Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-23 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу посилаючись на те, що 16.01.2009 р. він уклав Договір позики з [PERSON] та відповіднодо умов якого надав Позичальнику позику, в сумі 300 000 (триста тисяч) доларів США, що є еквівалентом 2 310 000 (два мільйони триста десять тисячі) гривень 00 коп. по курсу Національного банку України станом на 16 січня 2009 р. В момент підписання Договору позики Позичальник видала відповідну розписку та зобов'язалася повернути грошову суму Позикодавцю в строк до 31 грудня 2014 року включно. На початку 2015 року [PERSON] звертався до [PERSON] з вимогою повернення коштів, однак позичальник своїх зобов'язань не виконала та кошти не повертає. 16.01.2009 р. між [PERSON], [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір поруки відповідно до умов якого Поручитель поручається перед Позикодавцем за виконання обов'язку Позичальника щодо повернення коштів за Договором позики від 16.01.2009 р. У лютому 2015 р. [PERSON] звертався з вимогою до Поручителя, в якій повідомив останню, що Позичальник порушила свої зобов'язання і пропонував виконати свої зобов'язання. Та на сьогоднішній день відповідачі від повернення боргу ухиляються. В позовних вимогах просив стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість по договору позики у розмірі 9 003 030,00 грн. та витрати з оплати судового збору в розмірі 3 654,00 грн. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду надала заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі (а.с. 28) та в судовому засіданні її представник [PERSON] позовні вимоги визнала у поновному обсязі. Відповідач [PERSON] до суду надала заяву про визнання позовних вимог у повному обсязі (а.с. 30) та в судовому засіданні проти позову не заперечувала. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що визнання відповідачами позовних вимог не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Визнання відповідачами позовних вимог прийнято судом. Вислухавши пояснення представника позивача, з урахуванням визнання відповідачами позовних вимог, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 16.01.2009 р. [PERSON] (надалі по тексту - Позивач чи Позикодавець) уклав Договір позики з [PERSON] (надалі по тексту -Відповідач-1 чи Позичальник) (а.с. 10). Відповідно до п.1. Договору позики Позикодавець надав Позичальнику позику, а Позичальник зобов'язалася повернути йому грошові кошти в порядку та на умовах, визначених Договором позики. Згідно п.2 Договору позики від 16.01.2009 р. сума позики становить 300 000 (триста тисяч) доларів США, що є еквівалентом 2 310 000 (два мільйони триста десять тисячі) гривень 00 коп. по курсу Національного банку України станом на 16 січня 2009 р. В момент підписання Договору позики Позичальник видала відповідну розписку (а.с. 11) та зобов'язалася повернути грошову суму Позикодавцю в строк до 31 грудня 2014 року включно. Відповідно до умов Договору позики, позика повертається в національній валюті України - гривні в еквіваленті 300 000 (триста тисяч) доларів СІНА по курсу Національного банку України на день повернення позики. Станом на 26 лютого 2015 року курс НБУ становив 3001,01 гр. за 100 (сто) доларів США. Отже, станом на 26.02.2015 р. сума боргу становить 300 000 х 30,0101 = 9 003 030 (дев'ять мільйонів три тисячі тридцять) гривень 00 копійок. У лютому 2015 року Позивач звертався до Відповідача-1 з вимогою виконати свої зобов'язання за договором позики та повернути кошти (а.с. 19), але досудова вимога залишена без виконання. 16.01.2009 р. між Позивачем, Відповідачем-1 та [PERSON] (надалі по тексту - Відповідач-2 чи Поручитель) було укладено Договір поруки (наділі по тексту - Договір поруки) (а.с. 12). Відповідно до п. 1.1. Договору поруки Поручитель поручається перед Позикодавцем за виконання обов'язку Позичальника щодо повернення коштів за Договором позики від 16.01.2009 р. Відповідно до п.3.1. Договору поруки, Поручитель зобов'язана нести солідарну відповідальність з Позичальником, у разі порушення Позичальником обов'язку за Основним договором (Договором позики), що передбачений п.1.1. цього Договору та самостійно виконати зазначений обов'язок перед Позикодавцем. 02.02.2015 р. Позивач звертався з вимогою до Поручителя, в якій повідомив останню, що Позичальник порушила свої зобов'язання і пропонував Поручителю виконати свої зобов'язання за Договором поруки. На сьогоднішній день Відповідач-2 кошти Позивачу не сплатила та від виконання своїх зобов'язань за Договором поруки ухиляється. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Згідно з ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ч. 1 ст. 1049 Цивільного кодексу України позичальник зобов'язаний повернути позикадовцеві позику (грошові кошти у такій же сумі, що були передані йому позикадовцем) у строк та в порядку, встановленим договором. Згідно з вимогами ст. 509 ЦК України, зобов'язанням є правовідношення, у яких одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої сторони (кредитора) певну дію, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлено договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно зі ст. 541 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручителем може бути одна або кілька осіб. Згідно зі ст. 543 ЦК України у разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Солідарні боржники залишаються зобов'язаними доти, доки їхній обов'язок не буде виконаний у повному обсязі. Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим до виконання сторонами. Розписка, на яку посилається позивач, як на доказ своїх вимог, підписана відповідачем, що відповідає вимогам цивільного законодавства. Таким чином, вимоги позивача про повернення боргу є законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки на час розгляду справи відповідачі зобов'язання за договором позики не виконали. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки позов задовольняється, з відповідачів на користь позивача повинна бути стягнена сума сплаченого судового збору в розмірі 3 654,00 грн. (а.с. 1).

Outcome: approved