Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-08 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулась до суду із заявою про визнання недієздатним свого брата [PERSON], [INFO], який знаходився на стаціонарному лікуванні в Дніпропетровській клінічній лікарні з 31 січня 2004 року по 14 серпня 2013 року, по теперішній час проживає із нею. В обґрунтування доводів заяви заявниця зазначила, що весь час брат страждає на психічне захворювання, школу не відвідував, читати, писати не вміє. [PERSON] має нестійку увагу, розмовляє сам із собою, на питання відповідає не завжди по темі, при розмові вживає багато непотрібних рухів тілом, на обличчі часто зявляється безглузда посмішка, не вміє сам собі приготувати їжу, випрати одяг, інколи проявляє агресію, потребує постійної опіки. Визнання [PERSON] недієздатним потрібно для призначення її опікуном брата. Заявниця в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій її підтримала, просила справу розглянути за її відсутності. Представник заінтересованої особи [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала заяву, в якій просила справу розглянути за її відсутності. Дослідивши письмові докази по справі, висновок судово-психіатричної експертизи та заслухавши висновок прокурора, яка вважала, що є підстави для визнання [PERSON] недієздатним та встановлення над ним опіки, суд вважає, що заява підлягає задоволенню частково. Відповідно до ч.1 ст.39 ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. Згідно свідоцтва про народження, виданого Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Близнюківського районного управління юстиції у Харківський області 22 лютого 2013 року, [PERSON] народився 15 березня 1984 року в смт Близнюки Близнюківського району Харківської області; зареєстрований за адресою: [INFO]. [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні АІТ, 5, 12, 14, 19 відділеннях КУ «ДКПБ ДОС» з 31 січня 2004 року по 14 серпня 2013 року з діагнозом помірна відсталість, обумовлена невстановленими причинами, в ступені нерізко вираженої імбецильності з вираженими порушеннями поведінки. Психічні функції його стійко порушені, соціальна недостатність внаслідок порушення життєдіяльності по категоріям: трудова діяльність, спілкування, контроль поведінки, навчання. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи КЛПУ «ОПНБ м. Словянська» № 84 від 22 липня 2016 року [PERSON], [INFO], страждає на хронічне психічне захворювання помірну розумову відсталість зі значними поведінковими розладами. Ступень вираженого слабоумства, поведінкових розладів позбавляє [PERSON], [INFO], здатності розуміти значення своїх дій та керувати ними. Для захисту цивільних прав та інтересів потребує у встановленні опіки. Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатен усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, на підставі чого підлягає визнанню недієздатним. Відповідно до вимог ч.1 ст.41 ЦК України над недієздатним [PERSON] необхідно встановити опіку. Ч.2 ст.241 ЦПК України передбачено, що призначення недієздатній фізичній особі опікуна вирішується судом за поданням органу опіки та піклування. Станом на дату ухвалення рішення про визнання фізичної особи недієздатною орган опіки та піклування виконавчого комітету Сергіївської сільської ради Покровського району Донецької області не звернувся до суду із поданням про призначення [PERSON] або будь-якої іншої особи опікуном [PERSON], у звязку з чим в задоволенні заяви в цій частині необхідно відмовити. Відповідно до ч.2 ст.240 ЦПК України судові витрати, повязані з провадженням справи про визнання фізичної особи недієздатною відносяться на рахунок держави. На підставі викладеного, відповідно до ст.39 ЦК України,

Outcome: partial