Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, у якому зазначає, що з 08 лютого 1999 року по 29 грудня 2014 року перебувала з відповідачем у трудових відносинах. Наказом № 042.03/42 від 29 грудня 2014 року була звільнена з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. В порушення вимог ст. 116 КЗпП України відповідач в день звільнення не виплатив їй всієї належної від підприємства суми. Посилаючись на вимоги ст. 117 КЗпП України, позивачка просить стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні. У судове засідання позивачка не зявилася, подала письмову заяву, у якій просить задовольнити позов та розглянути справу в її відсутності. Відповідач по повторному виклику у судове засідання не зявився, про час, місце та дату розгляду справи повідомлений належним чином, причин неявки не повідомив, тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з слідуючих підстав. Судом встановлено, що позивачка перебувала в трудових відносинах з відповідачем і наказом № 042.03/42 від 29 грудня 2014 року була звільнена з роботи за згодою сторін на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України. Відповідач при звільненні не виплатив всіх сум, що належать позивачці від підприємства. Заборгованість по заробітній платі складає 25412,65 грн. Наведені обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. Відповідно до ч.1 ст. 116 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Згідно ч.1 ст. 117 КЗпП України, в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Відповідно до п. 2 Постанови КМУ № 100 від 08.02.1995 року «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати», середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою повязана відповідна виплата. Пунктом 8 вказаного Порядку встановлено, що нарахування виплат провадиться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів. Згідно довідки про середню заробітну плату від 23.01.2015 року № 062.01/106, позивачу нараховано заробітну плату у жовтні 2014 року 3073,04 грн, листопаді 2014 року 5890 грн, а разом 8963,04 грн. Число робочих днів у листопаді-грудні 2014 року становить 43. Виходячи з цих даних, середньоденна заробітна плата позивачки за жовтень-листопад 2014 р. складає 208,44 грн (8963,04/43 = 208,44). Період затримки розрахунку при звільненні за період з 30 грудня 2014 року по день ухвалення судом рішення становить 110 робочих днів. Таким чином, середній заробіток за період затримки розрахунку при звільненні з 30 грудня 2014 року по 11 червня 2015 року включно становить 22928,40 грн. (110дн.х 208,44грн = 22928,40). На підставі викладеного та

Outcome: approved