Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-20 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що згідно нотаріально посвідченого договору позики від 28.02.2014 року відповідач отримав він нього в позику 94500,00 грн., що становить по курсу НБУ 9000,00 дол. США, які зобовязався повернути у строк до 31.05.2014 року. Однак кошти не повернув. Тому, враховуючи, що станом на 01.03.2016 року за курсом НБУ 1 долар США становить 27,09 грн., просив стягнути на свою користь із відповідача заборгованість за договором позики у сумі 243810,00 грн., 6038,55 грн. штрафних санкцій за невиконання грошового зобовязання, 4963,00 грн. 3 % річних за користування коштами, 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Позивач та його представник у судове засідання не з'явилися, про час та місце рогляду справи були повідомлені належним чином. Позивач подав до суду письмову заяву з проханням проводити розгляд справи у його відсутності, не заперечує проти заочного розгляду справи, надавши позовну заяву з уточненими позовними вимогами, в яких просить стягнути на свою користь з відповідача заборгованість за договором позики у розмірі 9000,00 дол. США, що станом на 14.03.2016 року еквівалентно за курсом НБУ 234090,00 грн., 3468,15 грн. штрафних санкцій за невиконання грошового зобовязання, 5070,00 грн. 3 % річних за користування коштами, 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди та судові витрати. Відповідач повторно в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки до суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутності до суду не надходило. Зі згоди позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224-226 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позовпідлягає задоволенню частково з наступних підстав.\- Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Частиною 1 ст. 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені в договорі. Судом встановлено, що 28.02.2014 року між позивачем та відповідачем було укладено договір позики, згідно умов п. 1 якого позивач передав у власність відповідачу строком до 31.05.2014 року, а відповідач прийняв від нього у власність строком до 31.05.2014 року грошові кошти в розмірі 94500,00 грн. і таку ж саме суму грошових коштів без нарахування процентів, що не менше за еквівалент 9000,00 дол. США за курсом НБУ станом на день повернення позики, позичальник зобовязався повернути позикодавцеві до 31.05.2014 року. Договір позики посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі (а.с. 11). Окрім того, згідно напису на зазначеному договорі позики відповідач отримав у позику від позивача 94500,00 грн., вказавши про відсутність претензій. Однак у погоджений сторонами строк відповідач отримані в позику кошти позивачу не повернув. Таким чином, умови договору позики щодо повернення грошових коштів відповідачем не виконано, зважаючи на те, що доказів повернення позивачу всієї суми грошових коштів за договором до суду не надано. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час\~прострочення, а також три\~проценти\~річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений\~договором\~або законом. Враховуючи, що внаслідок неповернення грошових коштів, отриманих у позику, відповідач прострочив виконання грошових зобовязань, тому на нього має бути покладена цивільно-правова відповідальність за їх порушення, яка передбачена ст. 625 ЦК України у виді сплати трьох процентів річних від простроченої суми. За наведених обставин суд стягує з відповідача три проценти річних від простроченої суми за договором позики в сумі 5070,36 грн. за період з 01.06.2014 року по 14.03.2016 року (день подання позову до суду), з розрахунок яких суд погоджується (а.с. 44). Пунктом 8 договору визначено, що в разі несвоєчасного або неповного виконання своїх зобовязань позичальником він зобовязаний сплатити на користь позикодавця штрафні санкції в розмірі 0,1 % від неповернутої або несвоєчасно повернутої суми за кожний день прострочення зобовязання. Оскільки доказів своєчасного та повного виконання своїх зобовязань позичальником до суду не надано, тому суд вважає також обґрунтованими вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача 3468,15 грн. штрафних санкцій за невиконання грошового зобовязання, погоджуючись із наведеним розрахунком цієї суми коштів (а.с. 44). Разом із тим суд відмовляє у задоволенні позову вчастині вимог щодо відшкодування моральної шкоди, завданої невиконанням договору, так як його умовами, а також нормами закону, які регулюють спірні правовідносини, не передбачено відшкодування моральної шкоди в разі порушення боржником своїх зобовязань щодо своєчасного повернення отриманих у позику коштів. У зв'язку із частковим задоволенням позову на підставі\~ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог у сумі 2426,28 грн., сплачений позивачем за подання позову. Враховуючи викладене,

Outcome: partial