Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-12 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що в кінці липня 2014 року вона з сім'єю переїхала в с.Озера Бородянського району Київської області, де племінник її чоловіка [PERSON] з дружиною [PERSON] запропонували придбати 1/3 частину житлового будинку по [ADDRESS]. 22 квітня 2015 року вона передала відповідачці 75000,00 гривень за вказану частину будинку, а коли згодом стала наполягати на посвідченні договору купівлі-продажу частини будинку відповідачка з чоловіком стали створювати їй перешкоди: підвищували плату за комунальні послуги та оренду житла. Оскільки відповідачка кошти заплачені за 1/3 частину будинку не повертає і відмовляється укласти з нею договір купівлі-продажу частини будинку просила, з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, стягнути з відповідачки борг в сумі 75000,00 грн., 3% річних в сумі 1671,00 грн., пеню - 17605,99 грн., інфляційне збільшення в сумі 8054,29 грн., всього 102331,07 грн. та моральну шкоду в сумі 50000,00 грн. В судовому засіданні позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] позов підтримали, викладене підтвердили. Відповідачка [PERSON] та її представник [PERSON] в судовому засіданні позов визнали частково. [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що позивачка та її сім'я допомагали вирішити її фінансові проблеми та інші питання, що зумовлювали витрату грошей. Внаслідок отримання такої допомоги у неї виник борг на загальну суму 75 тисяч гривень. На підтвердження цього вона написала розписку про обов'язок повернути кошти. Коли намагалась повернути частину боргу позивачка відмовилась, вимагала повернення всієї суми. Тому заперечень проти стягнення 75 тисяч гривень не має. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, пояснення свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що відповідачка [PERSON] написала [PERSON] розписку, за якою підтвердила отримання 75000 грн., які зобов'язалась повернути до 22 квітня 2016 року, що підтверджується копією розписки (а.с.16). Відповідно до ч.2 ст. 1053 ЦК України заміна боргу позиковим зобов'язанням провадиться з додержанням вимог про новацію і здійснюється у формі, встановленій для договору позики (стаття 1047 цього Кодексу). Згідно зі ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 1, ст. 3 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань» платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін. Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня. З преамбули даного Закону вбачається, що він регулює договірні правовідносини між платниками та одержувачами грошових коштів щодо відповідальності за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань. Суб'єктами зазначених правовідносин є підприємства, установи та організації незалежно від форм власності та господарювання, а також фізичні особи - суб'єкти підприємницької діяльності. Оскільки сторони не являються суб'єктами зазначених правовідносин, то підстав для задоволення позову в частині стягнення пені у розмірі подвійної облікової ставки НБУ у розмірі 17605,48 грн. не вбачається. Таким чином, з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути суму боргу з урахуванням індексу інфляції станом на 18 січня 2017 року в розмірі 83054,59 грн та 3% річних в розмірі 1671 грн. Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені ст.1167 ЦПК України, відповідно до ч.1 якої, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Необхідно зазначити, що правила статті 1167 ЦК України не поширюються на правовідносини, що існують між сторонами, оскільки вони виникли з договірних відносин щодо виконання грошового зобов'язання, а стаття 1167 ЦК України регулює позадоговірні відносини. Тому підстав для відшкодування моральної шкоди не вбачається. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки необхідно стягнути понесені судові витрати в сумі 847,25 грн. пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

Outcome: partial