Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-23 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з цивільним позовом до [PERSON] , треті особи на стороні відповідача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: [PERSON] , Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Посилався на те, що йому на праві користування належить квартира [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зареєстрований за вказаною адресою, але не проживає. Просив суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечували. В судовому засіданні третя особа [PERSON] позов підтримала та просила його задовольнити. Від третьої особи Управління майном комунальної власності міста Виконавчого комітету Полтавської міської ради надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, при вирішенні справи покладаються на розсуд суду. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду через оголошення на сайті «Судова влада», в судове засідання не з`явився, не повідомивши суду про причини неявки. 24.06.2019 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві користування належить квартира [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] за адресою [ADDRESS] , знаходиться на реєстраційному обліку (а.с.9), але фактично не проживає. Даний факт підтверджується Актами від 18.02.2018 року (а.с.11, 12) . Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Норми ст. ст. 386, 391 ЦК України передбачають умови та порядок захисту права власності. Відповідно до ст. ст. 386, 391 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Як встановлено дослідженими судом доказами, відповідач [PERSON] не проживає в квартирі [ADDRESS] , наявність реєстрації відповідача в домоволодінні, користувачем якого є позивач, порушує його право на вільне володіння та користування приватною власністю. З цих підстав порушене право підлягає захисту. Обираючи спосіб захисту порушеного права, суд виходить з того, що порушення прав позивача не пов`язане з позбавленням власності, тому вважає за можливе визначити спосіб захисту порушеного права шляхом визнання відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування жилим приміщенням. Тому позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими та підлягають задоволенню в повному обсязі. При вирішенні справи суд також виходить з того, що рішення суду, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є підставою для зняття особи з реєстрації за такою адресою. На підставі викладеного,

Outcome: approved