Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся в суд з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 14.06.2013 року між КС «Можливість» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 310, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2000,00 грн., строком на 06 місяців з 14.06.2013 року по 14.12.2013 року із сплатою 45,6 % річних за користування кредитом. Відповідно до п.2.3, 3.3 договору [PERSON] брав на себе зобов'язання по сплаті суми кредиту та відсотків відповідно до графіку, що є невід'ємною частиною договору. Останній платіж мав поступити 14.12.2013 року. Згідно з п. 3.7. Договору у разі несвоєчасного надходження ( прострочення ) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення цей кредит має визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процента ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 365 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Станом на 16.03.2015 року заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 310 від 14.06.2013 р. складає 4051,15 грн., з яких 677,17 грн. основного боргу, 28,76 грн. відсотків, 3345,22 грн. додаткових процентів. На підставі цього позивач змушений був звернутися до суду з даним позовом та просив стягнути з відповідачки зазначену заборгованість за кредитним договором у розмірі 4051,15 грн., з яких 677,17 грн. основного боргу, 28,76 грн. відсотків, 3345,22 грн. додаткових процентів, а також судовий збір у розмірі - 243,60 грн. Представник позивача в судовому засіданні підтримав заявлені позовні вимоги, просив позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив, заява про розгляд справи за його відсутності до суду не надходила. Суд вважає, за можливе відповідно до ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що 14.06.2013 року між КС «Можливість» та [PERSON] було укладено договір кредиту № 310, за яким відповідач отримав кредит у розмірі 2000 грн., строком на 06 місяців з 14.06.2013 року по 14.12.2013 року із сплатою 45,6 % річних за користування кредитом. Відповідно до п.2.3, 3.3 договору [PERSON]. брав на себе зобов'язання по сплаті суми кредиту та відсотків відповідно до графіку, що є невід'ємною частиною договору. Останній платіж мав поступити 14.12.2013 року. Згідно з п. 3.7. Договору у разі несвоєчасного надходження ( прострочення ) планового платежу повністю або частково з четвертого дня прострочення цей кредит має визнаватися кредитом з підвищеним ризиком. Протягом строку визнання кредиту кредитом з підвищеним ризиком процента ставка за цим кредитом встановлюється у розмірі 365 % річних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом. Станом на 16.03.2015 року заборгованість [PERSON] за договором кредиту № 310 від 14.06.2013 р. складає 4051,15 грн., з яких 677,17 грн. основного боргу, 28,76 грн. відсотків, 3345,22 грн. додаткових процентів. Ст. 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання повинні виконуватись належним чином згідно умовам договору та вимогам цього Кодексу. Відповідно до ст. 1046 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання має відшкодувати кредитором завдані ним збитки. Згідно ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні бути виконані належним чином та в термін, передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання. Таким чином, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки кредитний договір між сторонами було укладено у відповідній формі, умови договору ніким зі сторін не оспарювались. Позивачем умови договору були виконані належним чином, а саме відповідач [PERSON] отримав кредит в розмірі 2000 грн. Відповідачем [PERSON]. зобов'язання виконані не в повному обсязі та станом на 16.03.2015 року заборгованість складає 4051,15 грн., яка підлягає стягненню. Згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З матеріалів справи вбачається, що позивач сплатив судовий збір в розмірі 243,60 грн., тому він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved