Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в якому вказував, що він та відповідачка є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 липня 2015 року відповідачка позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON], які мешкають разом з позивачем та знаходяться на його утриманні. В той же час [PERSON], будучи працездатною особою, постійної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Враховуючи те, що відповідачка матеріально дітей не утримує, проте зобов'язана та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання неповнолітніх, а тому позивач просив суд стягувати з [PERSON] на свою користь на утримання дітей кошти (аліменти) в розмірі 1/3 частини її доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 30 березня 2016 року і до їх повноліття. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з'явилися, проте від останнього через канцелярію суду надійшла письмова заява про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки представник позивача в своїй заяві проти цього не заперечував. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками неповнолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачем та знаходяться на утриманні останнього. Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 24 липня 2015 року відповідачка позбавлена батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON]. В матеріалах справи відсутні докази надання [PERSON] постійної матеріальної допомоги на утримання дітей. В той же час згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Положення ч. 2 ст. 166 СК України передбачають, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов'язку щодо утримання дітей. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу їх батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). Суд, при визначенні підстав для стягнення та розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, а також відсутність в матеріалах справи відомостей щодо особи відповідачки, які б вказували на неможливість виконання нею свого обов'язку щодо утримання дітей або були підставою для зміни розміру аліментів в сторону їх зменшення, а тому дійшов висновку, що остання може щомісячно сплачувати аліменти на утримання доньок у звичайному розмірі - 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дітьми повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідачки також підлягають стягненню на користь бюджету 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved