Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-26 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся із позовною заявою до відповідача посилаючись на те, що 08.09.2008 року між відповідачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 24.114/08-СК. Відповідно до вказаного договору [PERSON] був наданий кредит в сумі 500000 доларів США. З метою забезпечення зобовязання позивальником між Банком та [PERSON] був укладений Договір поруки № 24.114/08-ДП01 від 08.09.2008 року. 31.10.2008 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 24.114/08-СК до кредитного договору № 24.114/08-СК від 08.09.2008 року, якою встановлено нові умови щодо збільшення розміру про центової ставки, а саме було змінено плату за користування кредитом, яка склала 16,5 % річних замість 16%. Своєї згоди на укладення вказаної додаткової угоди [PERSON] не надавав. 09.8.2010 року між Банком та поручителем [PERSON] була укладена додаткова угода №1 від 09.08.2010 року до Договору поруки № 24.114/08-ДП01 від 08.09.2008 року, якою встановлено нові умови щодо збільшення про центової ставки в розмірі 16,5 %річних. 11.10.2011 року між банком та [PERSON] було укладено договір про внесення змін №2 до Кредитного договору № 24.114/08-СК від 08.09.2008 року, в результаті Кредитний договір був укладений в новій редакції. Свої згоди на укладання вказаного договору [PERSON] не давав. Вважає, що збільшення про центової ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав для покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобовязань перед банком. Просив визнати договір поруки № 24.114/08-ДП1 від 08.09.2008 року укладений між ВАТ «ВТБ Банк» та поручителем [PERSON] та поруку за вказаним договором припиненими. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві та просив позов задоволити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав та пояснив, що поручитель [PERSON] надав свою згоду на підвищення відсоткової ставки за користування кредитом. Окрім цього, вважає, що позивачем був пропущений строк позовної давності. Просив відмовити в задоволенні позову. Суд заслухавши пояснення представника позивача, представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов необґрунтований та задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 08.09.2008 року між відповідачем та [PERSON] був укладений кредитний договір № 24.114/08-СК. Відповідно до вказаного договору [PERSON] був наданий кредит в сумі 500000 доларів США. З метою забезпечення зобовязання позивальником між Банком та [PERSON] був укладений Договір поруки № 24.114/08-ДП01 від 08.09.2008 року. 31.10.2008 року між банком та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 24.114/08-СК до кредитного договору № 24.114/08-СК від 08.09.2008 року, якою встановлено нові умови щодо збільшення розміру про центової ставки, а саме було змінено плату за користування кредитом, яка склала 16,5 % річних замість 16%. Своєї згоди на укладення вказаної додаткової угоди [PERSON] не надавав. 09.08.2010 року між Банком та поручителем [PERSON] була укладена додаткова угода №1 від 09.08.2010 року до Договору поруки № 24.114/08-ДП01 від 08.09.2008 року, якою встановлено нові умови щодо збільшення про центової ставки в розмірі 16,5 %річних. 11.10.2011 року між банком та [PERSON] було укладено договір про внесення змін №2 до Кредитного договору № 24.114/08-СК від 08.09.2008 року, в результаті Кредитний договір був укладений в новій редакції. Свої згоди на укладання вказаного договору [PERSON] не давав. Згідно ст. 547, 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку, правочин щодо забезпечення виконання зобовязання укладається в письмовій формі. Відповідно до ст. 202, 207 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. Ст. 559 ч.1 ЦК України встановлено, що порука припиняється з припиненням забезпеченого зобовязання. А також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Згідно п.1.1 Кредитного договору № 24.114/08-СК від 08.09.2008 року позичальник [PERSON] отримав кредитні кошти в сумі 500000 доларів США строком на 7 року до 07.09.2015 року зі сплатою відсотків за користування кредитним коштами в розмірі 16% річних. 31.10.2008 року між Банком та [PERSON] була укладена додаткова угода № 24.114/08-СК/ДУ01 до Кредитного договору № 24.114/08 СК від 08.09.2008 року згідно якої була збільшено відсоткову ставку за користування кредитними коштами в розмірі 16,5%, яка починає діяти з 01.11.2008 року. 09.08.2010 року між Банком та поручителем [PERSON] була укладена додаткова угода №1 від 09.08.2010 року до Договору поруки № 24.114/08-ДП01 від 08.09.2008 року, якою встановлено нові умови щодо збільшення про центової ставки в розмірі 16,5 %річних. Зі змісту Договору про внесення змін №2 до Кредитного договору №24.114/08-СК від 08.09.2008 року від 11.10.2011 року вбачається, що змінилась тільки відсоткова ставка за користування кредитними коштами з 16% на 16,5%. В решті Кредитний Договір залишився без змін. Згоду Поручитель [PERSON] надав підписавши додаткова угода №1 від 09.08.2010 року до Договору поруки № 24.114/08-ДП01 від 08.09.2008 року, якою встановлено нові умови щодо збільшення про центової ставки в розмірі 16,5 %річних. За таких обставин, посилання позивача на те, що Банком було погіршено його становище, як поручителя та він не надавав згоди на внесення змін до Кредитного договору не відповідають встановленим в судовому засіданні обставинам. Згідно вимог ст. 29 ЦПК України, кожан сторона повинна надати всі наявні у неї докази до або під час попереднього судового засідання, в разі, якщо попереднє судове засідання в справі не проводиться, до початку розгляду справи по суті. Ст.60 ЦПК України чітко встановлений обовязок на кожну сторону доводити ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. В Постанові Верховного Суду України № 21.01.2015 року у справі № 6-190цс14, правова позиція якої є обовязковою для виконання всіма судоми зазначено, що у разі зміни кредитором на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України строку виконання основного зобовязання, передбаченого ч.4 ст.559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати. Як було встановлено в судовому засіданні та ці обставини, сторонам не заперечувались, 17.07.2014 року в звязку із невиконання Боржником [PERSON] своїх зобовязань за кредитним договором, поручителю [PERSON] був направлений лист про дострокове повернення кредитних коштів. У вересні 2014 року Банк звернувся до Шевченківського районного суду м.Чернівці із позовною заявою про дострокове стягнення з [PERSON] кредитних коштів. За таких обставин, враховуючі всі обставини, які були встановлені в судовому засіданні, прийнявши до уваги всі докази в їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про припинення договору поруки № 24.114/08-ДП01 від 08.09.2008 та поруки за цим договором припиненим необхідно відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: approved