Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-04 00:00:00

У вересні 2015р. Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» (далі ПАТ «Дельта Банк») звернулося до суду з зазначеним позовом до [PERSON], [PERSON], посилаючись на те, що 02 жовтня 2006р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» (далі ТОВ «Український промисловий банк»), правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON]був укладений кредитний договір №3-157/ПС-10/06, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 50000,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення до 01 жовтня 2020р. 02 жовтня 2006 року в забезпечення виконання грошових зобовязань [PERSON]за кредитним договором №3-157/ПС-10/06 від 02 жовтня 2006р. між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №3-157/ПС-10/06/П від 02 жовтня 2006р.,згідно умов якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобовязання відповідати як солідарний боржник по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору №3-157/ПС-10/06 від 02 жовтня 2006р. 02 липня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним [PERSON] України укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь [PERSON], відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув право вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами. Оскільки відповідачі ухиляються від виконання своїх зобовязань за кредитним договором, позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 2244549,63грн., та судові витрати по сплаті судового збору. Представник позивача, діюча на підставі довіреності від 28 квітня 2016 року, у судове засідання не зявилась, надала через канцелярію суду заяву, згідно якої позов підтримала, просила суд розглянути справу у її відсутність, у звязку із систематичною неявкою відповідачів (а.с.89). Відповідачі в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, відповідно до ст. 74 ЦПК України (а.с. 69,87,88,94,97). Представник відповідача [PERSON], діючий на підставі довіреності від 07 травня 2015 року у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. У попередніх судових засіданнях був присутній, про причини неявки суд не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило (а.с. 97). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності суд вважає, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Судом встановлено, що ПАТ «Дельта Банк» є правонаступником ТОВ «Український промисловий банк», є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки (а.с.18-20). 02 липня 2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним [PERSON] України укладено договір про передачу активів та кредитних зобовязань ТОВ «Укрпромбанк» на користь [PERSON], відповідно до якого ТОВ «Укрпромбанк» відступив, а АТ «Дельта Банк» набув право вимоги до боржників за кредитними та забезпечувальними договорами (а.с.17,3). Наказом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.10.2015р. №150 було віднесено ПАТ «Дельта Банк» до категорії неплатоспроможних. (а.с.21-22). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015р. №51 було запроваджено тимчасову адміністрацію у ПАТ «Дельта Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків [PERSON] (а.с.23). Відповідно до Рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №71 від 08 квітня 2015р., внесено зміни до рішення виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02.03.2015р. №51 щодо запровадження тимчасової адміністрації строком на шість місяців з 03 березня 2015 року по 02 вересня 2015року (а.с.25). Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №147 від 03 серпня 2015р. було продовжено строк здійснення тимчасової адміністрації у АТ «Дельта Банк» до 02 жовтня 2015 року включно (а.с.24). Відповідно ч.1 ст. 3 до Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон) Фонд є установою, що виконує спеціальні функції гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Згідно п.1 ч.3 ст. 37 Закону на виконання своїх повноважень уповноважена особа Фонду діє без довіреності від імені банку, має право підпису будь-яких договорів (правочинів), інших документів від імені банку, таким чином має право на звернення до суду з позовом про стягнення заборгованості. Матеріалами справи встановлено, що 04 липня 2008року між ТОВ «Український промисловий банк», правонаступником якого є ПАТ «Дельта Банк» та [PERSON]був укладений кредитний договір №3-157/ПС-10/06, відповідно до умов якого остання отримала кредит в розмірі 50000,00 доларів США, зі сплатою 13,5 % річних за користування кредитом, з кінцевим строком повернення до 01 жовтня 2020р. (а.с.4-6,9-10) 02 жовтня 2006 року в забезпечення виконання грошових зобовязань [PERSON]за кредитним договором №3-157/ПС-10/06 від 02 жовтня 2006р. між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] було укладено договір поруки №3-157/ПС-10/06/П від 02 жовтня 2006р.,згідно умов якого останній на добровільних засадах взяв на себе зобовязання відповідати як солідарний боржник по зобовязанням [PERSON], що виникають з умов кредитного договору №3-157/ПС-10/06 від 02 жовтня 2006р.(а.с. 11). Через невиконання відповідачами зобовязань за кредитним договором №3-157/ПС-10/06 від 02 жовтня 2006р., станом на 29 липня 2015р. склалася заборгованість відповідачів перед ПАТ «Дельта Банк»в розмірі 2244549,63грн., з яких: - заборгованість по тілу кредиту 44047,6 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 970791,09грн.; - заборгованість за відсотками 35611,08 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 784853,00грн.; - пеня 458235,00грн.; - сума за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту 12961,86грн.; - сума за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту 17707,71грн. Вказаний факт підтверджується розрахунком заборгованості відповідно до умов кредитного договору №3-157/ПС-10/06 від 02 жовтня 2006р.(а.с. 12). Встановлено, що позивачем на імя відповідачів надсилались досудові вимоги про повернення заборгованості (а.с.7,8). Позивач свої зобовязання виконав в повному обсязі, однак відповідачі від виконання своїх зобовязань ухиляються. Крім того, як встановлено із досліджених судом матеріалів цивільної справи №521/1636/14-ц, рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2016 року були задоволені позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] та стягнуто з останніх солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 13 грудня 2013 року в сумі 559 492,10 грн., яка складалась з заборгованості по тілу кредиту 44047,16 доларів США, що еквівалентно 352072,47 грн. та заборгованості за відсотками 25950 доларів США, що еквівалентно 207419,63 грн., а також судові витрати у розмірі по 3 836,80 грн. з кожного з них. Відповідно до ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 533 ЦК передбачено, що грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті під час здійснення розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Пункт 1 ч.2 ст. 47 Закону України «Про банки і банківську діяльність» передбачає право банку здійснювати операції з валютними цінностями. Згідно з п.2.3 Положення про порядок видачі банкам банківських ліцензій, письмових дозволів та ліцензій на виконання окремих операцій (далі Положення), затвердженого постановою Правління Національного банку України від 17 липня 2001р. № 275, за наявності банківської ліцензії та за умови отримання письмового дозволу Національного банку, банки мають право здійснювати операції з валютними цінностями. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або фінансова установа (кредитор) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Таким чином банк, як фінансова установа може укладати кредитні договори, предметом яких є іноземна валюта, за наявності в нього банківської ліцензії та відповідного письмового дозволу. Згідно зі ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. У разі порушення зобовязання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Правовими наслідками порушення основного зобовязання, забезпеченого порукою, є солідарна відповідальність або додаткова /субсидіарна/ відповідальність, якщо така відповідальність встановлена договором поруки. Солідарна відповідальність означає, що у разі невиконання боржником основного зобовязання, кредитор має право вимагати виконання зобовязання в повному обсязі або частково як від боржника, так і від поручителя, або від них обох. Частиною 1 ст.554 ЦК України визначено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до частин 1,2,4 ст. 543 ЦК України у разі солідарного обовязку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обовязку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобовязаними доти, доки їхній обовязок не буде виконаний у повному обсязі. Виконання солідарного обовязку в повному обсязі одним із боржників припиняє обовязок решти солідарних боржників перед кредитором. Умовами п.п. 3,4. договору поруки №3-157/ПС-10/06/П від 02 жовтня 2006р., укладеного між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], передбачено, що поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й позичальник. Відповідальність поручителя і позичальника є солідарною (а.с.11). Тому, позивач має право вимагати виконання зобовязання як від боржника, так і від поручителів. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець, має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Відповідно до ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Як було зазначено вище, рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2016 року були задоволені позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] та стягнуто з останніх солідарно на користь ПАТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором станом на 13 грудня 2013 року в сумі 559 492,10 грн., яка складалась з заборгованості по тілу кредиту 44047,16 доларів США, що еквівалентно 352072,47 грн. та заборгованості за відсотками 25950 доларів США, що еквівалентно 207419,63 грн. За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» до [PERSON], [PERSON] про стягнення з останніх заборгованості за тілом кредиту в розмірі 44047,6 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ складає 970791,09грн. задоволенню не підлягають, оскільки за рішенням апеляційного суду Одеської області від 24 березня 2016 року заборгованість по тілу кредиту в сумі 44047,16 доларів США, що еквівалентно 352072,47 грн. вже була стягнута з відповідачів. Що стосується позовних вимог щодо стягнення з відповідачів заборгованості за відсотками в розмірі 35611,08 доларів США, що в еквівалентно за курсом НБУ 784853,00грн., то дані вимоги підлягають задоволенню частково і з відповідачів необхідно стягнути різницю заборгованості за відсотками в розмірі 9661,08 (35611,08 дол. США -25950 дол. США) доларів США, що еквівалентно 212920,54грн. З розяснень п.17 Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ№5 від 30.03.2012р. вбачається, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК. Дострокове присудження до виконання основного зобов'язання в натурі не тягне його припинення з дня набрання законної сили рішення суду і не виключає стягнення відсотків, пені і збитків та інших штрафних санкцій, передбачених угодою, до дня фактичного задоволення (повного розрахунку). Таким чином, з відповідачів у солідарному порядку на користь ПАТ «Дельта Банк» слід стягнути заборгованість за кредитним договором №3-157/ПС-10/06 від 02 жовтня 2006р. станом на 29 липня 2015р. в розмірі 301825,11 грн., яка складається: - заборгованості за відсотками 9661,08 доларів США, що в еквіваленті за курсом НБУ 212920,54грн. - пені 458235,00грн.; - суми за ставкою 3% від простроченого тіла по кредиту 12961,86грн.; - суми за ставкою 3% від прострочених доходів по кредиту 17707,71грн. Суд вважає, що позивачем вчинено всі дії згідно із законом та умовами договорів кредиту та поруки для досудового врегулювання спірних правовідносин. Відповідачами не було надано до суду жодних обґрунтованих заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутніми у судових засіданнях відповідачі також розпорядилися на свій розсуд. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов про стягнення заборгованості за кредитним договором та судових витрат підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивач при зверненні до суду був звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір у розмірі 4527,37грн., підлягає стягненню з відповідачів в рівних частках на користь держави.

Outcome: partial