Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-23 00:00:00

у березні 2017 року позивач звернувся до суду із вказаним вище позовом та просить стягнути з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на свою користь на відшкодування моральної шкоди 100000 грн. Позовна заява обґрунтована позивачем тим, що у провадженні старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції ГУ НП України в Полтавській області [PERSON] знаходиться кримінальне провадження № 12013180100003825 відносно службових осіб [PERSON] управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 382, 356 КК України. В даному кримінальному провадженні він має статус потерпілого. Досудове розслідування проводиться із 2013 року, однак жодній особі підозру у вчиненні вказаних вище кримінальних правопорушеннях не предявлено, не дивлячись на наявність беззаперечних доказів. Слідчий та працівники прокуратури умисно затягують розгляд справи, обвинувальний акт до суду не направляють. Він неодноразово звертався зі скаргами на неналежне проведення досудового розслідування до керівників слідчого відділу НП та прокуратури, які залишали їх без належного реагування. 28.08.2016 року слідчий Колганов А.О. прийняв рішення про закриття кримінального провадження № 12013180100003825. 16.02.2017 року ухвалою Апеляційного суду Полтавської області скасовано вище вказану постанову про закриття кримінального провадження у звязку із неповнотою проведеного досудового розслідування. 10.05.2016 року він звернувся до слідчого судді Київського районного суду м.Полтава із скаргою щодо порушення розумних строків розгляду при здійсненні досудового розслідування. 28.02.2017 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м.Полтава подана ним скарга задоволена. Встановлено місячний строк з моменту задоволення клопотання [PERSON] про встановлення строків досудового розслідування кримінального провадження № 12013180100003825 для проведення процесуальних дій та достатніх для закінчення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 12013180100003825. Зобовязано старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції ГУ НП України в Полтавській області [PERSON] у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України терміново виконати вимоги ст.28 КПК України щодо розумності строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12013180100003825 та в місячний строк виконати необхідні слідчі дії для завершення досудового слідства, оголошення обвинуваченим повідомлення про підозру і направлення обвинувального акту до суду. У даному судовому засіданні він довів, що слідчі не виконували свої службові обовязки належним чином, а керівники слідчого підрозділу не вживали жодних заходів для організації роботи підлеглих слідчих і контролю проведенням досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12013180100003825, було порушено розумні строки проведення досудового розслідування даного кримінального та слідчим винесено незаконно постанову про закриття кримінального провадження. Внаслідок таких дій відповідача йому було спричинено моральну шкоду, оскільки маючи статус потерпілої особи у кримінальному провадженні йому довелося тривалий час оскаржувати дії слідчих, які не виконували належним чином свої службові обовязки по проведенню досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12013180100003825, оскаржувати порушення розумних строків проведення досудового розслідування та незаконну постанову слідчого про закриття кримінального провадження. Моральна шкода полягала у суттєвих емоційних стражданнях, які викликали підвищення кровяного тиску, безсоння, головний біль. Він був вимушений приймати медичні препарати, щоб позбутися постійного головного болю та безсоння, загострення протікання інших хвороб, які є наслідком психічної травми та розладом нервової системи. Кошти для придбання медичних препаратів довелося забирати у членів його сімї. Через дії та бездіяльність службових осіб страждав не лише він, а й інші члени його сімї. Через порушення душевної рівноваги він позбавлений можливості жити повноцінним життям, реалізувати свої плани та можливості. Завдану моральну шкоду він оцінює у 100000 грн., яка складається із: -10000 грн. за порушення конституційно закріплених громадянських прав і свобод; -10000 грн. за приниження честі та гідності; -5000 грн. за завдання душевних страждань у звязку з протиправною поведінкою службових осіб відповідача; -15000 грн. за спричинення фізичного болю і страждань, перенесених внаслідок ушкодження здоровя та погіршення у звязку з цим фізичних здібностей; -10000 грн. для лікування та покращення стану здоровя; -50000 грн. сатисфакційна складова моральної шкоди, яка виконує функції штрафних санкцій з метою превенції нових правопорушень з боку відповідача. У судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у ньому, наполягав на його задоволенні. Співвідповідачі Головне управління Національної поліції в Полтавській області, Державна казначейська служба України у судове засідання не зявилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: 16.02.2017 року ухвалою колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області апеляційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтава від 04.11.2016 року скасовано. Постановлено нову ухвалу, якою задоволено скаргу [PERSON] та скасовано постанову старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції ГУНП в Полтавській області [PERSON] від 22.08.2016 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 12013180100003825. Із мотивувально описової частини даної ухвали слідує, що ухвалою Київського районного суду м.Полтави від 04.11.2016 року було відмовлено у задоволенні скарги [PERSON] на рішення слідчого про закриття кримінального провадження № 12013180100003825. Підставою для скасування даної ухвали явилося те, що слідчий суддя, який розглядав скаргу [PERSON], подану у порядку ст. 303 КПК України, не звернув увагу на суперечності між мотивувальною та резолютивною частиною оскаржуваною постанови, а саме слідчий дійшов висновку щодо відсутності події кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч.ч. ст. 382 КК України. Натомість, кримінальне провадження було закрите на підставі п. 2 ч.1 ст.284 КПК України, тобто у звязку із відсутністю в діях службових осіб [PERSON] управління пенсійного фонду України в Полтавській області складу кримінальних правопорушень, передбачених ст.356, ч.ч.1,2 ст.382 КК України. Окрім цього, колегія суддів вказала, що незважаючи на великий обсяг проведеної слідчим роботи, ним так і не зясовано коло службових осіб Упаравління ПФУ в Полтавській області, які переводили [PERSON] без його згоди з одного виду пенсії на інший та осіб, на яких було покладено обовязки щодо виконання судових рішень відносно [PERSON], а також не виконано в повному обсязі вказівки старшого прокурора прокуратури Київського району м.Полтава [PERSON] та начальника слідчого управління ГУНП в Полтавській області [PERSON] щодо проведення слідчих (розшукових) дій, спрямованих на встановлення обставин кримінального провадження. зокрема, слідчим не витребувано посадові інструкції службових осіб ГУ Пенсійного фонду в Полтавській області, відповідальних за переведення [PERSON] з одного виду пенсійного збезпечення на інший та за виконання судових рішень; не отримано та не проаналізовано інформацію Київського ВДВС Полтавського МУЮ щодо відкритих виконавчих проваджень, розпочатих за судовими рішеннями на користь [PERSON] та не допитано державних виконавців з приводу здійснення заходів, направлених на виконання судових рішень на користь [PERSON]; [PERSON], незважаючи на його заяву, не надано можливість ознайомитися з матеріалами кримінального провадження та не виконана вказівка щодо його допиту, тощо. З огляду на вище викладене, колегія суддів погодилася з доводами апелянта про неповноту досудового розслідування. 28.02.2017 року слідчий суддя Київського районного суду м.Полтава скаргу [PERSON] задовольнив. Встановив місячний строк з моменту задоволення клопотання [PERSON] про встановлення строків досудового розслідування кримінального провадження № 12013180100003825 для проведення процесуальних дій та достатніх для закінчення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 12013180100003825. Зобовязано старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції ГУ НП України в Полтавській області [PERSON] у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України терміново виконати вимоги ст.28 КПК України щодо розумності строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12013180100003825 та в місячний строк виконати необхідні слідчі дії для завершення досудового слідства, оголошення обвинуваченим повідомлення про підозру і направлення обвинувального акту до суду. Як вбачається із матеріалів справи, предметом позову є стягнення моральної шкоди, заподіяної незаконним діями та бездіяльністю [PERSON] управління Національної поліції у Полтавській області. Обгрунтовуючи позов, позивач посилався на вимоги ст. 56 Конституції України та ст.ст. 23, 1166,1167, 1173, 1176 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверенням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду, передбачені нормами статтей 1166, 1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб'єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою статті 1176 ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування частини першої статті 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами. Частиною 6 ст.1176 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі внаслідок іншої незаконної дії або бездіяльності чи незаконного рішення органу дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, відшкодовується на загальних підставах. Із поданої позовної заяви як на підставу для відшкодування моральної шкоди внаслідок протиправної бездіяльності відповідача [PERSON] управління національної поліції в Полтавській області позивач послався на ухвалу Київського районного суду м.Полтава від 28.02.2017 року, якою, ніби то встановлено невиконання службових обовязків слідчими у кримінальному провадженні № 12013180100003825, бездіяльність керівників слідчого підрозділу, які не вживали заходів для організації роботи підлеглих слідчих і контролю за проведенням досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, чим було порушено розумні строки проведення досудового розслідування та слідчим винесено незаконно постанову про закриття кримінального провадження. Виходячи із змісту даної позовної заяви та доводів позивача, наданих ним у судовому засіданні суд вважає за необхідне застосувати до спірних правовідносин положення ч. 6 ст. 1176 ЦК України. Згідно ч.1, ч.2 п.2, ч.3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Аналізуючи докази у справі, надані позивачем в обґрунтування заявлених позовних вимог, а саме ухвалу колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 16.02.2017 року та ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтава від 28.02.2017 року, суд приходить до висновку про відсутність даних, які б вказували на невиконання службових обовязків слідчими у кримінальному провадженні № 12013180100003825, бездіяльність керівників слідчого підрозділу, які не вживали заходів для організації роботи підлеглих слідчих і контролю за проведенням досудового розслідування у даному кримінальному провадженні. Так, на підтвердження даних висновків суду вказують дані, викладені у мотивувальній частині ухвали колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Апеляційного суду Полтавської області від 16.02.2017 року, згідно якої колегія суддів вказала на проведення великого обсягу роботи слідчим у кримінальному провадженні № 12013180100003825. При чому суд вважає, що встановлення факту неповноти проведеного досудового розслідування, внаслідок чого колегією суддів постанову слідчого про закриття кримінального провадження № 12013180100003825 було скасовано, не може вказувати на невиконання службових обовязків слідчими та бездіяльність керівників слідчого підрозділу. Таких же висновків суд приходить, дослідивши як доказ ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Полтава від 28.02.2017 року, якою встановлено місячний строк з моменту задоволення клопотання [PERSON] про встановлення строків досудового розслідування кримінального провадження № 12013180100003825 для проведення процесуальних дій та достатніх для закінчення досудового розслідування в рамках кримінального провадження № 12013180100003825. Зобовязано старшого слідчого СВ відділення поліції № 1 Полтавського відділу поліції ГУ НП України в Полтавській області [PERSON] у відповідності до вимог Кримінального процесуального кодексу України терміново виконати вимоги ст.28 КПК України щодо розумності строків досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12013180100003825 та в місячний строк виконати необхідні слідчі дії для завершення досудового слідства, оголошення обвинуваченим повідомлення про підозру і направлення обвинувального акту до суду. Із мотивувальної частини вказаної ухвали слідчий суддя послався на положення ст. 28 КПК України , згідно якої під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийнятті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є обєктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. При цьому, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя ( в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції), а судового провадження суд. Проаналізувавши даний доказ, суд вважає, що у даній ухвалі слідчий суддя, прийшовши до висновку про встановлення процесуального строку, не зазначив конкретно процесуальні дії, які слідчий був зобовязаний вчинити у кримінальному провадженні № 12013180100003825 у місячний строк, а вказівка виконати у цей строк необхідні слідчі дії для завершення досудового слідства, оголошення обвинуваченим повідомлення про підозру і направлення обвинувального акту до суду носять неконкретизований та абстрактний характер. Таким чином, слід прийти до висновку, що доказів, які б свідчили, що відповідач в межах своєї компетенції не вживав заходів для забезпечення слідчими дотримання вимог чинного законодавства при проведенні досудового розслідування у кримінальному провадженні № 12013180100003825 на розгляд суду не надано. При цьому не підтверджено належними доказами доводи щодо неодноразового звернення позивача зі скаргами на неналежне проведення досудового розслідування до керівників слідчого відділу НП та прокуратури та які залишалися їх без належного реагування. Окрім цього, не надано на розгляд суду доказів в обґрунтування доводів позивача щодо спричинення йому моральної шкоди, яка б полягала у його суттєвих емоційних стражданнях, які викликали підвищення кровяного тиску, безсоння, головний біль; необхідності приймати медичні препарати, щоб позбутися постійного головного болю та безсоння, загострення протікання інших хвороб; позбавлення можливості жити повноцінним життям, реалізувати свої плани та можливості. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає. Судової витрати слід вирішити у відповідності до ст. 88 ЦПК України. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, позивач звільнений від сплати судового збору у відповідності до положень Закону України «Про судовий збір», дані витрати необхідно віднести на рахунок держави.

Outcome: dismissed