Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-23 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася до суду\~та посилаючись на обставини викладені у позовній заяві просила суд визнати громадянина [PERSON], таким , що втратив право користування житловим приміщенням , а саме : житловим будинком № 131 по вул. Кооперативна , смт Володарка , Київської області та примусово зняти його з реєстраційного обліку . Судові витрати покласти на відповідача . 06.11.2015 року Володарським районним судом Київської області винесено рішення , яким у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] відмовлено. Не погоджуючись з ухваленим рішенням, позивач [PERSON] подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким повністю задовольнити її позовні вимоги. 01.12.2015 року ухвалою Апеляційного суду Київської області цивільну справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про\~ визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусове зняття з реєстраційного обліку житлового будинку повернуто до Володарського районного суду Київської області для вирішення питання щодо ухвалення додаткового рішення, протягом десяти днів з моменту отримання справи. В ухвалі Апеляційного суду Київської області вказано , що в резолютивній частині рішення Володарського районного суду Київської області відсутні висновки по суті частини позовних вимог, а саме щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням . При цьому, з мотивувальної частини оскаржуваного рішення вбачаються висновки суду про необхідність відмови у задоволенні позову в цій частині. Окрім того , в рішенні суду не вирішено питання щодо стягнення судового збору. Усуваючи недоліки, виявлені судом апеляційної інстанції суд виходить із наступних міркувань. Так, згідно\~ст. 220 ЦПК України\~ суд, що ухвалив\~рішення, може за заявою\~осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно якої-небудь позовної вимоги, з приводу якої\~сторони подавали\~докази\~і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної суми грошових коштів, які підлягають стягненню,\~майно, яке підлягає передачі, або які дії треба виконати; 3) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених\~статтею 367 цього Кодексу; 4) судом не вирішено питання про\~судові витрати. 2. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. 3. Суд ухвалює додаткове рішення після розгляду питання в судовому засіданні з повідомленням\~сторін. Їх присутність не є обов'язковою. 4. На додаткове рішення може бути подано скаргу. 5. Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу. У судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] просили суд позов задоволити та просили стягнути з відповідача на користь позивача сплачений нею судовий збір. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не зявилася, повідомлена належним чином. Заяви про відкладення розгляду справи до суду не подавала. Відповідач просив суд прийняти рішення на розсуд суду, заперечував проти стягнення з нього судового збору. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не зявився про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений. На адресу суду надійшла заява якою просить суд судовий розгляд провести без його участі ( а.с.232). Заслухавши позицію учасників процесу, ознайомившись з матеріалами цивільної справи № 2/364/138/15 за позовом [PERSON] до [PERSON] про\~ визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та примусове зняття з реєстраційного обліку житлового будинку суд прийшов до переконання про необхідність винесення додаткового рішення. Судом встановлено , що 06.11.2015 року Володарським районним судом Київської області винесено рішення , яким у задоволенні позову [PERSON] відмовлено. Однак у резолютивній частині рішення помилково не зазначено , що у задоволенні позову відмовлено повністю. Зокрема, перед судом позивачем ставилися вимоги про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням та примусове зняття з реєстраційного обліку з житлового будинку . Натомість суд надавши правову оцінку позовним вимогам у мотивувальній частині рішення та вирішивши їх по суті у резолютивній частині рішення помилково зазначив лише про відмову у задоволенні вимог щодо примусового зняття з реєстраційного обліку з житлового будинку . Таким чином , про відмову у задоволенні вимог , щодо визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням у резолютивній частині рішення помилково упущено , що є підставою для винесення додаткового рішення. Щодо вирішення питання по судовому збору, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Так, ст.88 ЦПК України визначає: 1. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. 2. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. 3. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. 4. У разі залишення позову без задоволення, закриття провадження у справі або залишення без розгляду позову позивача, звільненого від оплати судових витрат, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок держави. 5. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат. Матеріали справи вказують, що позивач [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання, на що вказує її пенсійне посвідчення № [NUMBER], дата видачі якого 17.06.2015 року термін дії по 31.03.2016 року ( а.с.101). Відповідно до ст. 5 ч.1 п.9 Закону України « Про судовий збір» вона звільнена від сплати судового збору. Одночасно слід зазначити, що позивач [PERSON] при зверненні до суду сплатила судовий збір у розмірі 243,60 грн. (а.с.1), оскільки на час звернення із даним позовом до суду вона не мала статусу особи звільненої від сплати судового збору. Рішенням суду [PERSON] відмовлено у задоволенні її позовних вимог, тому виходячи з положень ст.88 ЦПК України судові витрати позивачеві за рахунок відповідача не компенсуються, як того просить позивач у своїй позовній заяві. Підсумовуючи вище викладене суд вважає за необхідне постановити додаткове рішення по справі та зазначити , що у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] щодо визнання особи такою що втратила право користування житловим приміщенням, та примусового зняття [PERSON] з реєстраційного обліку- відмовити повністю. Оскільки, за результатами розгляду справи, позивачу у задоволенні позовної заяви відмовлено повністю. Таким чином судовий збір з позивача та відповідача не стягується.

Outcome: dismissed