Jurisdiction: civil
Date: 2014-02-27 00:00:00

У вересні 2012 року [PERSON] звернулась в суд з позовною заявою про поділ спільного майна подружжя, придбаного під час шлюбу з [PERSON]. У відповідності до своїх позовних вимог [PERSON] просила визнати спільним майном подружжя: - квартиру [ADDRESS], яку Позивач оцінює в 1014400 грн; - автомобіль марки Volkswagen Golf, державний реєстраційний номер [NUMBER], оцінений Позивачем в 134000 грн; - гаражний бокс [ADDRESS], вартістю 131000 гривень. При цьому Позивач наполягала на тому, що її частка у праві власності на квартиру відповідає 72,42% з огляду на наступні обставини. Позивач зазначає, що 05 березня 1997 року за договором купівлі-продажу Відповідач придбав двокімнатну квартиру [ADDRESS] Фактично, як вказує Позивач, купівлю було здійснено за 22.000 (двадцять дві тисячі) доларів США, і джерелами походження коштів на її придбання були: - 7000 доларів США (31,82 % від вартості квартири) - особисті гроші Позивача, які вона отримала в подарунок від свого батька, [PERSON], які той в свою чергу отримав спеціально для цих цілей у позику, що підтверджується відповідною розпискою; - 15000 доларів США (68,18%) - спільні кошти Позивача і Відповідача. Пізніше зазначена квартира, як вказує Позивач, була продана за 39.000 (тридцять дев'ять) тисяч доларів США, і особистій частці Позивача у цій сумі відповідала вже сума в розмірі 12409,80 доларів США, а частка спільних подружжя у цій вартості становила 26590,20 доларів США. 16 грудня 2003 року Відповідачем фактично за 45000 доларів США була придбана трикімнатна квартира під [ADDRESS] Договірна вартість квартири згідно п. 2 зазначеного договору купівлі-продажу становила 11.000 (одинадцять тисяч) гривень 00 копійок. Фактично купівлю було здійснено за 45.000 (сорок п'ять тисяч) доларів США, з яких 12409,80 доларів США були особистими грошима Позивача, які належали їй на праві особистої приватної власності, і були отримані від реалізації попередньої квартири, а 32590,20 доларів США були спільними коштами Позивача і Відповідача і належали їм на праві спільної сумісної власності подружжя. Таким чином, як наполягає Позивач, розмір часток внесків грошових коштів для купівлі спірної квартири становить: - 27,58% від вартості квартири є внеском Позивача за рахунок власних коштів (12.409,80 / 45.000 * 100 = 27,58 %); - 72,42% від вартості квартири є спільним внеском колишнього подружжя за рахунок коштів які були спільним сумісним майном Позивача і Відповідача. З огляду на викладене Позивач зазначає що вартість її особистої частки у праві власності на квартиру, яка дорівнює 27,58%, в грошовому еквіваленті відповідає сумі в розмірі 279771,52 гривень. Інша частка квартири розміром 72,42 %, що в грошовому еквіваленті на час звернення до суду становила 734628,48 гривень, є спільним-сумісним майном Позивача і Відповідача. Загалом, на думку Позивача, вартість всього спільного майна, яке належить Позивачу і Відповідачу на праві спільної сумісної власності подружжя становить 999628,48 гривень, яка складається з вартості легкового автомобіля Volkswagen Golf, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], (134000 гривень), вартості гаражного боксу [ADDRESS] (131000 гривень), та вартості 72,42% трикімнатної квартири [ADDRESS] (734628,48 гривень). Беручи до уваги рівність часток подружжя у праві власності на спільне майно, вартість 50 % належного їм спільного майна становить 499814,24 грн. Позивач зазначає, що частка в спірній квартирі, яка має належати їй на праві приватної власності після розподілу має розмір 63,79 %, що в грошовому еквіваленті на час звернення до суду становить 647085,76 грн. Пропонуючи свій варіант поділу спільного майна подружжя Позивач просить: 1. Визнати за нею право особистої приватної власності на частку квартири [ADDRESS] розміром 27,58 %, що в грошовому еквіваленті становить 279771,52 грн. 2. Відступити від принципу рівності часток, та визнати за Позивачем право приватної власності на частку в майні, яке належить Позивачу та Відповідачу на праві спільної сумісної власності в розмірі 73,49 %, яка складається з частини трикімнатної квартири [ADDRESS] розміром 72,42%, що в грошовому еквіваленті становить 734628,48 грн. 3. Визнати за Відповідачем право приватної власності на частку в майні, яке належить Позивачу та Відповідачу на праві спільної сумісної власності в розмірі 26,51 %, що в грошовому еквіваленті становить 265.000 (двісті шістдесят п'ять тисяч) гривень 00 копійок, і складається з автомобіля Volkswagen Golf, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER], вартістю 134000 грн та гаражного боксу [ADDRESS], вартістю 131000 грн. 4. Стягнути з Позивача на користь Відповідача суму компенсації замість його частки в спільному сумісному майні в розмірі 234814,24 грн. До початку розгляду судом справи по суті Відповідачем було заявлено зустрічний позов, згідно з остаточною редакцією якого від 29.01.2014р. (Том 2, а.с. 58-60) [PERSON] просив визнати спільним майном подружжя спірну квартиру [ADDRESS], легковий автомобіль Volkswagen Passat, 2007 року випуску, легковий автомобіль Volkswagen Golf, 2008 року випуску, а також не закінчений будівництвом житловий будинок, який розташований в садовому товаристві «Пролісок-10» Хотинівської сільської ради Вишгородського району Київської області на земельній ділянці [NUMBER]. Пропонуючи свій варіант поділу спільного майна подружжя [PERSON] просив визнати за по подружжям по 1/2 частці у праві власності: - на квартиру [ADDRESS]; - на автомобіль Volkswagen Golf, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; - на будівельні матеріали витрачені на не закінчений будівництвом житловий будинок який розташований в садовому товаристві «Пролісок-10», Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області на земельній ділянці [NUMBER]. Крім того, [PERSON] просив визнати за кожним з подружжя по 1/2 частці від вартості автомобіля Volkswagen Passat, 2007 року випуску, який був відчужений його дружиною без його відома та згоди за 18000 доларів США. У судовому засіданні представник Позивача первісний позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити. При цьому зазначив, що Volkswagen Passat, 2007 року випуску, вартість якого [PERSON] просить віднести до предмету поділу між подружжям, був проданий з його відома та згоди, а кошти від продажу використані в інтересах сім'ї. Крім того, представник [PERSON] звернув увагу суду на те, що Відповідачем не наведено суду жодних належних та достовірних доказів наявності в садовому товаристві «Пролісок-10», Хотинівської сільської ради Вишгородського району Київської області на земельній ділянці [NUMBER] будь-якого будинку чи будівельних матеріалів, а також його стану, кількості та вартості, у зв'язку з чим їх не можна віднести до предмету поділу. Відповідач та його представник у суді зазначили, що обставини придбання спірної квартири, в тому числі щодо наявності її особистих коштів, Позивачем належними доказами не підтверджені, а тому уся квартира має бути визнана об'єктом спільного майна подружжя, а не її лише її частина. Крім того, [PERSON] звернув увагу суду на те, що гаражний бокс [ADDRESS], не перебуває у його власності, а тому не може підлягати поділу. [PERSON] також наполягав на тому, що він не знав, що його дружина продала їх спільний автомобіль Volkswagen Passat, 2007 року випуску, дізнався про це лише після того, як звернувся в міліцію з приводу зникнення машини. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про вирішення спору подружжя з приводу поділу належного їм на праві власності наступним чином. Судом встановлено, що 21.06.1991 року між сторонами було зареєстровано шлюб, а рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 05.04.2012р. його було розірвано. (а.с.41) Згідно зі ст. 22 КпШС майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Відповідно до статті 60 Сімейного кодексу України (2004 р.), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Судом встановлено, що 18.12.2003р. подружжям було придбано квартиру [ADDRESS]. У відповідності до п.2 Договору квартиру було придбано за 11000 гривень. Пояснення Позивача про те, що квартиру насправді було придбано за 45000 доларів США не знайшли свого підтвердження належними доказами під час судового розгляду, а тому суд не може перевірити позицію Позивача щодо наявності та долі її особистих коштів у придбанні житла. За таких обставин суд вважає необхідним визнати усю квартиру спільним майном подружжя. Встановлено також, що під час шлюбу подружжям також було придбано транспортні засоби: - автомобіль марки Volkswagen Golf, 2008 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER], який був зареєстрований на ім'я [PERSON] і до цього часу перебуває у його користуванні; - автомобіль марки Volkswagen Passat B6, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстрацій номер [NUMBER], який був зареєстрований на ім'я [PERSON], але відчужений нею [PERSON] за 18 тисяч доларів США в серпні 2011 року. Відповідно до п. 30 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об'єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч. 1 ст. 63, ч. 1 ст. 65 СК. У випадку коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім'ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Позивачем по справі не надано суду будь-яких доказів отримання нею згоди Відповідача на відчуження автомобіля, а тому суд приходить до висновку, що [PERSON] здійснено відчуження спільної сумісної власності подружжя не в інтересах сім'ї, без згоди свого чоловіка [PERSON], а тому вартість автомобіля підлягає поділу між подружжям. Визначаючи вартість автомобіля Volkswagen Passat B6, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстрацій номер [NUMBER], на день його продажу суд керується поясненнями Сторін, зокрема - поясненнями [PERSON], яка пояснила, що продала автомобіль за 18000 доларів США, та поясненнями [PERSON], який визнав таку вартість автомобіля. Іншого розрахунку вартості ринкової вартості автомобіля в матеріалах справи немає, жодним з учасників розгляду справи клопотання про призначення по справі судової автотоварознавчої експертизи не подано. Неможливим, на думку суду, є віднесення до складу спільного сумісного майна подружжя, яке підлягає поділу, гаражного бокс [ADDRESS], оскільки даний об'єкт нерухомості на праві власності не зареєстрований (а.с.63), крім того згідно з довідкою ОАГК «Сигнал» від 21.11.2012р., оформлення права власності на даний гаражний бокс взагалі неможливе у зв'язку з порушеннями під час будівництва (перебування гаражу у санітарно-захисній зоні). (а.с. 61) Що стосується вимог [PERSON] про поділ будівельних матеріалів, з яких побудований подружжям за спільні кошти житловий будинок який розташований в садовому товаристві «Пролісок-10», Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області на земельній ділянці [NUMBER], то суд керується наступним. Безспірним є те, що будівництво зазначеного будинку розпочате сторонами без отримання відповідної проектно-дозвільної документації. Відтак, у відповідності до ст. 376 ЦК України, даний житловий будинок вважається самочинним будівництвом і право власності на нього не виникло. Відтак, об'єктом права власності в даному випадку є лише будівельні матеріали та конструкції, з яких будинок побудований. Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Заявляючи вимоги про поділ будівельних матеріалів [PERSON] не конкретизував переліку використаних на будівництво матеріалів та конструкцій, їх дійсної вартості, не надав суду жодних документів, які б підтверджували придбання будь-яких будматеріалів, не заявив клопотання про надання експертного висновку щодо цього питання, хоча і був попереджений судом про наслідки нереалізації такого права. Беручи до уваги обсяг доказової бази, наявної у матеріалах справи, а власне - її відсутність, суд позбавлений можливості вирішити вимогу про поділ між подружжям будівельних матеріалів, з яких збудований житловий будинок який розташований в садовому товаристві «Пролісок-10», Хотянівської сільської ради Вишгородського району Київської області на земельній ділянці [NUMBER]. Відповідно до статті 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Стаття 70 Кодексу встановлює, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Згідно зі ст.71 Сімейного кодексу України якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Судом не встановлено підстав для збільшення частки будь-якого з подружжя під час поділу їх спільного майна, а тому майно слід поділити навпіл. Відтак, враховуючи, що частки подружжя у спільній власності є рівними, суд приходить до єдино можливого порядку поділу майна в даному випадку шляхом визнання за сторонами по 1/2 частці у праві власності на наступне майно: - на квартиру [ADDRESS]; - на автомобіль Volkswagen Golf, 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]; - на вартість автомобіля Volkswagen Passat B6, 2007 року випуску, номер кузова [NUMBER], державний реєстрацій номер [NUMBER], в сумі 18000 доларів США. При цьому, оскільки [PERSON] вчинила дії, які призвели до позбавлення права [PERSON] у спільній сумісній власності на автомобіль, вона зобов'язаний виплатити йому компенсацію в розмірі вартості його частки - 9000 доларів США (71740,80 грн за курсом НБУ станом на день відчуження автомобіля). Враховуючи відмову у задоволенні вимог [PERSON] про зміну часток у праві спільної власності, немає підстав для виплати [PERSON] компенсації за рахунок внесених Позивачем коштів на депозитний рахунок суду, а тому зазначенні кошти підлягають поверненню Позивачу.

Outcome: partial