Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів. Позовні вимоги мотивує тим, що від шлюбу з відповідачем має неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], на утримання якого відповідач не надає матеріальної допомоги в добровільному порядку. Тому просить стягнути з нього на свою користь аліменти на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви до суду та до досягнення дитиною повноліття, тобто до 28.07.2023 року. У судове засідання сторони не зявились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені. Позивач надала письмову заяву, в якій просить розглянути справу в її відсутність та наполягає на позовних вимогах, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник позивача [PERSON] також подала письмову заяву про розгляд справи в її відсутність, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Причини неявки відповідача суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про одруження, виданого Палацом урочистих подій Олександрійського міськвиконкому 18.02.1998 року, [PERSON] та [PERSON] одружились 18.02.1998 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис №64. Прізвища після одруження [PERSON]. Згідно свідоцтва про народження [PERSON], який народився 28.07.2005 року, його батьком є [PERSON], а матірю [PERSON]. З свідоцтва про розірвання шлюбу серії 1-ОЛ №000211 вбачається, що 25.02.2005 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис №83. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії 1-ОЛ №018481 [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 28.09.2005 року, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено відповідний актовий запис №421. Прізвища після реєстрації шлюбу [PERSON]. З довідки про склад сімї №22 від 26.02.2016 року, вбачається, що неповнолітній [PERSON] проживає за місцем проживання матері за адресою: пров. Піянзіна, 13. З позовних вимог вбачається, що між сторонами не досягнуто згоди щодо добровльної участі відповідача в утриманні дитини. Згідно статті 180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначені розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Стаття 183 СК України, вказує, що частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня предявлення позову. Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Враховуючи викладене, відсутність домовленості між сторонами щодо участі в утриманні дитини, суд дійшов висновку про повне задоволення позовних вимог. Згідно з ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved