Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-24 00:00:00

у березні 2019 року до Машівського районного суду Полтавської області з Карлівського районного суду Полтавської області надійшла вказана цивільна справа за позовом [PERSON] .. який вмотивований тим, що позивачка є власницею квартири [ADDRESS] на підставі договору дарування. У даній квартирі зареєстровані доньки позивачки, які є відповідачами по справі та з 2016 р. не проживають у вказаній квартирі без поважних причин, не сплачують комунальні платежі, особистих речей в ньому немає, квартирою не цікавляться, хоча перешкод у користуванні житлом їм позивачка не чинила. Враховуючи вищенаведене, позивачка просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. Ухвалою суду від 17.10.2018 р. було відкрито провадження та призначено справу в порядку загального позовного провадження (а.с.23). 14.11.2018 р. закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.42). Ухвалою Машівського районного суду Полтавської області від 15.03.2019 р. дану справу прийнято до провадження суддею Косик С.М. та призначено до судового розгляду (а.с.67). У судовому засіданні позивач позов підтримала та наполягала на його задоволенні, пояснивши, що вона отримала спірну квартиру від Карлівського машинобудівного заводу, де раніше працювала та приватизувала. Відповідачки жили і вчились в інтернаті, їм повинні надати житло. Вона прописала доньок та на даний час потребує субсидії, натомість відповідачки документів на субсидію не надають та участі в утриманні помешкання не приймають. Квартира однокімнатна та знаходиться в аварійному стані, потребує ремонту. На даний час [PERSON] добровільно знялася з реєстрації, інші відповідачі відмовляються це зробити. Відповідач [PERSON] дійсно деякий час жила в неї, в 2015 році, однак виселилася бо її не влаштовувувало відсутність побутових умов та невелика площа одна кімната. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала, пояснивши, що в 2015 році вона проживала в квартирі матері, проте змушена була виселитися, оскільки їй перешкоджали там проживати, зокрема чоловік матері створював несприятливі умови, її фактично вигнали з дому, хоча вона не має де жити, перебуває на квартирній черзі. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] та [PERSON] належним чином повідомлялися про розгляд справи за останнім відомим зареєстрованим місцем проживання, натомість поштові повідомлення повернулися з відмітками «не проживає» (а.с.82-88,101-106), також відповідачі повідомлялися шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Машівського районного суду (а.с.75-77,98-100), однак у засідання не з`явилися, причини неявки не повідомили, відзив на позов не надали. Виходячи з викладеного, суд вирішив за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів [PERSON] та [PERSON] . Суд, заслухавши сторони, допитавши свідків та дослідивши надані письмові докази, прийшов до такого висновку. Судом установлено, що позивач є власницею квартири за [ADDRESS] , [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування серія АЕЕ №080086 від 21.09.2001 р. та копією Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №48595538 від 27.11.2015 р. (а.с.10,12). Згідно інформації, наданої виконавчим комітетом Карлівської міської ради Карлівського району Полтавської області №4016 від 02.10.2018 р., позивач [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] та разом з нею зареєстровані: [PERSON] ,1971 р.н. чоловік, [PERSON] ,2003 р.н. донька, [PERSON] ,1984 р.н. - донька, [PERSON] ,1991 р.н. донька, [PERSON] ,1996 р.н. донька (а.с.11). Відповідно до інформації з Витягу з будинкової книги у квартирі [ADDRESS] зареєстровані в тому числі і відповідачі про справі, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с.14-16). Відповідач [PERSON] знята з реєстрації місця проживання позивача, що стверджується довідкою, виданою виконкомом Карлівської міської ради від 18.04.2019 року № 2263 (а.с.107). Разом із тим, як убачається з актів обстеження умов проживання [PERSON] позивачки по справі, складених 22.05.2009 року та 06.06.2019 року депутатом Карлівської міської ради за участі сусідів - [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою [ADDRESS] та за вказаною адресою проживає разом з чоловіком [PERSON] та донькою [PERSON] , в даній квартирі зареєстровані, але фактично не проживають, і не проживали [PERSON] та [PERSON] , які позбавлені батьківського піклування, [PERSON] проживала місяць з жовтня по листопад 2015 року (а.с.155-161). Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він проживає з позивачкою 8 років та вони мають спільну дочку, проживають в однокімнатні квартирі без побутових умов, відповідачі прописані в належному позивачці житлі, але не проживають тривалий час, допомоги матері не надають, помешканням не цікавляться та комунальні послуги не сплачують, вони ж через прописку відповідачів не можуть отримати субсидію. [PERSON] дійсно жила в 2014 чи 2015 році, але коштів на продукти не давала, по господарству не допомагала, коли почала ображати матір, вони їй сказали щоб виселялась і вона знайшовши квартиру, виселилась. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ч.1 ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Крім того, ч.1 ст.391 ЦК України передбачено, що власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд вважає, що оскільки відповідач [PERSON] понад рік без поважних причин не проживає в належній позивачці на праві власності квартирі, де вона зареєстрована, а тому приходить до висновку, що право позивачки підлягає захисту шляхом визнання відповідача [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Натомість свідок [PERSON] повідомила, що [PERSON] після закінчення школи-інтернату повинна була повернутися проживати до матері [PERSON] , але остання та її чоловік не дали їй можливості проживати в квартирі матері, через постійні скандали [PERSON] змушена була залишити житло. З наданих відповідачем [PERSON] документів (а.с.127-130) убачається, що остання перебуває на квартирній черзі як дитина-сирота. Таким чином, суд приходить до висновку, що у судовому засіданні не встановлено обставин відсутності відповідача [PERSON] без поважних причин понад один рік в спірній квартирі, оскільки остання зилишила житло не з власної волі, а тому немає підстав для застосування положень статті 405 ЦК України та визнання останньої такою, що втратила право користування, у зв`язку з чим в цій частині позову слід відмовити. Суд також відмовляє в позові до [PERSON] з огляду на зняття останньої з реєстрації місця проживання позивачки. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 234,95 грн. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: partial