Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-17 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя в натурі, у якому просив здійснити поділ спільного майна подружжя наступним чином: - визнати за [PERSON] право власності на: житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0565 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться за адресою: [ADDRESS]; житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], усього майна на загальну вартість 674278,70 грн.; - визнати за [PERSON] право власності на: нежитлову будівлю магазину по [ADDRESS]; земельну ділянку розміром 512 кв.м, кадастровий номер [NUMBER] в [ADDRESS]; нежитлове приміщення в житловому будинку з підвалом по [ADDRESS]; автомобіль RENAULT DASTER, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; 1/2 частину житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що по [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0646 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану по [ADDRESS]; конструкцію торгівельного павільйону зупинкового комплексу, тимчасово розміщеного по [ADDRESS], усього майна на загальну вартість 648765,18 грн.; - припинити за [PERSON] право власності на частку у спільному майні подружжя на: 1/2 частину нежитлового приміщення в житловому будинку з підвалом по [ADDRESS]; 1/2 частину автомобіля RENAULT DASTER, 2010 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що по [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0646 га, кадастровий номер [NUMBER], розташовану по [ADDRESS]; 1/2 частину конструкції торгівельного павільйону зупинкового комплексу, тимчасово розміщеного по [ADDRESS]; 1/2 частину нежитлової будівлі магазину по [ADDRESS]; 1/2 частину земельної ділянки розміром 512 кв.м, кадастровий номер [NUMBER] в [ADDRESS]; - припинити за [PERSON] право власності на 1/2 частку у спільному майні на: житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS]; житловий будинок [ADDRESS]; земельну ділянку площею 0,0565 га, кадастровий номер [NUMBER], що знаходиться по [ADDRESS]; - виділити [PERSON] із земельної ділянки площею 0,0433 га, кадастровий номер [NUMBER], яка розташована по [ADDRESS] частину, необхідну для проходу та проїзду на велосипеді, на транспортному засобі до власної земельної ділянки площею 0,0565 га, що знаходиться за адресою: [ADDRESS]. У березні 2014 року [PERSON] звернулася до [PERSON] із зустрічним позовом про розподіл майна подружжя в натурі, посилаючись на положення ст.ст. 60, 69, 70, 71 СК України, ст.ст. 364, 365, 367 ЦК України, просила виділити у власніть [PERSON]: - житловий будинок з надвірними будівлями в [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частину даного будинку; - нежитлову будівлю магазин в [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частину даної будівлі; - нежитлове приміщення в житловому будинку з підвалом по [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частину даного приміщення; - земельну ділянку розміром 512 кв.м в [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частину даної земельної ділянки; - земельну ділянку площею 0,0565 га в [ADDRESS] ділянка №1 та припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину даної земельної ділянки; - земельну ділянку площею 0,0646 га в [ADDRESS] ділянка №2 та припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину даної земельної ділянки; - конструкцію торгівельного павільйону зупинкового комплексу, тимчасово розміщеного по [ADDRESS], припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину вказаної конструкції. Позивачка також просила виділити в натурі у власність [PERSON] наступне майно: - магазин продовольчих товарів по [ADDRESS]; - житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частину даного будинку; - 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на 1/4 частину даного будинку. - автомобіль RENAULT DASTER, реєстраційний номер [NUMBER], припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частину даного автомобіля. Зустрічний позов обґрунтований тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2014 роки та рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2013 року визнано за [PERSON] та [PERSON] за кожним право власності на 1/2 частину вищевказаного майна як на об'єкти спільної сумісної власності подружжя. Оскільки на даний час згоди про поділ майна співвласників в натурі між сторонами не досягнуто, просила вирішити це питання у судовому порядку. Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду від 15 вересня 2014 року первісний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя залишено без розгляду за заявою позивача (а.с.162 т.1). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2014 року у задоволенні зустрічного позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя, третя особа - [PERSON], відмовлено. В апеляційній скарзі [PERSON] просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 грудня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити її позовні вимоги та розділи майно в натурі. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що рішення ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Апелянт зазначає, що підставою звернення до суду із зустрічним позовом була відсутність згоди між нею та [PERSON] про розподіл майна в позасудовому порядку. Вказує, що проведення будівельно-технічної експертизи є визначальним при розгляді даної справи, а у задоволенні її повторного клопотання про проведення такої експертизи судом першої інстанції було необґрунтовано відмовлено, що і стало підставою для відмови у задоволенні позову. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивачки [PERSON] та адвоката Жайворонка І.В., які підтримали апеляційну скаргу, відповідача [PERSON] та адвоката Кравченка А.П., які наполягали на законності рішення суду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення. Відмовляючи у задоволенні позову [PERSON], суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами існує спір з приводу реального поділу майна, під час розгляду справи не досягнуто згоди сторін щодо вартості спірного майна, тому суд позбавлений можливості провести реальний поділ майна подружжя. Проте з таким висновком місцевого суду не може погодитись апеляційний суд, виходячи з наступного. Судом по справі встановлено, що з 26 квітня 2001 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 25 червня 2013 року (а.с.15 т.1). Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 17 січня 2014 року задоволено частково позови [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності на 1/2 частину майна подружжя та поділ майна (а.с.22-24 т.1). Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину майна, що є об'єктом спільної сумісної власності, а саме на: - 1/2 частину нежитлової будівлі магазину по [ADDRESS]; - 1/2 частину нежитлового приміщення в житловому будинку з підвалом по [ADDRESS]; - 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]; - 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями [ADDRESS]; - 1/2 частину земельної ділянки площею 512 кв.м по [ADDRESS] кадастровий номер [NUMBER] в с. Валки Прилуцького району; - 1/2 частину автомобіля RENAULT DASTER, реєстраційний номер, [NUMBER]. Визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину майна, що є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а саме на: - 1/4 частину житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами по [ADDRESS] - 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]; - 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0565 га кадастровий номер [NUMBER], що розташована в [ADDRESS]; - 1/2 частину земельної ділянки площею 0,0646 га кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою [ADDRESS]. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 15 жовтня 2013 року визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину конструкції торговельного павільйону зупинкового комплексу, тимчасово розміщеного за адресою: [ADDRESS], вартістю 35000 грн. (а.с.13-14 т.1). Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Таким чином, вищезазначеними рішеннями судів проведено поділ спільного майна, визнано право власності за кожним із сторін на 1/2 частину спільного майна, на час розгляду даної справи вказане вище спірне майно не є об'єктом спільної сумісної власності колишнього подружжя, а належить сторонам на праві спільної часткової власності, а тому при вирішенні даного спору (зважаючи на зміст позовних вимог [PERSON]) необхідно керуватися положеннями ст.ст. 364, 365 ЦК України. Згідно із частинами 1, 2 статті 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Відповідно до статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім'ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Для припинення права особи на частку у спільному майні необхідно встановити наявність будь-якої з обставин, передбачених пунктами 1-3 частини 1 статті 365 ЦК України, з обов'язковою умовою, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника і членам його сім'ї, та попереднє внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Вищезазначені норми матеріального права є різними за своєю правовою природою й кожна з них є окремою підставою для пред'явлення позову. Так, стаття 364 ЦК України визначає порядок добровільного виділу співвласнику частки в натурі у спільному майні, а стаття 365 ЦК України передбачає можливість за позовом інших співвласників примусово припинити право особи на частку у спільному майні. Припинення права на частку у спільному майні за вимогою іншого співвласника на підставі статті 364 ЦК України є порушенням норм матеріального права. При цьому грошова або інша майнова компенсація відповідно до статті 364 ЦК України може бути виплачена співвласнику, який виділяється, лише за його згодою. Водночас відповідно до статті 365 ЦК України згоди особи, право якої на частку у спільному майні припиняється, на отримання компенсації за його частку не потрібно (позивачу лише необхідно внести вартість частки, право на яку припиняється, на депозитний рахунок суду) Згідно висновку комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи № С-98, складеного 16 вересня 2015 року експертами Чернігівської регіональної торгово-промислової палати (а.с.57-94 т.2), проведеної за ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 26 лютого 2015 року: 1. Дійсна вартість на час проведення експертизи 1/2 частини житлового будинку з господарсько-побутовими спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] складає 158 921 грн. 2. Дійсна вартість на час проведення експертизи житлового будинку [ADDRESS] складає 1215958 грн. 3. Дійсна вартість на час проведення експертизи земельної ділянки площею 0,0565 га, кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] становить 47799 грн. 4. Дійсна вартість на час проведення експертизи земельної ділянки площею 0,0646 га кадастровий номер [NUMBER], що розташована за адресою: [ADDRESS] становить 54651,60 грн. 5. Враховуючи наявний «ветхий» технічний стан житлового будинку [ADDRESS], експерт зазначає про обмеженість використання будівель за своїм функціональним призначенням, тому вказаний житловий будинок оцінці не підлягає. 6. Дійсна ринкова вартість нежитлової будівлі (магазин) по [ADDRESS], станом на момент проведеного обстеження, з заокругленням до цілих становить 92030 грн. 7. Дійсна ринкова вартість нежитлового приміщення в житловому будинку з підвалом по [ADDRESS], станом на момент проведеного обстеження, з заокругленням до цілих становить 74692 грн. 8. Дійсна вартість на час проведення експертизи земельної ділянки площею 512 кв.м кадастровий номер [NUMBER] по [ADDRESS] становить 18604 грн. 9. Дійсна вартість на час проведення експертизи конструкції торговельного павільйону зупинкового комплексу по [ADDRESS], визначена за порівняльним підходом, становить 183365 грн. 10. Дійсна вартість на час проведення експертизи магазину продовольчих товарів по [ADDRESS] 113310 грн. У судовому засіданні апеляційного суду експерти Чернігівської регіональної торгово-промислової палати [PERSON], [PERSON], [PERSON], які складали висновок комплексної судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи №С-98 надали письмові пояснення, згідно яких у пункті 2 вказаної експертизи допущено помилку, невірно зазначений номер житлового будинку [ADDRESS], замість вірного «№46-А», а тому необхідно читати «[ADDRESS]». Відповідно до вимог ч. 2 ст. 365 ЦК України позивачці [PERSON] у судових засіданнях апеляційного суду 15.10.2015 року та повторно 19.11.2015 року пропонувалося внести на депозитний рахунок суду 843549,80 грн. - вартості частки відповідача [PERSON] у спільному майні, на яке позивачка просила припинити його право власності, а саме 1/2 частини нежитлової будівлі магазину в [ADDRESS]; 1/2 частини нежитлового приміщення в житловому будинку з підвалом по [ADDRESS]; 1/2 частини житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS]; 1/2 частини земельної ділянки розміром 512 кв.м в с. Валки [ADDRESS]; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0565 га в [ADDRESS] ділянка №1; 1/2 частини земельної ділянки площею 0,0646 га в [ADDRESS] ділянка №2; 1/2 частини конструкції торгівельного павільйону зупинкового комплексу по [ADDRESS]. [PERSON] категорично відмовилася від внесення коштів на депозитний рахунок суду, посилаючись на відсутність у неї таких коштів. З огляду на вищевикладене, позовні вимоги [PERSON] про виділення їй у власність: нежитлової будівлі-магазину в [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частину даної будівлі вартістю 46015 грн.; нежитлового приміщення в житловому будинку з підвалом по [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частину даного приміщення вартістю 37346 грн.; житлового будинку з надвірними будівлями в [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частину даного будинку вартістю 607979 грн.; земельної ділянки розміром 512 кв.