Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-15 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, в якому просив стягнути з державного бюджету на його користь на відшкодування моральної шкоди 33818 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що внаслідок незаконного притягнення до кримінальної відповідальності позивач перебував під слідством та судом, зазнав протиправних втручань в особисте життя, був протиправно визнаний винним та засуджений за злочин, якого не вчиняв. Позивач вважає, що незаконними рішеннями та діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду, йому було завдано істотної моральної шкоди, яку він оцінює в 33818 грн. У судовому засіданні позивач та його представник заявлені позовні вимоги підтримали повністю, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача УМВС позовні вимоги не визнав, проти їх задоволення заперечував, надав суду свої письмові заперечення проти позову, просив відмовити у його задоволенні через необґрунтованість та недоведеність. Відповідач ДКС України явку свого представника в судове засідання не забезпечив, причини неявки суду не відомі, про розгляд справи відповідач був належним чином повідомлена, письмових заперечень проти позову до суду не надходило. Заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з урахуванням наступного. В судовому засіданні встановлено, що 16.09.2011 року СУ УМВС України у Херсонській області відносно [PERSON] порушено кримінальну справу №040026-11 за фактом порушення авторського права компанії «Adobe System Incorporated» за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України. 25.10.2011 року старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері господарських відносин СУ УМВС України в Херсонській області винесено постанову про притягнення позивача в якості обвинуваченого у вказані кримінальній справі. 31.10.2011 року старшим слідчим відділу розслідування злочинів у сфері господарських відносин СУ УМВС України в Херсонській області позивачу вручено обвинувальний висновок і обрано запобіжний захід у виді підписки про невиїзд. Після чого справу направлено до Суворовського районного суду м. Херсона. 13.02.2012 року вироком Суворовського районного суду м. Херсона [PERSON]О визнано винним у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 176 КК України, призначено йому покарання у вигляді позбавлення волі строком на 1 рік з конфіскацією і знищенням усіх вилучених дисків та матеріальних носіїв компютерних програм та звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з випробувальним стоком 1 рік та 6 місяців. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 15.05.2012 року вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 13.02.2012 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12.02.2013 року касаційну скаргу засудженого задоволено частко судові рішення попередніх інстанцій скасовано, справу направлено на новий апеляційний розгляд. Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 02.04.2013 року вирок Суворовського районного суду м. Херсона від 13.02.2012 року скасовано, а справу направлено на додаткове розслідування прокурору Херсонської області. Постановою старшого слідчого СУ УМВС України в Херсонській області від 10.10.2013 року закрито кримінальне провадження №12013230000000319 від 18.04.2013 року за фактом незаконного відтворення, розповсюдження компютерних програм, що завдало матеріальної шкоди у значному розмірі по ч. 1 ст. 176 КК України за відсутності в діянні [PERSON] складу кримінального правопорушення. Згідно вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. При цьому моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 9 цієї постанови Пленуму розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Враховуючи зазначене, суд дійшов висновку, що належними та допустими доказами (показаннями свідків [PERSON] та [PERSON], поясненнями позивача, наданими ним в судовому засіданні та підтвердженими письмовими доказами, письмовими доказами, долученими до матеріалів справи) було доведено те, що у звязку із незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, кримінальним переслідуванням та незаконним засудженням позивачу було завдано сильного душевного болю та страждань, що полягало в приниженні честі та гідності, в нервових стресах, підриву авторитету та ділової репутації, позбавило можливості професійного розвитку, порушило звичайний спосіб життя та нормальне спілкування з родичами, сусідами та друзями. Отже, позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди є обґрунтованими. Разом з тим, положеннями ст.ст. 1,2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» визначено, що шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного притягнення як обвинуваченого, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході розслідування чи судового розгляду кримінальної справи обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян відшкодовується у повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду. Відповідно до ч. 1 ст. 1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, відшкодовується державою в повному обсязі незалежно від вини посадових осіб органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури і суду. З наведених нормативних положень вбачається, що суб'єктом відповідальності є Держава, а не конкретний судово-слідчий орган. Тому моральна шкода, завдана незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду, відшкодовується із Державного бюджету шляхом безспірного списання коштів. Визначаючи розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню, суд приймає до уваги наступне. Відповідно до положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Аналогічна позиція зазначена і у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року №4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної шкоди», в якому судам розяснено, що в тих випадках, коли межі відшкодування моральної шкоди визначаються у кратному співвідношенні з мінімальним розміром заробітної плати, суд при вирішенні цього питання має виходити з розміру мінімальної заробітної плати, що встановлена на час розгляду справи. Законом України «Про Державний бюджет на 2016 рік» визначено, що з травня по листопад 2016 року (позивач звернувся до суду 08.09.2016 року) мінімальний розмір заробітної плати складає 1450 грн. Відповідно до розрахунків позивача він перебував під слідством та судом 23 повних місяці. Таким чином, згідно положень ст. 13 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» мінімальний розмір моральної шкоди, який підлягає відшкодуванню складає 33350 грн. (1450 грн.* 23 місяці). Враховуючи обставини справи, суд вважає, що визначений мінімальний розмір моральної шкоди в сумі 33350 грн. відповідатиме характеру та обсягу страждань, яких зазнав позивач. Крім того, відповідно до вимог ст. 25 БК України Державній казначейській службі України надані повноваження здійснювати безспірне списання коштів державного та місцевих бюджеті на підставі рішення суду. Механізм виконання рішень суду про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів здійснюється у відповідності до Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року № 845. Так, згідно п. 35 цього Порядку казначейство здійснює безспірне списання коштів державного бюджету за бюджетною програмою передбаченою для відшкодування шкоди, заподіяної громадянинові незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що провадить оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, органу прокуратури або суду. Отже, безспірне списання коштів здійснюється Державною казначейською службою України з державного бюджету за відповідною бюджетною програмою, а не з єдиного казначейського рахунку. Таким чином, позивач, порушивши питання про стягнення з Держави коштів на відшкодування моральної шкоди, завданої незаконним притягненням до кримінальної відповідальності, не чітко виклав позовні вимоги. Захищаючи порушенні права, суд вважає, що з державного бюджету шляхом безспірного списання коштів на користь позивача для відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури та суду, слід стягнути 33350 грн. При цьому суд не погоджується з розрахунками позивача, в яких при визначенні розміру моральної шкоди крім 23 місяців перебування під слідством та судом ним враховано також 10 днів. Оскільки відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеній в постанові від 02.12.2015 року у справі № 6-2203цс15, межі відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом визначаються судом у розмірі співмірному з мінімальним розміром заробітної плати, визначеної законодавством за кожен місяць перебування під слідством чи судом, виходячи з мінімальної заробітної плати, встановленої законодавством на момент відшкодування. Отже, позов підлягає частковому задоволенню.

Outcome: partial