Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-04 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» (далі позивач) звернулось до суду з вказаним позовом, в якому просить: - в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № МL-0ВК/2866/2008 від 22.10.2008 в розмірі 373\~737,91 грн. звернути стягнення на предмет іпотеки - трикімнатну квартиру за адресою: м.Красноармійськ, м-н Шахтарський, 24-б/128, шляхом надання ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» права продажу предмета іпотеки від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 Закону України «Про іпотеку», за початковою ціною реалізації в розмірі 284 700,00 грн., але не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. В обґрунтування позову зазначено, що між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] укладений кредитний договір № МL-0ВК/2866/2008 від 22.10.2008, за яким остання отримала кредит в розмірі 201\~960 грн. Для забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 22.10.2008 між Банком та [PERSON] укладено Договір іпотеки № РМL-0ВК/2866/2008, посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого за № 8924. Предметом іпотеки визначена вищевказана трикімнатна квартира. Боржник за вказаним кредитним договором своїх зобовязань не виконує. 19.05.2017 між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем укладено Договір про відступлення права вимоги № 19/05/2017, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» передало, а позивач прийняв право вимоги до боржника за кредитним договором, а також право вимоги до відповідача за договором іпотеки. Згідно з Реєстром боржників, що є додатком № 1 до договору відступлення права вимоги № 19/05/17, у звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором у відповідача існує заборгованість у розмірі 257\~664,86 грн., що складається з: - загальної суми боргу за кредитним договором 167\~628,74 грн.; - загальної суми процентів, нарахованих на суму боргу 90\~036,12 грн. Позивач правом участі в судовому засіданні не скористався, надав клопотання про розгляд справи без участі представника, заперечень проти винесення заочного рішення не висловив. [PERSON] (далі відповідач) та [PERSON] (далі третя особа) про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись в порядку, визначеному ст.128 ЦПК України, а саме, шляхом направлення на їх адресу судової повістки разом із копіями відповідних документів рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відповідні поштові повідомлення повернуті на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання». Відповідно до п.4 ч.8 ст.128 ЦПК України днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідач та третя особа до суду не прибули, відзив та пояснення на позов відповідно не надали. В силу приписів ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе здійснити розгляд справи по суті за відсутністю учасників справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на приписи ст.280 ЦПК України по справі ухвалено заочне рішення на підставі наявних у ній доказів. На підставі досліджених в судовому засіданні доказів судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 22.10.2008 ЗАТ «ОТП Банк» (правонаступником якого за всіма правами та обовязками є ПАТ «ОТП Банк») та третьою особою укладено кредитний договір № МL-0ВК/2866/2008, відповідно до умов якого остання отримала кредит в сумі 201\~960 грн.; датою остаточного повернення кредиту є 23.10.2023. За змістом п.1.1 ч.2 кредитного договору Банк надає Позичальнику Кредит у Розмірі та Валюті, визначеній у Частині 1 Кредитного договору, а Позичальник приймає, зобовязується належним чином використати та повернути Банку суму отриманого Кредиту, а також сплатити відповідну плату за користування Кредитом і виконати всі інші зобовязання, як вони визначені у Кредитному договорі (а.с.5-19). Для забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором 22.10.2008 між Банком та відповідачем укладено Договір іпотеки № РМL-0ВК/2866/2008, посвідчений приватним нотаріусом Красноармійського міського нотаріального округу Донецької області [PERSON] та зареєстрованого за № 8924. Відповідно до п. 3.1 Договору іпотеки предметом Іпотеки є трикімнатна квартира, загальною площею 60,7 кв.м, житловою площею 34,8 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить Іпотекодавцю на праві власності. Пунктом 4.4. Договору іпотеки сторони погодили, що вартість предмета іпотеки складає 284\~700 грн. (а.с.20-22). 30.03.2017 рішенням Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі № 235/875/17 позов ПАТ «ОТП Банк» до [PERSON], [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за вказаним кредитним договором задоволений, з відповідачів стягнуто солідарно суму в розмірі 247 112,09 грн., а також витрати зі сплати судового збору в сумі 3 706,08 грн. (а.с.24-25). 19.05.2017 між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем укладено Договір про відступлення права вимоги № 19/05/2017, відповідно до умов якого ПАТ «ОТП Банк» передало, а позивач прийняв, зокрема, право вимоги до третьої особи, що випливають із умов вищезазначеного кредитного договору (а.