overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У березні 2015 р. позивачка звернувся до суду із позовом, яким просила в порядку ст.ст. 71,72 Житлового Кодексу Української РСР, визнати відповідача таким, що втратив право користування належною їй на праві власності квартирою № 52 по вул.. 4-а Поздовжня, 87 в м. Миколаєві. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач є її сином, який зареєстрований в будинку, однак з травня 2013 року він виїхав до іншого міста, звязку з родиною не підтримує. В судовому засіданні позивачка вимоги позову підтримала, уточнила підстави звернення до суду в порядку статті 405 ЦК України, погодилася на заочний розгляд справи. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що в проживає в квартирі в будинку № 52 по вул. 4-а Поздовжня у м. Миколаєві біля 10 років. Більше року вона вже не бачила відповідача, і, як їй відомо зі слів його старшого брата той вирішив пожити самостійно. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що є сусідом позивачки. Відповідач не проживає за місцем мешкання вже біля півтора чи два роки, з яких причин йому не відомо. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд заслухавши пояснення позивача, та свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Згідно договору купівлі-продажу № 3108-Ц, укладеного на Миколаївській універсально товарно-сировинній біржі 20 лютого 1998 року, який визнаний дійсним рішенням суду, [PERSON] купила квартиру [ADDRESS].. Таким чином, дана квартира належить їй на праві приватної власності (а.с. 7,27). Відповідно до довідки форми № 3, виданої КЖЕП Південь, в зазначеній квартирі, окрім позивачки, зареєстрований її син [PERSON] (а.с. 17). Згідно частини другої статті 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до акту про не проживання, складеного у присутності сусідів, у зазначеній квартирі [PERSON] не проживає більше двох років (а.с. 9). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт не проживання відповідача у квартирі понад один рік без поважних причин, а тому, у відповідності до статті 405 ЦК України, є підстави для визнання його таким, що втратив право користування жилим приміщенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У березні 2015р. позивачка звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що від шлюбу з відповідачем вона має двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Шлюб з відповідачем розірвано 28.08.2007 р. Відповідач взагалі не бере участі у вихованні дітей, не відвідує їх, не цікавиться здоровям останніх, успіхами в начанні, морально та матеріально не підтримує, грошових коштів на оздоровлення та відпочинок дітей не надає, останні півтора роки взагалі перестав платити аліменти на утримання дітей. Позивачка просить суд позбавити відповідача [PERSON], [INFO], батьківських прав відносно малолітнього сна [PERSON], [INFO] та неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO]. У судовому засіданні позивачка та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, надали суду пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, просили суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до судовошго засідання не зявився. надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, у якій також зазначив, що не заперечує проти задоволення позову, щодо позбавлення його батьківських прав відносно їхнії з позивачкою неповнолітніх дітей.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У березні 2015 р. позивачка звернулася до суду з зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалось у зв'язку із взаємним непорозумінням, сварками, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, з січня 2015 р. сторони проживають окремо, спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують та подальше спільне життя і збереження сім'ї, позивачка вважає неможливим та таким, що заважає їй інтересам та їх спільних дітей. Позивачка у судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, проти можливості примирення заперечувала, а також просила судові витрати по справі не стягувати із відповідача. Відповідач у судовому засіданні надав заяву в якій зазначив, що позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти можливості примирення заперечував (а.с.21). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 19.04.1997 р. між сторонами укладений шлюб, який зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Ленінградського району м. Києва, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER], актовий запис № 336 (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя є спільні діти, дочка [PERSON], [INFO], актови й запис № 210, свідоцтво серії [NUMBER]; син [PERSON], [INFO], актовий запис № 1817. [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбуцтво серії [NUMBER] (а.с.6). У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення сторони заперечують, наполягають на розірванні шлюбу. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У березні 2015 р. позивачка звернулася до суду із позовом, яким просила визнати відповідачку такою, що втратила право користування квартирою №13 по вул. Гмирьова, 7 в м. Миколаєві та зобовязати Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області зняти відповідачку з реєстрації. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачка є її донькою, зареєстрована в даній кімнаті, однак з 14 серпня 2014 року виїхала за межі України і більше не поверталась, особистих її речей немає. В судовому засіданні позивачка та її представник вимоги позову підтримали. Відповідачка в судове засідання не зявилися, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Представник третьої особи в судовому засіданні просила розглянути позов на розсуд суду. Суд заслухавши пояснення осіб, що брали участь у справі, дослідивши матеріали справи, приходить до переконання про необхідність позов задовольнити. Згідно рішення виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 26 травня 2006 року № 1052 про зміну договору найму житлових приміщень, наймачем квартири [ADDRESS] визнано [PERSON] (8-10). Відповідачка [PERSON] зареєстрована у вказаній квартирі відповідно до довідки форми № 3 та адресної довідки щодо місця реєстрації (а.с. 48,19). Відповідно до статті 71 Житлового кодексу УРСР, за наймачем при тимчасовій відсутності зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Як вбачається з акту про не проживання, складено в присутності сусідів та посвідченого начальником ЖЕК -14 від 05 травня 2015 р., [PERSON] з 14 серпня 2014 року в квартирі [ADDRESS] не проживає, її особисті речі в квартирі відсутні. Таким чином, суд вважає доведеним те, що відповідачка [PERSON] відсутня за місцем проживання більше, ніж 6 місяців, що є підставою визнати її такою, що втратила право користування квартирою. Зі змісту ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» вбачається, що зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права користування житловим приміщенням, а тому вимога зобовязання зняття відповідачки з реєстрації задоволенню не підлягає, оскільки поглинається при задоволенні позову по суті основної вимоги. Таким чином, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У березні 2015 р. Товариства з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором від 14 серпня 2007 р. в сумі 5648,12 грн., посилаючись на порушення відповідачем зобов'язань за договором. В судовому засідання позивач не з'явився, надав заяву про слухання справи його відсутність, підтримку позовних вимог. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини. 14 серпня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 001/16638/07 про видачу та обслуговування міжнародних кредитних пластикових карток (приватних), згідно якого Банк надає Держателю кредит шляхом відкриття відновлювальної Кредитної лінії з лімітом 5000 грн. (Розділ 2 ). Відповідач, згідно Договору зобов'язався прийняти, належним чином використовувати та повернути Банку кредитні кошти (п. 2.1.2). (а.с. 6). За договором факторингу № 13/07-10 , укладеним 13 липня 2010 року між Банком та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дельта М.Факторинг», останньому передано право грошової вимоги до боржників за Кредитними договорами. В подальшому Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова Компанія «Дельта М.Факторинг» змінило найменування на Товариство з обмеженою відповідальністю «Купер Прайс» (а.с. 10-11,16). Відповідно до розрахунку заборгованості заборгованість відповідача станом на 03.03.2015р. за кредитним договором становить 5648,12 грн., з яких - 3140,52 грн. - заборгованість за кредитом, 2257,60 грн. - за відсотками, 250,00 грн. - комісія. З врахуванням ст. 1046-1050, 1054 ЦК України, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, в сумі 5648,12 грн. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У березні 2015 р. Товариство звернулося до суду з даним позовом, яким просило стягнути з відповідача 12292 грн. заборгованості за кредитним договором від 28 березня 2014 р. та судовий збір 243,60 грн. В судове засідання представник позивача не зявився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що 30 травня 2012 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» і [PERSON] укладений кредитний договір № 947178989 про надання кредиту в сумі 6588,50 грн. з процентною ставкою 0,01 % річних строком на 36 місяців зі стягненням пені 1 % від суми прострочення за кожен день прострочення (п.п. 4.1-4.9) (а .с. 4-5). Відповідно до Додатку № 1 до Договору про відступлення права вимоги 3 37/14-ФНКю від 28.03.2014р. позивач набув права грошової вимоги до [PERSON] на суму заборгованості 12292грн. (а.с. 21,22). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 28 березня 2014р. загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору перед банком становить 12292,00 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту 4617,30 грн., за відсотками 0,23 грн., простроченої плати за управління 2044,79 грн., штраф 5629,68 грн. (а.с. 17). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в сумі 12292,00 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-19 00:00:00

У березні 2015 р. Товариство звернулося до суду з даним позовом, яким просило стягнути з відповідача 8171,80 грн. заборгованості за кредитним договором від 16 серпня 2012 р. В судове засідання представник позивача не з'явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутністю, не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що 16 серпня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір зі страхування життя позичальника №1754/2819ESЗМ11 на суму 6720,00 грн. з процентною ставкою 0,0001 % річних, комісією за обслуговування кредиту - 124,00 грн. з датою повернення кредиту - 15.08.2014 р. (п.1.1, 1.2 Договору). За договором факторингу від 19 червня 2013 року № 20130619-К, укладеним між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» та ПАТ «Платинум Банк», останній відступив позивачу право вимоги від відповідача коштів, право на одержання яких належить ПАТ «Платинум Банк» (а.с. 17-18). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 18 червня 2013р. загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору перед банком становить 8171,80 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту - 6439,00 грн., з комісії - 496,00 грн., пеня - 1236,80 грн. (а.