Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-01 00:00:00

У вересні 2013 року представник позивача звернулась до суду з позовом до [PERSON] про передачу предмета іпотеки в управління іпотекодержателя, в обґрунтування якого зазначила, що відповідно до укладеного між сторонами кредитного договору №46/МК-06 від 24 липня 2006 року [PERSON] отримала від позивача кредит у розмірі 100000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 липня 2011 року. У забезпечення кредиту між позивачем та відповідачем був укладений договір іпотеки, предметом якого є: нежитлова будівля, загальною площею 256,00 кв.м та земельна ділянка загальною площею 0,0482 га, що розташовані в [ADDRESS]. Відповідно до договору іпотеки, зазначене нерухоме майно передається банку в іпотеку разом з усіма його приналежностями. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не виконала передбачених договором зобов'язань щодо поетапного повернення кредиту та сплати відсотків, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: нежитлову будівлю, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» та рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 10 липня 2012 року позовні вимоги було задоволено. Також, рішенням того ж суду від 14 травня 2013 року задоволено вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк», однак відповідач у порушення вимог закону та умов договору зобов'язання за договором іпотеки не виконує, а саме, не передає предмет іпотеки у заклад банку. Враховуючи викладене, позивач просив передати в управління ПАТ КБ «ПриватБанк» нерухомість, щодо якої 10.07.2012 року та 14.05.2013 року були винесені судові рішення про звернення стягнення на період до її реалізації або повного виконання умов кредитного договору. Також просив зобов'язати відповідачку на вказаний період повністю вивільнити нежиле приміщення від будь-яких осіб та їх майна, а також відшкодувати судові витрати. Представник позивача Малервейн М.С., яка діє на підставі довіреності, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві, та пояснила, що відповідно до укладеного між позивачем та відповідачкою договору іпотеки остання передала в іпотеку належне їй на праві власності нерухоме майно, а саме нежиле приміщення загальною площею 256 кв.м. та земельну ділянку, на якій це майно розташоване, що знаходиться в [ADDRESS]. Через те, що нею не виконувались умови кредитного договору, виконання який забезпечено вказаним договором іпотеки, позивач звернувся до суду з позовами про звернення стягнення на предмет іпотеки, які були задоволені судом і не оскаржувались [PERSON] Оскільки в теперішній час відповідачка не виконує рішення суду та в добровільному порядку відмовляється звільнити нежиле приміщення від майна, належного іншим особам, позивач вимушений звернутись до суду з даним позовом. Також пояснила, що позивачу відомо про пожежу у нежилому приміщенні, яка сталась у листопаді 2012 року, тобто після звернення стягнення на предмет іпотеки, а також про те, що на місці згорілого приміщення відбудоване нове. Між тим, відповідно до умов договору іпотеки та вимог закону, новостворене нежиле приміщення також є предметом іпотеки, оскільки зведене на переданій в іпотеку банку земельній ділянці. Просила позовні вимоги задовольнити. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнала та пояснила, що вона дійсно має невиконані зобов'язання перед позивачем з погашення кредиту і не відмовляється від них. Також між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» було укладено договір іпотеки нерухомого майна у забезпечення виконання зобов'язань. Їй відомо, що рішенням суду було звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме нежиле приміщення та земельну ділянку по [ADDRESS]. Однак 28.11.2012 року стався нещасний випадок і внаслідок пожежі нежиле приміщення, яке було предметом іпотеки, було знищене. Оскільки вона не мала грошових коштів на відбудову майна, між нею та [PERSON] було укладено договір про спільну діяльність, відповідно до якого на належній їй земельній ділянці [PERSON] за власні кошти зобов'язалась здійснити будівництво магазину з кафетерієм на місці згорілого приміщення. Позивача про такі дії до відома не ставила. В теперішній час будівництво завершене, проте нежиле приміщення не прийняте в експлуатацію. За умовами договору у зведеному приміщенні [PERSON] має право на 5/100 його частини, а [PERSON] - 95/100. Оскільки зведене приміщення відрізняється за своїми технічними характеристиками від нежилого приміщення, яке передавалось в іпотеку, фактично не є предметом іпотеки і на теперішній час основна частка нового приміщення належить фактично іншій особі, просила у задоволенні позову відмовити. Третя особа [PERSON] в судовому засіданні також заперечувала проти позовних вимог, пояснивши, що між нею та [PERSON] було укладено договір про спільну діяльність, згідно якого вона надавала грошові кошти для відтворення згорілого нежилого приміщення. Вона знала, що земельна ділянка, на якій буде проводитись будівництво знаходиться в іпотеці банку. Оскільки [PERSON] фактично коштів не надавала, а приймала участь у договорі шляхом надання належної їй земельної ділянки, між ними були визначені частки у новоствореному майні: 5/100 - [PERSON] і 95/100 власне їй. В теперішній час нежиле приміщення не прийнято в експлуатацію, проте вона займається отриманням правовстановлюючих документів. Вважає, що їй належить 95/100 частини нежилого приміщення по [ADDRESS], тому просила в позові відмовити. Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між позивачем та відповідачкою [PERSON] 24 липня 2006 року було укладено кредитний договір №46/МК-06, на підставі якого вона отримала кредит у розмірі 100000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23 липня 2011 року. (а.с. 61-65). У забезпечення повернення кредиту того ж дня між сторонами був укладений договір іпотеки, предметом якого є: нежитлова будівля, загальною площею 256 кв.м. та земельна ділянка загальною площею 0,0482 га, що розташовані в [ADDRESS]. Відповідно до договору іпотеки, зазначене нерухоме майно передається банку в іпотеку разом з усіма його приналежностями. Даний договір посвідчений приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований у реєстрі за №4101. (а.с. 57-60). У зв'язку з невиконанням [PERSON] передбачених договором зобов'язань щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про звернення стягнення на предмет іпотеки. Згідно заочного рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 10 липня 2012 року у вказаній справі позовні вимоги задоволено та звернено стягнення на вищевказаний предмет іпотеки - нежитлову будівлю загальною площею 256 кв.м., шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк». Рішення набрало законної сили 20.07.2012 року. (а.с. 6-8). Також, згідно заочного рішення Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 травня 2013 року задоволено вимоги позивача щодо звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,0482 га, шляхом продажу вказаного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк». Рішення набрало законної сили 24.05.2013 року. (а.с. 9-12). Станом на 16.12.2013 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором від 24.07.2006 року становить 105695,51 доларів США. (а.с. 52). Згідно ст.ст. 526, 527 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 34 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закону) після прийняття рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки і з метою отримання продукції, плодів та доходів, забезпечення належного господарського використання переданого в іпотеку нерухомого майна згідно з його цільовим призначенням предмет іпотеки на підставі договору між іпотекодавцем і іпотекодержателем або рішення суду може бути переданий іпотекодержателю або іншій особі в управління на період до його реалізації у порядку, встановленому цим Законом. Управління майном здійснюється відповідно до законодавства та умов, визначених договором чи рішенням суду. Відповідачка в заперечення позовних вимог посилалась на те, що нежитлова будівля, яка розташована [ADDRESS], і відповідно до укладеного договору іпотеки була його предметом, на теперішній час не існує, оскільки була знищена пожежею. На її місці відбудоване нове нежиле приміщення, яке не здано в експлуатацію. Воно має інші технічні характеристики та не є предметом іпотеки. Більше того, нове нежиле приміщення було зведене також за участю третьої особи [PERSON], з якою відповідачка уклала договір про спільну діяльність та інвестиційний договір будівництва об'єкта нерухомості. Судом встановлено, що 28.11.2012 року о 13.50 годині [ADDRESS] сталась пожежа, внаслідок якої було пошкоджено кафе-магазин «[INFO]», належний ПП [PERSON], а саме пошкоджено перекриття магазину, про що 29.11.2012 року складено акт про пожежу. (а.с. 50). Зазначений факт визнаний сторонами і ними не оспорюється. На місці згорілого нежилого приміщення зведене інше, з іншими технічними характеристиками, що також не оспорюється сторонами. 08.01.2013 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір про спільну діяльність (далі - Договір), відповідно до якого сторони зобов'язуються шляхом об'єднання грошей, майна та зусиль спільно діяти в сфері торгівлі та надання послуг у сфері харчування для досягнення спільних господарських цілей, а саме для отримання прибутку. При цьому [PERSON] зобов'язується протягом 10 діб з моменту підписання Договору [PERSON] земельну ділянку, розташовану по [ADDRESS] для будівництва магазину з кафетерієм, а [PERSON] в свою чергу - після підписання Договору негайно приступити до здійснення комерційного проекту з будівництва магазину з кафетерієм по [ADDRESS]. (а.с. 102-103). Також згідно Договору внеском [PERSON] є земельна ділянка, розташована по [ADDRESS] та її частка у спільному майні складає 5%. Внеском [PERSON] є грошові кошти та особиста трудова участь і її частка складає 95%. На момент укладення сторони Договору знали про те, що земельна ділянка по [ADDRESS] є предметом іпотеки. При цьому ПАТ КБ «ПриватБанк» не був повідомлений про те, що відповідачка уклала такий Договір. 08.01.2013 року між відповідачкою та третьою особою було укладено також інвестиційний договір будівництва об'єкта нерухомості, предметом якого є участь сторін у будівництві магазину з кафетерієм по [ADDRESS] з отриманням у спільну пайову власність сторін відповідних часток у Комплексі. (а.с. 99-101). Згідно ст. 5 Закону частина об'єкта нерухомого майна може бути предметом іпотеки лише після її виділення в натурі і реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості, якщо інше не встановлено цим Законом. Іпотека поширюється на частину об'єкта нерухомого майна, яка не може бути виділеною в натурі і була приєднана до предмета іпотеки після укладення іпотечного договору без реєстрації права власності на неї як на окремий об'єкт нерухомості. Нерухоме майно передається в іпотеку разом з усіма його приналежностями, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Ризик випадкового знищення, випадкового пошкодження або псування предмета іпотеки несе іпотекодавець, якщо інше не встановлено іпотечним договором. Відповідно до ст. 6 Закону об'єкти незавершеного будівництва, розташовані на переданій в іпотеку земельній ділянці, вважаються предметом іпотеки, незалежно від того, хто є власником об'єкта незавершеного будівництва. Статтею 9 Закону встановлено, що іпотекодавець має право виключно на підставі згоди іпотекодержателя: зводити, знищувати або проводити капітальний ремонт будівлі (споруди), розташованої на земельній ділянці, що є предметом іпотеки, чи здійснювати істотні поліпшення цієї земельної ділянки; передавати предмет іпотеки у наступну іпотеку; відчужувати предмет іпотеки; передавати предмет іпотеки в спільну діяльність, лізинг, оренду, користування. Зазначена норма пролонгована п. 16 договору іпотеки. Згідно ст. 10 Закону іпотекодавець повинен своєчасно повідомляти іпотекодержателя про будь-яку загрозу знищення, пошкодження, псування чи погіршення стану предмета іпотеки, а також про будь-які обставини, що можуть негативно вплинути на права іпотекодержателя за іпотечним договором. Статтею 12 Закону передбачено, що у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення іпотекодавцем обов'язків щодо збереження предмета іпотеки іпотекодержатель може скористатися правами, визначеними згідно з частиною першою цієї статті, або вжити заходів для збереження чи страхування предмета іпотеки у власних інтересах та за власний кошт. Правочин щодо відчуження іпотекодавцем переданого в іпотеку майна або його передачі в наступну іпотеку, спільну діяльність, лізинг, оренду чи користування без згоди іпотекодержателя є недійсним. Відповідно до ст. 17 Закону іпотека припиняється, зокрема, у разі знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), у разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється. Пунктом 18.6 договору іпотеки передбачене право іпотекодержателя у разі пошкодження, або знищення, або втрати (повністю чи частково) предмета іпотеки, вимагати від іпотекодавця відновлення предмету іпотеки або заміни іншим майном не меншої вартості. Аналізуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що відповідачкою [PERSON] були порушені умови договору іпотеки щодо отримання письмової згоди іпотекодержателя на зведення, перепланування, реконструкцію предмета іпотеки (п. 20.3 договору іпотеки), а також щодо передачі предмета іпотеки у спільну діяльність (п. 16 договору іпотеки). Таким чином, укладений між відповідачкою та третьою особою договір про спільну діяльність є недійсним і його недійсність прямо встановлена Законом. Зведене на земельній ділянці, яка є предметом іпотеки, на місці згорілого предмета іпотеки - нежилого приміщення, інше нежиле приміщення, яке на сьогоднішній момент не прийнято в експлуатацію, тобто є незавершеним будівництвом, вважається предметом іпотеки. Таким чином посилання відповідачки на викладені обставини у якості заперечення проти позову є безпідставними. Враховуючи викладене, приймаючи до уваги, що у добровільному порядку відповідачка [PERSON] на себе за вказаним договором зобов'язання не виконує, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Позивачем надані документи, що стверджують понесені витрати, тому відповідно до ст. 88 ЦПК України вони підлягають стягненню з відповідачки в повному обсязі, а саме витрати судового збору в розмірі 114,70 грн.

Outcome: approved