Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-03 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовом про встановлення факту належності житлового будинку №113 з господарськими спорудами, який знаходиться по вул. Зоряний Шлях в с. Богданівка Шосткинського району Сумської області, на праві власності [PERSON], яка помела 21 грудня 2016 року, у порядку успадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 24 травня 2011 року, а також визнати за позивачем право власності на вказане вище майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON]. В обґрунтування позову посилається на правомірність набуття спадкодавцем [PERSON] права власності на спірне майно, набуття дочкою спадкодавця [PERSON] в порядку спадкування за заповітом права власності на це майно та неможливість оформлення самою позивачкою своїх прав на спадкове майно в порядку спадкування за законом через відсутність правовстановлюючих документів на нього. Позивач в судове засідання не зявилась, представник через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання не зявився, надіславши заяву, згідно з якою проти задоволення позову не заперечує. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовуються вимоги, перевіривши їх доказами, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. 24 травня 2011 року померла [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 6/. За життя [PERSON] належав житловий будинок № 113 з господарськими будівлями, позначеними на схематичному плані технічного паспорту: веранда під літ. а, сарай під літ. Б, погріб під літ. Пг та огорожа №, розташовані по вулиці Зоряний Шлях в с. Богданівка Шосткинського району Сумської області. Проте [PERSON] не встигла отримати правовстановлюючи документи та зареєструвати своє право власності на цей житловий будинок. На час будівництва спірного будинку до компетенції виконкомів місцевих рад відносилось питання узаконення будівель та внесення записів про право власності на будинки за громадянами у погосподарські книги місцевих рад. Погосподарські книги є особливою формою статистичного обліку, що здійснюється в Україні (УРСР) із 1979 року. В погосподарських книгах при визначенні року побудування зазначався рік введення в експлуатацію будинку. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню книг погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13 квітня 1979 року № 112/5 (далі Вказівки № 112/5), а згодом аналогічними Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими Центральним статистичним управлінням СРСР 12 травня 1985 року за № 5-24/26, та Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69 (далі Вказівки № 69). Відповідно до п. 7 Вказівок по веденню погосподарського обліку в сільських радах народних депутатів, затвердженого ЦСУ СССР 12 травня 1985 року № 5-24/26, дані книги погосподарського обліку використовуються, зокрема, для обліку житлових будинків, що належать громадянам на праві приватної власності. Записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Відповідно до довідки, виданої виконавчим комітетом Богданівської сільської ради Шосткинського району Сумської області №202-25/1200 від 31.07.2017р. /а.с. 6/, згідно з записами погосподарських книг Богданівської сільської ради 2011-2015 р.р. №2 номер погосподарського обліку 0112-1; 2016-2020 р.р. №2 номер погосподарського обліку 01-0111-1 житловий будинок з господарським будівлями, що знаходиться за адресою: Сумська область, Шосткинський район, с. Богданівка, вул. Зоряний Шлях, 113, належав [PERSON], яка була в ньому зареєстрована та проживала по день смерті. За життя [PERSON] заповідала все своє майно дочці - [PERSON] згідно із заповітом, посвідченим Богданівською сільською радою Шосткинського району 20.12.2010 року за реєстровим № 67 /а.с. 12/. Цей заповіт не змінений, не скасований та не визнаний недійсним. 05.10.2011 на протязі шестимісячного строку з моменту відкриття спадщини, спадкоємиця [PERSON] звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті матері [PERSON], у звязку з чим було заведено спадкову справу. Однак Свідоцтво про право на спадщину не видано /а.с. 11, 30, 31/. 21.12.2016 [PERSON] померла, за життя не встигнувши зареєструвати своє право власності на спірний будинок, що підтверджується свідоцтвом про смерть /а.с. 8/. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. При цьому, відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За змістом ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Враховуючи вищевикладені обставини, з огляду на наведені законодавчі приписи, суд доходить висновку, що позовні вимоги в частині установлення факту належності житлового будинку №113 з господарськими спорудами, який знаходиться по вул. Зоряний Шлях в с. Богданівка Шосткинського району Сумської області, на праві власності [PERSON], що померла 21 грудня 2016 року, у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], померлої 24 травня 2011 року, є правомірними, обгрунтованими, а тому підлягають задоволенню. На підставі викладеного, суд доходить висновку, що після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на вищевказане спадкове майно. Як вбачається з наявних у матеріалах справи документів, за життя [PERSON] заповіт не склала, а позивач є її сестрою. Відповідно до ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265 цього Кодексу. В свою чергу, згідно зі ст.. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Як вбачається з відповіді нотаріуса від 22.11.2017р. № 363, після смерті [PERSON] була заведена спадкова справа за № 381/2016, спадкоємцем [PERSON] за законом є сестра померлої - позивач. Дані про інших спадкоємців відсутні. 13.09.2017 на ім'я [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на квартиру в м.Шостка, р.№820. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Позивач, будучи спадкоємцем померлої за законом, звернулась до нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину на своє ім'я на спірний будинок, але нотаріус відмовив їй у видачі цього свідоцтва, в зв'язку із відсутністю реєстрації правовстановлюючого документу на зазначений об'єкт нерухомості. З урахуванням вищевикладеного суд вважає, що [PERSON] станом на день ухвалення рішення є єдиним спадкоємцем померлої [PERSON], яка в силу вимог ст. ст. 1268, 1269 ЦК України прийняла спадщину після смерті останньої. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних, кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до вимог п.п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. У даному випадку відсутність реєстрації права власності на ім'я спадкодавця на спірний будинок свідчить про неможливість отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину в нотаріальному порядку, отже таке його право має бути захищено в судовому порядку. На підставі вищевикладеного суд вважає правомірним позов задовольнити і в частині вимог про визнання за позивачем права власності на вказане майно. Враховуючи, що позивачем заявлено клопотання залишити судові витрати по справі за нею, суд залишає судові витрати за фактично понесеними.

Outcome: approved