Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-27 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Бориспільської районної державної адміністрації Київської області, третя особа - Бориспільська районна державна нотаріальна контора про визнання права власності в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що [INFO] року померла [PERSON], яка на випадок своєї смерті заповіла йому все своє майно, у зв'язку із чим, відкрилась спадщина на її майно, зокрема на її земельну ділянку площею 0,785га, з кадастровим номером 3220883200:03:002:2664, яка розташована на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. З огляду на те, що [PERSON] за життя не встигла отримати державний акт на землю та враховуючи, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, водночас нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, позивач просить суд визнати за ним право власності на дану земельну ділянку. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не з'явилися. Позивач надав заяву в якій підтримав заявлені позовні вимоги з підстав викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити. Відповідач надав заяву в якій просив слухати справу без його участі, при вирішенні справи покладається на розсуд суду. Оцінюючи наявні в матеріалах справи та досліджені в судовому засіданні докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про її смерть від 01.03.2014 р., видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області. За життя нею був складений заповіт, тому спадкування в даному випадку здійснюється за заповітом. Згідно спадкової справи єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON], який прийняв спадщину, є позивач - [PERSON]. Встановлено, що станом на момент смерті [PERSON] була власником земельної ділянки з кадастровим номером 3220883200:03:002:2664, яка розташована на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області, що підтверджується рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області у справі № 2-3075/11 року від 27.12.2011 року, яке набрало законної сили. У 2012 році, з метою отримання у встановленому порядку державного акту на земельну ділянку на підставі вказаного судового рішення, позивач звернулася із відповідним пакетом документів до Управління Держкомзему у Бориспільському районі, однак останнім було неправомірно відмовлено у видачі державного акту на землю, що підтверджується постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17.08.2012 року, яка залишена без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 28.03.2013 року №2а/1005/195/2012. Зазначеними судовими рішеннями було зобов'язано управління Держкомзему видати [PERSON] державний акт на спірну земельну ділянку, проте за життя спадкодавця дані судові рішення не були виконані, що підтверджується постановою про закінчення виконавчого провадження від 25.06.2014 ВП №37519000. За місцем відкриття спадщини приватним нотаріусом [PERSON] було заведено спадкову справу після смерті [PERSON], проте листом № 1670/01-16 від 21.08.2014 року нотаріус відмовив позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до статті 1216 ЦК України (в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України встановлено що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Як вбачається з п. 10 Постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (п.23 вищевказаної постанови Пленуму ВСУ від 30 травня 2008 р.). У відповідності до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. З огляду на те, що на момент смерті [PERSON] була власником спірної земельної ділянки, враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину, проте оформити своє право на спадщину не може у зв'язку із відмовою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину, позовні вимоги про визнання за позивачем права власності на земельну ділянку з кадастровим номером 3220883200:03:002:2664, яка розташована на території Гірської сільської ради Бориспільського району Київської області є правомірними та обґрунтованими, а отже такими, що підлягають задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved