Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-04 00:00:00

У березні 2014 року позивач заступник прокурора Ленінського району м. Полтави в інтересах малолітнього [PERSON], [INFO] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи, які не заявляють самостійних вимог: Орган опіки та піклування Ленінської районної в м.Полтаві ради, Микільського навчально-реабілітаційного центру про накладення заборони на відчуження квартири, в якому просить накласти заборону на відчуження квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] до досягнення малолітнім [PERSON], [INFO] повноліття. В судовому засіданні прокурор уточнила позовні вимоги надавши відповідну заяву, в якій просить накласти заборону на відчуження 2/3 квартири, яка належить на праві приватної власності [PERSON] та розташована за адресою: [ADDRESS], посилаючись на те, що у ході розгляду справи стало відомо, що [PERSON] на праві приватної власності належить 2/3 квартири за адресою: [ADDRESS], на іншу 1/3 відкрита спадкова справа і вступає у спадщину [PERSON] В судовому засіданні прокурор уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча про час і місце розгляду справи був повідомлений у встановленому законом порядку. Представники третіх осіб в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та не заперечували проти їх задоволення. Суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України справу розглянув без участі відповідача на основі наявних у справі даних та доказів. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов є законним, обґрунтованим та підлягає до задоволення. Судом встановлено, що рішенням Ленінського районного суду від 23.05.2012 року у справі № 1616/1501/2012 [PERSON] позбавлений батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON], [INFO] та стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 усіх видів доходів. Мати дитини - [PERSON] померла [INFO]. На підставі рішення виконавчого комітету Ленінської районної в м. Полтаві ради від 26.06.2012 року №228 [PERSON] надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування і направлено до державного закладу на повне державне утримання. На даний час дитина перебуває в Микільській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті. Відповідно до ч. 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Згідно із ч. 3 ст. 25 Закону України «Про охорону дитинства» у разі передачі дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, під опіку чи піклування, влаштування в будинки дитини, дитячі будинки, школи-інтернати, дитячі будинки сімейного типу та прийомні сім'ї жиле приміщення, в якому вони проживали, зберігається за дітьми протягом усього часу перебування їх в цих закладах, у опікунів чи піклувальників, дитячому будинку сімейного типу, прийомній сім'ї незалежно від того, чи проживають у жилому приміщенні, з якого вибули діти, інші члени сім'ї. На підставі п. 2 ч. 1 ст. 248 СК України дитина-сирота і дитина, позбавлена батьківського піклування, яка проживає у закладі охорони здоров'я, навчальному або іншому дитячому закладі, прийомній сім'ї, має право на збереження права користування житлом, у якому вона раніше проживала. Рішенням Ленінського районного суду від 11.09.2012 у справі № 1616/2648/2012 визнано право [PERSON] користування квартирою [ADDRESS] та зобов'язано Управління Державної міграційної служби України в Полтавській області зареєструвати малолітнього [PERSON] за вказаною адресою. Згідно з Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо об'єкта нерухомого майна 10.08.2013 року державним реєстратором Безмаль В.В. зареєстровано за [PERSON] право власності на 1/3 квартири на підставі свідоцтва про право власності від 14.02.2011 року. Окрім цього, 07.11.2013 року державним реєстратором Даньшиною A.B. на підставі рішення Ленінського райсуду від 22.10.2013 зареєстровано за [PERSON] 1/3 на квартиру у порядку спадкування за законом після смерті батька відповідача - [PERSON] У відповідності з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про охорону дитинства» суд у разі позбавлення батьків батьківських прав або відібрання дитини без позбавлення батьківських прав одночасно накладає заборону на відчуження майна та житла дітей, про що повідомляє нотаріуса за місцем знаходження майна та житла. Однак, питання про заборону на відчуження житла під розгляду справи не вирішувалося. Прокурор звертається з даною позовною заявою в інтересах малолітнього, оскільки на даний час існує реальна загроза того, що квартира може бути відчужена, при цьому малолітня дитина буде позбавлена гарантованого права на житло. Батько - [PERSON] веде аморальний спосіб життя, ніде не працює, зловживає алкогольними напоями, вчиняє сварки з сусідами, що підтверджується довідкою-характеристикою, виданою головою комітету мікрорайону «Правий поділ». Вироком Ленінського районного суду від 05.09.2013 року [PERSON] засуджений за ч.1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, ст.70 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки. Таким чином, на даний час відповідач має непогашену судимість за корисливий злочин, ніде не працює, не має засобів для існування, внаслідок чого [PERSON] для отримання додаткових коштів може продати належну йому квартиру. Окрім цього, батько не сплачує на утримання дитини аліменти. Згідно з інформацією Ленінського ВДВС Полтавського МУЮ аліменти на даний час не надходили. Також необхідно відмітити, що [PERSON] є єдиним близьким родичем відповідача та на підставі ст. 1261 ЦК України його єдиним спадкоємцем. Статтею 121 Конституції України на органи прокуратури покладається представництво інтересів держави в суді у випадках, визначених законом. Відповідно до ст. 36-1 Закону України «Про прокуратуру представництво прокуратурою інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні прокурорами від імені держави процесуальних та іншої дій, спрямованих на захист у суді інтересів громадянина або держави у випадках, передбачених законом. Підставою представництва в суді інтересів громадянина є йоги неспроможність через фізичний стан, недосягнення повноліття, похилий вік, недієздатність або обмежену дієздатність самостійно захистити свої порушені чи оспорювані права або реалізувати процесуальні повноваження. Наявність таких підстав має бути підтверджена прокурором шляхом над шляхом надання суду відповідних доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 45 Цивільного процесуального кодексу України, з метою представництва інтересів громадянина або держави в суді прокурор ; межах повноважень, визначених законом, звертається до суду з позовною заявою (заявою), бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито позовом інших осіб, на будь-якій стадії її розгляду, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення Верховним Судом України, про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами. При цьому прокурор повинен надати суду документи, які підтверджують неможливість громадянина самостійно здійснювати представництво своїх інтересів. Наказом Генерального прокурора України від 01.11.2012 року «Про організацію діяльності органів прокуратури щодо захисту прав і свобод дітей» визначено одним із пріоритетних напрямів нагляду за додержанням і застосуванням законів і представницької діяльності забезпечення додержання законів про майнові і житлові права дітей. Прокурором Ленінського району м. Полтави пред»явлена дана позовна заява в інтересах малолітнього [PERSON] - [INFO], оскільки через недосягнення повноліття він самостійно не може захищати свої права. На підставі викладеного,

Outcome: approved