Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі по тексту - відповідач) про стягнення боргу зі сплати аліментів та аліментів на утримання повнолітньої доньки. Позовні вимоги мотивовані тим, що до 21 грудня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, від шлюбу мають спільну доньку - [PERSON], [INFO]. Відповідно до Свідоцтва про зміну імені від 29 жовтня 2015 року, серія [NUMBER] [PERSON] змінила прізвище на [INFO] Відповідно до рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.10.2015 року відповідач повинен був виплачувати аліменти з 12.04.2016 року і до повноліття дитини. З метою забезпечення виконання рішення суду, Шевченківським районним відділом Державної виконавчої служби м. Києва було арештовано майно боржника. Станом на дату подання позовної заяви, [PERSON], [INFO] проживає разом з позивачем та навчається на 2 курсі Національного університету біоресурсів і природокористування України. Крім того, у відповідача наявна заборгованість з виплати аліментів, добровільно надати матеріальну допомогу на утримання доньки відповідач відмовляється. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки, згідно виконавчого листа №761/14936/16-ц, виданий 27.03.2017 року, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] неустойку в розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення заборгованості та стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки до досягнення нею 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання. У ході розгляду справи позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, відповідно до якої просила пункт 1 позовних вимог залишити без розгляду, та внести зміни до пункту 3 позовних вимог, а саме: Стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання повнолітньої доньки 23-х років за умови, що вона буде продовжувати навчання у розмірі 1700,00 грн. щомісячно. Вказану заяву про уточнення позовних вимог було повернуто судом на підставі ч. 5 ст. 49 ЦПК України у зв'язку з відсутністю доказів направлення копії такої заяви іншим учасникам справи. Позивач в судовому засіданні позовні вимог підтримала та просила задовольнити Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомив. Суд, відповідно до ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності [PERSON], оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечувала позивач. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що до 21 грудня 2004 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбу. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідно до довідки Національного університету біоресурсів і природокористування України [PERSON] є студенткою 2-го курсу денної форми навчання за напрямом підготовки «Екологія. Охорона навколишнього середовища та збалансоване природокористування» факультету захисту рослин, біотехнологій та екології Національного університету біоресурсів і природокористування України. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.09.2016 року було частково задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, стягнуто з відповідача аліменти на утримання дочки [PERSON], [INFO] у розмірі 1/5 усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 12.04.2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаним рішенням, також, встановлено, що 21.12.2004 року шлюб між позивачем та відповідачем було розірвано. Постановою старшого державного виконавця Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби міста Київ Головного територіального управління юстиції у м. Києві у виконавчому провадженні №54070795, відритому за виконавчим листом №761/14936/16-ц. виданим Шевченківським районним судом м. Києва 27.03.2017 року з метою забезпечення виконання рішення суду було накладено арешт на майно, що належить боржнику [PERSON]. У зв'язку з несплатою аліментів, відповідно до розрахунку заборгованості по аліментах Шевченківського районного відділу державної виконавчої служби м. Київ ГТУЮ у м. Києві станом на 08.09.2017 року за відповідачем обраховується заборгованість по аліментах у розмірі 30 004,37 грн. Статтею 141 СК України передбачено, що мати та батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Відповідно до ст. 198 СК України Батьки зобов'язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Разом із тим, відповідач [PERSON] матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Доказів протилежного суду не надано. Згідно зі ст. 200 СК України Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Статтею 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку. Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII ( 789-12 ) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За ч.ч. 1-3 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову (ст. 191 СК України). Відповідно до ст. 199 СК України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Даючи юридичну оцінку наданим по справі доказам, враховуючи те, що у сторін є спільна дитина [PERSON], а відповідач ухиляється від обов'язку її утримання, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача аліменти на утримання [PERSON], яка продовжує навчання, аліменти в сумі 1700,00 грн. щомісячно, починаючи з 20.09.2017 року і до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років, а саме до [INFO], за умови що вона продовжуватиме навчання. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості зі сплати аліментів та неустойку від суми несплачених аліментів слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. За змістом статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Виходячи з аналізу норм глави 49 ЦК України неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов'язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов'язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Отже, з урахуванням правої природи неустойки, яка є дієвим стимулом належного виконання обов'язку та виходячи з того, що аліменти призначаються та виплачуються (стягуються) щомісячно, за змістом статті 196 СК України пеня нараховується на суму заборгованості за той місяць, в якому не проводилось стягнення аліментів. При цьому сума заборгованості за аліментами за попередні місяці не додається до заборгованості за наступні місяці, а кількість днів прострочення обчислюється виходячи з того місяця, в якому аліменти не сплачувались. Правило про стягнення неустойки (пені) в розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. З огляду на те, що аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов'язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Тобто неустойка (пеня) за один місяць рахується так: заборгованість за аліментами за місяць помножена на 1 % пені і помножена на кількість днів місяця, в якому виникла заборгованість. Загальна сума неустойки (пені) визначається шляхом додавання нарахованої пені за кожен із прострочених платежів (за кожен місяць) Такої позиції дотримується Верховний Суд України у правовому висновку, прийнятому у Постанові ВСУ від 01.07.2015 р. по справі 6-94цс15. Суд, здійснивши розрахунки заборгованості та пені, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість зі сплати аліментів в сумі 30004,37 грн., а також на користь позивача з відповідача підлягає стягненню неустойку від суми несплачених аліментів в розмірі 8747,61 грн. В порядку, визначеному ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судовий збір на користь держави в сумі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved