Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-25 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із вищезазначеним позовом посилаючись на те, що [PERSON] 03.02.2012 р. отримала у неї в борг грошові кошти у розмірі 17600,00 грн. Своєю розпискою остання зобов»язалася повернути позивачу грошові кошти до 10.03.2012 року. По закінченню вказаного терміну [PERSON] борг не повернула. Враховуючи, що відповідач в добровільному порядку свої боргові зобов'язання виконувати не збирається, позивач звернулася до суду та просить стягнути з неї суму боргу у розмірі 17600,00 грн., інфляційне збільшення заборгованості у розмірі 5034,02 грн. та 3% річних у розмірі 1573,87 грн. У судовому засіданні позивач позов підтримала та просила його задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавала. Суд вважає можливим ухвалити у справі заочне рішення, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення позивача, дослідивши надані позивачем докази дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 03.02.2012 р. [PERSON] взяла в борг та зобов»язувалася повернути [PERSON] грошові кошти у розмірі 17600,00 грн. до 10.03.2012 року (а.с. 8). Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту отримання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника. На підставі викладеного суд приходить до висновку про існування між позивачем і відповідачем усних договірних зобов'язань щодо надання останній позики у розмірі 17600,00 грн., що підтверджується написаною розпискою відповідача від 03.02.2012 р. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у строк на в порядку, що встановлені в договорі. У термін до 10.03.2012 року [PERSON] борг не повернула.Таким чином суд вважає вимогу позивача щодо повернення позики обґрунтованою. Відповідно до ст.625 Цивільного кодексу України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд розраховує інфляційне збільшення заборгованості та три відсотки річних за період з 11.03.2012 року по 03.03.2015 року у якому сума інфляційного збільшення заборгованості складає 6230,40 грн., три відсотки річних складає 1573,87 грн. Отже з урахуванням інфляційного збільшення заборгованості та трьох відсотків річних заборгованість відповідача становить 17600,00 грн. + 6230,40 грн.+1573,87 грн. = 25404,27 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved