Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-08 00:00:00

У вересні 2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ «Укрсиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 08 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (правонаступник Публічне акціонерне товариство «Укрсиббанк») та [PERSON] укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11072225000. Відповідно до умов вказаного кредитного договору [PERSON] надав відповідачу кредит в іноземній валюті у розмірі 27\~000 (двадцять сім тисяч) доларів США, а відповідач зобовязалася повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 08.11.2021 року згідно з графіком погашення кредиту та сплачувати протягом 30 календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, проценти за користування кредитом у розмірі 10,3 % річних. Однак, у порушення умов Кредитного договору Позичальник свої зобовязання за Кредитним договором належним чином не виконує, у звязку із чим виникла перед банком заборгованість, яка складається із заборгованості по кредиту 20\~558,88 дол. США, заборгованості по процентам 2\~676,67 дол. США, пені за прострочення сплати кредиту 57\~123,38 грн., та пені за прострочення сплати процентів 9\~913,98 грн. З огляду на викладені обставини, позивач просить достроково стягнути із відповідача на свою користь заборгованість за [PERSON] про надання споживчого кредиту № 11072225000 у вищевказаному розмірі та судовий збір, понесений при подачі позову до суду. У судове засідання представник позивача не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, одночасно просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила у повному обсязі, посилаючись на те, що розрахунок заборгованості позивачем здійснено невірно, тому він є необґрунтованим та не доведеним. Крім того, позивачем пропущено строки позовної давності стосовно частини заборгованості, тому відповідач просила застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Заперечуючи проти задоволення позовних вимог, відповідач також посилається на те, що всупереч ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивач не звертався до неї з попереднім повідомленням щодо необхідності дострокового повернення всієї суми кредиту, тому такі вимоги є передчасними. Також, відповідач зазначає, що у матеріалах справи відсутні будь-які документи, що підтверджують факт видачі їй кредиту. Крім того, [PERSON] вважає, що у правовідносинах між позивачем та нею не дотримано розумного балансу між публічним інтересом ефективного перерозподілу грошових накопичень, комерційними інтересами банків та охоронюваними законом інтересами споживачів. З огляду на викладені заперечення, відповідач просила у повному обсязі відмовити у задоволенні позовних вимог. Заслухавши заперечення відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів \~справи \~вбачається, що 08 листопада 2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «Укрсиббанк» (далі [PERSON]) та [PERSON] (далі Позичальник) укладено Договір про надання споживчого кредиту № 11072225000 (далі Кредитний договір), відповідно до п. 1.1. якого [PERSON] зобовязався надати Позичальнику, а Позичальник зобовязалася прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 27 000 (двадцять сім тисяч) доларів США та сплатити проценти, комісії в порядку і на умовах, визначених цим [PERSON]. Зі змісту п. 1.2.2. Кредитного договору вбачається, що Позичальник у будь-якому випадку зобовязаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін, не пізніше 08 лютого 2021 року. За користування кредитними коштами протягом 30 (тридцяти) календарних днів, рахуючи з дати видачі кредиту, процентна ставка встановлюється у розмірі 10,3 % річних (п. 1.3.1. Кредитного договору). Як передбачено п. 1.3.4. Кредитного договору строк сплати процентів встановлено з 01 по 08 число включно кожного місяця, наступного за тим, за який були нараховані Банком такі проценти. У відповідність до п. 4.1. та п. 4.2. Кредитного договору Позичальник зобовязалася використати кредит на зазначені у цьому [PERSON] цілі, повернути одержаний кредит та сплатити нараховані Банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені [PERSON]. Також, Позичальник зобовязалася погашати кредит, сплачувати проценти, комісії та інші платежі на рахунок, вказаний у першому розділі даного [PERSON]. Зі змісту п. 5.5. Кредитного договору вбачається, що у випадку порушення Позичальником термінів повернення кредиту або термінів сплати процентів, комісій строком більше ніж на один місяць, та/або порушення інших умов [PERSON] має право вимагати дострокового повернення кредиту та нарахованих процентів, комісій, у порядку встановленому розділом 11 цього [PERSON]. Відповідно до п. 7.1. Кредитного договору за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, передбачених цим [PERSON], зокрема, термінів повернення кредиту (всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, [PERSON] має право вимагати від Позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку, а саме: -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочення платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена в іноземній валюті; -пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, і розраховується за методом «факт/360», але в будь-якому випадку такий розмір пені не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31.07.2015 рік заборгованість [PERSON] за Кредитним договором № 11072225000 від 08.11.2006 року становить: -20\~558,88 дол. США заборгованість по кредиту, та 2\~676,67 дол. США заборгованість по процентам, що разом складає 23\~235,55 дол. США; -57\~123,38 грн. пеня за прострочення сплати кредиту, та 9\~913,98 грн. пеня за прострочення сплати процентів, що разом складає 67\~037,36 грн. Згідно із ст. ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та умов цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником: «якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». Водночас, доводи заперечення відповідача суд не може взяти до уваги, з огляду на наступне. Для доведення обґрунтованості заперечення відповідача про те, що розрахунок заборгованості здійснений невірно, відповідачем в свою чергу, не надано жодних доказів на спростування розрахунку заборгованості, наданого банком, як і не надано свого розрахунку. Посилання відповідача на відсутність доказів, що підтверджують факт видачі їй кредиту спростовуються матеріалами справи, зокрема умовами кредитного договору, підписаного сторонами, розрахунком заборгованості, а також поясненнями відповідача, яка не заперечувала щодо обставин укладення договору, часткове погашення нею строкових платежів. Водночас, відповідач не предявляла самостійних вимог щодо оспорювання кредитного договору, укладеного між сторонами. В обґрунтування доводів заперечення відповідач також посилається на те, що всупереч ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» позивач не звертався до неї з попереднім повідомленням щодо необхідності дострокового повернення всієї суми кредиту, тому такі вимоги є передчасними. Однак, такі посилання є безпідставними. Так, згідно із ч. 10 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» якщо кредитодавець на основі умов договору про надання споживчого кредиту вимагає здійснення внесків, строк сплати яких не настав, або повернення споживчого кредиту, такі внески або повернення споживчого кредиту можуть бути здійснені споживачем протягом тридцяти календарних днів, а за споживчим кредитом, забезпеченим іпотекою, та за споживчим кредитом на придбання житла - шістдесяти календарних днів з дня одержання повідомлення про таку вимогу від кредитодавця. Якщо протягом цього періоду споживач усуне порушення умов договору про надання споживчого кредиту, вимога кредитодавця втрачає чинність. Разом з тим, сторони, підписавши кредитний договір, погодили у п. 11.1, що у випадку настання обставин визначених у п.п.2.3., 4.9, 5.3., 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14. цього [PERSON] та направлення Банком на адресу Позичальника повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту і неусунення Позичальником порушень умов за цим [PERSON] протягом 31 (тридцяти одного) календарного дня з дати одержання вищевказаного повідомлення (вимоги) від Банку, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 32 (тридцять другий) календарний день з дати одержання Позичальником повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку, при цьому у випадку неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) в результаті зміни Позичальником адреси, без попереднього про це письмового повідомлення Банку чи у разі неотримання Позичальником вищевказаного повідомлення (вимоги) Банку з інших підстав протягом 40 (сорока) календарних днів з дати направлення повідомлення (вимоги) Банком, вважати термін повернення кредиту таким що настав на 41 (сорок перший) календарний день з дати відправлення Позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту від Банку. Пунктом 11.2. передбачено, що зазначене у п. 11.1. [PERSON] повідомлення (вимога) Банку направляється листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур'єром на адресу Позичальника, що вказана у розділі 12 цього [PERSON]. Матеріалами справи встановлено, що вимога банку про погашення заборгованості за кредитом направлялась [PERSON] 15.07.15 року, а позов предявлено 07 вересня 2015 року, що відповідає умовам договору. Крім того, у судовому засіданні відповідач подала заяву про застосування наслідків спливу трирічного строку позовної давності, посилаючись на те, що останній платіж за тілом кредиту здійснений нею 25.10.2011 року у розмірі 49, 11 дол. США. Такі доводи спростовуються доказами, наявними в матеріалах справи. Як вбачається із розрахунку заборгованості, останній платіж за тілом кредиту здійснений [PERSON] 25.10.2011 року у розмірі 49, 11 дол. США, однак останній платіж щодо погашення процентів за кредитом здійснено у листопаді 2014 року, у той час як з вимогами про стягнення заборгованості за кредитом банк звернувся у вересні 2015 року. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново (ч. ч. 1, 3 ст. 264 ЦК України). Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України). Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (ч. 5 ст. 261 ЦК України). У зобов'язаннях, в яких строк виконання не встановлено або визначено моментом вимоги кредитора, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку. При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). Таким чином, аналізуючи норми ст. ст. 261, 530, 631 ЦК України слід дійти висновку про те, що у разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України кредитор протягом всього часу - до закінчення строку виконання останнього зобов'язання 2021 року вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що підлягає сплаті разом з нарахованими процентами, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом, щомісячні платежі (з процентами) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись в залежності від закінчення строку сплати кожного із щомісячних платежів. Відповідно до ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Отже, враховуючи вимоги закону, суд приходить до висновку, що відповідач, здійснюючи часткове погашення заборгованості по кредитному договору, перервала даними діями позовну давність, а тому позов підлягає задоволенню за весь заявлений позивачем період заборгованості. Дослідивши матеріали справи, надавши обєктивну оцінку зібраним доказам по справі, та враховуючи ті обставини, що зобовязання відповідачем за [PERSON] про надання споживчого кредиту № 11072225000 від 08.11.2006 року, укладеного між сторонами, належним чином не виконуються, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного, та

Outcome: approved