Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-16 00:00:00

У вересні 2017 року позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача та третіх осіб про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 29 вересня 2008 року помер [PERSON], після смерті якого відкрилася спадщина на 1/6 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. Польова, № 05 в с. Черленівка Новоселицького району. Спадщину після його смерті прийняла його дружина [PERSON], яка мала право на обовязкову частку у спадщині та [PERSON], як спадкоємець за заповітом. Тобто, [PERSON] після смерті свого чоловіка успадкувала обовязкову долю, що складає 1/24 частину спадкового майна, а [PERSON] як спадкоємець по заповіту успадкував 3/24 частини майна. Однак, оскільки при житті спадкодавець не отримав правовстановлюючих документів на право власності на нерухоме майно, вони не можуть оформити на себе право власності на вказане спадкове майно. Просили суд визнати право власності в порядку спадкування за [PERSON] на 3/24 частини домоволодіння та за [PERSON] на 1/24 частку домоволодіння. В судовому засіданні представник позивачів позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Представник відповідача та треті особи, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду справи, в судове засідання не зявилися без поважних для суду причин, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд даної цивільної справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, вислухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Черленівської сільської ради Новоселицького району Чернівецької області № 196 від 29 квітня 2009 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташоване по вул. Польова, № 05 в с. Черленівка Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали шестеро осіб, в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року, кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/6 частці домоволодіння. Житловий будинок вказаного домоволодіння побудований в 1950 році на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстрований в Черленівській сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 29 вересня 2008 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/6 частку вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Згідно ч. 1 ст. 1241 ЦК України неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обовязкова частка). Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Частиною першою статті 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно заповіту, який був складений 17 вересня 2008 року та посвідчений секретарем Черленівської сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів позивачу [PERSON] все своє майно. З свідоцтва про укладання шлюбу серії І-МИ № 421705 від 22 грудня 1990 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] був чоловіком позивачки [PERSON]. За вказаних обставин, [PERSON] після смерті свого чоловіка має обовязкову долю у спадщині, як непрацездатна вдова, що дорівнює половині частки, яка б належала кожному з спадкоємців у разі спадкування за законом та становить 1/24 частки спадкового домоволодіння. Таким чином, спадщину після смерті [PERSON] як спадкоємець за заповітом на 3/24 частини домоволодіння своєчасно прийняв позивач [PERSON]., звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори в межах шестимісячного терміну з часу відкриття спадщини, що підтверджується матеріалами спадкової справи та на 1/24 частку домоволодіння прийняла дружина спадкодавця позивачка [PERSON], яка мала обовязкову частку у спадщині, оскільки на час відкриття спадщини постійно проживала із спадкодавцем, що підтверджується довідкою Черленівської сільської ради Новоселицького району № 195 від 29 квітня 2017 року. Однак, у звязку із смертю спадкодавця [PERSON] та відсутністю за ним зареєстрованих належним чином правовстановлюючих документу на вказане домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачам у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, а позивач [PERSON] має обовязкову долю у спадщині після смерті спадкодавця, спадщину вони прийняли своєчасно, то право власності на спадкове майно слід визнати за ними. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1241, 1268, 1269, 1270 ЦК України, суд

Outcome: approved