Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-10 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернулася до Миронівського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на малолітню дитину. В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що з 2005 року перебувала у фактичних шлюбних стосунках із відповідачем. Від спільного проживання в них народилася дитина син [PERSON], [INFO]. Однак з 2009 року вони з відповідачем проживають окремо, син проживає разом із нею. Відповідач участі у вихованні їх спільної дитини не бере, матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість, тому просила у судовому порядку стягнути із [PERSON] аліменти на її користь на утримання дитини у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із дня предявлення позову та до досягнення сином повноліття. У підготовчому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала з мотивів і підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач у підготовчому засіданні позовні вимоги визнав, проти задоволення позову не заперечував. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно зясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебували у фактичних шлюбних стосунках з 2005 року. Від спільного проживання [PERSON] та [PERSON] мають дитину сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії І-ОК № 022794, виданим 13 грудня 2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Миронівського районного управління юстиції Київської області /а.с.6/. Із довідки № 91 від 14 березня 2018 року, виданої Македонською сільською радою Миронівського району, Київської області вбачається, що [PERSON] зареєстрована та проживає в [INFO] та разом з нею проживає та перебуває на її утриманні син [PERSON], [INFO] /а.с.7/. Статтею 5 Сімейного кодексу України\~визначено, що держава охороняє сімю, дитинство, материнство, батьківство, створює умови для зміцнення сімї. Моральне виховання та матеріальне утримання дітей є одним із найголовніших та найважливіших обовязків батьків, що випливає з усталених моральних принципів суспільства й чинного законодавства. Це, зокрема, виявляється в забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Цей обовязок закріплений у ст. ст.\~51,\~52 Конституції України, ст. ст. 180 - 201 СК України. На підставі положень\~ст. 180 СК України\~батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обовязку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. До розгляду справи судом згоди щодо утримання дитини сторонами не досягнуто. В даний час їх дитина перебуває на утриманні в позивачки, відповідач добровільно не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої\~Постановою Верховної Ради України за № 789-XII від 27 лютого 1991 року, закріплено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Частиною 3\~ст. 181 Сімейного кодексу України\~встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька. Оскільки обовязки по утриманню дітей батьки несуть спільно, то з відповідача, який являється працездатним, проте в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, аліменти підлягають стягненню в примусовому порядку. Відповідно до ч. 1\~ст. 183 Сімейного Кодексу України\~частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Сімейний кодекс України\~містить положення щодо мінімального розміру аліментів, який не може бути менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. За правилами\~статті 182 Сімейного Кодексу України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідач у підготовчому засіданні позов визнав. Суд приймає визнання відповідачем позову, оскільки воно не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до частини 1\~статті 191 Сімейного кодексу України\~аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що аліменти з відповідача необхідно стягувати з 28 березня 2018 року. У відповідності до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного, ст. ст.\~180 - 183,\~191 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved