Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-04 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, яким просив визнати за ним, право власності на житловий будинок (літер А-1 за планом), 1991 року побудови з прибудовою (літер а за планом), 1991 року побудови загальною площею 110,3 кв. м., житловою площею 64,9 кв. м., сарай (літер Г за планом), 1989 року побудови, гараж (літера Д за планом), 1989 року побудови, сарай (літер д за планом), 1989 року побудови, сарай (літера Е за планом), 1980 року побудови, сарай ( літер Ж за планом), 1980 року побудови, кухню (літер З за планом), 1978 року побудови, сіни (літер з за планом), 1978 року побудови, сарай (літера И за планом), 1978 року побудови, навіс (літер К за планом), 1990 року побудови, навіс (літер Л за планом), 1978 року побудови, сарай (літер М за планом), 1989 року побудови, вбиральню (літер Н за планом), колодязь (літер І за планом), погріб (літер п/г за планом), 1975 року побудови, гараж (літер О за планом), 1991 року побудови, ворота з хвірткою ( №1 за планом), огорожу ( №2 за планом), огорожу ( №3 за планом), розташовані за адресою: [ADDRESS] по праву спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , яка фактично прийняла, але юридично не оформила спадщину після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] в селі Порозок Краснопільського району помер батько позивача [PERSON] , який проживав разом з дружиною [PERSON] .Після смерті якого відкрилася спадщина, зокрема на компенсаційні виплати за рахунок коштів ФРН та житловий будинок з надвірними будівлями та земельними ділянками, які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була його дружина, а мати позивача - [PERSON] . Спадщину вона прийняла у встановленому законом порядку, а саме шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем на день його смерті та на частину спадкового майна отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом. [INFO] померла і мати позивача - [PERSON] . Після смерті якої відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] , спадщину після смерті якого вона фактично прийняла, але юридично не оформила. Позивач є спадкоємцем на все майно померлої [PERSON] за заповітом. Спадщину позивач прийняв в установленому законом порядку, а саме, шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем на день його смерті та на частину спадкового майна отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом. Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, ні за законом ні за заповітом немає. Але отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді домоволодіння, розташованого за вищевказаною адресою, належних [PERSON] , спадщину після смерті якого фактично прийняла, але юридично не оформила [PERSON] , позивач не може, тому що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Постановою приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Вангородського В.В. 10 лютого 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на даний житловий будинок, у зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на це майно. Сторони в підготовче судове засідання не прибули, повідомлені належним чином, від представника позивача - адвоката Дем`яненко Н.П. надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, від відповідача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги визнають повністю. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, а також, зважаючи на визнання відповідачем вимог позивача, суд вважає за можливе розглянути справу по суті в підготовчому судовому засіданні. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. [INFO] в селі Порозок Краснопільського району помер батько позивача [PERSON] , який проживав разом з дружиною [PERSON] ( ас.12,1314) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на компенсаційні виплати за рахунок коштів ФРН та житловий будинок з надвірними будівлями та земельними ділянками , які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] була його дружина, а мати позивача - [PERSON] . Спадщину вона прийняла у встановленому законом порядку, а саме шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем на день його смерті та на частину спадкового майна отримала Свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене 12 травня 1996 року державним нотаріусом Краснопільської державної нотаріальної контори, зареєстровано в реєстрі за № 1063( ас.16). [INFO] померла і мати позивача - [PERSON] , яка на день смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] разом з позивачем, онуком - [PERSON] та онукою - [PERSON] (ас.17,18) Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, зокрема на житловий будинок з надвірними будівлями та земельні ділянки, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , належний [PERSON] , спадщину після смерті якого вона фактично прийняла, але юридично не оформила. Позивач є спадкоємцем на все майно померлої [PERSON] за заповітом, посвідченим секретарем виконавчого комітету Славгородської сільської ради Краснопільського району Сумської області 25 червня 1996 року, зареєстровано в реєстрі за № 56 (ас.73 на звороті) Спадщину позивач прийняв в установленому законом порядку, а саме, шляхом фактичного проживання зі спадкодавцем на день його смерті та на частину спадкового майна отримав Свідоцтво про право на спадщину за заповітом, серія [NUMBER] , посвідчене 05 лютого 2008 року державним нотаріусом Краснопільської районної державної нотаріальної контори Сумської області Вангородським В.В., зареєстровано в реєстрі за № 230 (ас.19). Інших спадкоємців після смерті [PERSON] , які б прийняли спадщину у встановленому законом порядку, ні за законом ні за заповітом немає. Але отримати Свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно у вигляді домоволодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , належних [PERSON] , спадщину після смерті якого фактично прийняла, але юридично не оформила [PERSON] , позивач не може, тому що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на спадкове майно. Постановою приватного нотаріуса Краснопільського районного нотаріального округу Сумської області Вангородського В.В. 10 лютого 2020 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , належний померлому [INFO] [PERSON] , спадщину після смерті якого фактично прийняла, але юридично не оформила його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , у зв`язку з відсутністю оригінала правовстановлюючого документа на це майно (ас.33). Спадкове домоволодіння складається з житлового будинку (літера А-1 за планом), 1991 року побудови, прибудови (літера а за планом), 1991 року побудови, сараю (літера Г за планом), 1989 року побудови, гаража (літера Д за планом), 1989 року побудови, сараю (літера д за планом), 1989 року побудови, сараю (літера Е за планом), 1980 року побудови, сараю (літера Ж за планом), 1980 року побудови, кухні (літера З за планом), 1978 року побудови, сіней (літера з за планом), 1978 року побудови, сараю (літера И за планом), 1978 року побудови, навісу (літера К за планом), 1990 року побудови, навісу (літера Л за планом), 1978 року побудови, сараю (літера М за планом), 1989 року побудови, вбиральні (літера Н за планом), колодязя (літера І за планом), погріба (літера п/г за планом), 1975 року побудови, гаража (літера О за планом), 1991 року побудови, воріт з хвірткою (літера №1 за планом), огорожі ( літера №2 за планом), огорожі ( літера №3 за планом)( ас.23-27). Факт належності житлового будинку за адресою: [ADDRESS] [PERSON] підтверджується копією втраченого оригінала Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , видане 09 квітня 1991 року виконкомом Славгородської сільської ради народних депутатів на ім`я [PERSON] ; копією Рішення виконкому Краснопільської районної ради народних депутатів Сумської області від 20 червня 1990 року № 123 «Про оформлення прав власності на жилі будинки в сільській місцевості», де власником будинку за адресою: [ADDRESS] значиться [PERSON] ; довідкою ДП «Регіональна агенція технічної інвентаризації» КП «Ініціатива» Кровненської сільської ради від 06 грудня 2019 року за № 947-1-11/19, відповідно до якої об`єкт нерухомого майна за адресою: [ADDRESS] , зареєстрований за [PERSON] на підставі Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 09.04.1991 року (ас.21,22,29-31) Земельна ділянка площею 0,38 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] рішенням 13 сесії 21 скликання Славгородської сільської ради від 18.11.1993 року була надана на приватизацію [PERSON] , державний акт на земельну ділянку не виготовлявся ( ас.32) Вартість спадкового майна згідно Звіту про оцінку майна Товариства з обмеженою відповідальністю «Консалт-С» станом на 14.02.2020 року становить 98266 -00 грн (ас.37-59) Відповідно Довідки про показники об`єкта нерухомого майна, виданої ФОП « [PERSON] » 25 січня 2020 року за № 1058, за вказаною адресою самочинне будівництво та перепланування не проводилось. В будинку самочинна реконструкція не проводилась (ас.28). Про втрату свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок за адресою [ADDRESS] виданого на ім`я [PERSON] Славгородською сільською радо 09.04.1991 року розмішено оголошення в районній газеті «Перемога» №9(107112) за 28 лютого 2020 року (ас.34). Згідно ст.392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч.3 ст.3 Закону України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону , виникають з моменту такої реєстрації. Державна реєстрація права на житлові будівлі, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу УРСР, затвердженої заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно затверджене Наказом Міністра Юстиції України від 07.02.2002 року №7/5, зареєстрованого в Міністерстві Юстиції 18.02.2002 року за № 157/6445 з подальшими змінами. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будівлі та споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності Цивільним Кодексом та Законом України від 01.07.2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Державній реєстрації підлягали лише будинки та домоволодіння в межах міст і селищ міського типу, будинки ж, розташовані у селах реєстрації не підлягали. Відповідно до Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013 року за змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР затвердженої Наказом Міністерства Юстиції Української РСР від 31.10.1975 року №45/5 підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах. За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08. 1992 року №449 « Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» /втратила чинність/ було вперше встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва. Тобто, до 05 серпня 1992 року не передбачалася процедура введення приватних житлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності. Згідно п.1 Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів, затверджених ЦСУ СССР 13.04.1979 року № 112/5, документами по господарського обліку для сільських Рад народних депутатів, зокрема, є форма №1 - «Погоспордарська книга». Відповідно до п.7 Вказівок по веденню по господарського обліку в сільських радах народних депутатів затверджених ЦСУ СССР 12.05.1985 року № 5-24/26, ці книги по господарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. До компетенції виконкомів місцевих рад відносилось також питання узаконення цих будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Тобто, записи у погосподарських книгах визнавались раніше і визнаються в даний час в якості актів органів /публічних актів/, що підтверджують право приватної власності. Отже, в період забудови домоволодіння, що розташоване у [ADDRESS] та належить [PERSON] , у сільській місцевості державна реєстрація об`єктів нерухомості взагалі не передбачалася. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків /спадщини/ від фізичної особи яка померла /спадкодавця/ до інших осіб /спадкоємців/. Згідно ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки , що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тобто позивач , як спадкоємець за заповітом, має право на вказане майно в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину яка фактично прийняла на зазначене майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . За змістом ч.3 ст.200, ч.4 ст.206 ЦПК України за результатами підготовчого провадження у випадку визнання позову відповідачем, за наявності для того законних підстав, суд ухвалює рішення про задоволення позову. За відсутності будь-якого застереження, факт, визнаний сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, вважається встановленим. Тобто, визнання позову відповідачем, згідно ст.82 ЦПК України, є обов`язковим для суду, оскільки обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню. Із зазначених положень цивільного законодавства встановлено, що обраний позивачем спосіб захисту відповідає вимогам закону та змісту правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд врахував, що при такому вирішенні спору буде досягнуто справедливий баланс інтересів сторін та останнє відповідатиме загальноприйнятим нормам та духу цивільно- правових відносин. Позивач не заявляв вимоги про стягнення судових витрат, тому дане питання судом не вирішувалось На підставі викладеного,

Outcome: approved