Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-23 00:00:00

У вересні 2014 року Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.10.2012 ПАТ «Дельта Банк» уклав з [PERSON] кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-22504-011012 і надав кредит шляхом відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки відповідно до пп. 2.1, 2.2, 2.5. договору. Ліміт кредитної лінії банк встановив 10325,02 грн. Відповідно до п. 2.1. моментом прийняття (акцепту) Банком пропозиції щодо укладення договору, а отже укладання договору на умовах, описаних у пропозиції та правилах вважається дата підписання Банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. ч. 3 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. ч. 2 пропозиції. Кожен наступний ліміт кредитної лінії здійснюється після спливу строку надання попередньої, на умовах погоджених сторонами у пропозиції та не потребує підписання додаткових угод до пропозиції. У відповідності до п. 2.5. ч. 3 договору відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку (у формі встановлення кредитної лінії) та орієнтовну сукупну вартість кредиту, відповідно до законодавства України. Банк виконав узяті на себе зобов'язання, відкривши відповідачу картковий рахунок № 26254906906678 та встановивши ліміт у розмірі 10325,02 грн. Відповідач скористався кредитною лінією, але зобов'язання за договором не виконує належним чином, у результаті чого виникла прострочена заборгованість станом на 16.07.2014 в сумі 15903,80 грн., у тому числі: 8608,46 грн. - тіло кредиту, 1716,56 грн. - прострочене тіло кредиту, 1415,28 грн. - заборгованість за відсотками, 4163,50 грн. - заборгованість за комісіями, яку представник позивача просить стягнути з відповідача, а також стягнути 243,60 грн. сплаченого позивачем судового збору. У судове засідання представник позивача не прибув, у позовній заяві зазначив про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про день, час та місце судового розгляду справи, в судове засідання не з'явився і від нього не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи чи повідомлення про причини неявки. У відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних у ній доказів - у порядку заочного розгляду. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно встановлено, що 01.10.2012 року між ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON] було укладено кредитну угоду відповідно до умов заяви № 001-22504-011012 та надано кредит шляхом відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки відповідно до п. 2.1 договору. Ліміт кредитної лінії банк встановив у розмірі 10325,02 грн. Відповідно до п. 2.1 моментом прийняття (акцепту) банком пропозиції щодо укладення договору, а отже укладання договору вважається дата підписання банком даної пропозиції та скріплення її печаткою. На підставі п. 2.4. ч. 3 договору кредитування рахунку в межах кредитної лінії здійснюється протягом строку, визначеного у п. 2.4. ч. 2 пропозиції. У відповідності до п. 2.5. ч. 3 договору відповідач до підписання пропозиції був ознайомлений у письмовій формі з інформацією про умови кредитування рахунку та орієнтовну сукупну вартість кредиту. Однак [PERSON] не виконує взяті на себе зобов'язання з повернення грошових коштів банку, внаслідок чого його прострочена заборгованість станом на 16.07.2014 становить 15903,80 грн., у тому числі: 8608,46 грн. - тіло кредиту, 1716,56 грн. - прострочене тіло кредиту, 1415,28 грн. - заборгованість за відсотками, 4163,50 грн. - заборгованість за комісіями. Ці обставини підтверджуються заявою № 001-22504-011012 від 01.10.2012, тарифами на обслуговування платіжних карток, анкетою позичальника від 01.10.2012, опитувальником клієнта-фізичної особи від 01.10.2012, розрахунком заборгованості. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1048 цього Кодексу позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У ч. 2 ст. 1050 ЦК України зазначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати належних йому процентів. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Згідно стст. 610, 611 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання; у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від нього, або розірвання договору. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу, а також встановлені договором проценти. Згідно стст. 546, 549 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком; неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пеня обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Статтями 10, 11 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Однак відповідачем у ході судового розгляду справи не надано будь-яких заперечень чи спростувань фактів, викладених у позовній заяві. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, що підтверджено належними розрахунками, які надав позивач, і щодо достовірності яких не заперечував відповідач. [PERSON] не виконав у визначені строки зобов'язання з повернення грошових коштів Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк», яке відповідно до умов кредитного договору вправі стягнути неповернутий кредит та проценти за користування ним. Отже, з [PERSON] на користь банку підлягає стягненню заборгованість по кредитному договору, яка виникла станом на 16.07.2014 в розмірі 15903,80 грн., у тому числі: 8608,46 грн. - тіло кредиту, 1716,56 грн. - прострочене тіло кредиту, 1415,28 грн. - заборгованість за відсотками, 4163,50 грн. - заборгованість за комісіями. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати.

Outcome: approved