с. 14). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в сумі 8171,80 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У березні 2016 [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Свої вимоги позивачка мотивує тим, що з 28 січня 2012 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалось, стосунки між ними поступово погіршились. З жовтня 2013 року шлюбні відносини між ними припинено, примирення неможливе. У судове засідання позивачка не зявилася, до суду спрямувала заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримала, не заперечила проти заочного розгляду справи (а.с. 26) Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце слухання справи повідомлений належним чином, за адресою зареєстрованого місця проживання ( а.с. 22-25 ). Зі згоди позивача судом проведено заочний розгляд справи. Дослідивши докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 28 січня 2012 року Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (а.с. 6). Відповідно до частини першої статті \~24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки ти чоловіка до шлюбу не допускається. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам одного з сторін, що мають істотне значення ( \~частина друга статті \~112 СК України). Враховуючи, що позивачка не бажає зберігати з відповідачем шлюбні відносини, а відповідач будь-яких заперечень з приводу цього до суду не направив, хоча не був позбавлений такої можливості, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе, оскільки буде суперечити інтересам позивача. Відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка в судове засідання не зявилася, надала заяву про згоду з позовом. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 21 листопада 1997 р. Заводським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва,, актовий запис №454. Подружні відносини припинені. Неповнолітніх дітей не мають.. Із обставин, встановлених судом вбачається, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між ним та [PERSON]. В судовому засіданні позивач позов підтримав. Відповідачка проти задоволення позову не заперечувала, просила дошлюбне прізвище не відновлювати.. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 14 лютого 2009 р. Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис №44. Подружні відносини припинені. Мають доньку [PERSON], [INFO]. Із обставин, встановлених судом вбачається, що збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Відтак, згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON] звернувся з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між ним та [PERSON], зареєстрований 08.09.2002 р. Виконавчим комітетом Буряківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області, актовий запис № 3. [PERSON] позов визнала, про що зазначено у її заяві від 23.05.2016 р. Судом з'ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] 08.09.2002 р. Виконавчим комітетом Буряківської сільської ради Бердичівського району Житомирської області було зареєстровано шлюб, актовий запис № 3 (а. с. 5). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON], та визнання останньою цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON]. Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON]. Частиною четвертою статті 174 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

У березні 2016\~р. [PERSON] звернувся з вказаною заявою, у якій просить встановити факт, що він є сином [PERSON], яка померла 09.07.2006\~р. Від Рівненської сільської ради Мурованокуриловецького району Вінницької області надійшли заява від 06.05.2016\~р. та від 31.05.2016\~р., зі змісту яких випливає, що вона підтримує зазначену заяву [PERSON] (а.\~с.\~29, 31). Судом з'ясовано, що встановлення факту родинних відносин [PERSON] та [PERSON] необхідно останньому для оформлення спадщини, оскільки у даний час це зробити неможливо через недоведеність відповідних родинних відносин між ними, що випливає зі змісту постанови від 14.03.2016\~р. №\~62 про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Мурованокуриловецької державної нотаріальної контори Вінницької області (а.\~с.\~19). [PERSON] померла 09.07.2006\~р., що підтверджується свідоцтвом від 11.07.2006\~р. про смерть (а.\~с.\~10). З показань свідків [PERSON] та [PERSON] випливає, що останнім особисто відомо, що [PERSON] є рідним сином [PERSON], останню всі за життя називали [PERSON]. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON], який народився 04.01.1959\~р. (а.\~с.\~7, 11), є рідним сином [PERSON], яка померла 09.07.2006\~р. Зважаючи на наведене, заява [PERSON] підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У березні 2016 р. [PERSON]звернувся з позовною заявою, якою просив розірвати шлюб між ним та [PERSON] Позов обґрунтований тим, що шлюбні відносини між нею та відповідачем припинені, наміру їх відновлювати сторони не мають. Позивачка в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву, згідно якої просила слухати справу у її відсутність, вимоги позову підтримала. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов слід задовольнити. Встановлено, що шлюб між сторонами зареєстрований 22 жовтня 2010 року Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 508. Мають сина, [PERSON], [INFO] (а.с.5,6). Із встановлених обставин вбачається, що спільне життя подружжя припинено, збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, а тому згідно ст. 112 СК України позов слід задовольнити.

Outcome: approved