overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 12 серпня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 541. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З червня 2014 року однією сім'єю вони не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки [PERSON] не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 800 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У ході судового розгляду позивачка уточнила свої позовні вимоги та просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що уточнені позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON], батьками якої є сторони по справі. (а.с. 8). Дитина мешкає разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходиться на повному її утриманні. (а.с. 9). Позивачка працює у цеху № 542 ПАТ «Азовзагальмаш» та розмір її заробітної плати за період з квітня по вересень 2014 року становить 10068,36 грн. Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, який не працює, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі 500 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-19 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини, в якому зазначила, що 14 вересня 2010 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у виконкомі Сартанської селищної ради Іллічівського району м.Маріуполя Донецької області, актовий запис № 10. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. З квітня 2013 року однією сім'єю вони не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина [PERSON] не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі, не заперечує проти стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі. (а.с. 7). Дитина мешкає разом з позивачкою в с.Талаківка м.Маріуполя Донецької області по вул. Малосадовій, буд. 6 та знаходиться на повному її утриманні. (а.с. 8). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд виходить також і з того, що визнання відповідачем позову не порушує права і інтереси чи свободи інших осіб та не суперечить закону. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому зазначила, що 19 січня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 15. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей - сина [PERSON], [INFO], та доньку [PERSON], [INFO]. З травня 2014 року однією сім'єю вони не проживають, відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] народився [PERSON] та [INFO] народилась [PERSON], батьками яких є сторони по справі. (а.с. 7,8). Діти мешкають разом з позивачкою в [ADDRESS] та знаходяться на повному її утриманні. (а.с. 8). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дітей, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей в розмірі 1000 грн. щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. У зв'язку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-18 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про зміну розміру аліментів посилаючись на те, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2012 року з відповідача стягуються аліменти на її на утримання сина - [PERSON], 1995 року народження та сина - [PERSON],1999 року народження в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до повноліття дітей, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей починаючи стягнення з 15.10.2012 року. Відповідач належним чином рішення суду не виконую. Потреби дитини з віком зростають. Просила змінити розмір аліментів на утримання неповнолітнього [PERSON] у твердій грошовій сумі 1000 грн. У судовому засіданні позивача підтримала заявлені вимоги та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, повідомлений належним чином. Причину неявки суду не повідомив. Позивачка не заперечувала щодо заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд заслухавши позивачку, вивчивши матеріали справи, показання свідка, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них. Із пояснень позивачки, матеріалів справи вбачається, що рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12.10.2012 року з відповідача стягуються аліменти на її на утримання сина - [PERSON], 1995 року народження та сина - [PERSON],1999 року народження в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) до повноліття дітей, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дітей починаючи стягнення з 15.10.2012 року. [INFO] [PERSON] виповнилося 18 років. Згідно довідки Головного Управління Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області № 30473/10/30 від 31.12.2014 року [PERSON],, 1965 року народження, перебуває на обліку в головному управлінні Пенсійного Фонду України в Дніпропетровській області з 01.01.2007 року та отримує пенсію за вислугу років. До основного розміру пенсії йому нараховується надбавка на непрацездатного члена сім'ї, сина [PERSON], 1999 року народження, у розмірі 50% від прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показав, що відповідач працює без офіційного працевлаштування. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-25 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування позову посилалася на те, що з 10 червня 2011 року вона з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати допомогу, на утриманні інших дітей та непрацездатних родичів не має, тому просила суд стягнути із відповідача аліменти на її користь на утримання сина в розмірі 1000 грн. щомісяця до повноліття дитини. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву з проханням слухати справу у її відсутності, на задоволені позову наполягала. Відповідач у судове засідання не з'явився, надавши заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги визнав частково, а саме у розмірі 700 грн. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 1 ст. 183 СК України встановлює, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч.1 ст.184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Судом встановлено, що [PERSON] є батьком дитини [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження і зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання дитини до досягнення нею повноліття. Враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини та платника аліментів, те, що відповідач визнав позов частково, інші обставини, що мають істотне значення, суд приходить до висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання дитини. Суд не може погодитися з посиланнями позивача [PERSON] щодо можливості відповідача сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 1000 грн., оскільки позивачем не надано жодного доказу на підтвердження цих обставин, тоді як обов'язок доказування статтею 60 ЦПК України покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. За ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Згідно зі ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 243,60 грн.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-18 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду з позовом про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх вимог посилалася на те, що між нею та відповідачем зареєстровано шлюб 28 травня 2005 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис 856. Від вказаного шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів. Тривалий час сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують та проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Позивачка у судовому засіданні позов підтримала та просила задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судовому засіданні позов визнав, про що надав до суду відповідну заяву. В порядку ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Шлюб між сторонами зареєстровано шлюб 28 травня 2005 року Центральним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис 856. Від вказаного шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Позивачка вказує на те, що сімейне життя із відповідачем не склалось через несумісність характерів. Тривалий час сторони спільне господарство не ведуть, сімейні стосунки не підтримують та проживають окремо. Шлюб носить формальний характер, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Таким чином, суд дійшов висновку‚ що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. На підставі ст. ст. 105, 110, 112 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-25 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи його тим, що вона з відповідачем в 1995 році уклала шлюб, від шлюбу у них народилися донька [PERSON] та син [PERSON], однак сімейне життя з відповідачем не склалося, шлюб носить формальний характер. В судове засідання позивачка не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. На адресу суду надійшла заява позивачки про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява від представника відповідача про розгляд справи без за його відсутності та відсутності відповідача, проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 30 вересня 1995 року в палаці реєстрації шлюбів м. Тбілісі було зареєстровано шлюб між сторонами даної справи, про що в книзі реєстрації актів про одруження 30 вересня 1995 зроблено відповідний запис № 1250. Від шлюбу у сторін народилися донька [PERSON], [INFO] та син [PERSON], [INFO]. Відповідно до ст.ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що шлюбно-сімейні відносини сторонами не підтримуються, шлюб між сторонами фактично розпався, а сім'я носить формальний характер, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти задоволення позову, а тому суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, оскільки буде суперечити інтересам кожної із сторін. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судові витрати, понесені позивачкою у вигляді сплати суми судового збору у розмірі 243 грн. 60 коп. підлягають стягненню з відповідача. Враховуючи наведене,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-18 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 17 листопада 2007 вона уклала шлюб із відповідачем в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 461. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - доньку [PERSON], [INFO]. Вказала, що з серпня 2013 року однією родиною з чоловіком не проживають, у зв'язку із тим, що відповідач не працює, зловживає алкогольними напоями, матеріально сім'ю не утримує, у зв'язку з чим у родині виникають сварки, що негативно впливає на виховання дитини. Вважала, що зберегти їх родину неможливо, просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище «[PERSON]». Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, просила розірвати її шлюб із відповідачем, проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих підстав, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку із чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України. Суддя, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-09 00:00:00

У вересні 2014 року позивачка звернулася до Центрального районного суду м.Миколаєва з позовом до відповідача про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини. Позивачка вказує на те, що з 23 липня 1988 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Позивачка не має можливості самостійно утримувати двох неповнолітніх дітей належним чином. Посилаючись на викладене, позивачка просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO] у розмірі 50 % від усіх видів доходів до досягнення ним 18 років. Позивачка надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся судом повторно через оголошення у газеті «Ріднє Прибужжя». Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, в порядку заочного розгляду. Вивчивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов наступного. З 23 липня 1988 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають доньку [PERSON], [INFO] та сина [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.180 СК України обидва батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання цього обов'язку визначаються за домовленістю між ними. Згідно зі ст.182, ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу), яка стягується як аліменти на дитину, визначається судом з врахуванням стану здоров'я та матеріального становища дитини і платника аліментів, наявності у платника інших дітей та непрацездатних осіб, а також інших обставин, що мають істотне значення. Враховуючи те, що сторони мають двох дітей, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на утримання сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви і до його повноліття. Відповідно зі ст.88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243 грн. 60 коп.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У вересні 2014 року позивач ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом. В позовній заяві вказує, що 07.09.2006 року укладено кредитний договір ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», з відповідачем [PERSON],за яким останній отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Однак, відповідач не виконав умов кредитного договору належним чином, тому має заборгованість -26283, 22 грн. Позивач прохав суд стягнути з [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 26283, 22 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON], будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, в судове засідання не з'явився. З матеріалів справи вбачається, що 07.09.2006 року укладено кредитний договір між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «Приватбанк», та відповідачем [PERSON] (а.с.13-14). Відповідач порушив умови договору, в результаті, чого станом на 30.06.2014р. виникла заборгованість, яка на момент звернення з заявою до суду склала 26283, 22 грн.: заборгованість за кредитом - 4194, 55 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 20360, 90 грн., штраф (фіксована частина - 500 грн., штраф ( процентна складова) - 1227, 77 грн. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, які складені згідно Правил користування платіжною карткою - ПАТ КБ «Приват Банку» заподіяна шкода в розмірі 26283, 22 коп., що є підставою для її стягнення з відповідача, оскільки інтереси позивача підлягають судовому захисту (а.с. 10-12). Оскільки судом встановлено, що позивачем виконано всі умови договору, тобто виконано зобов»язання перед позичальником, а відповідач в свою чергу порушив взяті на себе зобов»язання , завчасно не розрахувався , в результаті чого виникла заборгованість, суд вважає стягнути з нього на користь позивача заборгованість в сумі 26283, 22 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved