Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

ТОВ «ФК «Рантьє» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 27 березня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № F79.101.13283, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 15 598 грн. зі сплатою 14 % річних з погашенням кредиту та процентів у терміни, передбачені встановленим кредитним договором графіком щомісячних платежів. 30 вересня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» було укладено договір факторингу №30/09-1, відповідно до якого ПАТ «Ідея Банк» (первісний кредитор) відступило (передало у власність) позивачу (новому кредитору) право грошової вимоги за кредитним договором №F79.101.13283 від 27 березня 2013 року, про що письмово повідомлено відповідача. Оскільки, [PERSON] умови кредитного договору належним чином не виконувала, у такої станом на 30 березня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 27 036,86 грн., з яких 15 598 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11 438,86 грн. заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками і комісіями, тому просить стягнути з відповідача вказану суму боргу. Представник позивача у судове засідання не зявився, однак подав заяву, в якій просить розглядати справу без його участі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання повторно не зявилася, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, причину неявки не повідомила, а тому суд зі згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. У судовому засіданні встановлено, що 27 березня 2013 року між публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № F79.101.13283, за умовами якого банк надав позичальнику кредит (грошові кошти) на поточні потреби у сумі 15 598 грн., включаючи витрати на страховий платіж (у разі наявності), строком на 30 місяців, а позичальник зобовязався одержати кредит і повернути його разом з процентними платежами (процентами за користування кредитом у розмірі 14 % річних від залишкової суми кредиту та платою за обслуговування кредитної заборгованості у розмірі 1,15 % щомісячно від початкової суми кредиту) і комісіями згідно з умовами цього договору та Додатком № 1 (графіком щомісячних внесків) до нього, який становить його невідємну частину (а. с. 18-23, 26-27). Також встановлено, що 30 вересня 2015 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» (фактор) та публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» (клієнт) було укладено договір факторингу № 30/09-1, відповідно до якого клієнт (первісний кредитор) відступив (передав у власність) факторові (новому кредитору) з 30 вересня 2015 року права вимоги під фінансування від фактора, а фактор набув (прийняв у власність) від клієнта права вимоги за кредитними договорами, укладеними між клієнтом і боржниками, та здійснив їх оплату (фінансування) клієнту за плату, в тому числі і право вимоги за кредитним договором № F79.101.13283 від 27 березня 2013 року, про що було направлено письмове повідомлення [PERSON] (а. с. 11-17, 28). Крім цього встановлено, що [PERSON] порушила взяті на себе зобовязання, а саме не проводила щомісячні платежі для погашення заборгованості, у звязку з чим у такої станом на 30 березня 2016 року виникла заборгованість у розмірі 27 036,86 грн., з яких 15 598 грн. заборгованість за тілом кредиту; 11 438,86 грн. заборгованість за нарахованими і несплаченими відсотками та комісіями (а. с. 24-25, 29). Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 цього Кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно п. п. 3.1.1., 3.1.3., 4.2.3. кредитного договору № F79.101.13283 від 27 березня 2013 року позичальник зобовязується одержати і використати кредит на зазначені в даному договорі цілі, а також повернути кредит, проценти, плату за кредитне обслуговування і комісії достроково на вимогу банку, зокрема якщо порушив терміни сплати поточних місячних внесків більш ніж на 1 (один) календарний місяць. У відповідності до п. 3.3.1. даного договору позичальник сплачує штрафні санкції, що нараховуються за кожен день прострочки на прострочену суму (кредиту, процентів, плати за обслуговування кредиту) в розмірі: 0,15 % в період прострочення оплати від 1 до 60 днів та 0,65 % в період прострочення оплати з 61 дня та по день повного погашення боргу за цим договором (а. с. 18-22). Статтею 1050 ЦК України передбачено наслідки порушення договору позичальником, зокрема, якщо він своєчасно не повернув суму позики, то зобовязаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Отже, враховуючи те, що [PERSON] не виконує взяті на себе зобовязання за кредитним договором № F79.101.13283 від 27 березня 2013 року, суд вважає, що позовна заява є обґрунтованою. Також з відповідача підлягають стягненню сплачені позивачем судові витрати, що відповідає положенням ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved