Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-24 00:00:00

У вересні 2015 року публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (далі ПАТ «УкрСиббанк») звернулося до суду з вказаним позовом до відповідачів, мотивуючи, що 28 серпня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11388293000, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» надав Позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 17\~774,00 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,50% річних на суму залишку з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2018 року. У забезпечення виконання зобов'язань [PERSON] за кредитним договором було укладено договір поруки № 225942 від 28 серпня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON]; договір поруки № 225943 від 28 серпня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON]; договір поруки № 225944 від 28 серпня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON], які зобов'язалися відповідати перед ПАТ «УкрСиббанк» в тому ж обсязі, що і Позичальник [PERSON], обумовлених кредитним договором суттєвих умовах. Позичальник [PERSON] та Поручителі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] свої зобовязання не виконують, станом на 28 серпня 2015 року заборгованість [PERSON] за кредитним договором складає 11\~830,56 доларів США та пеня у розмірі 20\~983 грн 39 коп. У звязку з наведеним позивач просить позов задовольнити та стягнути на їх користь судові витрати. (а.с. 3-7) Представник позивача в судове засідання не з'явився, надавав письмові заяви про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує і просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] позовні вимоги визнали частково, вказали, що не згодні з розміром стягнення заборгованості за кредитом у доларах США з курсом Національного банку України за 1 долар США; просять суд задовольнити позов частково з урахуванням їх майнового і сімейного стану. Відповідач [PERSON] позов не визнала, в подальшому в судові засідання не прибула, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, просила суд відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибула, причини неявки суду не повідомила, заперечень на позов не надала. Вислухавши пояснення відповідачів [PERSON], [PERSON] і [PERSON], перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог. Судом встановлені факти і відповідні їм правовідносини. Відповідно до статей 3, 4, 15 ЦПК України особа має конституційне право на судовий захист своїх цивільних прав і може звернутися із позовом про захист порушеного, оспореного або невизнаного права у спосіб, передбачений ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобовязання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обовязок боржника сплатити гроші на користь кредитора. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст. 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є відповідальність за порушення виконання договору банківського кредитного договору № 11388293000 від 28.08.2008 року, за умовами якого [PERSON] отримав кредит в іноземній валюті в сумі 17\~774,00 долари США, та в забезпечення виконання зобов'язань укладено три договори поруки. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України). Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету. Відповідно до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. За змістом ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Тобто підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника. Таким чином, обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Згідно з ч.2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно до ч.1 ст. 559 ЦК України порука припиняється припиненням забезпеченого нею зобовязання, а також у разі зміни зобовязання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Судом установлено та із матеріалів справи вбачається, що 28 серпня 2008 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк», та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту (при застосування ануїтетної схеми погашення) № 11388293000, за умовами якого ПАТ «УкрСиббанк» надав [PERSON] кредит в іноземній валюті в сумі 17\~774,00 доларів США, що станом на момент видачі кредиту складало суму 86\~127,47 грн, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,50% річних на суму залишку з кінцевим терміном повернення 28 серпня 2018 року. У забезпечення виконання усіх грошових зобовязань в повному обсязі [PERSON] за кредитним договором було укладено три договори поруки, а саме: - договір поруки № 225942 від 28 серпня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON]; - договір поруки № 225943 від 28 серпня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON]; - договір поруки № 225944 від 28 серпня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» і [PERSON]., за якими Поручителі [PERSON], [PERSON] і [PERSON] безвідривно та безспірно зобовязуються відповідати перед ПАТ «УкрСиббанк» як солідарні боржники за належне виконання [PERSON] взятих на себе зобовязань, що витікають з цього договору, у тому ж обємі, що і Позичальник. Судом установлено, що відповідач [PERSON] порушив умови кредитного договору, зокрема, не здійснював погашення кредиту та процентів за його користування в установлені кредитним договором строки. У звязку з виникненням простроченої заборгованості ПАТ «УкрСиббанк» повідомив позичальника та поручителів про наявну заборгованість шляхом направлення листів - вимог про усунення порушень. Прострочену заборгованість позичальник у добровільному порядку не сплатив, що стало підставою для звернення банку 31.03.2015 року до відповідачів із письмовими вимогами про погашення заборгованості, а потім зверненням у серпні 2015 року з позовом до суду. Таким чином, відповідачі взяті на себе зобовязання за договором про надання споживчого кредиту № 11388293000 від 28 серпня 2008 року належним чином не виконують, що призвело до утворення заборгованості зі сплати кредиту, процентів за користування кредитом, яка станом на 28 серпня 2015 рокустановить 11\~830,56 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 20.08.2015 року еквівалентно 261\~055,18 грн, яка складається з: - 10\~087,19 долари США заборгованість за простроченим кредитом; - 1\~743,37 долари США заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом. Згідно із розміру заборгованості, який надав позивач в своїх розрахунках до позовної заяви, в частині заборгованості пені у розмірі 20\~983,39 грн, яка складається з: - 11\~932 грн 96 коп пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом; - 9 050 грн 43 коп пеня за несвоєчасне погашення заборгованості за процентами. (а.с. 8-61) Наданий\~\~банком розрахунок заборгованості відповідає вимогам діючого законодавства України і умовам кредитного договору, та відповідачами не спростований. Виходячи з наведеного,\~\~суд дійшов до висновку\~\~про те, що відповідачами порушені зобов'язання за договором, які є обов'язковими для сторін. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Між тим, із загальної заборгованості за кредитним договором в сумі 261 055 грн 18 коп., з якої частину\~складає неустойка в загальній сумі 20 983,39 грн\~\~у вигляді пені за несвоєчасність виконання зобов'язання в сумі 11\~932,96 грн і пені за несвоєчасне повернення процентів 9\~050,43 грн, суд враховує, що відповідно до ч.3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Тому, враховуючи матеріали справи, які свідчать про погіршення матеріального стану [PERSON], [PERSON] і [PERSON], які не працюють, є пенсіонерами, мають тяжкі сімейні обставини, на які відповідачі посилались у поясненнях на позов та наданих документів (а.с. 102-112), суд вважає можливим з урахуванням вимог ч.3 ст. 551 ЦК України зменшити розмір неустойки за кредитними зобов'язаннями\~із загальної суми 20\~983,39 грн до\~5 000 грн. У відповідності до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Тому, понесені позивачем судові витрати на судовий збір в сумі 2 820 грн 39 коп, який підтверджується документально, присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог з кожного відповідача (а.с. 2).

Outcome: partial