Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-24 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що з 30 серпня 2003 року по 11 червня 2010 року перебувала у шлюбі з [PERSON] Під час шлюбу у них народилася дочка [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу відповідач щомісячно надавав грошові кошти на утримання доньки згідно договору укладеного між ними у твердій грошовій сумі у розмірі 500 гривень. З 2015 року [PERSON] надавав меншу суму, а саме у розмірі 388 гривень. На утримання, лікування, оздоровлення [PERSON], [INFO], наданих коштів відповідачем не вистачає. Тому [PERSON] просить стягнути з відповідача на її користь на утримання дитини заборгованість у розмірі 2448 гривень та стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі 2000 гривень щомісяця, починаючи з моменту предявлення позову до суду, і до досягнення дитиною повноліття. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала проти заочного рішення не заперечувала. [PERSON] у судове засідання не зявився повідомлений належним чином, своє становлення до предявленого позову суд не повідомив. На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що предявлений позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 30 серпня 2003 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії 1-БК №213161, виданого Дударківською сільською радою Бориспільського району Київської області, актовий запис №5. 11 червня 2010 року [PERSON] та [PERSON] шлюб розірвали. 06 жовтня 2004 року у них народилася дочка [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються копією свідоцтва про розірвання шлюбу (а.с.3), копією свідоцтва про народження, виданого на імя [PERSON] (а.с.4). Крім того, 13 травня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір про участь у вихованні та утриманні дитини [PERSON], [INFO]. Відповідно до даного договору [PERSON] зобовязався добровільно сплачувати аліменти на утримання дитини, згідно досягнутої усної домовленості в розмірі 500 гривень щомісяця і до досягнення дитиною повноліття. Також батько не відмовляється від додаткових витрат на утримання доньки (а.с.18). Листом позивач звернулася до [PERSON] з приводу не виконання ним зобовязань передбачених договором, що підтверджується копією листа та копією рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення [PERSON] (а.с.19,20). Згідно виписки по картковому рахунку [PERSON] за період з 01.01.2014 року по 13.08.2015 року вбачається, що [PERSON] з початку 2015 року перераховував кошти на утримання дитини [PERSON] не регулярно, та у меншому розмірі 388 гривень (а.с.21-23). У відповідності до ч.1 ст.180, ч.3 ст.181 та ч.1 ст.182 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зокрема, спосіб сплати аліментів залежить від того, чи має платник аліментів постійний або нерегулярний, мінливий дохід. В матеріалах справи відсутні докази, які підтвердили б те, що відповідач добровільно приймає участь в утриманні дочки [PERSON] З огляду на це, суд вважає допустимим примусово стягувати з [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дочки. При визначенні розміру аліментів суд виходить з того, позивач позбавлена можливості самостійно забезпечувати утримання малолітньої дочки. Відомості про те, що [PERSON] має незадовільний стан здоров'я, в матеріалах цивільної справи відсутні. Враховуючи викладене, розмір аліментів, які належить щомісячно стягувати з [PERSON] на утримання малолітньої дочки повинен становити ? частину доходу (заробітку) відповідача, але не менше 30% мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Такий розмір аліментів забезпечить мінімальне утримання [PERSON] та не погіршить матеріальний стан платника аліментів. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст.189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Згідно ч.2 ст. 215 ЦК України недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У відповідності до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. Судом встановлено, що договір про участь у вихованні та утриманні доньки [PERSON] від 13 травня 2010 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] не відповідає вимозі, передбаченої ст.189 СК України, а саме в частині нотаріального посвідчення. Даний доказ суд не бере до уваги та оцінює критично. Тому, суд вважає за доцільне позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] заборгованості по аліментам залишити без задоволення. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України у разі, якщо сторона, на користь якої ухвалено рішення, не сплатила судові витрати, вони присуджуються судом з відповідача в дохід держави. При предявленні позову [PERSON] не сплатила судовий збір, оскільки вона звільнена від його сплати. Предявлений нею позов задоволений. Тому з [PERSON] належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 487 гривень 20 копійок.

Outcome: partial