м в с. Валки [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частину даної земельної ділянки вартістю 9302 грн.; земельної ділянки площею 0,0565 га в [ADDRESS] ділянка №1 та припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину даної земельної ділянки вартістю 23899,50 грн.; земельної ділянки площею 0,0646 га в [ADDRESS] ділянка №2 та припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину даної земельної ділянки вартістю 27325,80 грн.; конструкції торгівельного павільйону зупинкового комплексу по [ADDRESS], припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину вказаної конструкції вартістю 91682,50 грн. не можуть бути задоволені, так як стягнення на підставі ст. 365 ЦК України за своєю правовою природою є примусовим, оскільки слугує захистом майнових інтересів особи, частка якої у спільному майні припиняється за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду та присуджується без згоди іншого співвласника. Крім того, задоволення вищезазначених позовних вимог завдасть істотної шкоди інтересам іншого співвласника - відповідача [PERSON] зважаючи на те, що він позбавляється права власності майже на все спільне майно, в тому числі на житло по [ADDRESS], у якому він зареєстрований (а.с. 62-64, 197 т. 1). Позовні вимоги [PERSON] про виділення в натурі відповідачу [PERSON] магазину продовольчих товарів по [ADDRESS]; житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частину даного будинку; 1/2 частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS], припинивши право власності [PERSON] на 1/4 частину даного будинку; автомобілю RENAULT DASTER, [NUMBER], припинивши право власності [PERSON] на 1/2 частину даного автомобіля не підлягають задоволенню, з огляду на те, що не ґрунтуються на нормах статті 365 ЦК України. Позивачка просить виділити вказане майно відповідачу у власність та припинити її право власності без вирішення питання грошової компенсації вартості частки у спільному майні, в той час як нормами ст. 365 ЦК України передбачається можливість припинення права власності іншого співвласника, а не позивача по справі. До того, що стосується магазину продовольчих товарів, який розташовано в [ADDRESS] і який позивачка просить виділити відповідачу у власність, необхідно зазначити наступне. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 21 листопада 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 6 лютого 2015 року, скасовано рішення Прилуцького міськрайонного суду від 17 січня 2014 року в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину житлового будинку [ADDRESS]; визнано за [PERSON] право власності на 1/2 частину магазину продовольчих товарів, який розташовано в [ADDRESS] (а.с.226-227 т.1). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 липня 2015 року рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 6 лютого 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції. Крім того, з договору купівлі-продажу від 21 жовтня 2014 року та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 127-128 т. 2) вбачається, що власником магазину продовольчих товарів, який розташовано в [ADDRESS] з 21.10.2014 року є [PERSON], а не сторони по справі в рівних частинах. Житловий будинок з надвірними будівлями по [ADDRESS], який позивачка також просить виділити у власність відповідачу, знищено внаслідок пожежі, яка трапилася 06.06.2014 року (а.с. 202, 240-245 т. 1), тобто до постановлення рішення судом першої інстанції. Згідно акту обстеження житлового будинку від 03.04.2015 року, складеного комісією у складі працівників та депутатів Малківської сільської ради (а.с. 19 т. 2), повністю знищено вогнем дах та покрівля, вікна, двері, перегородки, перекриття, електропостачання, зруйнована повністю одна стіна від городу, інші стіни мають тріщини та руйнування. Під впливом природних явищ (дощу, снігу, вітрів) залишки будівлі становлять набір будівельних матеріалів. За висновком судової експертизи № С-98 від 16 вересня 2015 року, враховуючи наявний «ветхий» технічний стан житлового будинку [ADDRESS], експерти зазначили про обмеженість використання будівель за своїм функціональним призначенням, та взагалі не оцінили житловий будинок. Враховуючи, що судом першої інстанції неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи, і як наслідок, судом неправильно застосовані норми матеріального права, апеляційний суд на підставі пп. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України скасовує рішення суду першої інстанції і ухвалює нове рішення про відмову у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя в натурі.

Outcome: partial