Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-16 00:00:00

У березні 2019 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON], просять ухвалити рішення, яким визнати за ними право власності на спадкове майно за заповітом [PERSON], який помер 31 травня 2012 року в місті Баранівка Баранівського району Житомирської області, а саме за кожним на 1/2 частину (одну другу частину) житлового будинку №1 по вулиці Яблунева в місті Баранівка Баранівського району Житомирської області з господарськими будівлями. Обґрунтовуючи свої вимоги, позивачі зазначили, що їх батько [PERSON] на випадок своєї смерті заповів на імя позивачів у рівних частинах все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті. Заповіт не змінений та не скасований. [PERSON] помер 31.05.2012 року в м. Баранівка Баранівського району Житомирської області. Після його смерті відкрилася спадщина за заповітом. До складу спадщини входить житловий будинок №1 з господарськими будівлями по вулиці Яблунева в місті Баранівка Баранівського району Житомирської області, який був збудований під час шлюбу та спільного проживання спадкодавця з їх матірю, відповідачем [PERSON]. Спадщину після померлого позивачі прийняли у встановлені законом строки та порядок, оскільки до дня смерті батька вони проживали та були зареєстровані з ним. Позивачі є єдиними спадкоємцями за заповітом померлого. Дружина померлого, їх мати, відповідач [PERSON] не має права на обовязкову частку в спадщині померлого. Маючи намір отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом на житловий будинок, вони звернулися до нотаріуса. Завідуюча Баранівської державної нотаріальної контори [PERSON] відмовила їм у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на їх частини житлового будинку у зв'язку з відсутністю правовстановлюючих документів на нього, тому звернулися до суду за захистом свого права на спадкове майно. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] не зявилися, в позовній заяві просять розглянути справу без їх участі (а.с. 4). Відповідач\~ [PERSON] в судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав в повному обсязі, просила розглянути справу без її участі (а.с. 40-43). Відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з'ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що при житті [PERSON] та його дружина [PERSON]збудували під час шлюбу та спільного проживання житловий будинок №1 по вул. Яблунева в м. Баранівка Баранівського району Житомирської області з господарськими будівлями, та не отримали свідоцтво про право власності на будинок, тому цей будинок не зареєстрований в Державному реєстрі права власності на нерухоме майно, про що свідчить копія технічного паспорта на будинок (а.с. 11-14), довідка Відділу житлово комунального господарства та благоустрою Баранівської міської ради Баранівського району Житомирської області № 1847 від 23.04.2013 року (а.с. 13). Батьками позивачів є [PERSON] та відповідач [PERSON], які перебували у зареєстрованому шлюбі з 17.09.1983 року, що підтверджується копіями свідоцтва про народження позивачів, копією свідоцтва про укладення шлюбу відповідача, копією паспорту відповідача.(а.с.8,9,42,43). [PERSON] помер 31.05.2012 року в м. Баранівка Баранівського району Житомирської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 17). Заповітом від 04.05.2012 року [PERSON] заповів на імя позивачів в рівних частинах все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що йому буде належати на день смерті, заповіт не змінений та не скасований (а.с. 15-16). Згідно з\~даними копії\~спадкової справи\~№255/2012,\~заведеної \~завідуючою Баранівської\~державної нотаріальної\~контори [PERSON]\~щодо майна померлого 31.05.2012 року в м. Баранівка Баранівського району Житомирської області [PERSON], спадщину прийняли позивачі відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України (а.с. 29-38,18). Позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частину кожного в житловому будинку з господарськими будівлями №1\~по вул.\~Яблунева в\~м.\~Баранівка \~Баранівського району\~Житомирської області через відсутність правовстановлюючих документів на нього, що підтверджується копією письмового повідомлення завідуючої Баранівської державної нотаріальної контори [PERSON] (а.с. 22). Стаття 1216 ЦК України визначає поняття спадкування - це перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. У відповідності з п. 4.15 глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Судом встановлено,\~що такі\~умови для\~одержання в\~нотаріуса свідоцтва\~про право\~на спадщину\~на житловий\~будинок у\~позивачів відсутні\~з причин,\~зазначених вище,\~тому їх\~вимоги щодо\~визнання права\~власності на\~спадкове майно\~за ними\~при таких\~обставинах є\~обґрунтованими.\~Ці вимоги\~доведені вищевказаними\~доказами,\~але підлягають\~частковому задоволенню\~з наступних\~підстав. Суд не приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно суперечить закону, та порушує її право спільної сумісної власності подружжя. Таке рішення суд обґрунтовує тим, що відповідно до ст. ст. 22, 28, 29 КпШС України, що діяв до 2004 року, та ст. ст. 61, 69-71 Сімейного кодексу України (що діє з 2004 року), зазначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності. Обставина щодо будівництва батьками позивачів житлового будинку з господарськими будівлями, що є предметом вказаного позову, визнається позивачами в позовній заяві. (а.с. 3) Відповідно до ст. 1226 Цивільного кодексу України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Суб'єкт права спільної сумісної власності має право заповідати свою частку у праві спільної сумісної власності до її визначення та виділу в натурі. За таких обставин, суд вважає що з метою захисту права спільної сумісної власності подружжя відповідача [PERSON], за позивачами слід визнати право власності за кожним на ј частину (одну четверту частину) житлового будинку та на ј\~частину (одну\~четверту частину) господарських будівель №1 по вулиці Яблунева в місті Баранівка Баранівського району Житомирської області. В задоволенні решти позовних вимог слід відмовити. На підставі ст.ст. 1216, 1217,1220-1223, 1226,1233, 1234, 1241, 1270, 1276, 1296, 1297 ЦК України.

Outcome: partial