Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

У вересні 2017 року представник позивача [PERSON] звернулась до Святошинського районного суду з позовом в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь комунального підприємства «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» заборгованість за спожиті житлово- комунальні послуги за період 01.01.2011 року по 28.02.2015 року в сумі 105 835,85 грн. (з них основна сума заборгованості 74 450,69 грн.; інфляційні нарахування складають 24 349,93 грн.; 3% річних складає 7 035,23 грн.) та судові витрати у розмірі 1 600,00 грн. Позов обґрунтовується наступними обставинами, комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» створене на підставі рішення Святошинської районної у місті Києві ради від 24.04.2008 року № 212 «Про удосконалення комунальних підприємств та реорганізацію КП «Галагани».Відповідно до п. 4.1. Статуту, Предметом діяльності Підприємства є:4.2.1. Управління та обслуговування жилого та нежилого фонду, при будинкових територій, виконання комплексу послуг із забезпечення функціонування жилого та нежилого нерухомого майна в установленому порядку; 4.2.5. Здійснення нарахувань, перерахунків, облік платежів, та заборгованості за отримані послуги з утримання будинку та при будинкової території, послуг з теплопостачання, водопостачання, енергопостачання та водовідведення. В порядку та на підставі ст. 32 ЦПК України та ч. З ст. 96 ЦПК України, позивач 13.07.2017 року звернувся до суду в порядку наказного провадження із заявою про стягнення боргу за житлово- комунальні послуги з боржника з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат. 28.07.2017 року суддею Святошинського районного суду міста Києва за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу була винесена ухвала про відмову у прийняті заяви про видачу судового наказу (справа № 759/10534/17 пров. № 2-н/759/232/17). Відповідно до частини 2 статті 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тим самими вимогами у позовному порядку. Користуючись своїм правом позивач звертається з тими ж вимогами в позовному проваджені до відповідачів. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно витягу з розпорядження Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 29.12.2001 року № 2592 є співнаймачами квартири [ADDRESS] приживають в ній і користувалися послугами, що надавалися позивачем. Відповідачі не в повному обсязі та несвоєчасно сплачують квартирну плату та плату за над послуги, внаслідок чого у відповідачів виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованії відповідачів перед позивачем за період 01.01.2011 року по 28.02.2015 року складає 105 835,85 грн. них основна сума заборгованості 74 450,69 грн.; інфляційні нарахування складають 24 34S грн.; 3% річних складає 7 035,23 грн. Таким чином, неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та закон інтересів позивачів. Через несвоєчасність проведення розрахунків відповідачів із позивачем останній має заборгованість перед організаціями - виробниками комунальних послуг. Ухвалою Святошинського районного суду м.Києва від 24.10.2017 р. провадження у справі відкрито (а.с.26). 23.07.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва визначений подальший порядок розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с.37-38). 19.10.2018 року ухвалою Святошинського районного суду м. Києва визначений подальший порядок розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомлення (виклику) сторін (а.с.69-70). Представник позивача у судовому засіданні позов підтримує та просить його задовольнити. Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні проти позову заперечує, надає відзив до суду де зазначає, що у своїй позовній заяві КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м.Києва» зазначає, про те що з відповідачів, що живають в квартирі [ADDRESS] , підлягають стягненню кошти за отримані житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2011 р. по 28.02.2015р. у розмірі 105 835, 85 грн., з яких основна сума заборгованості що становить -74450,69 грн.; інфляційні нарахування складають - 24349,93 грн., 3 % річних - 5, 23 грн. Проте, відповідач [PERSON] , що згідно Розпорядження Стятошинської районної у м.Києві державної адміністрації №2592 від 29.12.2003 р., являється квартиронаймачем вище вказаного об`єкта нерухомості не погоджується із зазначеними позивачем сумами заборгованості. Згідно доданого позивачем Рахунку-попередження №11 від 17.05.2017 р., посвідченого бухгалтером Центру комунального сервісу №68 [PERSON] та рахунку заборгованості за житлового-комунальні послуги за період з 01.01.2011 р. по 12.2015 р., засвідченого підписом представника позивача - [PERSON] є не зрозумілим нахування в січні 2011 р. боргу у розмірі 33 202, 27 грн., оскільки згідно того ж рахунку-попередження №11 від 17.05.2017 р. - заборгованість на кінець грудня 2010 р.становить 0,00 грн. Звідки в подальшому взято сума боргу у розмірі 33 202, 27 грн. яка щомісячно стає та станом на 28.02.2017 р. призводить до заборгованості у розмірі 74450, 69 грн, на при поданні позову позивач нараховує ще і 3 % річних, індекс інфляції, втрати для інфляційних процесів - є не зрозуміло. Крім того відповідачем з серпня 2014 р. щомісячно сплачувались житлово- комунальні послуги, що підтверджується відповідними копіями квитанцій, а тому стягнення коштів з відповідача в судовому порядку на користь позивача за період з пня 2014 р. по лютий 2015 р. - є незаконними. Крім того, наданий позивачем розрахунок заборгованості за житлового- комунальні послуги за період з 01.01.2011 р. по 28.02.2015 р. засвідчений підписом представника позивача, [PERSON] , - [PERSON] , вважає не належним та не допустимимдоказом. Даний документ не містить відомостей які дозволили б перевірити правомірність нарахування сум, що підлягають стягненню з відповідача. Тому відповідач вважає, що у задоволенні позову слід відмовити також і у зв`язку з недоведеністю боргу. Крім викладеного звертає увагу на те, що 03.03.2011 р. між [PERSON] (спооживачем) та Комунальним підприємством по утриманню житлового господарства Святошинського району м.Києва в особі директора [PERSON] (виконавцем) було укладеного договір №1320/802 про надання послуг з централізованого постачання холодної гарячої води і водовідведення, природного газу. Вище вказаним договором було обумовлено тарифи на послуги та їх загальна гість. Таким чином, оскільки засобів обліку води та теплової енергії на квартирі [ADDRESS] .Києві не встановлено, розмір щомісячної плати за ані послуги на момент укладення договору визначаються відповідно до фактичних показників загальнобудинкових приладів обліку та діючих тарифів на ці послуги, у тому числі: за централізоване постачання холодної води - 115,50 грн., централізоване постачання гарячої води - 333,66 грн., централізоване опалення - 205,53 грн., водовідведення ГВП - 31,92 грн., газ -46,92 грн. Проте, в супереч закріпленим договором тарифам з наданого Рахунку-попередження №11 від 17.05.2017 р. не зрозуміло у зв`язку з чим кожного місяця змінюється нарахування коштів по оплаті послуг за постачання холодної води. Саме неправомірне нарахування коштів за постачання холодної води і стало підставою конфлікту між відповідачем та позивачем. Також зазначає, що позивачем щодо стягнення заборгованості за період з 01.01.2011 р. по 13.07.2014 р. пропущено строк позовної давності, у зв`язку з чим пред`явлення вимог Позивачем за зазначений період неправомірно та у зв`язку з чим у задоволення позову в цій частині стягнення заборгованості слід відмовити.До того ж, позивач неправомірно зазначає співвідповідачем, [PERSON] , адже зазначена особа в даній квартирі давно не зареєстрована та вже більше трьох років не проживає, що підтверджуються відповіддю наданою Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м.Києві( а.с.21-25 ) та про що позивачеві відомо. На підставі вище викладеного вважає, що позов КП «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м.Києва» до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення боргу за житлово-комунальні послуги - є необгрунтованим та таким, що не може підлягати задоволенню під час судового розгляду даної справи. Суд вислухав сторони, вивчив надані документи і встановив наступне. Комунальне підприємство «Дирекція з утримання та обслуговування житлового фонду в Святошинському районі м. Києва» створене на підставі рішення Святошинської районної у місті Києві ради від 24.04.2008 року № 212 «Про удосконалення комунальних підприємств та реорганізацію КП «Галагани».Відповідно до п. 4.1. Статуту, Предметом діяльності Підприємства є:4.2.1. Управління та обслуговування жилого та нежилого фонду, при будинкових територій, виконання комплексу послуг із забезпечення функціонування жилого та нежилого нерухомого майна в установленому порядку; 4.2.5. Здійснення нарахувань, перерахунків, облік платежів, та заборгованості за отримані послуги з утримання будинку та при будинкової території, послуг з теплопостачання, водопостачання, енергопостачання та водовідведення (а.с.6-8). В порядку та на підставі ст. 32 ЦПК України та ч. 3 ст. 96 ЦПК України, позивач 13.07.2017 року звернувся до суду в порядку наказного провадження із заявою про стягнення боргу за житлово- комунальні послуги з боржника з урахуванням трьох відсотків річних та інфляційних втрат. 28.07.2017 року суддею Святошинського районного суду міста Києва за результатами розгляду заяви про видачу судового наказу постановлена ухвала про відмову у прийняті заяви про видачу судового наказу (справа № 759/10534/17 пров. № 2-н/759/232/17). Відповідно до частини 2 статті 101 ЦПК України, відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тим самими вимогами у позовному порядку. Користуючись своїм правом позивач звертається з тими ж вимогами в позовному проваджені до відповідачів. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] згідно витягу з розпорядження Святошинської районної у місті Києві державної адміністрації від 29.12.2003 року № 2592 про внесення змін до договору найму є співнаймачами квартири [ADDRESS] приживають в ній і користувалися послугами, що надавалися позивачем (а.с.9). Однак за відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС України в м.Києві, зареєстрованими є лише: [PERSON] та [PERSON] . У відповідності до ст. 64, 66, 67 Житлового кодексу Української PCP, сплачується плата зі користування жилим приміщенням, сплачується плата за утримання будинку та прибудинковс 1 території та плата за спожиті комунальні послуги. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з них користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорі найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність. Відповідно до п. 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковимл територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08.10.1992 р. зі змінами та доповненнями, ст. 10 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду) квартиронаймачі квартир багатоквартирних будинків зобов`язані щомісяця вносити на відповідний рахунок власника будинку плату за обслуговування і ремонт будинку. Відповідно до п.п. 1, 2 ст. 19 закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року № 1875-IV (надалі - закону) відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово- комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфер житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. У нашому випадку озивач - це виконавець послуг, а відповідачі - споживачі. Відповідно ст. 4 ЦК України основним актом цивільного законодавства України є Цивільниі кодекс України. Актами цивільного законодавства є також інші закони України, які приймаютьс відповідно до Конституції України та ЦК України. Згідно п. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторон (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майш виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор me право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підста встановлених статтею 11 ЦК України, де зокрема в п.З зазначено, що цивільні права та обов`язь можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства. Норми цивільного права поширюються на всі види зобов`язальних відносин. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно , умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності так: умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 2 ст. 625 Цивільного кодексу боржник, який прострочив виконання грошове зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлене індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, які інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідачі не в повному обсязі та несвоєчасно сплачують квартирну плату та плату за над послуги, внаслідок чого у відповідачів виникла заборгованість. Відповідно до розрахунку заборгованості за житлово-комунальні послуги заборгованії відповідачів перед позивачем за період 01.01.2011 року по 28.02.2015 року складає 105 835,85 грн. них основна сума заборгованості 74 450,69 грн.; інфляційні нарахування складають 24 349 грн.; 3% річних складає 7 035,23 грн. Таким чином, неправомірні дії відповідачів призвели до порушення майнових прав та закон інтересів позивачів. Через несвоєчасність проведення розрахунків відповідачів із позивачем останній має заборгованість перед організаціями - виробниками комунальних послуг. Відповідач [PERSON] позов не визнає, окрім цього надає заяву про застосування строків позовної давності. Відповідно до ст.68 ЖК України, Правила користування приміщеннями житлових будинків та прибудинковими територіями, що затверджені КабМіном України 8.10.1992 року, ЗУ «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року (зі змінами та доповненнями) передбачають обов`язок споживача комунальних послуг щомісячно вносити плату за комунальні послуги. Суд не застосовує заявлений відповідачем строк позовної давності, оскільки за разрахунковий період за серпень 2013 року була сплачена заборгованість у розмірі 900, 53 грн. (а.с.10). Таким чином, вимоги підлягають частковому задоволенню, а саме: стягнути слідарно з : [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер не відомий), [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер не відомий) заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги за період з 01.01.2011 року по28.02.2015 року у розмірі 41248,42 грн. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним позовним вимогам. У даному випадку це судовий збір в сумі 1 600,00 грн.

Outcome: partial