Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-20 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з останнього на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 10\~593, 81 грн. і судові витрати, понесені ним при подачі позову. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що всупереч умов укладеного 19.09.2012 року між ним та відповідачем кредитного договору, остання своїх договірних зобовязань належним чином не виконувала, у звязку з чим у неї перед банком виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача надіслав письмову заяву, в якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Враховуючи те, що про час та місце судового розгляду відповідач була повідомлена вчасно та належним чином, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим та вказаним у позовній заяві її місцем реєстрації,\~ про причини неявки до суду вона не повідомила, заперечення проти позову не подала, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19.09.2012 року банк, з однієї сторони, та відповідач [PERSON], з другої, уклали договір № 307223/979 про відкриття та обслуговування рахунку і випуск платіжної картки (далі Договір), за умовами якого останній було відкрито рахунок в гривнях за тарифним планом «Зарплатний» та видано платіжну картку. 20.05.2013 року між сторонами була укладена додаткова угода № 1 до Договору про відкриття фізичній особі карткового рахунку та здійснення його розрахунково-касового обслуговування за дебетово-кредитною схемою, відповідно до якої відповідачу було встановлено кредит в сумі 10000 грн. зі сплатою 24 % річних, на строк що відповідає строку дії картки. За умовами вказаних договорів відповідач зобовязалась повернути банку суму кредиту та сплатити проценти; а в разі закінчення строку дії платіжної картки та не продовження її дії на новий строк, або звільнення з організації, з якою банком укладено договорі про надання послуг по зарахуванню та виплаті заробітної плати, погасити заборгованість за кредитом у повному обсязі (п.п. 3.3 Договору). Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Перед укладенням кредитного договору та додаткової угоди до нього відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування в банку, з умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами, порядком погашення по кредиту вона була ознайомлена та погодилась з ними, про що свідчатьїї підписи. Строк даного договору не визначений моментом предявлення вимоги і діє до моменту повного виконання всіх зобовязань сторонами. Відповідачу було надано право в будь-який момент дії договору ініціювати його розірвання шляхом звернення до банку з відповідною заявою. Доказів на підтвердження того, що відповідачем подавалася заява про припинення дії договору чи закриття карткового рахунку, суду надано не було. Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 05.09.2017 року склала 10\~593,81 грн., яка включає в себе: суму боргу 9449,92 грн., плату за кредит 948,10 грн., комісійні доходи 19,82 грн., інфляційні витрати 146,82 грн., 3% річних від прострочених сум - 29,89 грн. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, певних змістом зобовязання (неналежне виконання). При порушенні зобовязання наступають правові наслідки, установлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, факт невиконання взятих на себе зобовязань по кредитному договору перед позивачем відповідачем спростовані не були, вона не виконує умови кредитного договору, припинила погашення кредиту і відсотків, та на день подачі позовної заяви до суду заборгувала позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 29 травня 2013 року №6-39цс13, зобов'язання сторін за договором припиняються з моменту їх належного виконання. Оскільки свої зобовязання перед банком відповідач не виконала, то це дає право позивачеві на отримання сум, передбачених ст. 625 ЦК України, які складають 146,08 грн. інфляційних витрат та 29,89 грн. 3 % річних від простроченої суми. Це правило ґрунтується на засадах справедливості і виходить з неприпустимості безпідставного користування грошовими коштами однією стороною зобов'язання за рахунок іншої. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ним не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved