Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-23 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Ізяславської міської ради Хмельницької області про визнання недійсним державного акта на право приватної власності на землю та визнання права власності на земельну ділянку у фактичних розмірах у порядку спадкування. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] помер її син [PERSON] Позивач прийняла спадщину після смерті останнього, одержала в Ізяславській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку домоволодіння, що по [ADDRESS] у м. Ізяслав Хмельницької області. Проте, [PERSON] позбавлена можливості належно оформити свої спадкові права на земельну ділянку, призначену для обслуговування цієї частини вказаної будівлі, у зв'язку з невідповідністю конфігурації та площі, зазначеної у державному акті про право приватної власності на землю, виданому на ім'я спадкодавця, фактичним розмірам даної земельної ділянки. А тому згідно уточнених позовних вимог позивач просила визнати недійсним Державний акт серії ХМ № 46 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0700 Га, що розташована в м. Ізяслав по [ADDRESS] Хмельницької області, виданий на ім'я [PERSON], та визнати за нею у порядку спадкування право власності на вказану земельну ділянку у фактичних розмірах. Позивач [PERSON] у судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Представник відповідача Ізяславської міської ради Хмельницької області Ящук Т. І. під час розгляду справи уточнені позовні вимоги визнала. Суд, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Частинами 2 та 3 ст. 152 Земельного кодексу України визначено, що власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Згідно з ч. 2 ст. 158 Земельного кодексу України, виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян. Судом об'єктивно встановлено, що [INFO] помер [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть. [PERSON] є матір'ю померлого, прийняла спадщину після його смерті та одержала в Ізяславській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частку житлового дерев'яного будинку з відповідними до цієї частини надвірними будівлями і прибудовами, що знаходяться у м. Ізяслав по [ADDRESS] Хмельницькій області. Вказане підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 27 березня 2009 року, довідкою Ізяславської державної нотаріальної контори від 19 вересня 2014 року № 1965/01-16. Згідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно КП «Ізяславське районне бюро технічної інвентаризації» № 22691841 від 12 травня 2009 року встановлено, що [PERSON] зареєструвала на своє ім'я право власності на ? частку вищевказаного домоволодіння. Спадкодавцеві [PERSON] за життя було видано Державний акт серії ХМ № 46 на право приватної власності на земельну ділянку площею 0,0700 Га, призначену для обслуговування належної йому частини будівлі. Однак, як вбачається з матеріалів справи та не заперечується сторонами, фактична конфігурація та площа даної земельної ділянки не відповідають розмірам ділянки, зазначеним у державному акті на право приватної власності на землю. Згідно технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі встановлено, що фактична площа спірної земельної ділянки становить 0,0549 Га. З цих підстав Ізяславською державною нотаріальною конторою відмовлено позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказану земельну ділянку, що підтверджується довідкою Ізяславської державної нотаріальної контори від 19 вересня 2014 року № 1965/01-16. Таким чином, Ізяславською міською радою Хмельницької області при видачі [PERSON] державного акта була допущена помилка при обмірі меж земельної ділянки, тому така невідповідність позбавляє позивача можливості належним чином реалізувати свої спадкові права. Відповідно до ч. 1 ст. 229 ЦК України якщо особа, яка вчинила правочин, помилилася щодо обставин, які мають істотне значення, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] про визнання зазначеного державного акта недійним підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 116 ЗК України, громадяни набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади в межах їх повноважень. Згідно з ст. 131 вказаного Кодексу, громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Згідно з ст. 152 ЗК України, захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з положеннями ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням їх цільового призначення. Положеннями статей 1258, 1262, 1268 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину, або не прийняти її. Таким чином, судом встановлено, що позивач є спадкоємицею за законом першої черги після смерті сина, прийняла спадщину в установленому законодавством порядку, проте позбавлена можливості належно оформити свої спадкові права у зв'язку невідповідністю конфігурації та площі, зазначеної у державному акті про право приватної власності на землю, виданому на ім'я спадкодавця, фактичним розмірам даної земельної ділянки. Представник відповідача Ізяславської міської ради Хмельницької області позовні вимоги визнала. Суд приймає до уваги, що визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю, визнавши за позивачем право власності на спірну земельну ділянку в порядку спадкування за законом за її фактичними розмірами. На підставі ст.ст. 229, 392, 1225, 1258, 1262, 1268 ЦК України, ст.ст. 116, 131, 152, 158 ЗК України,

Outcome: approved