двох або більше обєктів, або обєднання майна, проводиться за умови наявності технічної можливості такого поділу або обєднання нерухомого майна та можливості використання такого майна як самостійного обєкта цивільних правовідносин. Абзацом четвертим пункту 54 Порядку № 1127 передбачено, що для державної реєстрації права власності на обєкт нерухомого майна, що створюється шляхом поділу або обєднання, подаються: документ, що посвідчує право власності на обєкт нерухомого майна до його поділу або обєднання (крім випадків, коли право власності на такий обєкт вже зареєстровано в Державному реєстрі прав); документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом обєкта (крім випадків, коли обєкт нерухомого майна створюється шляхом поділу або обєднання без проведення будівельних робіт, що відповідно до законодавства потребують отримання дозволу на їх проведення); технічний паспорт на новостворений обєкт нерухомого майна; документ, що підтверджує присвоєння обєкту нерухомого майна адреси (крім випадків поділу або обєднання таких обєктів нерухомого майна, як квартира, житлове або нежитлове приміщення тощо). Згідно із Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод (1950 р.), ратифікованою Законом від 17 липня 1997 р. № 475/97-ВР (далі Конвенція), зокрема ст. 1 Першого протоколу до неї (1952 р.) передбачено право кожної фізичної чи юридичної особи безперешкодно користуватися своїм майном, не допускається позбавлення особи її власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права, визнано право держави на здійснення контролю за користуванням майном відповідно до загальних інтересів або для забезпечення сплати податків чи інших зборів або штрафів. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплено й у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч. 4 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Із матеріалів справи вбачається, що при здійсненні відповідачами: державним реєстратором Київської філії Комунального підприємства «Новозаводське» Новозаводської сільської ради Пулинського району Житомирської області Осиповичем Ігорем Віталійовичем та державним реєстратором Державного підприємства «СЕТАМ» Хибою Анною Володимирівною реєстрації/перереєстрації прав власності на користь відповідача [PERSON] нерухомого майна, а саме: квартир № 1, № 2, № 3, № 4 та приміщення №5, що розташовані в житловому будинку за адресою: [ADDRESS], державна реєстрація таких приміщень була вчинена без дотримання вимог чинного законодавства України, зокрема, без згоди інших співвласників житлового будинку, за відсутності договору про поділ спільного майна, договору про виділ у натурі частки із спільного майна або відповідного рішення суду з цього приводу. Окрім того, державні реєстратори відповідачі по справі не перевірили у встановленому законом порядку під час державної реєстрації наявність прав інших співвласників на частки житлового будинку, можливість виділення кожному із співвласників відокремленої частини житлового будинку із самостійним виходом (квартиру) або у разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності, також не провели додаткові перевірки щодо даного обєкту нерухомості, житлового будинку за адресою: [ADDRESS]. Окрім того, після здійснення державної реєстрації виділу частки відповідача [PERSON] частки інших співвласників житлового будинку в Державному реєстрі прав залишились без змін, що призвело до невідповідності їх часток фактично зміненим технічним характеристикам житлового будинку. В Державному реєстрі прав разом з записом про виділене майно відповідачу [PERSON] (квартира № 4) залишились без змін записи про його право власності на частки у розмірі 12/100 та 17/100, що йому належали до державної реєстрації про виділення. Тобто, після державної реєстрації виділу частки відповідачу [PERSON] за ним залишилась державна реєстрація права власності на ці частки, що не відповідає вимогам ч. 3 ст. 364 ЦК України. Також судом встановлено, що при здійсненні виділення приміщень спірного будинку у квартиру № 4 індексний номер: 37170970 від 20.09.2017 12:26:22 з реєстраційним номером обєкта нерухомого майна: 1356815780000 підставою виникнення права власності відповідача 3 між інших документів зазначено договір дарування серія та номер: 3068 від 11.12.2013 р., посвідчений приватним нотаріусом КМНО Бондар Т.М., відповідно до якого відповідач 3 є власником 12/100 спірного будинку. Натомість, в порушення вимог ч. 3 ст. 364 ЦК України та ч. 2 ст. 14 Закону про державну реєстрацію запис у Державному реєстрі прав про право власності відповідача 3 на 12/100 спірного будинку залишено без змін, що призводить до неправомірного підтвердження права власності відповідача 3 на 12/100 частки у спірному будинку та одночасно наявність права власності у відповідача 3 на окрему квартир № 4, що була виділена з його частки 12/100, отриманої за вказаним договором дарування. При цьому треті особи - співвласники будинку договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна з відповідачем 3 не укладали. Письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на таке майно не оформлювались. Відсутні докази того, що виділені приміщення у квартиру № 4 відповідають розміру частки відповідача 3 і погоджені з іншими співвласниками будинку. За викладених вище обставин не ґрунтуються на вимогах закону доводи, викладені у відзиві на позов з посиланням на ч.ч. 3, 4 , 5 ст. 357 ЦК України, згідно яких співвласник має право на відповідне збільшення своєї частки у праві спільної часткової власності, якщо поліпшення спільного майна, які не можна відокремити, зроблені ним своїм коштом за згодою всіх співвласників, з додержанням встановленого порядку використання спільного майна, а також зробити у встановленому законом порядку за свій рахунок добудову (прибудову) без згоди інших співвласників, якщо це не порушує їхніх прав. Лише за викладених в цій нормі підстав така добудова (прибудова) є власністю співвласника, який її зробив, і не змінює розміру часток співвласників у праві спільної часткової власності. В даному ж випадку є доведеними обставини щодо порушення відповідачем 3 чинних унормувань щодо порядку реалізації прав спільної часткової власності. Наведене свідчить про здійснення відповідачем 1 державної реєстрації права власності відповідача 3 на вказану квартиру № 4 з порушенням вимог ч. 4 ст. 364 ЦК України та п. 56 Порядку № 1127, що призвело до порушення майнових прав позивача та співвласників спірного будинку. Крім того, Київським науково-дослідним інститутом судових експертиз (КНДІСЕ) зроблено Висновок експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 16859/16-44/22994-23005/17-44 від 30.11.2017 року в якому встановлено, що приміщення виділеної квартири № 4 фактично є допоміжними приміщеннями спірного будинку, відносяться до спільної сумісної власності співвласників будинку та можуть експлуатуватись виключно в порядку, передбаченому законодавством для реалізації права спільної власності. Відповідно до ч.1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Частиною 3 ст. 215 ЦК України передбачено, якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Способами захисту цивільних прав та інтересів відповідно до приписів ст. 16 ЦК України можуть бути, зокрема: визнання правочину недійсним; відновлення становища, яке існувало до порушення; зміна правовідношення; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядуванн я, їхніх посадових і службових осіб. Виходячи з вищенаведеного суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача щодо визнання незаконною та скасування прийнятого рішення відповідача 1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37170970, дата та час державної реєстрації 20.09.2017 р., 12:26:22, на підставі якого 18.09.2017 р. о 10:54:59 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно здійснено запис про право власності: 22426313 та здійснено державну реєстрацію права власності за відповідачем 3 на квартиру 4 у [ADDRESS], загальною площею (кв. м.): 233,2, житлова площа (кв. м.): 64,2 присвоєно реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1356815780000. У відповідності до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. За таких умов підлягає задоволенню вимога позивача за первісним позовом про визнання незаконною та скасування рішення відповідача 1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37245842, дата та час державної реєстрації 25.09.2017 р., 12:26:38, яким здійснено державну реєстрацію виділу частки відповідачу 3 з обєкту нерухомого майна вищевказаної квартири № 4, а саме, нежитлового приміщення № 5 площею 11.6 кв. м. за адресою: [ADDRESS] (номер запису про право власності: 22500632 дата та час державної реєстрації 20.09.2017 о 15:16:17). Присвоєно реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 1360832480000. Також є незаконним рішення відповідача 1 про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 37245594, дата та час державної реєстрації 25.09.2017 р., 12:18:56 квартири №4 (номер запису про право власності: 22500359, дата та час державної реєстрації 20.09.2017 р., 15:08:33) присвоєно новий реєстраційний номер: 1360818580000 та зменшено площу на 11,6 кв. м., а саме, загальна площа становить 221,6 кв. м. житлова: 64.2 кв. м. Також судом встановлено, що спірний будинок № 29-А збудовано у 2009 році [PERSON], що вбачається із копії технічного паспорту, який міститься в матеріалах справи. Дозвіл на виконання будівельних робіт із будівництва житлового будинку та господарських будівель і споруд на [ADDRESS] було видано замовнику будівництва гр. [PERSON] 28.08.2007 р. № 2691-Шв/Ш, який переоформлено Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві (далі Інспекція) на дозвіл від 17.07.2009 р. № 1508-Шв/Ш. В подальшому, 08.09.2009 року Інспекція замовнику будівництва гр. [PERSON] видала свідоцтво про відповідність збудованого обєкта проектній документації, вимогам державних стандартів, будівельних норм і правил № [NUMBER], яким засвідчено відповідність закінченого будівництвом обєкта: «Будівництво приватного житлового будинку на [ADDRESS]» та підтверджено його готовність до експлуатації. У 2013 році [PERSON] звернувся до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у м. Києві (далі Інспекція) з заявами про прийняття в експлуатацію обєкта «Мансардний поверх триповерхового індивідуального житлового будинку, розташованого на [ADDRESS]», побудованого без дозволу на виконання будівельних робіт. Листами Інспекції від 20.12.2013р. № 7/26-70/2112/10 та від 27.12.2013 року № 7/26-5/2712/10 [PERSON] було відмовлено у прийнятті декларацій про готовність обєкта до експлуатації «Мансардний поверх триповерхового індивідуального житлового будинку, розташованого на [ADDRESS]. Судом також встановлено, що в результаті будівництва житлового приміщення мансардного поверху загальною площею 388 кв. м. у спірному будинку відповідач 3 отримав Свідоцтво про право власності, [NUMBER], видане 29.12.2015 року Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві. При цьому Інспекція своїм листом від 06.01.2016 року № 10126-16/0601/02/4 проінформувала, що станом на час відповіді Департамент не видавав не реєстрував документів, які надають право на виконання будівельних робіт, реконструкції будинку [ADDRESS]. В матеріалах справи також знаходиться копія листа Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві, адресованого на вимогу № 8053/125/51/04-2017 від 26.09.2017 р. старшого слідчого відділу Оболонського районного управління поліції ГУ НП у м. Києві Обелець Р.М., в якому надається інформація про те, що в єдиному реєстрі документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом обєктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, не міститься інформації щодо виданих/зареєстрованих замовнику будівництва [PERSON] декларацій про початок виконання будівельних робіт № КВ 083152661003 та про готовність обєкта до експлуатації № КВ 143153030844 «Житлове приміщення мансардного поверху житлового будинку [ADDRESS]». В ході розгляду справи відповідач 3 наполягав на тому, що підставою для реєстраційних дій приміщень мансардного поверху була не декларація, яка оформлялась його батьком [PERSON] і була повернута останньому, а інша, оформлена відповідачем декларація. Однак, при цьому суду не надано оригіналу такої декларації про готовність обєкта до експлуатації, чи будь яких інших дозвільних документів щодо будівництва житлового приміщення мансардного поверху та введення його в експлуатацію, а також в інший спосіб не спростовано доводів позивача щодо відсутності відповідних дозвільних документів відносно цього обєкту. Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з ч. 2 ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Частиною 2 ст. 5 Закону про державну реєстрацію передбачено наступне: якщо законодавством передбачено прийняття в експлуатацію нерухомого майна, державна реєстрація прав на таке майно проводиться після прийняття його в експлуатацію в установленому законодавством порядку, крім випадків, передбачених статтею 31 цього Закону. Із матеріалів справи вбачається, що відповідачу 3 [PERSON] надавалась згода на переобладнання (реконструкцію) належної йому частки житлового будинку, включаючи мансарду. Разом із тим, право власності відповідачем 3 на мансарду було зареєстровано 29.12.2015 року та на момент надання згоди третіми особами [PERSON], [PERSON] на переобладнання належної [PERSON] частки вказаного будинку, включаючи горище (мансарду), [PERSON] не належало. Також в матеріалах справи відсутні докази надання згоди на переобладнання належної [PERSON] частки житлового будинку від інших співвласників, а саме [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON]М,, [PERSON], [PERSON], [PERSON] Вказані особи надави свою згоду на переобладнання (реконструкцію) [PERSON] належної йому частки будинку, а не відповідачу [PERSON], який здійснив реєстрацію права власності та отримав свідоцтво про право власності на мансарду. Виходячи з наведених обставин, суд приходить до висновку, що Свідоцтво про право власності на житлове приміщення мансардного поверху житлового будинку [ADDRESS]., [NUMBER], видане 29.12.2015 р. отримано відповідачем 3 з порушенням вимог чинного законодавства, що є підставою для задоволення вимог позивача про визнання та скасування зазначеного Свідоцтва на підставі ч. 1 ст. 203 ЦК України та ч. 1 ст. 215 ЦК України. Крім того, суд звертає увагу, на те, що згідно з п. 49 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 (Порядок № 868) для проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на реконструйований об'єкт нерухомого майна заявник подає, зокрема, документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об'єкта. А у разі проведення державної реєстрації права власності з видачею свідоцтва на об'єкт нерухомого майна, який до проведення реконструкції перебував у спільній власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову згоду всіх співвласників об'єкта нерухомого майна на проведення його реконструкції. Якщо у зв'язку з проведенням реконструкції об'єкта нерухомого майна змінився розмір часток у праві спільної власності, заявник, крім документів, що зазначені в цьому пункті, подає письмову заяву співвласників про розподіл часток у спільній власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна. Натомість при здійсненні державної реєстрації права власності відповідача 3 на житлове приміщення мансардного поверху відповідачем 4 не було дотримано вимог п. 49 Порядку № 868, а також вимог Закону щодо отримання згоди усіх співвласників спірного будинку на проведення його реконструкції та письмових заяв про перерозподіл часток у спільній власності на реконструйований об'єкт нерухомого майна. Згідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно із ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечення відповідача, які викладені у відзиві на позовну заяву не знайшли свого підтвердження в процесі розгляду справи оскільки стороною відповідача не надано доказів надання державному реєстратору усіх необхідних документів в розумінні діючого законодавства щодо реєстрації права власності за відповідачем на мансарду. Також не надано доказів того, що відповідачу було відчужено [PERSON] за договором дарування приміщення мансарди, а також спірні приміщення цокольного поверху житлового будинку. Також слід зазначити, що згідно із висновками, до яких дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 14.02.2018 року № № 442/7179/14-ц (провадження № 61-1108св18), зазначено, що: поняття «поставити до відома» та «отримати згоду» в розумінні статті 357 ЦК України не є тотожними. Статтею 357 ЦК України, яка регулює визначення часток у праві спільної часткової власності, передбачено не повідомлення про проведення робіт, а згода всіх співвласників майна на таке поліпшення, що за своєю сутті є різними поняттями. У даному випадку згода співвласників має характер правочину, оскільки породжує у іншого співвласника право на збільшення частки у спільному майні». У пункті 12 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» роз'яснено, що при розгляді спорів між учасниками спільної часткової власності на жилий будинок про зміну часток суди повинні враховувати, що такі вимоги можуть бути задоволені, якщо учасник спільної власності збільшить у ньому за свій рахунок корисну площу будинку (жилих і підсобних його приміщень) шляхом прибудови, надбудови або перебудови, проведеної з дозволу виконкому місцевої Ради і за згодою решти учасників спільної власності. Спорудження господарських будівель (сараїв, гаражів тощо) не є підставою для збільшення встановленого раніше розміру частки в праві власності на будинок. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позову та необхідності також визнати недійсним свідоцтво про право власності на нерухоме майно площею 388, кв.м., індексний номер: 51194438, видане 29.12.2015 року [PERSON] на житлове приміщення мансардного поверху житлового будинку [ADDRESS]. Визнати незаконним та скасувати рішення Державного реєстратора Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції в місті Києві Тарнавської Світлани Володимирівни про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 27659839 від 29.12.2015 року на житлове приміщення, а саме: мансардний поверх житлового будинку [ADDRESS]. Скасувати запис про право власності індексний номер 12836825 у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позовні вимоги позивачів в частині припинення права приватної власності [PERSON] квартиру № № 1, 2, 3, 4 та приміщення № 5, що розташовані у будинку за адресою: [ADDRESS] та поновлення права спільної часткової власності на приміщення у зазначеному будинку задоволенню не підлягають, оскільки згідно із вимогами ч. 1 ст. 346 ЦК України право власності припиняється у разі: відчуження власником свого майна; відмови власника від права власності; припинення права власності на майно, яке за законом не може належати цій особі; знищення майна; викупу пам'яток культурної спадщини; примусового відчуження земельних ділянок приватної власності, інших об'єктів нерухомого майна, що на них розміщені, з мотивів суспільної необхідності відповідно до закону; звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника; реквізиції; конфіскації; припинення юридичної особи чи смерті власника. Разом із тим, в ході судового розгляду передбачених ст. 346 ЦК України підстав для припинення права власності не встановлено. В даному випадку, рішення суду про визнання свідоцтва про право власності на майно недійсним, а також скасування рішень про державну реєстрацію права власності є підставою для внесення до Державного реєстру прав на нерухоме майно інформації про право власності на відповідні обєкти нерухомого майна. Окрім того, питання поділу часток в праві спільної сумісної власності, виділу часток та припинення права власності на майно не було предметом даного судового розгляду. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню частково. Крім того, відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України, відповідачі зобов'язані відшкодувати позивачу судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2560,00 грн., а також в сумі 1409,60 грн. за іншим позовом.

Outcome: approved