Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-16 00:00:00

У вересні 2015 року до суду надійшла позовна заява ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 27.09.2006 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № К2UGL00260010, відповідно до умов якого остання отримала кредит у розмірі 41\~582 (сорок одна тисяча пятсот вісімдесят дві) грн. 19 коп. на термін до 27.09.2021 року, та зобовязалася його повернути, сплатити відсотки за користування кредитом в строки та у порядку визначені даним Кредитним договором. Однак, як зазначає позивач, у звязку із невиконанням своїх зобовязань за Кредитним договором у [PERSON] утворилася заборгованість, яка станом на 31.07.2015 р. з урахуванням заборгованості за кредитом, заборгованості по процентам за користування кредитом, заборгованості по комісії за користування кредитом, пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором становить 27\~645 (двадцять сім тисяч шістсот сорок пять) доларів США 70 центів. З метою забезпечення належного виконання Позичальником зобовязань за Кредитним договором, між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] укладено ряд Договорів порук, відповідно до яких Поручителі зобовязалися відповідати у солідарному порядку за невиконання [PERSON] зобовязань за Кредитним договором. Позивачем направлено на адресу відповідачів вимогу про повернення боргу, однак така вимога залишена без задоволення. З огляду на викладені обставини, позивач просить стягнути солідарно із відповідачів заборгованість у вищевказаному розмірі та судові витрати, що понесені позивачем при подачі даного позову до суду. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 лютого 2016 року обєднано в одне провадження зустрічну позовну заяву відповідача [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки недійсними. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 17 червня 2016 року зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], про захист прав споживачів, визнання кредитного договору, договору іпотеки та договорів поруки недійсними, залишено без розгляду. У судове засідання представник позивача не зявився, про місце, час та дату розгляду справи повідомлявся належним чином. До початку судового засідання надав заяву, у якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив здійснювати розгляд справи за його відсутності. Відповідачі у судове засідання не зявилися, про місце, час та дату судового засідання повідомлялися належним чином. Причину неявки суду не повідомили. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2006 року між Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» (далі Банк) та [PERSON] (в подальшому прізвище змінено на [PERSON]) [PERSON] (далі Позичальник) укладено Кредитний договір № K2U4GL00260010, відповідно до п. 1.1. якого Банк надав [PERSON] кредит готівкою через касу на строк з 27.07.2006 р. по 27.09.2021 р. включно у вигляді не поновлюваної кредитної лінії у розмірі 38\~850 (тридцять вісім тисяч вісімсот пятдесят) доларів США на придбання 1-но кімнатної квартири, а також 2732,20 доларів США на сплату страхових платежів, зі сплатою користування кредитом відсотків у розмірі 1,00 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом. Щомісяця у період сплати з 05 по 10 число кожного місяця Позичальник повинен надавати [PERSON] кошти (щомісячний платіж) у сумі 497,64 доларів США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди, комісії. У відповідність до п.п. 2.2.2., 2.2.3., 2.2.4. Кредитного договору Позичальник зобовязалася сплачувати відсотки за користування кредитом відповідно до п. 1.1., 3.1., 3.2. даного Договору. Повну сплату відсотків за користування кредитом здійснити не пізніше дати фактичного погашення кредиту. Сплатити [PERSON] винагороду і комісію згідно п. 1.1. і п. 6.2. даного Договору. Погашення кредиту зробити в порядку, сумах і строки, передбачені п. 1.1., 23.3 цього Договору. Як вбачається із п. 3.2. Кредитного договору при порушенні Позичальником зобовязань по погашенню кредиту, передбачених п.п. 1.1., 2.2.4., 2.3.3. цього Договору, Позичальник сплачує [PERSON] відсотки за користування кредитом у розмірі 2,18 % на місяць, нарахованих на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. При порушенні Позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого п.п.2.2.2, 2.2.3. цього Договору, [PERSON] має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити [PERSON] пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочи (п.п. 4.1. Кредитного договору). Пунктом 2.3.7. Кредитного договору передбачено, що Банк має право стягнути кредит до настання дати, передбаченої п. 1.1. даного Договору, у тому числі шляхом звернення стягнення на заставлене майно, при настанні умов, передбачених п. 2.3.3. Із матеріалів справи вбачається, що 27 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] (далі Поручитель) укладено Договір поруки за № K2U4GL00260010/2. 27 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки за № K2U4GL00260010/3. 27 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки за № K2U4GL00260010/1. 27 вересня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договір поруки за № K2U4GL00260010/3. Відповідно до п. 1 вказаних Договорів порук предметом даних договорів є надання Поручителями перед Кредитором поруки за [PERSON] зобовязань за Кредитним договором від 27.09.2006 року № K2U4GL00260010. Пунктом 2. Договорів поруки передбачено, що Поручитель відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за Кредитним договором в тому ж розмірі, що і Боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків. Із розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 31.07.2015 рік загальна сума заборгованості [PERSON] перед [PERSON] складає 27\~645 (двадцять сім тисяч шістсот сорок пять) доларів США 70 центів, яка включає: -заборгованість за кредитом 25\~525,37 доларів США; -заборгованість по процентам за користування кредитом 1920,45 доларів США; -заборгованість по комісії за користування кредитом 122,53 доларів США; -пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 77,35 доларів США. Із матеріалів справи вбачається, що 10 серпня 2015 року на адресу відповідачів [PERSON] направив повідомлення, в якому просив сплатити прострочену заборгованість. Однак, у матеріалах справи відсутні докази сплати такої заборгованості. Відповідно до\~ ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно \~із\~ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як передбачено ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст.1054 ЦК України, до відносин за кредитним договором застосовуються положення про договір позики. При цьому ст. 1050 ЦК України визначає наслідки порушення договору позичальником: «якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням ), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому». Разом з тим, положеннями ст. ст. 553, 554 ЦК України визначено, що поручитель відповідає перед кредитором за виконання боржником його обов'язку, а у випадках порушення такого обов'язку боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. \~\~\~\~ Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов'язання. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Частиною 1 ст. 554 ЦК України встановлено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Відповідно до ч. 3 ст. 554 цього Кодексу особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання частина 3 статті 554 ЦК України не застосовується. З огляду на викладене, та враховуючи ті обставини, що зобовязання за Кредитним договором № K2U4GL00260010 від 27.09.2006 р. відповідачами належним чином не виконуються, однак між боржником [PERSON] та Поручителями укладено окремі Договори поруки, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог щодо стягнення заборгованості за кредитним договором, проте така заборгованість підлягає стягненню солідарно із боржника та кожного поручителя. У відповідність до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі ст.ст. 525, 526, 530, 541, 543, 554, 1054 ЦК України,

Outcome: partial