Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-14 00:00:00

У вересні 2013 року позивачка звернулась із вищевказаним позовом В обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 20 березня 2013 року між нею та відповідачем було укладено договір оренди. Відповідно до умов цього договору відповідач зобов'язався надати, а позивач прийняти у строкове платне користування ( оренду) будівлю по [ADDRESS]. Згідно акту приймання - передачі об'єкта нерухомості об'єкт знаходився в стані, що потребує ремонту. Позивачка за власний рахунок провела ремонтні роботи приміщення на суму 105000 грн., що підтверджується актом закінчення ремонтних робіт, підписаним сторонами 30 квітня 2013 року. Відповідач грошові кошти витрачені позивачем не відшкодував та порушив умови укладеного договору оренди. З урахуванням уточнених позовних вимог, позивачка просила суд визнати за нею право власності на індивідуальний житловий будинок, розташований за адресою : [ADDRESS] - без додаткової реєстрації в інспекції Державно - архітектурно - будівельного контролю у Дніпропетровській області декларації про готовність об'єкта до експлуатації , а також зареєструвати в реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції за позивачем право власності на вищевказаний індивідуальний житловий будинок без додаткової реєстрації в інспекції Державного архітектурно - будівельного контролю у Дніпропетровській області декларацію про готовність об'єкта до експлуатації. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 16 вересня 2013 року позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному обсязі. Визнано за [PERSON] право власності на індивідуальний житловий будинок ( літ. Б - 2) з прибудовою ( літ. Б-1 - 2), який складається з : приміщення №1 поз.1 - тамбур, загальною площею 4, 5 кв.м.; поз. 2, 29, 32 - туалети, загальною площею 5,8 кв. м. ; поз. 3, 4, 6, 9, 10, 12-15, 19, 21, 23, 24, 26, 31, 34 - житлові кімнати, загальною площею 198, кв.м.; поз. 5, 18, 20, 25, 28, 33 - коридори, загальною площею 46, 8 кв.м.; поз. 7, 22 - сходи, загальною площею 18, 5 кв. м. ; поз. 8 - підсобне, загальною площею 1, 6 кв. м. ; поз. 11 - гардероб, загальною площею 10, 2 кв. м. ; поз. 35 - гардеробна, загальною площею 9, 3 кв. м. ; поз 16 - санвузол, загальною площею 4, 6 кв. м. ; поз. 17 - хол, загальною площею 6, 5 кв. м. ; поз. 27-30 - кухня, загальною площею 14, 7 кв. м. ; поз. 1 - балкон, загальною площею 0, 5 кв. м. , загальна площа будівлі ( літ. Б - 2) з прибудовою ( літ. Б -1 - 2) складає 321 кв. м. , ганок ( літ. Б), сходи ( літ. Б-1), ворота№7, огорожа №8, огорожа№9, огорожа № 11, розташований за адресою : [ADDRESS] - без додаткової реєстрації в інспекції Державно - архітектурно - будівельного контролю у Дніпропетровській області декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Зобов»язано реєстраційну службу Дніпропетровського міського управління юстиції зареєструвати за [PERSON] право власності на індивідуальний житловий будинок ( літ. Б - 2) з прибудовою ( літ. Б-1 - 2), який складається з : приміщення №1 поз.1 - тамбур, загальною площею 4, 5 кв.м.; поз. 2, 29, 32 - туалети, загальною площею 5,8 кв. м. ; поз. 3, 4, 6, 9, 10, 12-15, 19, 21, 23, 24, 26, 31, 34 - житлові кімнати, загальною площею 198, кв.м.; поз. 5, 18, 20, 25, 28, 33 - коридори, загальною площею 46, 8 кв.м.; поз. 7, 22 - сходи, загальною площею 18, 5 кв. м. ; поз. 8 - підсобне, загальною площею 1, 6 кв. м. ; поз. 11 - гардероб, загальною площею 10, 2 кв. м. ; поз. 35 - гардеробна, загальною площею 9, 3 кв. м. ; поз 16 - санвузол, загальною площею 4, 6 кв. м. ; поз. 17 - хол, загальною площею 6, 5 кв. м. ; поз. 27-30 - кухня, загальною площею 14, 7 кв. м. ; поз. 1 - балкон, загальною площею 0, 5 кв. м. , загальна площа будівлі ( літ. Б - 2) з прибудовою ( літ. Б -1 - 2) складає 321 кв. м. , ганок ( літ. Б), сходи ( літ. Б-1), ворота№7, огорожа №8, огорожа№9, огорожа № 11, розташований за адресою : [ADDRESS] - без додаткової реєстрації в інспекції Державно - архітектурно - будівельного контролю у Дніпропетровській області декларації про готовність об'єкта до експлуатації. Вирішено питання щодо судових витрат. В апеляційній скарзі заступник прокурора м. Дніпропетровська в інтересах держави в особі: інспекції державного архітектурно-будівельного контролю у Дніпропетровській області, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог. Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема питання про те, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин та яка правова норма підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Судом першої інстанції встановлено, що 20 березня 20013 року між ТОВ «Агрошляхбудкомплект» та [PERSON] було укладено договір оренди, відповідно до умов якого відповідач зобов'язаний надати, а позивач прийняти у строкове платне користування належні ТОВ « Агрошляхбудкомплект» об'єкти нерухомого майна, розташовані за адресою : [ADDRESS] ( а. с. 9 - 12). Загальна площа об'єкту, що орендується складає 311, 1 кв. м., вартістю 524 905 грн. ( а. с. 9) Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 26. 12. 2012 року, виданого на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської ради № 1991 від 12. 12. 2012 року, відповідач є власником нежилого приміщення по вул. Коцюбинського, 16 в м. Дніпропетровську ( а. с. 37). Відповідно до акту закінчення ремонтних робіт від 30 квітня 2013 року, [PERSON] за власний рахунок було проведено ремонтні роботи ( перебудови, добудови та перепланування) об'єкта, що орендується на загальну суму 105000 грн. Як вбачається з технічного паспорту спірного індивідуального житлового будинку, виготовленого станом на 15 квітня 2013 року, після виконаних [PERSON] поліпшень, індивідуальний будинок ( літ. Б - 2) з прибудовою ( літ. Б-1 - 2), який складається з : приміщення №1 поз.1 - тамбур, загальною площею 4, 5 кв.м.; поз. 2, 29, 32 - туалети, загальною площею 5,8 кв. м. ; поз. 3, 4, 6, 9, 10, 12-15, 19, 21, 23, 24, 26, 31, 34 - житлові кімнати, загальною площею 198, кв.м.; поз. 5, 18, 20, 25, 28, 33 - коридори, загальною площею 46, 8 кв.м.; поз. 7, 22 - сходи, загальною площею 18, 5 кв. м. ; поз. 8 - підсобне, загальною площею 1, 6 кв. м. ; поз. 11 - гардероб, загальною площею 10, 2 кв. м. ; поз. 35 - гардеробна, загальною площею 9, 3 кв. м. ; поз 16 - санвузол, загальною площею 4, 6 кв. м. ; поз. 17 - хол, загальною площею 6, 5 кв. м. ; поз. 27-30 - кухня, загальною площею 14, 7 кв. м. ; поз. 1 - балкон, загальною площею 0, 5 кв. м. , загальна площа будівлі ( літ. Б - 2) з прибудовою ( літ. Б -1 - 2) складає 321 кв. м. , ганок ( літ. Б), сходи ( літ. Б-1), ворота№7, огорожа №8, огорожа№9, огорожа № 11, вважається переобладнаним у індивідуальний житловий будинок з об»єднанням квартир та нежитлових приміщень ( а.с. 39 - 44) . Згідно із технічним висновком будівельно- технічного експертного дослідження будівельних конструкцій індивідуального житлового будинку, загальною площею 321 кв. м. зазначений індивідуальний будинок знаходиться в нормальному задовільному стані та відповідає вимогам діючих будівельних норм та правил ( а. с. 72-82). Задовольняючи позовні вимоги [PERSON], суд першої інстанції виходив з наявності договірних зобов'язань між сторонами, положень ч. ч. 3, 5 ст. 376, ст. ст. 317, 321, 328 ЦК України та спірне нерухоме майно відповідає спеціальним вимогам. Такі висновку районного суду не можна визнати обґрунтованими виходячи з наступного. Відповідно до правил ч. 2 ст. 376 ЦК України, у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом нерухомого майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього. На підставі ч. 3 ст. 376 ЦК України, суд може задовольнити позов про визнання права власності на самочинно збудоване нерухоме майно на земельній ділянці, що не надавалася у власність чи користування особі, яка збудувала його, якщо їй у встановленому законом порядку було передано земельну ділянку у власність або надано у користування під уже збудоване нерухоме майно відповідно до її цільового призначення, та за умови, що будівництво велося з додержанням архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил згідно із законодавством, містобудівною та проектною документацією, а також у разі, якщо ці обставини були предметом розгляду компетентного державного органу. В матеріалах справи відсутні будь - які дані щодо звернення [PERSON] до компетентних державних органів з приводу предмету спору. Крім цього, слід зазначити, що відповідно до ч. 2 ст. 331 ЦК України, право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту завершення будівництва. Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту прийняття його до експлуатації (прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об'єктів регулюється відповідним Порядком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 13 квітня 2011 р. № 461). Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (систему органів державної реєстрації прав становлять центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері державної реєстрації прав, та структурні підрозділи територіальних органів Міністерства юстиції України, які забезпечують реалізацію його повноважень та є органами державної реєстрації прав - ст. 6 Закону № 1952-ІV). Колегія суддів приходить до висновку, що позивачка не використала свого права у позасудовому порядку вирішити вказаний спір та звернулась до суду, щоб спростити чи уникнути встановленої законодавством досить тривалої в часі та фінансово затратної процедури оформлення прав на це майно. Оскільки набуття права власності регулюється окремими нормами і зазначений вище позов заявлений формально не для визнання, а для набуття права власності, задоволений він бути не може. Таким чином, враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено з порушенням процесуальних і матеріальних норм права, воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON]

Outcome: dismissed