с.33-34). Згідно з Реєстром боржників, що є Додатком № 1 до договору відступлення права вимоги № 19/05/17, у звязку з невиконанням зобовязань за кредитним договором у третьої особи існує заборгованість у розмірі 257\~664,86 грн. (а.с.35). Згідно з п.2.4 вказаного договору відступлення права вимоги за Договорами забезпечення, що засвідчені нотаріально, здійснюється шляхом укладення Сторонами нотаріально засвідчених договорів про відступлення права вимоги за такими договорами забезпечення в день укладання цього договору. 19.05.2017 між ПАТ «ОТП Банк» та позивачем укладено Договір про відступлення права вимоги, предметом якого є передача банком товариству права вимоги за кредитними договорами, що забезпечені іпотекою за договорами іпотеки, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрованого за № 1414 (а.с.36-38). Згідно з Додатком до договору про відступлення права вимоги, ПАТ «ОТП Банк» передало, а позивач прийняв право вимоги до відповідача, що випливають із умов вищенаведеного Договору іпотеки, який укладено між ПАТ «ОТП Банк» та відповідачем (а.с.38). Внесені відповідні зміни до Державного реєстру Іпотек, іпотекодержателем спірної трикімнатної квартири зазначено позивача (а.с.32). Через наявність суми заборгованості за укладеним кредитним договором позивачем на адресу відповідача та третьої особи направлялись письмові вимоги про усунення порушень та можливість здійснення звернення стягнення на предмет іпотеки (а.с.26-31). Оскільки боржник не виконує графік погашення заборгованості за кредитним договором, позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. Зважаючи на наведені обставини та зміст спірних правовідносин, суд, вирішуючи заявлений спір, виходить з таких норм права. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути грошові кошти та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст.530 ЦК України зобовязання повинне виконуватись у строк, що встановлений у договорі. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином, відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог, - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст.525 ЦК України передбачено неможливість односторонньої відмови від виконання зобовязання або його зміна, якщо інше не встановлено договором або законом. Приписами ст.610 ЦК України визначено, що порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Приписами ч.2 ст.625 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Пленум Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п.18 Постанови «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 №5 надав розяснення щодо змісту ст.552, ч.2 ст.625 ЦК України, за яким інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобовязання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобовязання. Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні (крім випадків, передбачених ст.515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст.513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Судом встановлено, що сума заборгованості третьої особи за кредитним договором від 22.10.2008 становить 373\~737,91 грн., що складається з: - загальної суми боргу за кредитним договором 167\~628,74 грн.; - загальної суми процентів, нарахованих на суму боргу 90\~036,12 грн. - сума збитків з урахуванням встановленого індексу інфляції - 92 862,11 грн.; - три проценти річних від простроченої суми - 23 210,94 грн. Відповідно до п.2.1 ст.2 Договору іпотеки - Іпотека за цим Договором забезпечує виконання вимог іпотекодержателя щодо виконання Іпотекодавцем кожного і всіх його Боргових зобовязань за кредитним договором у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі, з усіма змінами і доповненнями до нього. Згідно з ч.1 ст.33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобовязання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобовязанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених ст.12 цього Закону. За змістом ст.12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обовязків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобовязання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Як вбачається з договору іпотеки на підставах, передбачених чинним законодавством, на предмет іпотеки може бути звернено стягнення. За приписами ч.3 ст.33 згаданого Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Як зазначено вище, заборгованість за кредитним договором третьою особою не сплачена, отже, відповідачем як іпотекодавцем порушуються умови кредитного договору, що є підставою для звернення стягнення на предмет іпотеки. Положеннями ст.38 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя на продаж предмету іпотеки. Згідно зі ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої ст.38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Оскільки рішення суду про звернення стягнення на предмет іпотеки дає право на примусовий продаж іпотечного майна, то, викладаючи резолютивну частину рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки, потрібно обовязково встановити у грошовому вираженні початкову ціну предмета іпотеки для його подальшої реалізації, визначену за процедурою, передбаченою ч.6 ст.38 Закону. Зміст п. 4.4. Договору іпотеки дозволяє констатувати, що сторони погодили, що вартість предмета іпотеки складає 284\~700 грн. (а.с.21). Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved