Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-05 00:00:00

у вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та [PERSON] 28 грудня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 3323 зареєстровано шлюб. В обґрунтування позову зазначає, що від шлюбу дітей не мають. Через постійні конфлікти, суперечки спільне життя стало неможливим та нестерпним. Позивач та відповідач мають різні погляди на сімейне життя, різні характери та інтереси. У зв'язку з цим, шлюбні стосунки були фактично припинені. З 2014 року позивач з відповідачем почали жити окремо. Позивач переконаний, що подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливі. За наведених обставин позивач зазначає, що шлюб з відповідачем носить лише формальний характер, примирення з відповідачем неможливе. Сім'я фактично розпалась, в зв'язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Позивач зазначає, що причини, які спонукають його наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя з відповідачем як подружжя та збереження шлюбу суперечить спільним інтересам. В судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначив, що позов підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день, час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомлені, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 28 грудня 2013 року Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві за актовим записом № 3323 (а.с. 7). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин з 2014 року, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд вважає за необхідне вирішити питання про розподіл судових витрат між сторонами у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved