Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-18 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про стягнення з [PERSON] та [PERSON] заборгованості за кредитним договором в розмірі 420 773 грн. 59 коп. В обґрунтування заявлених вимог ПАТ «Дельта Банк» посилалося на те, що 08 лютого 2006 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 49.28/112/С-Н-06, згідно умов якого Банк надав позичальнику кошти у розмірі 25 500 дол. США, з розрахунку 10,5 % річних - перемінна процентна ставка, фіксована процентна ставка - 2,99 % річних за користування кредитом строком з 08 лютого 2006 року по 08 лютого 2018 року. У рахунок забезпечення виконання зобов'язання за вказаним договором кредиту 08 лютого 2006 року між ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] було укладено договір поруки. 26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» та ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги, відповідно до положень якого позивач набув права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, зокрема й за кредитним договором № 49.28/112/С-Н-06. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, внаслідок чого станом на 20 травня 2014 року утворилася заборгованість у розмірі 420 773 грн. 59 коп., з яких: 267 863 грн. 22 коп. - тіло кредиту; 152 910 грн. 36 коп. - відсотки. У зв'язку з вищевикладеним, позивач просить солідарно стягнути з [PERSON] й [PERSON] на свою користь заборгованість в сумі 420 773 грн. 59 коп. та пропорційно з кожного витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп. У судове засідання представник ПАТ «Дельта Банк» Самойлова Є.О. не з'явиласяся, до початку розгляду справи по суті подала заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити та розглядати справу без присутності представника позивача, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі [PERSON] й [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про дату та час розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 лютого 2006 року публічне акціонерне товариство «Кредитпромбанк» та [PERSON] уклали кредитний договір № 49.28/112/С-Н-06, згідно з умовами якого Банк надав позичальнику кошти у розмірі 25 500 дол. США, з розрахунку 10,5 % річних - перемінна процентна ставка, фіксована процентна ставка - 2,99 % річних за користування кредитом строком з 08 лютого 2006 року по 08 лютого 2018 року (а.с. 5-6). За правилами ст. ст. 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором (ч.1 ст. 1049 ЦК України). На дату укладення зазначеного вище договору щомісячний платіж складав 361,31 дол. США. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (ст. 530 ЦК України). Ст. 610 ЦК України закріплено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Застава - це спосіб забезпечення зобов'язань, якщо інше не встановлено законом. В силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) забезпеченого заставою зобов'язання одержати задоволення з вартості заставленого майна переважно перед іншими кредиторами (ст. 1 Закону України «Про заставу»). Умовами кредитного договору передбачено, що в рахунок забезпечення виконання зобов'язання за договором позичальник передає банку приватний будинок № 79, загальною площею 81,60 кв.м. та земельну ділянку площею 0,2000 га, що знаходяться за адресою: [ADDRESS]. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3 ст. 549 ЦК України). У п. 6.2 сторони кредитного договору домовилися, що у разі порушення прийнятих на себе зобов'язань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування позичковими коштами у визначені договором строки позичальник зобов'язаний сплатити Банку пеню в розмірі подвійної процентної ставки, визначеної в п. 3 ч. 1 кредитного договору, за кожен календарний день прострочки від суми простроченого платежу. Ч.1 ст. 553 ЦК України передбачено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Судом також з'ясовано, що 08 лютого 2006 року ПАТ «Кредитпромбанк» та [PERSON] уклали договір поруки № 1 до кредитного договору № 49.28/112/С-Н-06, яким визначено, що поручитель зобов'язується відповідати перед кредитором у повному обсязі за своєчасне та повне виконання зобов'язання (а.с. 11-13). Згідно із ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). З матеріалів справи вбачається, що 26 червня 2013 року ПАТ «Кредитпромбанк» до ПАТ «Дельта Банк» уклали договір купівлі-продажу прав вимоги, згідно умов якого ПАТ «Кредитпромбанк» відступив (продав) позивачу право вимоги за кредитними договорами та передав їх ПАТ «Дельта Банк», зокрема, й право вимоги до [PERSON] за договором кредиту № 49.28/112/С-Н-06, про що свідчить копія витягу з Додатку № 4 до договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами (а.с. 21-27). 06 серпня 2014 року на поштову адресу відповідачів була направлена досудова вимога, в якій ПАТ «Дельта Банк» повідомило про набуття ним статусу нового кредитора в зобов'язанні та просило погасити наявну станом на 20 травня 2014 року заборгованість у розмірі 35 913, 99 дол. США (а.с. 18-20). Проте жодних дій, спрямованих на погашення заборгованості за кредитним договором № 49.28/112/С-Н-06, ні позичальник, ні поручитель не вчинив. Відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання за кредитним договором № 49.28/112/С-Н-06 від 08 лютого 2006 року, внаслідок чого у відповідачів утворилася заборгованість перед Банком, яка станом на 20 травня 2014 року становить 420 773 грн. 59 коп., що складається з: 267 863 грн. 22 коп. - тіло кредиту; 152 910 грн. 36 коп. - відсотки. Вказані обставини підтверджуються довідкою, складеною ПАТ «Дельта Банк» 20 травня 2014 року (а.с. 14). Ст. 1050 ЦК України закріплено, що у випадку якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Оцінивши наявні в матеріалах справи докази, враховуючи те, що заборгованість за кредитним договором, укладеним між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON], поручителем якого є відповідач [PERSON] та відповідно несе відповідальність згідно з вимогами закону, не погашена у повному обсязі, а також те, що ПАТ «Дельта Банк» набуло права вимоги за цим договором, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та їх задоволення у повному обсязі, так, сума боргу у розмірі 420 773 грн. 59 коп. підлягає солідарному стягненню з відповідачів. Крім того, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 3 654 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved