Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-16 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилався на те, що з відповідачкою вони перебувають у шлюбі, який зареєстровано 10 травня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №425. Під час перебування у шлюбі у них народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, подружнє життя не склалось через різні характери, погляди на життя, а також відсутність спільних інтересів, у зв`язку із чим між ними часто виникали непорозуміння та суперечки. Всі ці обставини призвели до втрати між ними почуття поваги, любові та довіри, без яких сімейне життя стало неможливим. Більше чотирьох років вони проживають окремо, не підтримують шлюбних відносин, не ведуть спільного господарства та не мають спільного бюджету. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу неможливе та суперечить його інтересам. У зв`язку із тим, що шлюб носить тільки формальний характер, просив його розірвати. Розгляд справи відбувався у відсутність сторін, які в судове засідання не з`явилися. 27 травня 2021 року через канцелярію суду від представника позивача [PERSON] адвоката Герегової Н.І. надійшла заява про розгляд справи у її відсутність та у відсутність її довірителя. Позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Також до суду від відповідачки [PERSON] надійшла заява, в якій вона просила розгляд справи провести у її відсутність. Позовні вимоги визнала та не заперечувала щодо розірвання шлюбу. Строк на примирення просила не надавати. Враховуючи те, що у судове засідання учасники справи не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано 10 травня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №425 (а.с.7). Як вбачається із позовної заяви, під час перебування у шлюбі у сторін народилося двоє дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Спільне життя\~сторін не\~склалось відсутність\~взаєморозуміння,\~різних характерів\~на поглядів\~на життя.\~На даний\~час вони\~припинили подружні\~відносини,\~проживають окремо\~та спільного\~господарства не\~ведуть. Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати.

Outcome: approved