Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

у вересні 2016 року позивач звернулася з вказаним вище позовом до суду та просить визнати за нею в порядку спадкування як спадкоємцем першої черги за законом після померлого чоловіка [PERSON] право оренди на обєкт оренди земельну ділянку, загальною площею 28 кв.м., яка розташована у м.Полтава по вул. Олени Пчілки (бувша Луценка), 48. Позов мотивований позивачем тим, що 21.01.2016 року у м. Полтава помер її чоловік [PERSON]. 26.04.2012 року на 20 сесії Октябрської районної у м.Полтава раді VI скликання було прийнято рішення про передачу останньому в оренду терміном на 5 років із земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку, розташовану по вул. Луценка, 48, загальною площею 28 кв.м. для встановлення тимчасового металевого гаража. 04.12.2012 року між [PERSON] та Октябрською районною у м.Полтава радою укладено договір оренди на строк до 26.04.2017 року, відповідно до якого орендар прийняв в оренду земельну ділянку для встановлення тимчасового металевого гаража. Після закінчення строку договору орендар мав переважне право на поновлення його на новий строк, повідомивши орендодавця письмово про такий намір. Після смерті чоловіка, у встановлений законом строк вона прийняла спадщину та 04.08.2016 року отримала Свідоцтво про право на спадщину згідно якого успадкувала 1/4 частину автомобіля [NUMBER], 2010 року випуску. Вона як спадкоємець після свого чоловіка має право на спадкування права оренди земельної ділянки, оскільки таке право входить до складу спадщини. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав, просив суд його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Представник відповідача [PERSON] заперечила проти задоволення позову, оскільки земельна ділянка із земель житлової забудови міста надавалася в оренду [PERSON] на пільгових умовах, а саме як учаснику бойових дій. Строк оренди становить 5 років. Договір оренди вважається припиненим після закінчення строку оренди. Оскільки орендар помер, то оренда земельної ділянки продовженою бути не може, а отже таке право до складу спадщини не входить. Треті особи: представник Управління Держкомзему у м.Полтава, [PERSON], [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши надані докази та перевіривши матеріали справи, прийшов до наступного висновку: 21 січня 2016 року у м.Полтава помер [PERSON], що підтверджено даними свідоцтва про смерть серії І-КЕ № 320230, виданого 22.01.2016 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. (а.с.12). 04.08.2016 року державним нотаріусом Першої полтавської державної нотаріальної контори [PERSON] видано Свідоцтво про право на спадщину серії НВХ № 772441. Із даних свідоцтва слідує, що спадкоємцями майна [PERSON], який помер 21.01.2016 року є його дружина [PERSON] на 1/4 частку у спадщині; дочка [PERSON] на 3/4 частки у спадщині, з урахуванням 1/4 частки в спадщині, від якої відмовилася дочка [PERSON], з урахуванням 1/4 частки у спадщині, від якої відмовилася мати [PERSON]. Спадщина, на яку видано це свідоцтво складається з транспортного засобу марки ВАЗ, 2010 року випуску, д.н.з. [NUMBER], який належав спадкодавцеві [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на 1/4 частку транспортного засобу видано [PERSON] Свідоцтво про право на спадщину на 3/4 частки транспортного засобу ще не видано. (а.с.13). 31.08.2016 року листом відповідач повідомив [PERSON] про те, що її звернення щодо передачі земельної ділянки площею 28 кв.м. по вул. Олени Пчілки (бувша Луценка) для індивідуального гаражного будівництва розглянуто відділом містобудування та архітектури Шевченківського райвиконкому. У звязку зі смертю [PERSON] перехід права на вищевказану орендовану земельну ділянку не передбачено договором оренди та не переходить до спадкоємців або інших осіб, які використовують цю земельну ділянку. Додатково повідомлено, що згідно з «Порядком розміщення та будівництва гаражів для легкових автомобілів у м.Полтава», затвердженого рішенням строк другої сесії V скликання Полтавської міської ради від 13.08.2009 року, будівництво індивідуальних боксових гаражів поза межами існуючих автогаражних кооперативів та приватних домоволодінь, на землях комунальної власності, забороняється. Виділення земельної ділянки для індивідуального гаражного будівництва неможливе. (а.с.16). Рішенням 20 сесії Октябрської районної у м.Полтава раді VI скликання вирішено передати в оренду строком на 5 років [PERSON] із земель житлової та громадської забудови міста земельну ділянку по вул. Луценка, 48, загальною площею 28 кв.м. для встановлення тимчасового металевого гаража. (а.с.22). 04.12.2012 року між Октябрською районною в м.Полтава радою (орендодавець) та [PERSON] (орендар) укладено договір оренди, відповідно до якого орендодавець на підставі рішення двадцятої сесії VI скликання Октябрської районної у м.Полтаві ради від 26.04.2012 року надає, а орендар приймає в оренду земельну ділянку для встановлення тимчасового металевого гаража, яка знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Луценка, 48. В оренду передано земельну ділянку загальною площею 28 кв.м. згідно з планом (схемою) земельної ділянки, що є невідємною частиною договору. Договір укладено на термін з 26.04.2012 року по 26.04.2017 року. Після закінчення строку дії договору орендар має переважне право на поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 60 календарних днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. У разі, якщо орендар продовжує користування земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди та за відсутності письмових заперечень орендодавця протягом одного місяця після закінчення строку договору, він підлягає поновленню на той самий строк і на тих самих умовах, які було передбачено даним договором. (п.п. 3.1,3.2 договору).(а.с.17- 18). Відповідно до статті 116 ЗК України, громадяни та юридичні особи набувають право власності та право користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Правовою підставою набуття права власності та права користування на землю згідно зі статтями 116, 118 ЗК України є рішення органу виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до статті 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені. До спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Таким чином, у порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У судовому засіданні встановлено, що позивач є спадкоємцем [PERSON], оскільки у встановленому законом порядку прийняла спадщину після його смерті. До спадкоємців переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Як вбачається із матеріалів справи, за життя [PERSON] передано в оренду земельну ділянку для встановлення тимчасового металевого гаража, яка знаходиться за адресою: м.Полтава, вул. Луценка, 48, загальною площею 28 кв.м. строком на 5 років, про що укладено договір від 04.12.2012 року. Договір укладено на термін з 26.04.2012 року по 26.04.2017 року. Правило статті 1225 ЦК України слід розуміти так, що при переході до спадкоємців права власності на житловий будинок, інші будівлі та споруди до них переходить право власності або право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, і у розмірі, який необхідний для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом. Таким чином, за життя спадкодавець набув право на оренду вказаної земельної ділянки строком на пять років, на якій встановлено тимчасовий металевий гараж. Однак, чинним цивільним законодавством не визначено порядку оформлення права власності як на обєкт нерухомості на тимчасовий металевий гараж. Окрім цього, судом встановлено, що спірна земельна ділянка знаходиться в межах житлової забудови міста та відповідно до рішення сорок другої сесії пятого скликання Полтавської міської ради від 13.08.2009 року «Про порядок розміщення та будівництво гаражів для легкових автомобілів у м.Полтава», яким затверджено Порядок розміщення та будівництво гаражів для легкових автомобілів у м.Полтава, надання її у користування визначено окремій категорій осіб, які мають відповідні пільги. За життя [PERSON] мав право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджено посвідченням серії АБ № 2317643, наявного у матеріалах справи. З урахуванням викладеного, виходячи із обставин справи, суд приходить до висновку, що право користування на спірну земельну ділянку в порядку спадкування передано спадкоємцям бути не може. При цьому, із матеріалів справи вбачається, що позивач попередньо з вимогою щодо успадкування права оренди земельної ділянки до нотаріальної контори не зверталася та така відмова нотаріусом їй не надавалася. До участі у справі залучені як треті особи, інші спадкоємці після смерті [PERSON]: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Проти залучення даних осіб як співвідповідачів у справі представник позивача заперечив. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позов до задоволення не підлягає.

Outcome: dismissed