Jurisdiction: civil
Date: 2021-07-13 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут» про зобов`язаня вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди в розмірі 10000 грн. Позовні вимоги обґрунтував тим, що ТОВ «Черкасигаз Збут» незаконно торгують постачанням газу, які належать Територіальній громаді Українського району Соснівського району м. Черкаси в тому числі і йому, як члену Територіальної громади згідно ст. 13, 140-143 Конституції України. Зазначає, що Територіальні громади не надавали згоди жодній комерційній структурі використовувати майно територіальної громади не на користь членів територіальної громади. Просить стягнути\~збитки нанесені\~йому як\~власнику частки\~природних енергоресурсів,\~та власнику\~частки електромереж,\~які незаконно\~використовувались на\~протязі більше\~20\~років \~вказаними підприємствами\~ -\~посередниками без\~його на\~те згоди,\~та моральну\~шкоду в\~розмірі 10000\~грн. В неконституційний спосіб утворені комерційні підприємства які диктують економічно необґрунтовані тарифи за свої послуги. Вважає комерційну діяльність підприємства незаконною та присвоювати собі дивіденди від використання майном територіальної громади. Підприємство незаконно нав`язує йому економічно необґрунтовані ціни та послуги і погрожують відключенням від мережі електропостачання. Просить стягнути збитки нанесені йому як власнику частки природних ресурсів та власнику частки електромереж та стягнути моральну шкоду в сумі 10000 гривень. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси 20.04.2021 року відкрито провадження по справі та справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Запропоновано відповідачу надати відзив на позовну заяву. 11.05.2021 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому відповідач заперечив проти позову посилаючись на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, позивачем не надано достатніх, належних і допустимих доказів існування обставин, на які він посилається як на підставу своїх позовних вимог. Зазначає, що ТОВ «Черкасигаз збут» здійснює діяльність з провадженням господарської діяльності з постачання природного газу на території України на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 04.05.2015 року № 1684 (з урахуванням постанови НКРЕКП № 838 від 29.06.2017 року). Позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів завданої йому шкоди відповідачем. В судове засідання з`явилися сторони, тому суд, відповідно до ст. 279 ч. 5 ЦПК України проводить засідання за участі сторін. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача ТОВ «Черкасигаз\~збут» позовні вимоги позивача не визнав та просив в позові відмовити. Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово- комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено обов`язки індивідуального споживача, серед іншого якими є: укладання договорів про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплата наданих житлово-комунальних послуг за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами, тощо. Ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надано роз`яснення термінів, які вживаються в цьому законі, зокрема п. 6 визначено, що індивідуальний споживач це - фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Судом встановлено, що [PERSON] проживає в квартирі [ADDRESS] . \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦК України \~юридична особа підлягає державній реєстрації у порядку, встановленому\~законом. Дані державної реєстрації включаються до єдиного державного реєстру, відкритого для загального ознайомлення. \~ \~ \~ \~З матеріалів справи вбачається, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут» зареєстровано в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб підприємців відповідно до ЗУ «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб підприємців», що підтверджується відповідним витягом від 12.04.2021. \~ \~ \~ \~Відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут» здійснює діяльність з провадження господарської діяльності з постачання природного газу на території України на підставі ліцензії, виданої відповідно до постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 04.06.2015 року № 1684 з урахуванням постанови № 838 від 29.06.2017 року. Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут» у своїй діяльності керується ЗУ «Про ринок природного газу», Правилами постачання природного газу побутовим споживачам, затверджених постановою НКРЕКП від 30.092015 № 2500, що є публічними та іншими нормативно-правовими актами. Отже, правовідносини, як виникли між сторонами, регулюються\~Законом України «Про ринок природного газу»\~та Кодексом газорозподільних систем, затвердженим\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 року № 2494. Кодекс газорозподільних систем, визначає взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем, зокрема умови забезпечення комерційного, у тому числі приладового обліку природного газу в газорозподільній системі та визначення його об`ємів і обсягів передачі до/з газорозподільної системи, у тому числі в розрізі суб`єктів ринку природного газу. Пункт 2 глави 1 розділу VI Кодексу газорозподільних систем визначає, що доступ споживачів, у тому числі побутових споживачів, до ГРМ для споживання (постачання) природного газу надається за умови та на підставі укладеного між споживачем та Оператором ГРМ (до ГРМ якого підключений об`єкт споживача) договору розподілу природного газу, що укладається за формою Типового договору розподілу природного газу, затвердженого\~постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2498\~(далі - Типовий договір розподілу природного газу). Здійснення відбору (споживання) природного газу споживачем за відсутності укладеного договору розподілу природного газу не допускається (пункт 1 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем). Крім того, надання послуг споживачам - фізичним особам з газопостачання регулюються в т.ч. і Правилами постачання природного газу, затвердженими\~постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2496, а також умовами Типового договору розподілу природного газу, затвердженого\~постановою НКРЕКП від 30.09.2015 №2498, та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого\~постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500. Позивач в позовній заяві вказує, що відповідач Товариство з обмеженою відповідальністю «Черкасигаз збут» диктує економічно необґрунтовані тарифи за свої послуги. Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі Комісія) утворено Указом Президента України „Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 27 серпня 2014\~року № 694. Законом України „Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 22 вересня 2016 року № 1540VIII (далі Закон) Комісію наділено статусом постійно діючого незалежного державного колегіального органу, який здійснює державну владу у визначених законом сферах. Законом передбачено, що члени Комісії призначаються на посади Указом Президента України; їх повноваження припиняються достроково за рішенням Президента України. Призначення на посаду члена Комісії здійснюється за результатами відкритого конкурсного відбору на зайняття цієї посади, крім випадків передбачених Законом; організацію та проведення конкурсного відбору здійснює Конкурсна комісія з добору кандидатів на посади членів Комісії, до складу якої входять: 1) дві особи, яких визначає Президент України; 2) дві особи, яких визначає Верховна Рада України; 3) одна особа, яку визначає Кабінет Міністрів України. Відповідно до п.2 розділу ІІІ «Правил постачання природного газу», за договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Отже, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. ТОВ «Черкасигаз збут» надає послуги з постачання природного газу на підставі ліцензії. Дані послуги відповідачем надаються щомісячно споживачам та направляються рахунки на оплату цих послуг на підставі затверджених НКРЕКП тарифів за нормами споживання. Таким чином, суд вважає правомірними дії відповідача по нарахуванню позивачу вартості послуг за постачання природного газу. Слід також відмітити, що позивач не надав суду доказів тому, що він не є споживачем послуги з постачання за адресою: [ADDRESS] . З приводу позовної вимоги про стягнення з відповідача моральної шкоди в сумі 10000 грн., суд приходить до наступного. Згідно з ч. 1 ст.\~23\~ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначено положеннями ч. 1 ст. 1167 ЦК України, за змістом яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою яка її завдала. Позивачем не надано доказів, що прямо чи опосередковано підтверджують заподіяння йому сильних душевних страждань, шкоди здоров`ю, чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань і матеріальні витрати, які позивач поніс та планує понести в зв`язку з цим. Тому дана позовна вимога також не підлягає до задоволення. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування (ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. З урахуванням викладеного, після детального з`ясування обставин справи та аналізу законодавчих норм, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не підлягають до задоволення, постільки позивачем не доведено, що діями відповідача йому завдано моральних страждань. Належних та допустимих доказів позивач суду не надав. Постільки позивач є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судового збору, суд вважає судовий збір віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed