Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

У березні 2016 року кредитна спілка «Буковина» (далі КС «Буковина») звернулась до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за договором споживчої кредитної лінії, посилаючись на те, що 17 серпня 2010 року між кредитною спілкою та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №001/2299, за умовами якого відповідачу відкрито кредитну лінію з лімітом у сумі 75\~000,00 грн. на термін з 17 серпня 2010 року до 17 серпня 2015 року на умовах сплати кредиту та процентів за користування кредитом до закінчення строку, визначеного в п. 2.1 Договору. 25 липня 2012 року між КС «Буковина» та [PERSON] було укладено додатковий договір №01 до договору споживчої кредитної лінії №001/2299 від 17 серпня 2010 року, відповідно до якого позичальнику було збільшено ліміт кредитної лінії на суму 20\~000,00 грн. й відповідно загальна сума кредитної лінії складала 95\~000 грн. В подальшому, 25 липня 2013 року між КС «Буковина» та [PERSON] було укладено додатковий договір №02 до Договору споживчої кредитної лінії №001/2299 від 17 серпня 2010 року, відповідно до якого позичальнику було збільшено ліміт кредитної лінії на суму 70\~000,00 грн. і загальна сума кредитної лінії склала 165\~000,00 грн. Крім того, 14 серпня 2015 року між КС «Буковина» та [PERSON] укладено додатковий договір №03 до Договору споживчої кредитної лінії №001/2299 від 17 серпня 2010 року, відповідно до якого продовжено строк дії основного договору на двадцять чотири місяці, у звязку із чим термін дії основного кредитного договору продовжено до 17 серпня 2017 року. З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між КС «Буковина» та [PERSON] 17 серпня 2010 року укладено договір іпотеки, за умовами якого предметом іпотеки є домоволодіння №74, що знаходиться в с. Шилівці, вул. Маковійчука Хотинського району, Чернівецької області, належного іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Шиловецької сільської ради 10 липня 2009 року на підставі рішення №32/6 від 09.06.2009 року. На земельній ділянці знаходиться: житловий будинок літ. А-1, цегла, загальною площею 179,6 кв.м., житловою площею 95,50 кв.м., житловий будинок літ. Б-1, цегла, загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 76,7 кв.м., літня кухня-сарай літ. В, сарай літ. Г, літня кухня-сарай літ. Д, гараж літ. Ж, сарай літ З, навіс І, навіс К, вбиральня літ. Л, огорожа 1-4, криниця №5, замощення ІІ. У звязку із збільшенням кредитної лінії та продовження строку дії основного договору між КС «Буковина» та [PERSON] укладено договори про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору від 25 липня 2012 року, 25 липня 2013 року та від 14 серпня 2015 року. Також, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між КС «Буковина» та [PERSON] 25 липня 2013 року укладено договір поруки №005/2132, за умовами якого, поручитель взяв на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобовязань. Разом з тим, у звязку із невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, КС «Буковина» зверталась до Першотравневого районного суду Чернівецької області із позовом про стягнення заборгованості за договором споживчої кредитної лінії. В подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.02.2015 року позов КС «Буковина» задоволено, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Буковина» заборгованість за договором споживчої кредитної лінії №001/2299 від 17.08.2010 року станом на 25.11.2014 року на загальну суму 186\~382,18 грн. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед КС «Буковина» за договором споживчої кредитної лінії №001/2299 від 17.08.2010 року станом на 25.11.2014 року на загальну суму 186\~382,18 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: домоволодіння №74, що знаходиться в с. Шилівці, вул. Маковійчука, Хотинського району, Чернівецької області шляхом проведення прилюдних торгів, а також стягнуто з відповідачів судові витрати в розмірі 1\~863,82 грн. 05.12.2014 року [PERSON] сплатив в рахунок погашення заборгованості лише 4000,00 грн. процентів. Разом з тим, за період з 26 листопада 2014 року по 03 березня 2016 року у відповідача [PERSON] утворилась заборгованість по сплаті процентів та витрат по кредиту згідно Договору споживчої кредитної лінії №001/2299 від 17.08.2010 року в розмірі 116\~750,32 грн., яка складається із: заборгованості по процентах 115\~364,32 грн., витрат по страхуванню майна 1\~386,00 грн. Посилаючись на вказане, просила стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь КС «Буковина» заборгованість за кредитним договором №001/2299 від 17 серпня 2010 року в розмірі 116 750 грн., 32 коп. та судовий збір в розмірі 1751 грн. 25 коп. Представник позивача в судове засідання не зявився, подав суду заяву, в якій вказав, що поданий позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі та їх представник у судове засідання не зявилися, хоча належним чином повідомлялися про час та місце розгляду справи. Причину своєї неявки суду не повідомили, а також не подали клопотань про розгляд справи у їх відсутності чи про відкладення розгляду справи через неможливість зявитися до суду з поважних причин. Так, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо у суду не має відомостей про причини неявки відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у справі даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~ Тому, ураховуючи вказане, а також наявність згоди позивача на проведення заочного розгляду даної справи, суд вважає за можливе на підставі ст. 224 ЦПК України розглянути вказану справу у відсутності відповідачів, на підставі наявних у справі доказах. Відповідно до положень ч. 2 ст. 197 ЦПК України судове засідання проводилось без технічної фіксації. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з огляду на наступне. Так, відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як убачається з матеріалів справи, 17 серпня 2010 року між кредитною спілкою та [PERSON] укладено договір кредитної лінії №001/2299, за умовами якого відповідачу відкрито кредитну лінію з лімітом у сумі 75\~000,00 грн. на термін з 17 серпня 2010 року до 17 серпня 2015 року на умовах сплати кредиту та процентів за користування кредитом до закінчення строку, визначеного в п. 2.1 Договору (а.с. 6, 7). 25 липня 2012 року між КС «Буковина» та [PERSON] було укладено додатковий договір №01 до договору споживчої кредитної лінії №001/2299 від 17 серпня 2010 року, відповідно до якого позичальнику було збільшено ліміт кредитної лінії на суму 20\~000,00 грн. й відповідно загальна сума кредитної лінії складала 95\~000 грн. (а.с. 8). В подальшому, 25 липня 2013 року між КС «Буковина» та [PERSON] було укладено додатковий договір №02 до Договору споживчої кредитної лінії №001/2299 від 17 серпня 2010 року, відповідно до якого позичальнику було збільшено ліміт кредитної лінії на суму 70\~000,00 грн. і загальна сума кредитної лінії склала 165\~000,00 грн. (а.с. 8). Крім того, як вбачається з матеріалів справи, 14 серпня 2015 року між КС «Буковина» та [PERSON] було укладено додатковий договір №03 до Договору споживчої кредитної лінії №001/2299 від 17 серпня 2010 року, відповідно до якого було продовжено строк дії основного договору на двадцять чотири місяці, у звязку із чим термін дії основного кредитного договору продовжено до 17 серпня 2017 року (а.с. 9). З метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між КС «Буковина» та [PERSON] 17 серпня 2010 року укладено договір іпотеки, за умовами якого предметом іпотеки є домоволодіння №74, що знаходиться в с. Шилівці, вул. Маковійчука Хотинського району, Чернівецької області, належного іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконкомом Шиловецької сільської ради 10 липня 2009 року на підставі рішення №32/6 від 09.06.2009 року. На земельній ділянці знаходиться: житловий будинок літ. А-1, цегла, загальною площею 179,6 кв.м., житловою площею 95,50 кв.м., житловий будинок літ. Б-1, цегла, загальною площею 99,2 кв.м., житловою площею 76,7 кв.м., літня кухня-сарай літ. В, сарай літ. Г, літня кухня-сарай літ. Д, гараж літ. Ж, сарай літ З, навіс І, навіс К, вбиральня літ. Л, огорожа 1-4, криниця №5, замощення ІІ (а.с. 10-13). У звязку із збільшенням кредитної лінії та продовження строку дії основного договору між КС «Буковина» та [PERSON] було укладено договори про внесення змін та доповнень до Іпотечного договору від 25 липня 2012 року, 25 липня 2013 року та від 14 серпня 2015 року (а.с. 13, 14, 15). Також, з метою забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором між КС «Буковина» та [PERSON] 25 липня 2013 року укладено договір поруки №005/2132, за умовами якого, поручитель взяв на себе відповідальність за повне, своєчасне виконання позичальником взятих на себе зобовязань (а.с. 16). Разом з тим, у звязку із невиконанням [PERSON] зобовязань за кредитним договором, КС «Буковина» зверталась до Першотравневого районного суду Чернівецької області із позовом про стягнення заборгованості за договором споживчої кредитної лінії. В подальшому, рішенням Першотравневого районного суду м. Чернівці від 03.02.2015 року позов КС «Буковина» задоволено, стягнуто з [PERSON] та [PERSON] на користь КС «Буковина» заборгованість за договором споживчої кредитної лінії №001/2299 від 17.08.2010 року станом на 25.11.2014 року на загальну суму 186\~382,18 грн. В рахунок погашення заборгованості [PERSON] перед КС «Буковина» за договором споживчої кредитної лінії №001/2299 від 17.08.2010 року станом на 25.11.2014 року на загальну суму 186\~382,18 грн. звернуто стягнення на предмет іпотеки, а саме: домоволодіння №74, що знаходиться в с. Шилівці, вул. Маковійчука, Хотинського району, Чернівецької області шляхом проведення прилюдних торгів, а також стягнуто з відповідачів судові витрати в розмірі 1\~863,82 грн. (а.с. 17-19). Зокрема, звертаючись до суду, кредитна спілка вказуючи на те, що вищевказане рішення суду виконано частково, оскільки 05.12.2014 року [PERSON] сплатив в рахунок погашення заборгованості лише 4000,00 грн. процентів, просила стягнути з відповідачів заборгованість на підставі ст. 625 ЦК України за кредитним договором №001/2299 від 17 серпня 2016 року в розмірі 116 750 грн., 32 коп., яка складається із: заборгованості по процентах 115\~364,32 грн., витрат по страхуванню майна 1\~386,00 грн., розмір якої підтверджено наданими кредитною спілкою розрахунками заборгованості (а.с. 23). При цьому, відповідачами в розумінні положень ст. ст. 10, 60 ЦПК України вказаний розмір заборгованості не спростовано, а також не надано доказів виконання рішення суду. Так, відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Частиною 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмір та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. \~\~\~\~ При цьому, частиною 1 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов'язаний сплатити неустойку відповідно до\~статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до\~статті 1048 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 1048 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Крім того, стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов'язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов'язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Крім того, п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» визначено, що зобовязання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599601, 604609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобовязання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Як убачається з матеріалів справи, а саме з умов укладеного між сторонами договору, п. 3.1 договору кредитної лінії №001/2299 від 17.08.2010 року визначено, що плата за користування кредитом (проценти) становить 40% річних від загальної суми щоденного залишку заборгованості Позичальника по кредиту в рамках кредитної лінії. Проценти нараховуються на фактичне число календарних днів користування кредитом і підлягають сплаті не пізніше 24-го числа кожного місяця, за повний календарний місяць. Пунктом 6.5 даного договору передбачено, що у разі несвоєчасного надходження планового платежу згідно графіку розрахунків, часткової оплати планових платежів та нецільового використання коштів кредиту, останній визнається кредитом з підвищеним рівнем ризику. Процентна ставка за кредитом з підвищеним рівнем ризику встановлюється у розмірі 55% річних. Таким чином, суд ураховуючи те, що відповідач [PERSON] не виконав взятих на себе зобовязань за кредитним договором, й відповідно не надав доказів своєчасного повернення кредиту та сплати процентів,\~\~приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості є обґрунтованими і\~\~такими, що підлягають задоволенню. Крім того, згідно із положеннями ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обовязку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобовязання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобовязання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарний обовязок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобовязання (ст. 541 ЦК України). У разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Кредитор, який одержав виконання обовязку не в повному обсязі від одного із солідарних боржників, має право вимагати недоодержане від решти солідарних боржників. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі (ст. 543 ЦК України). За таких обставин, суд, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і обєктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: approved