Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-11 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із зазначеним позовом, у якому просять визнати за ними право власності на будинок та господарські споруди по 1/2 частці за кожною в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], який помер 16.07.2010 року. В обґрунтування своїх вимог зазначають, що 16.07.2010 року помер їх батько [PERSON], після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинок та господарські споруди по вул. І.Романчука, 8 в с. Курчиця, Новоград-Волинського району. Згідно даних з погосподарської книги спірний будинок рахується за померлим [PERSON], який користувався зазначеним житловим будинком, був зареєстрований і постійно проживав у ньому до самої смерті. При звернені до нотаріуса із заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на житловий будинок, у видачі таких свідоцтв позивачам відмовлено, оскільки на вказаний житловий будинок відсутні правовстановлюючі документи. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивачі просять суд визнати за ними право власності на зазначений житловий будинок по 1/2 частині за кожною. У судове засідання [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах [PERSON] не прибула, подала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить проводити розгляд справи у її відсутність. Відповідач участь представника в судове засідання не забезпечив , подав письмову заяву, у якій зазначив, що заявлені позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 16.07.2010 року помер батько позивачів [PERSON]Я.(а.с.5, 6-14). Відповідно до довідки виконкому Чижівської сільської ради від 17.02.2017 року за даними з погосподарської книги будинок № 8 по вул. І. Романчука в с. Курчиця, Новоград-Волинського району, 1953 року забудови, рахується за померлим [PERSON] (а.с.15). Згідно із довідкою від 19.01.2018 року померлий [PERSON] на день смерті був зареєстрований в житловому будинку по вул. І. Романчука, 8, с. Курчиця, Новоград-Волинський район (а.с.24). Як вбачається з довідки виконкому Курчицькою сільською радою від 9.07.2015 року за померлим [PERSON] рахується приватизована земельна ділянка площею 0,50 га., для обслуговування житлового будинку та ведення с особистого підсобного господарства (а.с.25). Постановами державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори від 10.02.2017 року та від 7.03.2018 року позивачам [PERSON] та [PERSON] відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/2 частці за кожною на житловий будинок № 8 по вул. І.Романчука в с. Курчиця, Новоград-Волинського району після смерті батька [PERSON], померлого 16.07.2010 року у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на вищевказане нерухоме майно (а.с.21, 22). Відповідно до повідомлення КП «Новоград-Волинське МБТІ» від 25.07.2016 року право власності на житловий будинок № 8 по вул. І.Романчука, с. Курчиця, Новоград-Волинського району, Житомирської області за [PERSON] не зареєстровано (а.с.23). Дані обставини підтверджуються дослідженими в судовому засіданні доказами (а.с.5-29). Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). За змістом статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Окрім того, згідно із п. 4 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» № 1952-IV від 01.07.2004 року, яким встановлено - права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом (тобто до 1.07.2004 року), визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умови, зокрема, якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. До 19 січня 1996 року згідно з Інструкцією про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою 31.01.1966 р. Міністерством комунального господарства УРСР, не підлягали реєстрації будинки і домоволодіння, розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Обовязок власників забезпечити державну реєстрацію прав власності на всі без винятку обєкти нерухомості введено лише з 29.06.1998 р. Саме цього дня набрала чинності Інструкція про порядок державної реєстрації права власності на обєкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затверджена наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 9.06.1998 р. №121. Таким чином права, набуті (шляхом створення або придбання нерухомості) у власність до 29.06.1998 р. з дотриманням установленого порядку набуття, однак без державної реєстрації, можна вважати такими, що виникли та набуті в установленому законом порядку. Судом встановлено, що відповідно до законодавства, що діяло на момент виникнення права власності в спадкодавця, у сільській місцевості оформлення індивідуальних (приватних) будинків здійснювалося наступним чином: після закінчення будівництва у погосподарську книгу сільської ради вносився відповідний запис та відкривався особистий рахунок на ім'я забудовника. Інших правовстановлюючих документів чинне на той час законодавство не передбачало. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Правовстановлюючі документи про належність будинку спадкодавцеві у даній справі, наявні лише ті, про які йдеться у позовній заяві - відповідний запис у погосподарській книзі сільської ради, що відповідало вимогам чинного на той час законодавства. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивачі у даній справі є спадкоємцями за законом першої черги та прийняли спадщину, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Outcome: approved