Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-16 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернулась до суду позовом до державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Єнакіївського міського управління юстиції у Донецькій області (далі ВДВС) та просила визнати незаконною бездіяльність ВДВС по виконанню рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 29 червня 2013 року про поновлення її на роботі у якості секретаря Товариства з обмеженою відповідальністю (далі ТОВ) «Меридіан» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу 8 907,83 грн., посилаючись на те, що 10 вересня 2013 року вона до ВДВС здала два виконавчих листа від 12 серпня 2013 року про поновлення її на роботі та стягнення на її користь середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Проте державним виконавцем рішення суду належним чином не виконується, вона не отримувала постанову про відкриття виконавчого провадження і ніякої іншої кореспонденції. Просила зобов'язати ВДВС виконати свої обов'язки. Рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 18 листопада 2013 року позов [PERSON] задоволено. Визнано бездіяльність ВДВС по виконанню рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 29 червня 2013 року про поновлення [PERSON] на роботі у якості секретаря ТОВ «Меридіан» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу неправомірною. Зобов'язано ВДВС здійснити дії по виконанню рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 29 червня 2013 року про поновлення [PERSON] на роботі у якості секретаря ТОВ «Меридіан» та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у відповідності із Законом України «Про виконавче провадження». В апеляційній скарзі ВДВС, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні вимог [PERSON] Апелянт зазначає, що у період проведення виконавчих дій по поновленню [PERSON] на роботі у повному обсязі здійснені заходи щодо виконання рішення суду. Наказ про поновлення на роботі виданий підприємством у день винесення рішення суду. [PERSON] письмово повідомлено про наявність наказу. [PERSON] ніяких документів щодо оскарження дій підприємства, оскарження наказу державному виконавцю надано не було, 20 липня 2013 року за вказаним виконавчим документом виносилась постанова про закінчення виконавчого провадження на підставі ч. 8 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження. Дії державного виконавця [PERSON] не оскаржувались. На день повторного пред'явлення [PERSON] 11 вересня 2013 року виконавчого листа про поновлення на роботі вона було ознайомлена з наказом від 26 червня 2013 року про поновлення її на роботі. В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідача Рябцева О.О. підтримала доводи апеляційної скарги і просила її задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні апеляційної інстанції просила рішення суду залишити без змін, апеляційну скаргу відхилити. Треті особи - Головне управління Державного казначейства України у м. Єнакієве Донецької області, ТОВ «Меридіан» в судове засідання апеляційної інстанції не з'явилися, про час та місце судового розгляду повідомлені належним чином, про що свідчать поштові повідомлення про отримання судових повісток, ТОВ «Меридіан» подало заяву, в якій просило розглядати справу у його відсутність. Заслухавши доповідь судді апеляційної інстанції, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду скасуванню з таких підстав. Задовольняючи позовні вимоги [PERSON] про визнання дій державного виконавця неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії, суд першої інстанції виходив з того, що ТОВ «Меридіан» не виконане рішення суду про поновлення [PERSON] на роботі, а державним виконавцем не виконані вимоги ч.2 ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження», тобто діяльністю державного виконавця під час виконання судового рішення про поновлення позивачки на роботі порушено її право на працю, що передбачено ст. 43 Конституції України. Проте з таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він суперечить обставинам справи та вимогам закону. Згідно з положеннями ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходи примусового виконання рішень, і вчиняти виконавчі дії необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення у спосіб та порядок, встановлений у виконавчому документі. Відповідно до ст. 30 ч. 4 вказаного Закону, у разі якщо рішення підлягає негайному виконанню, державний виконавець відкриває виконавче провадження не пізніше наступного робочого дня після надходження документів, зазначених у статті 17 цього Закону, і невідкладно розпочинає його примусове виконання. Відповідно до положень ст. 76 Закону України «Про виконавче провадження» рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, фізичною особою, фізичною особою - підприємцем, який прийняв незаконне рішення про звільнення або переведення працівника, після чого державний виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] наказом директора ТОВ «Меридіан» № 6 від 6 лютого 2013 року звільнена з посади секретаря за прогули згідно зі ст. 40 п.4 КЗпП України. Рішенням Єнакіївського міського суду від 26 червня 2013 року позивачка [PERSON] поновлена на роботі на посаді секретаря ТОВ «Меридіан». Рішення в частині поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 1147,00 грн. допущено до негайного виконання. Згідно з наказом директора ТОВ «Меридіан» № 8 від 26 червня 2013 року [PERSON] на підставі рішення Єнакіївського міського суду від 26 червня 2013 року поновлена в якості секретаря з 26 червня 2013 року та виплачений середній заробіток у сумі 1147 грн. за час вимушеного прогулу. 10 липня 2013 року державним виконавцем винесені постанови про відкриття виконавчого провадження, копії яких направлені сторонам виконавчого провадження. 11 липня 2013 року [PERSON] платіжним дорученням № 150 на особистий рахунок в установі банку перераховані кошти у сумі 939,85 грн., а 12 липня 2013 року керівник ТОВ «Меридіан» надала до ВДВС копію наказу № 8 від 26 червня 2013 року про поновлення [PERSON] Постановою державного виконавця від 22 липня 2013 року виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 230/2468/13-ц про поновлення [PERSON] на роботі , виданого 8 липня 2013 року Єнакіївським міським судом закінчено, і копії постанови направлені сторонам виконавчого провадження. За апеляційною скаргою ТОВ «Меридіан» рішення Єнакієвського міського суду від 26 червня 2013 року в частині спору про стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та судового збору скасовано і рішенням апеляційного суду Донецької області від 12 серпня 2013 року з ТОВ «Меридіан» на користь [PERSON] стягнутий середній заробіток за час вимушеного прогулу (без відрахувань) в розмірі 8907,83 грн., в решті рішення суду залишено без змін. 11 вересня 2013 року до державного виконавця ВДВС [PERSON] надала на примусове виконання виконавчі листи № 230/2468/13-ц від 29 серпня 2013 року, видані Єнакіївським міським судом про поновлення її на роботі в якості секретаря ТОВ «Меридіан» та про стягнення з підприємства середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 8 907,83 грн. і в цей же день державним виконавцем винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, копії якої 12 вересня 2013 року направлені сторонам виконавчого провадження. 12 вересня 2013 року державний виконавець здійснив вихід на підприємство, про що склав відповідний акт. У період проведення виконавчих дій по поновленню [PERSON] на роботі встановлено, що виконавчий лист про поновлення її на роботі в якості секретаря ТОВ «Меридіан» вже надавався нею на виконання 09 липня 2013 року і 20 липня 2013 року виконавче провадження закінчено у зв'язку з виконанням, оскільки 26 червня 2013 року підприємством винесений наказ про поновлення [PERSON] на роботі в якості секретаря. Дії державного виконавця [PERSON] не оскаржувалися. На день повторного пред'явлення [PERSON] виконавчого листав про поновлення на роботі, вона вже була 30 липня 2013 року ознайомлена з наказом підприємства про поновлення її на роботі та подавала заяву про дозвіл стати до роботи з 31 липня 2013 року, що підтверджено її особистою заявою на якій міститься резолюція керівника від 30 липня 2013 року «Затверджую. Прийняти на роботу 31 липня 2013 року на посаду секретаря, з окладом 1300 грн.». Ці обставини в судовому засіданні не заперечувала і [PERSON], яка пояснила, що не стала до роботи 31 липня 2013 року, оскільки не згодна з датою поновлення її на роботі з 26 червня 2013 року, як було зазначено в наказі № 8 від 26 червня 2013 року. Проте не заперечувала, що підприємство їй виплатило середній заробіток за вимушений прогул за один місяць, що підлягало негайному виконанню, та виплачувало також інші суми, але які конкретно, пояснити не може. Таким чином, на день повторного пред'явлення [PERSON] виконавчого листа про поновлення на роботі, рішення суду про поновлення на роботі [PERSON] фактично було виконане і вона вже була ознайомлена з наказом підприємства від 26 червня 2013 року про поновлення її на роботі. Задовольняючи вимоги [PERSON] суд першої інстанції не врахував, що відповідно до вимог ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення суду з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. З дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження підприємством сплачені [PERSON] кошти в сумі 1 216,51 грн. та 24 вересня 2013 року подана до суду заява про розстрочку рішення суду, копія якої надана державному виконавцю (а.с. 9-10). Відповідно до положень ст. 12 ч. 5 Закону України «Про виконавче провадження» сторони зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також письмово повідомляти державного виконавця про виникнення обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі про зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - про зміну місця роботи. [PERSON] не надано письмового або усного повідомлення про знаходження на розгляді у Єнакіївському міському суді її скарги на підприємство ТОВ «Меридіан», про часткове перерахування підприємством їй коштів за рішенням суду. Висновок суду про те, що мала місце бездіяльність ВДВС по виконанню рішення Єнакіївського міського суду від 29 червня 2013 року, яку суд визнав неправомірною, посилаючись на те, що [PERSON] не направлено постанову про відкриття виконавчого провадження та вона неправильно поновлена на роботі з 26 червня 2013 року, замість з дня звільнення 6 лютого 2013 року, у відповідності до рішення суду, не можна визнати правильним, оскільки вказані судом обставини не свідчать про бездіяльність ВДВС по виконанню рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 29 червня 2013 року. Таким чином, апеляційний суд дійшов висновку про те, що суд першої інстанції при ухваленні рішення допустив порушення норм матеріального та процесуального права, що відповідно до положень ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог [PERSON] про визнання дій державного виконавця неправомірними, зобов'язання вчинити певні дії.

Outcome: dismissed