Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-12 00:00:00

У березні 2019 року представник Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» звернувся до Добропільського міськрайонного суду Донецької області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» заборгованості за кредитним договором № 134833/31/к від 13 березня 2013 року у розмірі 53303,31 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 13 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 134833/31/к, на підставі якого Банк надав [PERSON] кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП у розмірі 35000,00 грн. на строк 36 місяців, з 13 березня 2013 року по 13 березня 2016 року. Згідно із п.п. 1.6, 1,7 Кредитного договору та Додатку № 1 до даного договору, Відповідачем було сплачено Позивачу одноразово комісію за надання кредиту в розмірі 2625,00 грн. Процентна ставка за користування кредитом є фіксованою. З моменту укладання Кредитного договору до моменту припинення здійснення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання Кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, становить 28 процентів річних. З моменту припинення зарахування заробітної плати та інших виплат від підприємства, яке було роботодавцем Позичальника на момент укладання Кредитного договору, на поточний (картковий) рахунок, відкритий у Кредитодавця, до закінчення строку дії Кредитного договору становить 38 процентів річних (п. 1.4 Кредитного договору). З 2017 року ПАТ «Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» став правонаступником всього майна, всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес-Банк». Відповідач був зобов'язаний повернути кредит не пізніше 13 березня 2016 року. Однак зобов'язання за договором виконано не було, тому станом на 28 грудня 2018 року загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 53303,31 грн., з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту - 17608,98 грн.; сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 29179,01 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту - 6515,32 грн. Представник позивача в судове засідання не з'явився, однак, звернувся до суду з заявою про розгляд справи без його участі, в якій зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом опублікування оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України у відповідності до ч. 1 ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України». Згідно ч. ч. 1, 8 ст. 279 ЦПК України, розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10 ЦПК України. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вважає за необхідне проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у зв'язку з неявкою всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив, що на підставі заяви - Анкети Позичальника [PERSON] від 13 березня 2013 року (а.с.13), 13 березня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «Акціонерний банк «Експрес - банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 134833/31/к (кредит на споживчі цілі із зарахуванням грошових коштів на картковий рахунок НСМЕП), відповідно до п.п. 1.1. - 1.5. якого, банк зобов'язався надати позичальнику на споживчі цілі грошові кошти в сумі 35000,00 грн. на строк 36 місяців, з 13 березня 2013 року по 13 березня 2016 року, з датою повернення кредиту не пізніше 13 березня 2016 року, під 28 % річних, на споживчі цілі. (а.с.5) Відповідно до п. 2.3 Договору, для обліку кредитної заборгованості в кредитодавця відкрито рахунок № [NUMBER] . Згідно п. 5.1.1. Договору, банк зобов'язався надати кредит, а позичальник, відповідно до п. 5.2.1., зобов'язався використати кредит на зазначені в Договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним та інші платежі за Договором, та повернути його кредитодавцеві в порядку та на умовах, визначених Договором. (а.с.6) Пунктом 7.1. Договору передбачено, що договір укладено строком на 36 місяців, набирає чинності з моменту його підписання уповноваженим представником кредитодавця і позичальником та скріплення печаткою кредитодавця, та діє по 13 березня 2016 року. У разі наявності заборгованості позичальника по Договору на 0-00 годину останнього дня дії Договору у зв'язку з відсутністю можливості кредитодавцем списати грошові кошти з поточного (карткового) рахунку з причини їх відсутності, кредитодавець має право та може в односторонньому порядку одноразово продовжити строк дії Договору на 30 (тридцять) календарних днів. У разі невиконання або неналежного виконання будь-якою із сторін своїх зобов'язань за Договором, Договір продовжує діяти до повного виконання сторонами своїх зобов'язань за Договором. Договір припиняє свою дію у разі виконання позичальником своїх зобов'язань по Договору в повному обсязі. (а.с.8) З матеріалів справи вбачається, що на підставі дозволу Національного банку України на реорганізацію шляхом приєднання АБ «Експрес-Банк» до АКБ «Індустріалбанк» (рішення від 18 серпня 2017 року № 303) Публічне акціонерне товариство Акціонерний комерційний банк «Індустріалбанк» стало правонаступником всього майна, всіх прав та обов'язків Публічного акціонерного товариства «Акціонерний банк «Експрес - банк». (а.с.36) Згідно розрахунку заборгованості станом на 28 грудня 2018 року загальна сума заборгованості відповідача за Кредитним договором становить 53303,31 грн., з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту - 17608,98 грн.; сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 29179,01 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту - 6515,98 грн. (а.с.31-34) Відповідно до ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфу 1 глави 71 цього кодексу, а саме положення про позику. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. У відповідності до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частиною 1 ст. 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Статтею 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій саме сумі, що були йому передані позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Таким чином, суд дійшов висновку про порушення відповідачем встановленого у кредитному договорі строку повернення грошових коштів, а тому з нього на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за кредитом у розмірі 17608,98 грн. Статтею 1050 ЦК України передбачено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісячно до дня повергнення позики. У пунктах 91-93 постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12-ц зроблено висновок, що після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред'явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов'язання. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Згідно із умовами кредитного договору, укладеного між сторонами, кредит надавався відповідачу на 36 місяців під 28 % річних з кінцевим терміном повернення 13 березня 2016 року. Нарахування процентів після закінчення строку дії кредитного договору, тобто за період з 14 березня 2016 року по 28 грудня 2018 року, суд вважає неправомірним, оскільки вони нараховані після спливу визначеного договором строку кредитування. Судом встановлено, що станом на 29 лютого 2016 року заборгованість за нарахованими відсотками за користування кредитом становила 20412,93 грн. Крім того, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. (стаття 625 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, передбачене законом право кредитора вимагати сплати боргу з урахуванням індексу інфляції та процентів річних є способами захисту його майнового права та інтересу, суть яких полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. На підставі наведеної норми, зважаючи на невиконання відповідачем взятих на себе зобов'язань щодо своєчасного повернення суми кредиту та сплати відсотків за користування ним, позивачем за період з 01 квітня 2016 року по 31 листопада 2018 року нараховані та заявлені до стягнення інфляційні витрати від простроченої заборгованості по кредиту в розмірі 6515,32 грн. (а.с.31) Вирішуючи питання щодо стягнення інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, суд враховує роз'яснення, викладені у п. 18 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», відповідно до яких за змістом статті 552, частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язання. Аналізуючи наведені вище обставини, враховуючи відсутність відзиву з запереченнями проти позовних вимог, суд приходить до висновку про порушення інтересів позивача внаслідок неналежного виконання відповідачем умов кредитного договору, тому на користь позивача з відповідача належить стягнути заборгованість в сумі 44537,23 грн., з яких: сума простроченої заборгованості по кредиту - 17608,98 грн.; сума простроченої заборгованості по нарахованим процентам - 20412,93 грн.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту - 6515,32 грн. Враховуючі викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог, які в свою чергу підлягають задоволенню частково. В іншій частині позовних вимог слід відмовити з вищенаведених підстав. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, в користь позивача із відповідача слід стягнути понесені судові витрати по справі пропорційно до задоволених позовних вимог, зокрема 1605,08 грн. судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial