Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

у березні 2016 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ТОВ «Український лізинговий фонд» про визнання дій протиправними. В обґрунтування позовних вимог позивач послався на те, що між сторонами був укладений Генеральний договір фінансового лізингу, за умовами якого позивач передав відповідачу у платне строкове користування на умовах фінансового лізингу транспортний засіб - автомобіль Mitsubishi Pajero Sport, д.р.н. [NUMBER]. Умовами договору визначено розмір щомісячного лізингового платежу у сумі 8975,37 грн. Позивач належним чином виконує умови договору, укладеного з відповідачем. У червні 2015 року позивач отримав від відповідача проект додаткової угоди, відповідно до якої з червня 2015 року збільшувався розмір щомісячного лізингового платежу до 13765,49 грн. У відповідь позивач повідомив товариство про свою незгоду з вказаними умовами підвищення лізингових платежів та продовжив сплачувати лізингові платежі у погодженому в договорі розмірі. В подальшому відповідач надіслав на адресу позивача лист-вимогу щодо погашення заборгованості по сплаті лізингових платежів, розрахованої на підставі непідписаної додаткової угоди, а також повідомлення про відмову (розірвання) договору фінансового лізингу. У грудні 2015 року позивача було повідомлено про зміну розміру лізингового платежу в односторонньому порядку на підставі п. 2.13 договору. Пославшись на зміну умов фінансування кредитором лізингодавця, відповідач не надіслав позивачу жодних підтверджуючих документів. Також позивач вказує, що листи, отримані ним від відповідача, підписані не уповноваженою особою. За таких обставин, позивач просить визнати незаконними дії ТОВ «Український лізинговий фонд» щодо збільшення з червня 2015 року розміру лізингових платежів за генеральним договором фінансового лізингу від 28 січня 2015 року № 3541 з 8975,37 грн. до 13765,49 грн., визнати незаконними дії відповідача щодо відмови від генерального договору фінансового лізингу від 28 січня 2015 року № 3541. (а.с. 94-96) Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що за умовами договору фінансового лізингу розмір лізингових платежів може збільшуватися внаслідок зміни умов фінансування кредитором лізингодавця, але не частіше ніж один раз на рік. В разі незгоди з умовами додаткової угоди лізингоодержувач зобов'язаний викупити предмет лізингу. Якщо лізингоодержувач не поверне підписаного примірника додаткової угоди або не викупить предмет лізингу, додаткова угоди про збільшення розміру лізингових платежів вважається підписаною сторонами та набуває чинності. У зв'язку з несплатою лізингових платежів у збільшеному розмірі, у позивача виникла заборгованість по сплаті лізингових платежів, яка після отримання листа-вимоги не була погашена. Відтак, відповідач отримав право відмовитися (розірвати) договір фінансового лізингу. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 28 січня 2015 року між ТОВ «Український лізинговий фонд» та [PERSON] укладено генеральний договір фінансового лізингу № 3541, за умовами якого лізингодавець набуває у свою власність і передає на умовах фінансового лізингу у платне володіння та користування замовлене лізингоодержувачем майно - предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові та інші платежі відповідно до умов цього генерального договору та відповідного договору, в кінці строку дії договору має право придбати предмет лізингу у власність за викупною вартістю, визначеною у відповідному Договорі. У договір фінансового лізингу № 3541-01/01/15-Н від 28 січня 2015 року, який є невід'ємною частиною генерального договору фінансового лізингу, сторони погодили, що предметом лізингу є автомобіль марки Mitsubishi Pajero Sport, 2013 року випуску, загальною вартістю 365804,28 грн. Загальна сума лізингових платежів на дату укладення цього договору становить 647126,82 грн., сплата лізингових платежів здійснюється у гривні та не підлягає коригуванню. Згідно з графіком внесення лізингових платежів сплата лізингових платежів здійснюється кожного другого числа місяця у сумі 8975,37 грн., у тому числі платіж, що відшкодовує вартість предмета лізингу, та винагорода (комісія) лізингодавця. Відповідно до п. 2.4 генерального договору фінансового лізингу всі чергові платежі за користування предметом лізингу лізингоодержувач зобов'язаний оплачувати не пізніше за дату та в сумі, які встановлені для їх оплати відповідно до графіка платежів. За умовами п. 2.13 договору у період терміну дії відповідного договору розмір лізингових платежів також може збільшуватися (індексуватися) внаслідок зміни умов фінансування кредитором лізингодавця, у тому числі процентної ставки за користування кредитом, але не частіше ніж один раз на рік. Згідно з п. 2.14 генерального договору фінансового лізингу розмір лізингових платежів за відповідним договором може бути змінений шляхом укладення сторонами додаткової угоди в наступному порядку: для укладення додаткової угоди у випадках, передбачених п. 2.13 договору, лізингодавець не пізніше ніж за 10 робочих днів до дати збільшення розміру лізингових платежів (дата укладення додаткової угоди) направляє повідомлення про зміну розміру платежів за відповідним договором та два примірники додаткової угоди, а лізингоодержувач зобов'язується до дати, зазначеної в додаткової угоді, повернути лізингодавцю один примірних вищевказаної додаткової угоди, підписаною лізингоодержувачем, або в разі незгоди із зміненим розміром лізингових платежів, викупити предмет лізингу в порядку, передбаченому ст. 8 генерального договору. Відповідно до п. 11.2 генерального договору лізингодавець має право достроково в односторонньому порядку розірвати генеральний договір та/або відповідний договір (відмовитися від генерального договору) та вилучити предмет лізингу у випадках, коли лізингоодержувач порушує умови п.п. 2.12 - 2.14 генерального договору. (п.п. 11.2.7) За приписами п.п. 11.3, 11.4 генерального договору у разі виникнення будь-якої з підстав, передбачених п.п. 11.2.1 - 11.2.8 генерального договору, лізингодавець направляє лізингоодержувачу повідомлення з вимогою усунути існуючі порушення або достроково викупити предмет лізингу, сплативши лізингодавцю суму викупу. У разі якщо протягом 20 календарних днів з дати направлення повідомлення лізингоодержувач не усуне визначені у повідомленні порушення або не викупить предмет лізингу, сплативши суму викупу, лізингодавець направляє на юридичну адресу лізингоодержувача цінний лист з описом вкладення або вручає нарочно повідомлення про відмову від генерального договору і повернення предмета лізингу. У відповідності до положень ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Згідно з ст. 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). За приписами ст. 2 Закону відносини, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Статтею 6 Закону передбачено, що договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу; строк, на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу); розмір лізингових платежів; інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Строк лізингу визначається сторонами договору лізингу відповідно до вимог цього Закону. За правилами ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв'язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статтею 7 Закону України «Про фінансовий лізинг» встановлено, що лізингодавець має право відмовитися від договору лізингу та вимагати повернення предмета лізингу від лізингоодержувача у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо лізингоодержувач не сплатив лізинговий платіж частково або у повному обсязі та прострочення сплати становить більше 30 днів. Згідно з ст. 16 Закону сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: а) суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; б) платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; в) компенсацію відсотків за кредитом; г) інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов'язані з виконанням договору лізингу. Як убачається з матеріалів справи, між сторонами виникли договірні відносини, пов'язані з передачею у лізинг автомобіля, що підтверджується копіями генерального договору фінансового лізингу, договору фінансового лізингу, актом прийому-передачі предмету лізингу від 02 лютого 2015 року. 08 травня 2015 року на адресу позивача відповідач направив проект додаткової угоди до договору фінансового лізингу від 28 січня 2015 року № 3541-01/01/15-Н, за змістом якої графік внесення лізингових платежів був викладений у новій редакції. Відповідно до нового графіку розмір лізингових платежів збільшувався з 02 червня 2015 року з 8975,37 грн. до 13765,49 грн. (а.с. 32-34) При цьому, у поштовому направленні відповідача було відсутнє повідомлення про зміну розміру платежів, як це передбачено п. 2.14 генерального договору фінансового лізингу, що унеможливлювало для позивача з'ясувати підставу збільшення розміру лізингових платежів, перелік яких встановлений у п. 2.13 генерального договору фінансового лізингу. Отримавши проект додаткової угоди, позивач звернувся до відповідача з листом від 11 червня 2015 року, в якому просив пояснити причину збільшення розміру лізингових платежів. Такий лист отримано відповідачем 18 червня 2015 року. (а.с. 35-36) У відповідь на таке відповідач надіслав на адресу позивача лист-вимогу про сплату заборгованості по лізинговим платежам від 30 вересня 2015 року та повідомлення про відмову від договору фінансового лізингу з проханням повернути предмет лізингу, датоване 09 листопада 2015 року. Заборгованість по лізинговим платежам була розрахована відповідачем за новим графіком внесення лізингових платежів. У відповідь на повідомлення про відмову від договору фінансового лізингу позивач повідомив відповідача про свою незгоду з таким повідомленням. (а.с. 44-45) Згідно з листом відповідача від 09 грудня 2015 року товариство наполягало на сплаті усієї суми заборгованості за лізинговими платежами та послалося на п. 2.13 генерального договору в частині, що розмір лізингових платежів може збільшуватися внаслідок зміни умов фінансування кредитором лізингодавця. (а.с.47) При цьому, відповідачем не наведено будь-яких фактичних даних щодо зміни умов фінансування лізингової компанії зі сторони кредиторів. 16 лютого 2016 року відповідач направив на адресу позивача повторне повідомлення про відмову від договору фінансового лізингу. Під час розгляду справи представником відповідача до матеріалів справи було долучено лист від 24 червня 2015 року, який було направлено на адресу позивача. У вказаному листі ТОВ «Український лізинговий фонд» стверджувало, що на адресу позивача разом з додатковою угодою про зміну лізингових платежів було направлено супровідний лист, в якому роз'яснювалася необхідність збільшення розміру лізингових платежів внаслідок зміни умов фінансування кредитором лізингодавця. З тексту листа від 24 червня 2015 року вбачається, що до нього долучено лист від банку на одному аркуші. (а.с. 111-112) В якості доказів направлення листа від 24 червня 2015 року представник відповідача послався на фотокопію витягу з електронного журналу реєстрації вихідної кореспонденції. Крім того, відповідач долучив до матеріалів справи листи ПАТ «ОТП-Банк» від 30 березня 2015 року та 26 травня 2016 року. Оцінивши докази, зібрані під час розгляду справи у їхньої сукупності та взаємозв'язку, суд доходить наступних висновків. За умовами укладеного договору фінансового лізингу сторони передбачили розмір щомісячного лізингового платежу у сумі 8975,37 грн. Крім того, сторони домовились, що розмір лізингового платежу може бути збільшений за ініціативою лізингодавця. У пункті 2.13 договору встановлено перелік випадків, за яких збільшується лізинговий платіж. Також сторони передбачили порядок зміни розміру лізингового платежу, у разі настання подій, зазначених у п. 2.13 договору. 08 травня 2015 року на адресу позивача було направлено проект додаткової угоди за підписом уповноваженої особи лізингодавця, відповідно до якої графік внесення лізингових платежів викладений у новій редакції. Починаючи з червня 2015 року, розмір щомісячного лізингового платежу збільшений до 13765,49 грн. У відповідь на лист відповідача позивач направив лист від 11 червня 2015 року, в якому просив пояснити підстави збільшення розміру лізингових платежів. В подальшому відповідач надіслав позивачу лист-вимогу про сплату заборгованості за договором від 30 вересня 2015 року та повідомлення про відмову (розірвання) від договору фінансового лізингу від 09 листопада 2015 року. 09 грудня 2015 року відповідач у листі повідомив позивача, що підставою для збільшення розміру лізингових платежів є зміна умов фінансування кредитором лізингодавця. Жодних підтверджуючих документів відповідач позивачу не надіслав. В обґрунтування своїх заперечень відповідач послався на те, що ним на адресу позивача було направлено лист від 24 червня 2015 року № 15005, в якому зазначив підставу для збільшення розміру лізингового платежу: зміна умов фінансування кредитором лізингодавця (зміна процентної ставки за користування кредитом). До вказаного листа долучено лист від банку. Позивач заперечував отримання такого листа. Відповідач не надав належних доказів надсилання на адресу позивача листа від 24 червня 2015 року № 15005. Фотокопія журналу вихідної кореспонденції не є належним доказом направлення листа. Крім того, в цій фотокопії вказано дату листа як 23 червня 2015 року, що не відповідає даті, зазначеній у листі. (а.с. 112) До того ж відповідач долучив до матеріалів справи листи ПАТ «ОТП-Банк». Відповідно до листа ПАТ «ОТП-Банк» від 30 березня 2015 року № 28-1-2/200-1 банк повідомив ТОВ «Український лізинговий фонд» про свій намір збільшити розмір процентної ставки у національній валюті на 7% річних. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку, що станом на червень 2015 року відповідач не мав право підвищувати розмір лізингового платежу, оскільки в порушення умов договору відповідачем не було надіслано на адресу позивача відповідне повідомлення на виконання умов п. 2.14.1 генерального договору фінансового лізингу. У зв'язку з чим позивач як учасник договірних правовідносин не міг з'ясувати підставу збільшення розміру лізингового платежу з огляду на те, що у додатковій угоді така інформація була відсутня. Жодних документів на підтвердження настання подій, вказаних у п. 2.13.5 договору, відповідач позивачу не надав. Без пояснення причин збільшення розміру лізингового платежу відповідач надіслав на адресу позивача вимогу про сплату заборгованості, виходячи з нового розміру платежу, а згодом - повідомлення про відмову від договору фінансового лізингу. Крім того, суд вважає, що відповідач зловживає своїм договірним правом збільшити розмір лізингового платежу, оскільки за новим графіком збільшено в два рази винагороду лізингодавця, та зменшено в два рази платіж, що відшкодовує вартість предмета лізингу. Компенсація відсотків за кредитом до лізингового платежу не включена. Крім того, відповідно до листів ПАТ «ОТП-Банк» між банком та відповідачем укладено договір про надання банківських послуг, а не кредитування. Позивач як споживач фінансових послуг позбавлений можливості перевірити дійсність обставин, на які посилається відповідач, останній зі свого боку не надав суду достатній доказів на підтвердження настання подій, з якими пов'язано збільшення розміру лізингового платежу. За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 1102,40 грн.

Outcome: approved