Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-24 00:00:00

У березні 2016 р. орган опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради звернувся до суду із позовом, яким просив позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначено, що мати дівчинки померла 18 липня 2013 р. , батьківство відповідача до доньки встановлено рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2013 р. З липня 2013 р. дитина переважно цілодобово перебуває у навчальному закладі Миколаївська загальноосвітня санаторна школа інтернат I-III степенів №7 Миколаївської обласної ради. Батько часто не забирає дитину на святкові дні, вихідні, дядько дівчинки опікувався нею провозив чистий одяг, шкільні приладдя, забирав інколи на вихідні. Восени 2014 р. у дитини знайшли захворювання педикульоз і з батьком звязатися не змогли і дитина лікувалася в школі. Зимні канікули дитина провела в родині дядька, у лютому 2015 р. дівчина захворіла, але батько хоча і пообіцяв приїхати, так і не приїхав та дитина перебувала в школі без необхідного діагностування та медичної допомоги. Протягом літніх канікул дитина перебувала у дитячому таборі «Орлятко», але батько до неї не приїжджав, у серпні 2015 р. на кілька днів її забрав до себе дядько [PERSON], батько забирав дитину лише на осінні канікули, а потім з 01 листопада 2015 р. по 18 грудня 2015 р. не забирав дитину додому. Відповідач інколи приходив до інтернату в нетверезому стані, у звязку із чим з ним проводилися профілактичні бесіди. За місцем проживання батька брудно, речі невипрані, речі розкидані по кімнатах дитина залишалася в інтернаті цілодобово. Дитина часто не відвідувала інтернат на початку тижня з вини батька. Згідно психологічної характеристики і відносинах дитини з батьком прослідковується відчуження. Батько не реагує на зауваження, завжди знаходить себе виправдання. [PERSON] дядько [PERSON] 18 січня 2016 р. повідомив що батько не цікавиться донькою, не приділяє уваги її оздоровленню, вихованню та навчанню, не має стабільного доходу. У лютому 2016 р. відповідач письмово повідомив, що не погоджується з позбавленням його батьківських прав, зобовязався особисто забирати її на вихідні дні. Коли у лютому 2016 р. дівчинка захворіла та лікувалася у лорвідділенні комісія позивача виходила до неї та вона повідомила, що батько її відвідує та приносить одяг та фрукти. Питання доцільності позбавлення батьківських прав відповідача підтримано на засідання органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Ухвалою суду від 07 червня 2016 р., занесеною до журналу судового засідання, до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучена Миколаївська загальноосвітня санаторна школа інтернат I-III степенів №7 Миколаївської обласної ради. В судовому засіданні представник позивача наведені вимоги підтримала. Представник прокуратури просила у задоволенні позову відмовити через зміну поведінки відповідача. Представник Миколаївської загальноосвітньої санаторної школи інтернату I-III степенів №7 Миколаївської обласної ради вважала за потрібне позов задовольнити. Суд заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, покази свідка, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини. Згідно висновку органу опіки та піклування виконавчого комітету Миколаївської міської ради від 25 лютого 2016 р. визнано доцільним позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до доньки [PERSON] Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 12 грудня 2013 р. було визнано батьківство [PERSON] по відношенню до [PERSON]. Мати дівчинки [PERSON]В, померла 18 липня 2013 р. За визнанням відповідача у дівчинки залишилося прізвище за прізвищем покійної матері. Відповідач зареєстрований і проживає у квартирі неповнорідного брата [PERSON] [ADDRESS]. Дитина зареєстрована в [INFO], за адресою місця проживання померлої матері [ADDRESS]. [PERSON] перебуває на обліку у відділі соціальних виплат та отримує допомогу на доньку. Наказом служби у справах дітей адміністрації Ленінського району Миколаївської міської ради від 07 грудня 2015 р. [PERSON] перебуває на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах. З матеріалів наданих позивачем вбачається, що дійсно відповідач допускав протягом 2014 р. першої половини 2016 р. неналежний догляд за дитиною, недостатньо опікувався нею. Відповідач частково визнав свою провину щодо цього, зазначав, що опікувався дитиною в міру своїх сил та можливостей чого інколи було недостатньо. В догляді за дитиною йому допомагав брат [PERSON] Недоліки в догляді пояснил зайнятістю, обмеженням часу у звязку з відсутністю роботи або зайнятістю на некваліфікованих роботах, де він працює неофіційно. Визнав, що до літа 2016 р. зловживав алкоголем, але з літа 2016 р. і на день розгляду справи його не вживає. Свідок [PERSON] суду пояснив, що відповідач є його братом, він сам також опікується [PERSON]. Батько її любить і дівчинка відповідає взаємністю. В поведінці брата на час розгляду справи сталися переміни на краще, він повністю припинив вживати алкоголь. Хоча він раніше, коли брат вживав алкоголь, був тієї думки, що його слід позбавити батьківських прав, але на теперішній час вважає, що той в основному з батьківськими обовязками з врахуванням матеріального та сімейного стану справляється задовільно. [PERSON] суду пояснила, що любить батька. Враховуючи, що позбавлення батьківських прав є виключною мірою вжиття заходів до батьків, які ухиляються від виконання своїх обовязків по вихованню дітей, а в даному випадку, відповідач своєю поведінкою на теперішній час довів зміну ставлення до дитини на кращий бік, то у задоволенні позову про позбавлення батьківських прав слід відмовити, поклавши обовязок на орган опіки та піклування здійснити контроль за поведінкою відповідача. У задоволенні вимоги про накладання заборони на відчуження квартири [ADDRESS] слід відмовити, оскільки така вимога до власників квартири не заявлялася. Суд виходячи з обставин справи вважає за доцільним звільнити позивача від сплати судового збору

Outcome: dismissed