Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-18 00:00:00

У березні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про визнання частково недійсним свідоцтва про право власності на житло та визнання права власності на 1/3 частку квартири. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на те, що 12 жовтня 2004 року Підприємством житлово - побутових послуг «Добробут - С» відповідачам [PERSON] та [PERSON] було видано свідоцтво про право власності на житло, а саме: квартиру [ADDRESS]. Позивач вказував на те, що зазначена квартира була передана відповідачам на праві приватної спільної сумісної власності, по 1/2 долі кожному. Також позивач вказував на те, що у вказаній квартирі крім відповідачів, також зареєстровані позивач із дочкою [PERSON]. У позовній заяві позивач зазначив, що він не давав своєї згоди на приватизацію вказаної квартири лише на двох осіб, і проживаючи у квартирі все своє життя, був впевнений, що квартира приватизована на всіх членів сім'ї. Крім цього, позивач вказував на те, що відповідач [PERSON] запевняла його про те, що квартира приватизована, у тому числі і на позивача, а про фактичний стан речей, позивач дізнався лише після нового 2017 року. Посилаючись на неправомірність приватизації відповідачами вказаної спірної квартири, позивач [PERSON] просила визнати частково недійсним свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS] та визнати за нею, у тому числі, право власності на 1/3 частку цієї квартири. У судове засідання позивач [PERSON] не зявилася, при цьому 19.10.2017 подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх у повному обсязі, також просила розглядати справу за її відсутності. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з'явилася. При цьому 19.10.2017 також подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала і просила задовольнити їх у повному обсязі, водночас просила розглядати справу за її відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явилася, при цьому 11.07.2017 подала на адресу суду заяву, в якій визнала позовні вимоги та просила задовольнити їх у повному обсязі, також просила розглядати справу без її участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з'явився, при цьому 03.07.2017 на адресу суду з Державної установи Миколаївський слідчий ізолятор надійшла заява від відповідача [PERSON], в якій він повідомив суд, що визнає позовні вимоги позивача та просив задовольнити їх у повному обсязі, також просив розглядати справу без його участі. Дослідивши в судовому засіданні наявні у справі письмові докази, суд дійшов такого. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є дочкою відповідача [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії III - ФП № 296620 (а.с. 7). Водночас, з копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00017824984 від 24 березня 2017 року вбачається, що відповідач [PERSON] змінила дошлюбне прізвище Павленко, укладаючи шлюб із [PERSON] (а.с. 8). Позивач [PERSON], а також відповідачі: [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [INFO]. Відповідно до розпорядження Підприємства житлово - побутових послуг «Добробут С» від 12 жовтня 2004 року № 876, відповідачам [PERSON] та [PERSON] видано свідоцтво про право власності на житло, а саме - вказану вище квартиру № 9, у будинку № 27, в смт. Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області (а. с. 11). Також із зазначеного свідоцтва про право власності на житло вбачається, що квартира № 9, у будинку № 27, в смт. Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області, приватизована відповідачами [PERSON] та [PERSON] згідно з Законом України Про приватизацію Державного житлового фонду. При цьому, згідно з ч. ч. 4, 5 ст. 5 Закону України Про приватизацію Державного житлового фонду (далі - Закон) право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону передача квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку), житловому приміщенні у гуртожитку, в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку), житлового приміщення у гуртожитку. Як вбачається з тексту позовної заяви, позивач, у встановленому законом порядку, як повнолітній член сімї не надавав письмової згоди на передачу квартири № 9, у будинку № 27, в смт. Ольшанське, Миколаївського району Миколаївської області, в спільну сумісну або часткову власність, письмової, або усної згоди на проведення таких дій своїй матері від свого імені позивач також не надавав. Отже, свідоцтво про право власності на житло було видано відповідачам всупереч вимогам Закону України Про приватизацію Державного житлового фонду. Крім цього, згідно з ч. 4 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Заяви відповідачів про визнання позову не суперечать закону та не порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved