Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-07 00:00:00

У вересні 2015 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування майнової шкоди, завданої втратою майна, в сумі 107128,51 грн. На обґрунтування позову зазначила, що 13 червня 2013 р. вона передала відповідачу [PERSON] на технічне обслуговування належний їй автомобіль Фольксваген Пасат Б2. На протязі року відповідач не відремонтував і не повернув їй автомобіль. В кінці червня 2014 р. вона дізналася, що внаслідок неправомірних дій [PERSON] її автомобіль було приведено у непридатний до експлуатації стан. 15 серпня 2014 р. відповідач визнав свою провину та надав розписку щодо зобов'язання виплатити узгоджену суму в розмірі 5000 доларів США до 30 серпня 2014 р., проте на момент подачі позову завдану їй майнову шкоду [PERSON] не відшкодував. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримала та пояснила, що після смерті чоловіка вона з дітьми успадкувала автомобіль Фольксваген Пасат. В ремонт ходової частини автомобіля вона вклала приблизно 1 тис. доларів США. Потім в автомобілі знову виникли неполадки, і в червні 2013 р. вона передала його відповідачу на ремонт. Тоді ж вона передала відповідачу і технічний паспорт на автомобіль. Відповідач спочатку показував їй результати ремонтних робіт, проте кожного разу з'ясовувалось, що необхідно ще щось зробити. Здійснені відповідачем ремонті роботи нею оплачувались, всього нею було передано відповідачу приблизно 8 тис. грн. Влітку 2014 р. відповідач перестав відповідати на її телефонні дзвінки, а знайомі повідомили, що бачили її автомобіль на Столичному шосе. Нарешті вона зв'язалась з [PERSON], який повідомив, що її автомобіль знаходиться на станції технічного обслуговування, а потім він зізнався, що привів її автомобіль у непридатний стан. Автомобіль та технічний паспорт він їй не повернув. В ході переговорів відповідач зобов'язався сплатити їй 5 тис. доларів за знищений автомобіль, про що в службовому кабінеті дільничного інспектора міліції добровільно написав розписку. Відповідач [PERSON] позов визнав частково пославшись на те, що заявлена позивачем сума вдвічі перевищує реальну вартість аналогічного автомобіля. Заявив? що він готовий відшкодувати реальну шкоду або придбати аналогічний автомобіль. Пояснив, що в приватному порядку ремонтує автомобілі, а тому влітку 2013 р. взявся відремонтувати належний позивачу автомобіль Фольксваген Пасат. В ході ремонтних робіт з'ясувалося, що внаслідок тривалого строку експлуатації та пошкодження в ДТП автомобіль практично непридатний до експлуатації. Оглянувши автомобіль, він встановив, що ремонт ходової частини проводився не в тому обсязі, в якому зазначає позивач. Всі кошти, які йому давала позивач, він вкладав у ремонт автомобіля, - робив стартер, варив блок педалей, міняв карбюратор, вентилятор тощо. Оскільки в автомобілі в районі люка дах прогнив і кузов тримався лише на двох амортизаторах, для здійснення необхідних ремонтних робіт він орендував місце на СТО в м. Києві по провулку Квітневому, куди доставив автомобіль. При постановці автомобіля на стапель він допустив помилку і дах автомобіля зігнувся таким чином, що його неможливо було відновити. Потрібно було шукати автомобіль-донор. Він не зразу повідомив позивачу, що привів автомобіль у непридатний стан, але потім зізнався. Позивач заявила, що він винен їй 5 тис. доларів і погрожувала йому своїми зв'язками. Він дійсно написав розписку на 5 тис. доларів не зовсім розуміючи наслідки. Після написання розписки він трактором витяг автомобіль з СТО і кинув на вулиці. Після першого судового засідання він їздив до СТО і з'ясував, що приблизно з пів-року автомобіль знаходився там, де він його кинув, а потім його хтось забрав, можливо, міська служба з благоустрою. Заслухавши позивача, відповідача і його представника та дослідивши письмові докази, суд вважає встановленими такі обставини і визначені відповідно до них правовідносини. Після смерті [PERSON], померлого [INFO], його дружина [PERSON] успадкувала 1/7 частину автомобіля марки Фольксваген Пасат, 1982 року випуску, реєстраційний № [NUMBER] вартістю 9000 грн., що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 12 липня 2011 р. (а.с. 25). Діти померлого [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] після смерті батька успадкували відповідно 6/7 частин зазначеного автомобіля. Судом встановлено, що свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на ім'я спадкоємців не переоформлювалося (а.с. 26). В червні 2013 р. позивач [PERSON] передала відповідачу [PERSON] вказаний автомобіль для проведення ремонтних робіт разом із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. В ході проведення ремонтних робіт [PERSON] привів автомобіль у непридатний до експлуатації стан. При цьому [PERSON] не повернув автомобіль власнику, а залишив його на вулиці, не вживши жодних заходів до його збереження. Внаслідок таких дій відповідача автомобіль був втрачений. Ці обставини визнаються відповідачем і доказуванню не підлягають. Згідно з приписами статті 1166 ЦК України, яка встановлює загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже за змістом цієї норми загальними підставами для відшкодування шкоди є наявність таких складових: протиправної поведінки відповідача; настання шкоди; причинного зв'язку між протиправною поведінкою і шкодою; вини завдавача шкоди. Відповідач [PERSON] не оспорює винність і протиправність своїх дій, які призвели до втрати автомобіля, а відтак і до заподіяння позивачу майнової шкоди. Відповідно до положень статті 1192 ЦК України, яка встановлює способи відшкодування шкоди, суд з урахуванням обставин справи за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. На підтвердження розміру матеріальної шкоди позивач надала розписку відповідача [PERSON] від 15 серпня 2014 р., в якій зазначено, що за погодженням з [PERSON] за пошкоджений з його вини автомобіль він зобов'язується сплатити 5 тис. доларів США у строк до 30 серпня 2014 р. (а.с. 4). Враховуючи, що в ремонт успадкованого автомобіля позивач вкладала кошти, точну суму яких встановити неможливо, зазначена у свідоцтві про право на спадщину за законом вартість автомобіля не доводить його реальну вартість на момент розгляду справи, а тому суд покладає в обґрунтування рішення розписку відповідача вважаючи її належним і допустимим доказом розміру завданих позивачу збитків. Водночас суд відкидає доводи відповідача про те, що зазначена в розписці сума значно перевищує реальну вартість втраченого автомобіля, оскільки жодних доказів на підтвердження цієї обставини він не надав, пошкоджений автомобіль з метою його оцінки суду не представив, а відповідно до положень статей 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Офіційний курс долара США до гривні станом на 27 серпня 2015 р. становив 21,425701 гривень за 1 долар США, а отже розмір завданої позивачу майнової шкоди в перерахунку на національну валюту України становить 107128,51 грн. З огляду на встановлені обставини вимоги [PERSON] суд вважає доведеними і обґрунтованими та задовольняє їх. Оскільки рішення ухвалюється на користь позивача, суд відповідно до вимог статті 88 ЦПК України присуджує позивачу з відповідача судові витрати, які складаються з судового збору в сумі 1071,29 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved