Jurisdiction: civil
Date: 2019-03-11 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернулася до суду з позовом, у якому, із врахуванням заяви від 22.10.2018 року про збільшення позовних вимог, просила збільшити розмір аліментів на її утримання та стягувати з відповідача на її користь аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 1\~500,00 грн. щомісячно. На обґрунтування позову послалася на те, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі. Шлюб з останнім було розірвано 12.12.2001 року. Вказує, що рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28.01.2005 року із [PERSON] стягуються аліменти на її утримання в розмірі 100,00 грн. щомісячно, починаючи з 03.03.2004 року до зміни матеріального становища сторін. Стверджує, що цих коштів не достатньо, так як являється інвалідом II групи внаслідок загального захворювання, часто хворіє, птребує постійного лікування та придбання дорогих препаратів. Зазначає, що починаючи з 2016 року її стан здоровя значно погіршився та їй терміново потрібно провести операцію по заміні кульшового суглобу, а у разі зволікання може втратити можливість самостійно пересуватися. Вказує, що раніше зверталася до суду із таким же позовом, однак у задоволенні такого їй було відмовлено з посиланням на те, що у відповідача є інша сім'я, його стан здоров'я погіршився, останній являється інвалідом II групи. Стверджує, що з 01.10.2017 року у відповідача є можливість сплачувати на її утримання аліменти у значно більшому розмірі, так як розмір йго пенсії збільшився та становить близько 7\~403,89 грн. Також відповідач отримує страхові виплати, розмір яких збільшився. Відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні її позову. На обгрунтування відзиву послався на те, що його матеріальний стан не змінився, а його стан здоров'я значно погіршився. Стверджує, що являється людиною похилого віку, пенсіонер-шахтар, інвалід II групи по професійному захворюванню. Стверджує, що згідно з медичними документаціями йому рекомендовано оперативне втручання обох очей. З 14.03.2018 року по 02.04.2018 року знаходився на стаціонарному лікуванні. Вказує, що позивач отримує пенсію по інвалідності, яка становить більше 2000,00 грн., а також отримує страхові виплати. Тобто сукупний дохід позивача значно перевищує прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 Сімейного кодексу України. Також стверджує, що у вересін 2014 року отримала одноразову допомогу в розмірі 23951,40 грн. у зв'язку із стійкою втратою професійної працездатності, тому остання мала можливість провеси заміну суглоба. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримала. Пояснила, що матеріальний стан відповідача покращився, адже дохід останнього становить близько 15\~000,00 грн. на місяць. Просить позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, пославшись на обставини, викладені відповідачем у відзиві на позовну заяву. Просить відмовити позивачу у задоволенні позову. Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, зясувавши обставини справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити з таких підстав. Судом установлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, 12.12.2001 року шлюб між сторонами розірвано. Рішенням Червоноградського міського суду Львівської області від 28.01.2005 року з [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 100,00 грн. щомісячно щомісячно, починаючи з 03.03.2004 року до зміни їх матеріального становища. Як видно з матеріалів справи, зокрема, із рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13.07.2018 року [PERSON] неодноразово зверталася до суду із позовом про збільшення розміру аліментів, однак у задоволенні цих позовів останній було відмовлено. З рішення Червоноградського міського суду Львівської області від 13.07.2018 року видно, що позивач, окрім пенсії за віком, отримує ще страхові виплати, за період з листопада 2017 року по квітень 2018 року отримала 19\~179,42 грн. таких виплат. Встановлені судом при винесенні рішення від 13.07.2018 року обставини беруться до уваги при розгляді даної справи та, у відповідності до ч.4 ст.82 ЦПК України, не підлягають доказуванню. Відповідно до копії довідки серії 10 ААА № 834762 від 05.01.2012 року [PERSON] встановлено II групу інвалідності безтерміново. Згідно з довідкою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області № 3205 від 03.09.2018 року [PERSON] є пенсіонером по інвалідності та отримує пенсію в розмірі 2878,94 грн. в місяць. Відповідно до довідки Соснівської МЛ-ЛКК від 20.02.2013 року №69 [PERSON] знаходилась на лікуванні в Соснівській міській лікарні, хворій рекомендовано ендопротезування. Крім цього, як видно з матеріалів справи [PERSON] за період з квітня 2018 року по вересень 2018 року отримав 44459,34 грн. пенсії за віком (довідка Червоноградського відділу обслуговування громадян (сервісний центр) Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 25.10.2018 року) та за цей же період отримав 22\~505,28 грн. страхових виплат (довідка Червоноградського відділення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Львівській області №06-7/182 від 25.10.2018 року). Також медичною документацією, наявною у матеріалах справи підтверджено неодноразове звернення відповідача у лікувальні заклади та перебування там на лікуванні (а.с. 31-36). Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ч.ч. 2-4 ст.75, ч.1 ст.76 Сімейного кодексу України право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є особою з інвалідністю I, II чи III групи. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу. З наведеного слід дійти висновку, що право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом. Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 13.04.2016 року у справі № 6-3066цс15. Згідно зі ст..7 Закону України «Про Державний бюджет на 2019 рік» прожитковий мінімум на одну особу, яка втратила працездатність в розрахунку на місяць встановлений з січня 2019 року в розмірі 1\~497,00 грн. З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що позивач отримує пенсію за віком та страхові виплати, сукупний розмір яких значно перевищує законодавчо встановлений прожитковий мінімум, у звязку з чим остання не може вважатися непрацездатною особою, яка не забезпечена прожитковим мінімумом, тому суд дішов висновку про необгрунтованість позову, а отже такий до задоволення не підлягає. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed