Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У березні 2016 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, завданою ДТП, посилаючись на те, що 26 січня 2016 року в м. Києві по вул. Дніпровська Набережна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Постановою суду відповідача визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. Згідно зі звітом № 291/02/16Н від 11.02.2016р., вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля [NUMBER], становить 308 518 грн. 94 коп. Проте відповідач відшкодувати завдані збитки відмовився, у зв'язку з чим позивач просив стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 310 408, 94 грн., з яких: 308 518 грн. 94 коп. - вартість матеріального збитку, 1500 грн. - витрати за проведення оцінки, 390 грн.- послуги евакуатора, а також моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. та судовий збір. Під час розгляду справи представник позивача - [PERSON] надав заяву про зменшення позовних вимог, посилаючись на те, що 20.05.2016 року на рахунок позивача [PERSON] з МТСБУ надійшли кошти в сумі 49 980 грн. З урахуванням зменшення позовних вимог, позивач просила стягнути з відповідача на її користь 260 428 грн. 94 коп. матеріальної шкоди та 15 000 грн. моральної шкоди. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги з урахуванням їх зменшення підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] була присутня в судовому засіданні 27 липня 2016 року, в якому за її клопотанням судом було призначено автотоварознавчу експертизу, в подальші судові засідання після відновлення провадження у справі не з'являлася. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що 26 січня 2016 року в м. Києві по вул. Дніпровська Набережна сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER] під керуванням відповідача [PERSON] та автомобіля [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Власником автомобіля [NUMBER] є позивач [PERSON] (а.с. 10). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 19 лютого 2016 року [PERSON] визнано винним у вчиненні даної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 5). Згідно зі звітом № 291/02/16Н від 11.02.2016р., складеного СОД [PERSON] на замовлення [PERSON], вартість матеріального збитку, завдана власнику автомобіля [NUMBER] складає 308 518 грн. 94 коп. (а.с. 12-58). Вартість проведення оцінки матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], становить 1 500 грн., що підтверджується квитанцією № 291 від 27.01.2016 року (а.с. 7). Як вбачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу - автомобіля [NUMBER] на дату настання події застрахована не була. Судом встановлено, що МТСБУ визначило розмір шкоди, заподіяної власнику пошкодженого транспортного засобу марки Toyota, д.н.з. [NUMBER], який згідно звіту № 69/02/16 від 12.02.2016р. складає 167 689 грн. 29 коп. та 25.05.2016 року здійснило регламентну виплату потерпілому в розмірі 50 000 грн. (а.с. 98). Відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до ч.ч. 2, 5 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Зазначені вимоги грунтуються на положеннях ст. 22 ЦК України, зі змісту якої вбачається, що збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілому, передбачені ст. 1192 ЦК України, у відповідності до якої з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем здійснено відновлювальний ремонт пошкодженого транспортного засобу - автомобіля [NUMBER]. Згідно Акту виконаних робіт № 139 від 18.03.2016 року, підписаного ФОП [PERSON] та замовником [PERSON], фактична вартість відновлювальних робіт автомобіля [NUMBER] становить 160 392 грн. (а.с. 164-166). За встановлених обставин, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати за проведення відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 160 392 грн., витрати, пов'язані із проведенням дослідження з оцінки матеріального збитку в розмір 1 500 грн. та вартість послуги евакуатора в розмірі 390 грн. згідно квитанції № 001117 від 02.02.2016 р. Відповідно до ч. 1 п. 1 ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності та справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, з урахуванням характеру та обсягу заподіяних фактом ДТП позивачу моральних страждань та з урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача в рахунок відшкодування моральної шкоди 5 000 грн., що відповідатиме вимогам розумності і справедливості. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 2174 грн. 02 коп.

Outcome: partial