overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2008 року, від якого вони мають дитину доньку, [PERSON], [INFO]. Останнім часом їхнє спільне життя складалося не найкращим чином, виникали постійні суперечки між ними, що вплинуло на їхні стосунки і призвело до відчуження та втрати почуття любові та поваги. З 2014 року вони припинили спільне проживання, спільного бюджету не мають, господарства не ведуть. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не зявився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 11 жовтня 2008 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №129294, виданим Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №1058. Від шлюбу вони мають дитину доньку, [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в 2014 році. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Застосуванні судом заходи до примирення сторін, позитивного результату не дали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому розясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачкою слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначивши, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2011 року, від якого вони мають дитину доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя складалося не найкращим чином, виникали постійні суперечки між нею та відповідачем, тому що вони різі люди з різними поглядами на життя. Все це призвело до втрати почуття любові та взаємної згоди. З лютого 2016 року вони припинили спільне проживання та ведення господарства. Вважає, що подальше збереження шлюбу є неможливим, тому просить суд шлюб розірвати. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутність, на задоволені позову наполягала. У судове засідання відповідач не зявився, надав заяву з прохання слухати справу у його відсутність, проти задоволення позову не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється шляхом його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду у відповідності зі ст.110 цього Кодексу. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 112 СК України суд зясовує фактичні взаємовідносини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, приймає до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інших обставин життя подружжя. Суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило би інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають суттєве значення. Судом встановлено, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі з 22 січня 2011 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії 1-КИ №185720, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану П»ятихатського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №5. Від шлюбу вони мають спільну дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між сторонами остаточно припинені в лютому 2016 року. Почуття любові та поваги один до одного між ними втрачено. Спільне господарство вони не ведуть. Застосуванні судом заходи до примирення сторін, позитивного результату не дали. Характер сформованих відносин у родині є таким, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу є неможливим та буде суперечити інтересам сторін та соціальній ролі сім`ї. Суд також виходить з того, що відповідач на власний розсуд розпорядився своїми процесуальними та матеріальними правами, наслідки зазначеної процесуальної дії йому розясненні, визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За наведених обставин визнання позову відповідачкою слід прийняти і позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.\~Таким чином з відповідача на користь позивача належить стягнути сплачений нею при зверненні до суду з даною позовною заявою, судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-24 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом до Гурич [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач послався на те, що 20.12.2003 року ВРАЦС Новоодеського РУЮ Миколаївської області зареєстровано її шлюб з відповідачем. Від шлюбу вони мають спільних дітей сина [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Шлюбні відносини ніж ними припинені з вересня 2015 року. Кожен живе сам по собі. Спільне господарство ми не ведемо. Причиною розпаду сімї є те, що з відповідачем не знаходили спільної мови з більшості питань стосовно ведення сімейного бюджету, та в відношеннях один до одного. Шлюб існує тільки на папері та фактично він розпався. У звязку з вищевикладеним позивачка не бачить сенсу продовжувати шлюбні відносини з відповідачем та наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка в судове засідання не зявилася, але надала до суду заяву в якій просила суд справу розглядати без її участі та вказала, що позов підтримує. Відповідач в судове засідання не зявився, про причину своєї неявки суд не повідомив, хоча був повідомлений належним чином про час та місце розгляду справи. Згідно ст.ст.224, 225 ЦПК України судом проводиться заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [INFO], та [PERSON] [INFO], перебувають у зареєстрованому шлюбі з 23.12.2003 року за актовим записом № 121, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії 1-ФП № 080436 виданим ВДРАЦС Новоодеського УЮ Миколаївської області. Від шлюбу сторони мають дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки між подружжям не склалися, позивач на примирення не згодна та наполягає на розірванні шлюбу. Відповідно до ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобовязані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сімї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, що передбачено ст.55 СК України. Кожен з подружжя також має право припинити шлюбні відносини. Примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом (ст.56 СК України). Згідно ст.112 СК України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. На підставі викладеного та згідно зі ст.ст.104,110,112 СК України, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу стали неможливі і суперечать інтересам позивача. За таких обставин, заявлений позов підлягає задоволенню, а шлюб зареєстрований між сторонами - розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 07.03.2003 року виконкомом Новгородської селищної ради м.Дзержинська Донецької області, актовий запис № 17. Від спільного проживання\~ мають дитину\~ [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в звязку з\~ різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. [PERSON] переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач у судове засідання не зявилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не зявився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. \~ \~ \~Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, дитина\~ після розірвання шлюбу буде мешкати разом з матірю. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом зясовано той факт, що після розірвання шлюбу позивач має намір залишити прізвище «Тарасова».

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що знаходиться в шлюбі з відповідачем, зареєстрованому 28.07.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Ленінського районного управління юстиції у місті Донецьку, актовий запис № 396. Від спільного проживання мають дитину - [PERSON], [INFO]. Сумісне життя не склалося в зв'язку з різними поглядами на життя, внаслідок чого виникали постійні суперечки. На теперішній час шлюбні відносини припинені, спільне господарство не ведеться. З квітня 2014 року відповідач мешкає з іншою жінкою, фактично створив з нею нову родину. [PERSON] переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши суду письмову заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, заявлені вимоги підтримала повністю. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, заявлені вимоги визнає, проти їх задоволення не заперечує. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного із них. В судовому засіданні було встановлено, що сторони припинили шлюбні відносини, не підтримують їх, збереження шлюбу та примирення сторін не можливе, майнового спору у сторін не має, дитина після розірвання шлюбу буде мешкати разом з матір'ю. Виходячи з вищевказаного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Суд також бере до уваги той факт, що позивачкою не ставиться питання про відновлення дошлюбного прізвища.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-28 00:00:00

У березні 2016 року, позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог позивач вказала, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі, який укладено 12 листопада 2011 року, мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO]. З серпня 2013 року, подружжя шлюбні відносини не підтримують, проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Підставою розпаду сім'ї стало те, що відповідач зловживав спиртними напоями, не турбувався та матеріально не забезпечував родину, на цьому ґрунті в сім'ї виникали постійні сварки. Позивач просить шлюб розірвати, оскільки спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, тому вважає збереження шлюбу не можливим. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач до суду не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причину неявки суду не повідомив. 29 березня 2016 року, судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. До такого висновку суд приходить на підставі наступного. Матеріалами справи встановлено та підтверджено, [PERSON] та [PERSON], 12 листопада 2011 року уклали шлюб, який зареєстровано відділом ДРАЦС по м. Умані Уманського міськрайонного управління юстиції у Черкаській області, про що зроблено актовий запис № 668. Подружжя мають одну малолітню дочку [PERSON], [INFO]. Дані обставини підтверджені копіями свідоцтва про шлюб та про народження (а.с. 6-7). Як встановлено судом, з серпня 2013 року сімейні відносини між сторонами фактично були припинені, підставою розпаду сім'ї стало те, що відповідач став зловживати спиртними напоями, не турбувався та матеріально не забезпечував родину, на цьому ґрунті в сім'ї виникали постійні сварки. Позивач просить шлюб розірвати, оскільки спільне життя з відповідачем суперечить її інтересам та інтересам неповнолітньої дитини, тому вважає збереження шлюбу не можливим. З вказаного часу подружжя спільне господарство не ведуть, мешкають окремо. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому позивач намірів не має, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що спільне життя суперечить їхнім інтересам, зберегти сім`ю немає можливості, тому шлюб за вимогою позивача розриває.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-07 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 21 липня 2012 року, мають дочку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. Сім'я з відповідачем розпалась, оскільки під час спільного проживання виявилось, що вони різні люди з протилежними поглядами на сімейні обов'язки, через відсутність взаєморозуміння в сім'ї часто виникали сварки та суперечки. З травня 2014 року сімейні відносини не підтримують, мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, збереження сім'ї вважає не можливим. У судове засідання позивач надала заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить їх задовольнити. Відповідач також надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, з розірванням шлюбу згоден. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності всі досліджені в справі докази, знаходить позовну заяву такою, що підлягає задоволенню. До такого висновку, суд приходить на підставі наступного. Згідно копії свідоцтва про шлюбу (а.с. 6), [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON]. Шлюб зареєстровано 21 липня 2012 року, про що Жовтневим відділом ДРАЦС Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, зроблено відповідний актовий запис № 455. Від шлюбу, подружжя мають одну неповнолітню дочку [PERSON], [INFO] (а.с. 7), яка проживає разом з позивачем, спору щодо місця проживання дочки, між сторонами немає. Як убачається з матеріалів справи, сімейні відносини подружжя не підтримують з травня 2014 року, з вказаного часу мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Причиною розпаду сім`ї стало те, що під час спільного проживання відповідач не приділяв ніякої уваги сім'ї, із-за протилежних поглядів на сімейні обов'язки та відсутності взаєморозуміння, виникали постійні сварки та суперечки, в результаті були втрачені почуття любові. За час окремого проживання, шлюб зберегти не вдалося, сім`я розпалася остаточно. Враховуючи обставину, що сторони довгий час подружні стосунки не підтримували і підтримувати їх у подальшому намірів не мають, а відносини між ними фактично стали недружелюбними, суд приходить до висновку про те, що сім`ю зберегти не має можливості, а тому шлюб за вимогою позивачки суд розриває. У відповідності до ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-07 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обгрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем 16.11.2002 року зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1651. Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 224 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Шлюб між сторонами зареєстровано 16.11.2002 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №1651. Від вказаного шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Позивач вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів та відсутність взаєморозуміння. Сторони спільне господарство не ведуть. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Згідно ч.1 ст. 24 СК України шлюб грунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. При цьому, ч.1 ст. 105 СК України встановлено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього кодексу, положення якої зазначають, що позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним з подружжя. Положенням ч. 2 ст. 112 СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За твердженням позивача налагодити стосунки між подружжям є неможливим та жодним чином не допоможе збереженню сім'ї. Зважаючи на те, що шлюбні відносини між сторонами існують тільки формально вже протягом тривалого часу, позивач вважає, що це суттєво суперечить її інтересам. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-15 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, мотивуючи свої вимоги тим, що 06 червня 2009 року вона уклала шлюб з [PERSON], від якого має малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , починаючи з дня пред'явлення позову до суду та до досягнення нею повноліття. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково та просив відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог в частині стягнення з нього судових витрат. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно свідоцтву про шлюб (а. с. 4) сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 06 червня 2009. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Внаслідок різних характерів, поглядів на життя між сторонами почали виникати конфлікти та непорозуміння, що призвели до неможливості подальшого сумісного проживання. Спільне сумісне господарство не ведеться. Спроби примирення, вжиті сторонами, виявлялися невдалими. За вказаних вище обставин, шлюб підлягає розірванню. Спору про розподіл майна та визначення місця проживання дитини на теперішній час немає. Також, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, враховуючи обставини справи щодо матеріального становища сторін та дітей, потреби дітей, сімейний стан сторін, можливість батька надавати матеріальну допомогу, суд вважає, що відповідач повинен сплачувати аліменти на користь позивачки на утримання свого сина у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, але не менше 30% від прожиткового мінімуму передбаченого для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з 01 березня 2016 року і до досягнення ним повноліття. Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 275.60 грн. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовій збір в розмірі 551 грн. 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial