Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-27 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Дніпропептровської міської ради третя особа: восьма Дніпропетровська нотаріальна контора; [PERSON] про визнання права власності на земельну ділянку в порядку спадкування за законом. Позивач свої позовні вимоги обґрунтовувала тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді земельних ділянок кадастровий номер 1210100000:09:162:0037 та кадастровий номер 1210100000:09:162:0038, що розташовані за адресою: [ADDRESS]. Дана ділянки належали [PERSON] на підставі державного акту на праві приватної власності на землю, серія ДП Д № 001893, виданого Дніпропетровською міською радою народних депутатів 05.06.1997 року та земельна ділянка площею 485 кв.м, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею, серія ДП Д № 003103, виданого Дніпропетровською міською радою народних депутатів 02.06.1997 року. При оформленні спадщини виявилося, що спадкодавець [PERSON] державні акти на земельні ділянки не отримала, право власності на землю у встановленому законом порядку за життя не встигла зареєструвати. 02.07.2012 року державний нотаріус Восьмої Дніпропетровської державної нотаріальної контори Хорошманенко Н.С. винесла постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, якою відмовила позивача у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказані земельні ділянки. З огляду на викладене позивач просила визнати за нею право власності на вищезазначені земельні ділянки в порядку спадкування за законом. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. Представник відповідач вважає позовні вимоги необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. В судове засідання, яке відбулося 28.05.2014 року не з»явився, про час і місце засідання суду повідомлний належним чином. Третя особа в судове засідання не з»явилися, про час і місце засідання суду повідомлялася згідно з вимогами чинного законодавства. Заслухавши представників сторін, перевіривши матеріали справи суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 125 Земельного кодексу України, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Згідно ч.1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Судом встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON], про що Самарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровської області 31 грудня 2010 року зроблено актовий запис №1220 (а.с.6). [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON]. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження виданого Придніпровським міським ЗАГС Дніпропетровької області від 28.03.1959 № [NUMBER] (а.с.10). Зміна прізвища [PERSON] на [PERSON] відбулася на підставі свідоцтва про укладення шлюбу виданого ЗАГС Самарського району м.Дніпропетровська від 06.03.1980 року № [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом [PERSON] отримала спадщину на яке видано свідоцтво, що складається з житлового будинку з господарсько-побутовими будівлями, що знаходяться за адресою [ADDRESS] та розташований на земельній ділянці площею 1626 кв.м., з них земельна ділянка площею 1141 кв.м., згідно державного акту на право приватної власності на землю виданого [PERSON] на підставі рішення виконкому Дніпропетровської міської ради від 19.12.1996 року № 1806; земельна ділянка площею 485 кв.м, що належала [PERSON] на підставі державного акту на право постійного користування землею від 17.04.1997 року № 584. Факт правомірності передачі [PERSON] земельних ділянок підтверджується рішеннями виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради від 17.04.1997 року № 584 та 19.12.1996 року № 1806 відповідно (а.с. 46-47, 51-52 ) 02 квітня 2004 [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON], померлого [INFO], свідоцтво було видано в тому числі і наземельні ділянки площею 141 кв.м., що розташовані на території Самарського району [ADDRESS] та переданої 1000 кв.м. - для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, 141 кв.м. -для ведення особистого підсобного господарства. Ця земельна ділянка належить померлому на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія ДПД* № 00189384554002, виданого виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради народних депутатів, на підставі рішення № 1806 від 19.12.1996 року та зареєстровано в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 001893, 05.06.1997 року. Код державного земельного кадастру № 84554002 (а.с.14). [PERSON] надала до восьмої нотаріальної контори м.Дніпропетровська державні акти на вищевказані земельні ділянки серія ЯЛ № 067797, серія ЯЛ № 067798 на ім.»я померлої (а.с. 16-17). Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії 02.07.2012 року державним нотаріусом Восьмої дніпропетровської державної нотаріальної контори відмовлено [PERSON] у заяві про видачу свідоцтва про право на спадщину, оскільки вказані акти зареєстровані в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 20 червня 2012 року, тобто після смерті [PERSON]. (а.с.18). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст. 1298 ЦК України свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини. Даний порядок передбачений також Законом України «Про нотаріат». Так, згідно ст.182 ЦК України право власності на нерухомі речі, обмеження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно п. г ч.1 ст 81. Земельного Кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Згідно ст.ст. 81, 131 ЗК України, передбачено набуття права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Відповідно до ст.1225 ЦК України та п.10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008р. №7 право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ст.125 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. При цьому, спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згiдно ст. 1216 ЦК Украiни спадкування є перехід прав та обов'язків вiд фiзичноi особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), крім того ст. 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усi права та обов'язки ,що належали спадкодавцеві на момент вiдкриття спадщини i не припинилися внаслiдок його смерті. Пiсля смертi - [PERSON] i по теперiшнiй час до складу спадщини входить право приватноi власностi на вищезгадані земельні ділянки. Згідно зі ст.. 1258 ЦК Украiни встановлено, що спадкоемцi за законом одержують право на спадкування почергово, в свою чергу кожна наступна черга спадкоємців за законом набуває право на спадкування у разi неприйнятгя спадщини спадкоємцями попередньої черги. Спадкоємець першої черги - [PERSON] не оформила належним чином свої спадкові права, як це передбачено ст. 1299 ЦК Украiни, яка передбачає, що якщо до складу спадщини входить нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, якi здійснюють державну реєстрацію цього майна, право власності на спадкове майно ( нерухоме майно ) виникає з моменту рєестрацiiї цього майна, тому у даному випадку спадщина, яка вiдкрилася пiсля смертi - [PERSON], у виглядi земельних ділянок, на даний час не успадкована. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власностi на земельну дiлянку переходить до спадкоємцiв на загальних пiдставах, iз ззбереженням її цiльового призначення. Згідно п. 6 постанови Пленума Вищого Спеціалізованого суду України від 07.02.2014 року №5 передбачено що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п'ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об'єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об'єкт нерухомого майна. Виходячи з вищенаведених обставин справи, та з урахуванням загальних засад цивільного судочинства відповідно до п.6 ч.1 ст.3 Цивільного Кодексу України, а саме: справедливості, добросовісності та розумності суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: approved