Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-24 00:00:00

У березні 2016 року позивач ЖБК «Дарниця-2» звернувся до суду з позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обгрунтування своїх позовних вимог зазначив про те, що відповідачі є споживачами житлово-комунальних послуг послуг і зареєстровані у [ADDRESS], власником якої є відповідач [PERSON] За період з вересня 2012 по жовтень 2015 року відповідачі періодично сплачували існуючу заборгованість, остання сплата була здійснена в липні 2014 року. Проте, за вказаний період за відповідачами існує заборгованість по оплаті житлово-комунальних послуг у розмірі 15 061,93 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів разом з інфляційними нарахуваннями в сумі 7402,90 грн., 1 008,80 грн. - 3 % річних та судовими витратами. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити, посилаючись на викладені в ньому обставини. Відповідач [PERSON] та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали частково на суму заборгованості в розмірі 15 061,93 грн., проти стягнення інфляційних нарахувань та відсотків заперечували, посилаючись на те, що відповідачі від оплати комунальних послуг не ухилялися, погашення заборгованості здійснювалося частково, оскільки відповідач має невеликий дохід, її діти не працюють, а умови реструктуризації, запропоновані відповідачем, були для відповідачів неприйнятними. Крім цього, просили суд розстрочити виконання рішення на 60 місяців. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій також просила відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з'явилися, про місце та час розгляду справи належним чином повідомлені, про причини своєї неявки суд не повідомили. Вислухавши пояснення представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що відповідачі є споживачами послуг, які зареєстровані та проживають в [ADDRESS], власником якої є відповідач [PERSON] (а.с. 4). Обслуговування квартир у вказаному будинку здійснює ЖБК «Дарниця-2» на підставі відповідних договорів із виконавцями та постачальниками житлово-комунальних послуг (61-70). Згідно з розрахунком позивача, боржники несвоєчасно та не у повному обсязі сплачували надані їм житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим мають заборгованість по платежам у розмірі 15061,93 грн. за період з вересня 2012 року по жовтень 2015 року включно. Як вказував представник позивача, остання сплата боргу була здійснена відповідачами в липні 2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою суду від 23.02.2016 року позивачу відмовлено у видачі судового наказу про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з відповідачів. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Особливими учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є балансоутримувач та управитель, які залежно від цивільно-правових угод можуть бути споживачем, виконавцем або виробником. Законом України «Про житлово-комунальні послуги» врегульовані права та обов'язки споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, якими є власник, споживач, виконавець та виробник, серед яких обов'язком виконавця є надання послуг вчасно та відповідної якості, згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладання із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за недотримання умов його виконання, згідно з типовим договором. Правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, а його обов'язком - оплатити житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів» відповідачі є споживачем комунальних послуг. Даним Законом передбачено, що під договором слід розуміти усну чи письмову угоду між споживачем та виконавцем послуг. Цей Закон також передбачає оформлення письмової угоди через посередництво квитанцій та інших розрахункових документів. Згідно ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживачі зобов'язані оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Статтею 509 Цивільного кодексу України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а статтею 525 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми, якщо законом або договором не встановлений інший розмір процентів. У зв'язку з несвоєчасною сплатою житлово-комунальних послуг, позивачем обчислений розмір інфляційного збільшення боргу за період прострочення з вересня 2012 року по жовтень 2015 року в сумі 7 402,90 грн. та 3 % річних в розмірі 1 008,80 грн. Згідно зі ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. В судовому засіданні сторона відповідача позов в частині існуючої заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг в розмірі 15 061,93 грн. визнала. Разом з тим, заперечення сторони відповідача щодо позовних вимог про стягнення суми інфляційного збільшення боргу та 3% річних суд до уваги не приймає, оскільки відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання і повинен сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та 3 % річних з простроченої суми. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, і з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню в солідарному порядку заборгованість за житлово-комунальні послуги в розірі 15 061,93 грн., розмір інфляційного збільшення боргу за період прострочення з вересня 2012 року по жовтень 2015 року в сумі 7 402,90 грн. та 3 % річних в розмірі 1 008,80 грн. Крім того, згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню судовий збір по 344 грн. 50 коп. - з кожного з відповідачів.

Outcome: approved