Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-05 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулась до Києво-Святошинського районного суду Київської області в порядку цивільного судочинства з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вишневий квартал» про визнання майнових прав на житлову квартиру. Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим що, 04.08.2010 року між нею та ТОВ «Вишневий квартал» було укладено Договір № К-37/10 купівлі-продажу майнових прав майна, що буде створене в майбутньому. Відповідно до п. 2 Договору позивач зобов'язується прийняти і оплатити, а відповідач зобов'язується створити та передати у власність позивача в за плановий термін: ІV квартал 2010 року житлову квартиру (будівельний № 117), розташовану в будинку будівельний [ADDRESS] в місті Вишневе Києво-Святошинського району Київської області. 04.08.2010 року між сторонами також був підписаний Акт приймання-передачі майнових прав до Договору, згідно з яким Позивач прийняв у власність житлову квартиру (будівельний № 117) за адресою: [ADDRESS]. Згідно з п. 4 Договору вартість майнових прав на житлову кватиру (будівельний № 117) складає 761 923 грн. 80 коп. Позивач виконав свої зобов'язання за договором та здійснив оплату вартості приміщення у відповідності до п. 4.2. Договору, що підтверджується платіжним дорученням № 03-24 від 06.02.2008 року, виданою ВАТ «Банк Кіпру», де відкритий рахунок продавця. Згідно акту прийому-передачі за Договором купівлі-продажу майнових прав на майно, що буде створено в майбутньому від 04.08.2010 р. відповідач передав, а позивач прийняв у власність вищезгадану житлову квартиру. На момент звернення до суду з позовом, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] в експлуатацію не введений. Отже відповідач не виконав свої зобов'язання за договором, що перешкоджає володінню та користуванню майном позивачу. Крім того, відповідач має боргові зобов'язання перед ПАТ «Альфа-Банк», що передані ТОВ «Дата майнінг груп», яке звернулось до господарського суду із заявою щодо порушення процедури банкротства ТОВ «Вишневий квартал». Це викликає побоювання позивача, що такі дії спрямовані на позбавлення його права власності у зв'язку з тим, що в разі не введення в експлуатацію житлового будинку відповідний владний орган не в праві зареєструвати право власності на житлову квартиру належну позивачу. Тому позивач просила визнати за нею [PERSON], майнові права на житлову квартиру (будівельний № 117) у багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за будівельною адресою, а саме: [ADDRESS], після завершення будівництва та введення його в експлуатацію, незалежно від того, хто саме з юридичних та фізичних осіб виступатиме забудовником, власником або користувачем об'єкту незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Позивач направила до суду заяву в якій просила розгляд справи проводити у її відсутності, позовні вимоги підтримала, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судове засідання не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки представника не повідомив. За письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вивчивши матеріали справи та зібрані в ній письмові докази, приходить до висновку що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.08.2010 року між [PERSON] та ТОВ «Вишневий квартал» було укладено Договір № К-37/10 купівлі-продажу майнових прав майна. Відповідно до п. 2.1. Договору відповідач продав, а позивач придбав майнові права на квартиру, детальна характеристика якої встановлена у Специфікації - Додатку № 1, що є невід'ємною частиною даного договору. Згідно п. 2.9. договору, запланований (орієнтовний) термін здачі об'єкту в експлуатацію: ІV квартал 2010 року. Згідно п. 3.4. договору, продавець за свій рахунок із використанням своїх матеріалів здійснює весь комплекс робіт по будівництву об'єкта та квартири, які прямо або опосередковано стосуються будівництва об'єкта та їх відповідність нормам і правилам встановленим діючим законодавством України. 04.08.2010 року між сторонами також був підписаний Акт приймання-передачі майнових прав до Договору, згідно з яким Позивач прийняв майнові права житлову квартиру (будівельний № 117) за адресою: [ADDRESS]. Вартість майнових прав на житлову кватиру (будівельний № 117) складає 761 923 грн. 80 коп. Позивач виконав свої зобов'язання за договором та здійснив оплату вартості приміщення у відповідності до п. 4.2. Договору, що підтверджується платіжним дорученням № 03-24 від 06.02.2008 року, виданою ВАТ «Банк Кіпру». Станом на дату подання позову відповідач свої зобов'язання за договором купівлі-продаж майнових прав не виконав, об'єкта нерухомості в експлуатацію не здав, а отже вимоги позивача є обґрунтованими, та такими що підлягають до часткового задоволення з огляду на наступні нормативно-правові акти України. Відповідно до ч. 5 ст. 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність» інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій. Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). В ч. 1 ст. 190 ЦК України вказується, що майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен громадянин має право на житло, держава створює умови, за яких кожен громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду, право приватної власності набувається в порядку визначеному законом, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, а також право власності є непорушним. Згідно ст. ст. 7, 18, 19 Закону України «Про інвестиційну діяльність» держава гарантує стабільність умов здійснення інвестиційної діяльності, додержання прав і законних інтересів її суб'єктів. З метою забезпечення сприятливого та стабільного інвестиційного режиму держава встановлює державні гарантії захисту інвестицій. Інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами інвестицій відповідно до законодавчих актів України. Згідно ст. 177 ЦК України до об'єктів цивільних прав відносять речі, майнові права та інше. Згідно ст. 190 ЦК України майном, як особливим об'єктом, вважається окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами. Згідно ст. 4 Закону України «Про інвестиційну діяльність» визначено, що об'єктами інвестиційної діяльності можуть бути будь-яке майно, а також майнові права. Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованості вимог позивача в частині визнання за нею майнових прав на об'єкт будівництва житлову квартиру (будівельний № 117) у багатоквартирному житловому будинку, що знаходиться за будівельною адресою, а саме: [ADDRESS]. Однак в частині вимог щодо визнання майнових прав в незалежності від того, хто саме з юридичних та фізичних осіб виступатиме забудовником, власником або користувачем об'єкту незавершеного будівництва за адресою: [ADDRESS], суд відмовляє як в таких що не ґрунтуються на вимогах закону. В силу ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial