Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-14 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просила визнати поважними причини пропуску строку для звернення із заявою про прийняття спадщини та встановити додатковий строк в три місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON], визнати недійсними свідоцтва про право на спадщину на квартиру та частину житлового будинку, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності [PERSON]. Позовні вимоги мотивовані тим, що рідна сестра позивача - [PERSON] трагічно загинула у листопаді 2014 року, про що позивач дізналася лише у вересні 2015 року, у зв'язку з чим вона мала об'єктиві, непереборні обставини, що перешкоджали їй своєчасно подати заяву про прийняття спадщини. Разом з тим, відповідач [PERSON] неправомірно прийняла спадщину після померлої, що змісило позивача звернутись до суду з відповідними вимогами. У судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, її представник проти задоволення позову заперечувала з підстав його необґрунтованості. Приватний нотаріус Херсонського міського нотаріального округу Сперчун О.О. в судове засідання не з'явився, направив судузаяву про розгляд справи за його відсутності та зазначив, що при видачі свідоцтв про право на спадщину він діяв в межах наданих законодавством повноважень. На його думку, скасування рішень про державну реєстрацію прав власності повинне розглядатися в порядку адміністративного судочинства. Представник Херсонської міської ради проти задоволення позову не заперечувала, у вирішенні справи поклалась на розсуд суду. Повно та всебічно з'ясувавши обставини справи, дослідивши та оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Частиною 2 цієї статті визначено, що часом відкриття спадщини є день смерті особи. Частиною 3 ст. 1223 ЦК України передбачено, що право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Згідно вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину. Частиною 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно вимог ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Статтею ст. 215 ЦК України передбачено, що якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Положеннями ст. 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно вимог ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ч. 1 ст. ст. 1280 ЦК України якщо після спливу строку для прийняття спадщини і після розподілу її між спадкоємцями спадщину прийняли інші спадкоємці, вона підлягає перерозподілу між ними. Згідно вимог ч.ч. 1 та 2 ст. 1297 ЦК спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім'я кожного з них, із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Статтею 1301 ЦК України передбачено, що свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до роз'яснень п. 27 постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» зазначено, що свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути порушення прав інших осіб у зв'язку із видачею свідоцтва про право на спадщину. Пунктом 24 вказаної Постанови судам роз'яснено, що відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що [PERSON] ([INFO]) є рідною молодшою сестрою [PERSON] ([INFO]), які народжені від одних батьків: [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] та витягом з Єдиного державного реєстру актів цивільного стану. Згідно даних витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб [PERSON] до державної реєстрації шлюбу з [PERSON] мала прізвище «[PERSON]». У вересні 2015 року [PERSON] дізналась про смерть своєї сестри - [PERSON] (дата смерті [INFO]). Місцем проживання та реєстрації померлої [PERSON] протягом багатьох років була квартира, що належала їй на праві власності, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Спадкова справа після смерті [PERSON] відкрита 24.11.2011 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчуном О.О. за № 12-2014, за заявою [PERSON]. 05.05.2015 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу Сперчуном О.О. видано два свідоцтва про право на спадщину за законом на ім'я [PERSON] на підставі рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області від 07.04.2015 про встановлення факту сумісного проживання [PERSON] з [PERSON] однією сім'ю. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 10.06.2015 року вказане рішення суду першої інстанції скасоване за апеляційною скаргою Херсонської міської ради. З пояснень позивача, її представника, показань допитаних в судовому засіданні свідків та письмових доказів встановлено наступне. За час свого життя [PERSON] та [PERSON] підтримували стосунки, що підтверджується копіями листів, вітальних листівок, фотокартками, що надані до матеріалів судової справи, а також оригінали яких надані суду для огляду. В свою чергу, враховуючи далеку відстань між населеними пунктами (від міста Херсона Херсонської області до с. Торків Вінницької області), відсутність додаткового доходу для відвідування, спілкувалися останні декілька років за допомогою телефону (позивачка особистого мобільного телефону не мала до грудня 2014 року, у зв'язку із чим здебільшого телефонувала через двоюрідну сестру [PERSON], що мешкає у Вінницької області) та поштової кореспонденції, що підтверджується копіями конвертів, що надсилала як [PERSON] на ім'я [PERSON], так і [PERSON] Останнього листа [PERSON] надіслала [PERSON] у серпні 2015 року, а саме: 07.08.2015 року, що підтверджується оригіналом конверту, який повернувся за давністю зберігання. Зі змісту листа вбачається, що [PERSON] повідомляє повторно номер свого мобільного телефону та розповідає про повсякденне життя, а також зазначає, що не отримує відповідей, просить відгукнутися, нагадує про домовленість щодо оформлення земельного паю після смерті матері. Попередній лист був направлений у липні 2015 року. Оригінали поштових конвертів та листи надані суду для огляду, копії конвертів долучені до матеріалів справи. У квітні 2015 року [PERSON] звернулася до Тульчинської державної нотаріальної контори з питання щодо оформлення спадкових прав після смерті матері - [PERSON] та повідомила адресу своєї сестри, що також є спадкоємицею першої черги - [PERSON], що мешкає у м. Херсоні. [PERSON] нотаріусу повідомлена адреса: [ADDRESS]. З пояснень самої [PERSON], що були отримані у режимі відео-конференції, вбачається, що з кінця 2014 року вона сама надсилала листи на ім'я [PERSON] на адресу: [ADDRESS] простою кореспонденцією, в зв'язку із чим ці листи не поверталися за давністю зберігання. 02.04.2015 року державним нотаріусом направлений запит на ім'я та адресу [PERSON], однак до 10.06.2015 року відповіді не було отримано ні нотаріусом, ні [PERSON] У зв'язку із чим роз'яснено необхідність направлення запиту на іншу адресу, оскільки скоріше за все за даною адресою [PERSON] не мешкає. [PERSON] надана стара адреса квартири спільного заселення: [ADDRESS]. Позивач направила два цінних листа на вказану адресу, однак вони повернулися за давністю зберігання. За словами [PERSON] у цій квартирі сестра проживала на початку 90-х років, коли [PERSON] приїздила гостювати до сестри та її чоловіка. Квартира була надана подружжю [PERSON] (чоловік [PERSON] та [PERSON]) як тимчасове житло від заводу, на якому працювала померла. Всі наступні приїзди вони були у квартирі на [ADDRESS]. Останній раз [PERSON] приїздила до рідного села Торків із чоловіком у 2004 році. [PERSON] приїздила до м. Херсона у 2005 році, одразу після смерті [PERSON]. Надсилання запитів та листів на адресу по [ADDRESS] також підтверджується відповіддю Тульчинської державної нотаріальної контори, що отриманий на запит суду. З пояснень позивача [PERSON] суд дійшов висновку, що вона не могла припустити про смерть [PERSON], оскільки спадкодавець не хворіла, вела активний спосіб життя, тривалий час проводила на дачі, саме тому сестри переписувалися та спілкувалися лише тоді, коли [PERSON] була у м. Херсоні. Разом із тим, враховуючи, що [PERSON] не виходила на зв'язок тривалий час, родичі почали турбуватися та вживати заходів щодо її розшуку наприкінці 2014 року. Вчинення дій щодо розшуку [PERSON] підтверджується відповіддю Тульчинської державної нотаріальної контори, показаннями свідків та самої позивачки. Позивачем зазначено щодо звернень до дільничного інспектора міліції, однак у зв'язку із відсутністю такої реєстрації у журналі звернень про вчинення злочинів, відповіддю Тульчинського РВУ МВС у Вінницькій області від 02.12.2015 року повідомлено, що про оголошення в розшук [PERSON] [PERSON] не зверталася. З показань свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], що були допитані 16.12.2015 року Тульчинським районним судом Вінницької області, встановлено, що свідки знайомі із позивачкою вже дуже тривалий час. Вони пояснили суду, що знають як позивача, так і її померлу сестру. Дізналися зі слів позивачки про трагічну смерть [PERSON] у вересні 2015 року, про що повідомили [PERSON] з сільської ради. На запит суду до Торківської сільської ради отримано відповідь від 01.12.2015 року за № 232, в якій зазначено, що [PERSON] протягом 2015 року неодноразово усно зверталася до секретаря Торківської сільської ради щодо розшуку сестри, яка проживала за адресою: [ADDRESS]. Таким чином, все вищезазначене вказує на те, що позивачем вчинялися дії щодо розшуку сестри [PERSON], з якою вони підтримували зв'язок. Будь-яких родичів у м. Херсоні сестри не мають, оскільки всі родичі проживають у Вінницькій області. Отже, про трагічну загибель [PERSON] повідомити було нікому. Дізнавшись про смерть спадкодавця у вересня 2015 року, 22.09.2015 року [PERSON] склала та направила заяву про прийняття спадщини на ім'я нотаріуса Херсонського міського нотаріального округу Сперчуна О.О., який повідомив про пропущення строку для прийняття спадщини після [PERSON]. Щодо факту сумісного проживання, позивачем, так і представником позивача зазначено, про неможливість такого проживання, оскільки родичам загиблої про це нічого невідомо, окрім того, за інформацією родичів, спадкодавець [PERSON] проживала останні декілька років із чоловіком у незареєстрованому шлюбі, який також трагічно загинув [INFO]. На підтвердження цього до матеріалів долучено копії постанов про закриття кримінальних провадження №№ 12014230150002923, 12014230150002922 за фактом смерті [PERSON] та [PERSON] До матеріалів справи також долучені заяви [PERSON] до правоохоронних органів стосовно вчинення, на її думку, шахрайських дій [PERSON] За змістом цих заяв йдеться про те, що [PERSON] мала злочинний намір приховати смерть [PERSON], тому і не повідомила ні родичам про трагічну смерть, ні нотаріусу про наявність спадкоємців. Разом із тим, суд зазначає, що дані обставини не є предметом розгляду даної справи, тому не приймає їх до уваги. В ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем пропущено строк звернення із заявою про прийняття спадщини за об'єктивних обставин. Інших спадкоємців, окрім [PERSON], що належить до другої черги спадкування за законом, у [PERSON] не має. Сама спадкодавець загинула за трагічних обставин, що підтверджено матеріалами справи. Спадкове майно оформлене на іншу особу, яка на час розгляду справи не є спадкоємцем за законом взагалі, що сторонами не спростовано. Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість причин пропуску [PERSON] строку для звернення із заявою про прийняття спадщини після смерті сестри [PERSON], тому вимоги про визначення додаткового строку для прийняття спадщини, визнання недійсними свідоцтв про право на спадщину та про скасування рішень про державну реєстрацію права власності є обґрунтованими. Посилання представника відповідача [PERSON] на правовий висновок Верховного суду України у справі № 6-1486цс15, яким зазначено, що якщо ж у спадкоємця перешкод для подання заяви не було, а він не скористався правом на прийняття спадщини через відсутність інформації про смерть спадкодавця, то правові підстави для визначення додаткового строку для прийняття спадщини відсутні», суд оцінює критично та зазначає на наступне. Вказаним правовим висновком зазначено, що за змістом статті 1272 ЦК України, поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є ті, які пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила ч. 3 ст. 1272 ЦК України можуть бути застосовані, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви, а також ці обставини визнані судом поважними. Суд пов'язує надання строку для прийняття спадщину позивачу [PERSON] з істотними труднощами для вчинення таких дій та приймає до уваги усю сукупність фактичних обставин (далека відстань між населеними пунктами, незадовільний стан здоров'я спадкоємця, відсутність родичів у м. Херсоні, раптовість загибелі спадкодавця [PERSON] Тобто, смерть спадкодавця настала внаслідок непереборної сили, про яку позивач могла дізнатися вчасно лише у разі повідомлення іншими спадкоємцями, яких не має, або нотаріусом, однак цього зроблено не було. Тобто позивач не знала про смерть спадкодавця не внаслідок байдужого ставлення до сестри, а через об'єктивні причини. Окрім того, законодавством не визначено вичерпного переліку підстав для визнання причин пропуску поважними, суд оцінює їх на підставі належних та допустимих доказів та власного переконання. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та її представником не надано жодних доказів, які б підтверджували вжиття заходів щодо розшуку родичів загиблої. Крім того, згідно положень ст. 63 Закону України «Про нотаріат» нотаріус зобов'язаний після отримання повідомлення про відкриття спадщини повідомити спадкоємців. В матеріалах спадкової справи відступні докази направлення нотаріусом запитів щодо розшуку спадкоємців, а також встановлення осіб, що мають право на обов'язкову частку у спадщину (ст.ст. 1241, 1268 ЦК України). Суд не приймає до уваги заперечення представника відповідача про неможливість розгляду одночасно в одному провадженні питання про надання додаткового строку для прийняття спадщини та скасування виданих свідоцтв про право на спадщину з огляду на те що, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд вважає, що надання додаткового строку для прийняття спадщини не відновить право позивача, оскільки спадкове майно вже оформлене на іншу особу, яка на час розгляду справи такого права справи не має, тому заявлені позовні вимоги є ефективним способом захисту, який приведе до відновлення прав позивача. 10.06.2015 року рішенням апеляційного суду Херсонської області скасоване вказане рішення Цюрупинського районного суду Херсонської області, а тому підстава, відповідно до якої [PERSON] отримала спадкове майно, відпала. Статтею 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначено, що у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Єдиною умовою скасування державної реєстрації права власності, обтяження та іншого речового права, серед іншого, є рішення суду, яке набрало законної сили. Підстави внесення запису до Державного реєстру перераховані у статті 19 Закону, серед яких - рішення судів, що набрали законної сили. Не є обґрунтованими також доводи нотаріуса щодо необхідності розгляду справи в частині вимог про скасування рішень про державну реєстрацію прав власності в порядку адміністративного судочинства. Оскільки дані вимоги пов'язані з вимогами про захист речових прав і є похідними. Окремий їх розгляд є недоцільним і не відновить порушені права позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved