Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-06 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 29 червня 2011 року відділом ДРАЦС по місту Світловодськ Світловодського МРУЮ у Кіровоградській області, актовий запис №121. Після розірвання шлюбу просить змінити прізвище на дошлюбне « [PERSON] ». В обґрунтуванні позову посилається на те, що спільне життя з відповідачем не склалося через постійні сварки в сім`ї та непорозуміння. Шлюбні стосунки з відповідачем припинилися у травні 2020 року. На даний час відповідач проживає з іншою жінкою, тому за таких обставин подальше спільне життя та збереження шлюбу не можливе. Від даного шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей. Майновий спір між сторонами відсутній. Ухвалою суду від 07 квітня 2021 року відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження за участю сторін, надано відповідачу строк для подання відзиву. На виконання вимог ст.178 ЦПК України відповідач у встановлений судом строк відзиву не надав. Позивач в судове засідання не з`явилася. 07 травня 2021 року подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з`явився. 07 травня 2021 року подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. У зв`язку з неявкою сторін для розгляду справи по суті, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося, у відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України. Судом встановлено, що 29 червня 2011 року сторони у справі уклали шлюб, що зареєстрований у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану по місту Світловодськ Світловодського міськрайонного управління юстиції у Кіровоградській області, актовий запис №121, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 29 червня 2011 року. (а.с.7) Від даного шлюбу сторони мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 27 жовтня 2011 року та серії [NUMBER] від 15 липня 2014 року. (а.с.8,9) З позовної заяви слідує, що сімейне життя між сторонами не склалося, шлюбні відносини між ними фактично припинені у травні 2020 року, спільного господарства сторони не ведуть, а подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Спір про поділ спільного майна подружжя на час звернення до суду із даною позовною заявою відсутній. Згідно ст.ст.104, 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про неможливість збереження шлюбу, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню, а шлюб - розірванню. У відповідності до ст.113 Сімейного кодексу України, враховуючи вимогу позивача надалі іменуватися дошлюбним прізвищем « [PERSON] », суд приходить до висновку про можливість задоволення такої вимоги, оскільки це є її правом. У відповідності до ч.1 ст.142 ЦПК України, суд вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту сплаченого судового збору, у відповідності до ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на її користь.

Outcome: approved