Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-23 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом (первісним). Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що ним 13.04.2006 придбано земельну ділянку, загальною площею 0,07 га, кадастровий номер 8000000000:82:104:0013, що розташована на [ADDRESS] , та 27.02.2007 на його ім`я було видано державний акт на право власності на спірну земельну ділянку для придбання якої частково використано власні кошти, а частину використано кредитні кошти, у зв`язку із чим вказана земельна ділянка була передана в іпотеку та накладено заборону на її відчуження до припинення дії іпотечного договору, а саме до 21.12.2012 (повного виконання умов кредитного договору). Позивач зауважив, що вільно і відкрито володів цією земельною ділянкою, сплачував земельний податок та здійснював інші повноваження власника, при цьому жодних правочинів щодо вказаної земельної ділянки він не укладав, однак наприкінці листопада 2017 року його сусід по земельній ділянці зателефонував йому і повідомив, що на його земельну ділянку обробляють невідомі люди, після чого він звернувся до адвоката з метою перевірки, чи пред`являв хтось вимоги щодо вказаної земельної ділянки, після чого йому стало відомо, що згідно з інформацією Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, право власності та речові права на спірну земельну ділянку станом на 05.12.2017 зареєстровані за Компанією «Глоунер Трейд ЛП» на підставі проведеної 11.10.2017 первинної державної реєстрації права власності за [PERSON] , а пізніше, 23.11.2017 право власності зареєстровано за Компанією «Глоунер Трейд ЛП». [PERSON] звертає увагу, що він став потерпілим від злочинних дій організованої групи, яка незаконно заволоділа належною йому земельною ділянкою, та державна реєстрація права власності за [PERSON] здійснена на підставі підроблених документів, при цьому, 13.02.2012 Державний акт на прав власності на земельну ділянку на ім`я останнього не видавався і видаватися не міг, оскільки на спірну земельну ділянку з цим же кадастровим номером та за цією ж адресою вже було видано Державний акт від 27.02.2007 на його ім`я, який на сьогодні ніким не оспорювався, не скасовувався та який є чинним. Також позивач звертає увагу, що з 13.04.2006 по 21.12.2012 згадана земельна ділянка перебувала в іпотеці і на неї накладено заборону відчуження, при цьому витягу з Державного земельного кадастру від 09.10.2017 ніколи не існувало та державний акт на ім`я [PERSON] ніколи не видавався, не передавався для державної реєстрації та не реєструвався, про що з метою захисту своїх прав як потерпілого від злочинних дій він звернувся з відповідною заявою до правоохоронних органів про злочин на підставі чого внесено запис про початок досудового розслідування, його визнано потерпілим, проводяться відповідні слідчі дії. Крім того, зазначає, що 12.03.2018 проведено державну реєстрацію права власності на належну йому земельну ділянку, площею 0,07 га, кадастровий номер 8000000000:82:104:0013, що розташована на [ADDRESS] за ТОВ «Лайтс Компані», яке було створено шляхом заснування 13.12.2017, при цьому єдиним учасником та директором цього товариства є він, а підставою для виникнення права власності вказано договір купівлі-продажу земельної ділянки від 12.03.2018. [PERSON] зауважив, що ніколи не вчиняв жодних дій з реєстрації вказаного товариства, йому не було відомо про існування цього товариства та його участь у ньому, він не укладав жодних правочинів від імені цього товариства та не уповноважував жодних осіб на вчинення дій від імені цього товариства, а його було позбавлено права власності шляхом підробки документів та реєстрації ТОВ «Лайтс Компані» з метою привласнення спірної земельної ділянки. Посилаючись на те, що незаконне привласнення та заволодіння належної йому земельної ділянки відбулося в момент реєстрації права власності за [PERSON] , всі подальші дії з переоформлення спірної земельної ділянки на інших осіб, в тому числі на Компанію «Глоунер Трейд ЛП» та ТОВ «Лайтс компані» є незаконними, він став потерпілим від спроби рейдерського захоплення належної йому земельної ділянки. Компанія «Глоунер Трейд ЛП» не визнає його права власності, звернулася до Окружного адміністративного суду м. Києва з позовом про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів, внаслідок яких було змінено власника згаданої земельної ділянки (справа № 826/12191/18), тобто вживає активних заходів з метою заволодіння нею, позивач, уточнивши позовні та посилаючись на положення ст. 41 Конституції України, ст. 392 ЦК України, просить визнати за ним право власності на земельну ділянку загальною площею 0,07 га, кадастровий номер 8000000000:82:104:0013, що розташована на [ADDRESS] . 29.03.2018 Печерським районним судом міста Києва відкрито провадження в указаній цивільній справі. Ухвалою суду від 29.03.2018 задоволено заяву [PERSON] про забезпечення позову. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 08.11.2018 заяву Компанії «Глоунер Трейд ЛП» задоволено, залучено її до участі у справі в якості третьої особи. 25.04.2019 Печерським районним судом міста Києва прийнято позов [PERSON] про визнання права власності на майно в новій редакції та із залученням іншого відповідача - Компанії «ГлоунерТрейд ЛП». Ухвалою суду від 17.12.2019 закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті. 23.01.2020 надійшов відзив на позов від представника Компанії «Глоунер Трейд ЛП» - Огулькової А.М., в якому остання просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] , посилаючись на те, що відповідачем законно набуто право власності на спірну земельну ділянку, та у компанії не було підстав сумніватись у наявності у [PERSON] права власності на відчужувану земельну ділянку, в зв`язку із чим правові підстави для визнання за позивачем права власності відсутні; [PERSON] подано позов до неіснуючого відповідача, оскільки відомості про ТОВ «Лайтс компані» у відповідних реєстрах відсутні; постанова Шостого апеляційного адміністративного суду від 13.03.2019, якою закрито провадження у справі за позовом Компанії «Глоунер Трейд ЛП» до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левінець В.Ю., державного реєстратора Комунального підприємства «Бюро державної реєстрації» Пекаря А.Л., приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М., треті особи: [PERSON] , [PERSON] , про визнання протиправними та скасування рішень, оскаржується Компанією «Глоунер Трейд ЛП» в касаційному порядку. 10.02.2020 до Печерського районного суду міста Києва надійшла відповідь на відзив на позов [PERSON] , у якій усі містяться заперечення на доводи, наведені у відзиві на позовну заяву, та які просить відхилити останній, посилаючись на те, що у квітні 2019 року ним подано заяву про заміну неналежного відповідача та нову редакцію позовної заяви, відповідно до якої відповідачем у даній справі було визначено Компанію «Глоунер Трейд ЛП», яка до цього була залучена до участі у справі в якості третьої особи, та яка незаконно заволодіння належною йому земельною ділянкою загальною площею 0,07 га, кадастровий номер 8000000000:82:104:0013, що розташована на [ADDRESS] , через те, що остання знала про неправомірне набуття [PERSON] права власності на земельну ділянку та була ініціатором цього процесу, щоб ускладнити схему переходу права власності на земельну ділянку від нього до Компанії «Глоунер Трейд ЛП» на підставі підроблених документів. У вересні 2020 року Компанія «Глоунер Трейд ЛП» подала зустрічний позов до [PERSON] про визнання права власності. Вимоги обґрунтовані тим, що нею набуто право власності на земельну ділянку площею 0,07 га, кадастровий номер 8000000000:82:104:0013, що розташована за адресою: [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 23 листопада 2017 року, укладеного із [PERSON] , посвідченого приватним нотаріусом, зареєстрованого в реєстрі, про що було внесено відомості до державного реєстру речових прав на нерухоме майно та жодних підстав сумніватись у наявності в останнього права власності на відчужувану земельну ділянку не було. Також зазначає, що обставини, описані позивачем щодо протиправного заволодіння невстановленими особами спірною земельною ділянкою є нічим іншим як припущеннями та спростовуються матеріалами справи, оскільки ніхто, окрім [PERSON] не мав права створення ТОВ «Лайтс компані», а також з моменту її створення та оформлення на вказану юридичну особу права власності на вказану земельну ділянку після того, як таке право вже було зареєстровано за Компанією «Глоунер Трейд ЛП». Відповідач вказує, що у березні 2018 року стало відомо про ряд незаконних реєстраційних дій щодо належної йому земельної ділянки, що розташована за адресою: [ADDRESS] , внаслідок яких вона вибула з володіння та користування, а саме 12.03.2018 прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яким зареєстровано перехід права власності на земельну ділянку від Компанії «Глоунер Трейд ЛП» до ТОВ «Лайтс компані», засновником і директором якої був [PERSON] , а 27.03.2018 зареєстровано право власності на цю земельну ділянку за позивачем та скасовано всі попередні записи щодо неї в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, а також скасовано запис про державну реєстрацію ТОВ «Лайтс компані». Компанія «Глоунер Трейд ЛП» зауважує, що між нею та ТОВ «Лайтс компані» не укладалося жодних правочинів про відчуження спірної земельної ділянки, тому рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, згідно з якими відбувся перехід права власності від неї до ТОВ «Лайтс компані» є незаконними та протиправними і підлягають скасуванню, про що заявлено відповідний позовдо Окружного адміністративного суду м. Києва (справа № 826/12191/18), а тому вона вважає себе добросовісним набувачем спірної земельної ділянки, яку набула за відплатним договором купівлі-продажу, та право власності на яку зареєстровано за нею 23.11.2017, однак позбавлена правового титулу власника у непередбачений законодавством спосіб, у зв`язку із чим просить, визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,07 га, кадастровий номер 8000000000:82:104:0013, розташовану за адресою: [ADDRESS] та витребувати згадану земельну ділянку з незаконного володіння [PERSON] на її користь. 22.10.2020 надійшов відзив представника [PERSON] на зустрічний позов, у якому він просить відмовити Компанії «ГлоунерТрейд ЛП» у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на те, що доводи відповідача, наведені у зустрічному позові, є аналогічними до наведених у відзиві на первісну позовну заяву та не мають значення для вирішення спору по суті, а спрямовані лише на затягування судового процесу по даній справі. В судовому засіданні представник позивача - [PERSON] підтримав первісний позов та просив його задовольнити, з підстав наведених у ньому, а також просив відмовити у задоволенні зустрічного позову, з підстав, викладених у відзиві на зустрічний позов. Представник відповідача - [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення первісного позову, просив суд відмовити у його задоволенні, посилаючись на доводи, наведені у відзиві на первісний позов, що міститься у матеріалах справи, натомість просив задовольнити зустрічний позов, з підстав наведених у ньому. Суд, заслухавши обґрунтування та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що 13.04.2006 [PERSON] , згідно з договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І. та зареєстрованим в реєстрі за № 487та в Державному реєстрі правочинів за №1252854, придбав земельну ділянку, загальною площею 0,07 га, кадастровий номер 8000000000:82:104:0013, що розташована на [ADDRESS] у [PERSON] , якому належала остання на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії КВ №144008, виданого 25.03.2003 Головним управлінням земельних ресурсів КМДА та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 02-07-00052. До моменту придбання земельної ділянки [PERSON] , [PERSON] розпорядженням Печерської районної у м. Києві державної адміністрації від 21.04.2005 №474 було погоджено будівництво індивідуального житлового будинку на вказаній земельній ділянці. Також, [PERSON] Київським міським БТІ було надано довідку від 27.07.2005 №26650 про те, що вказана земельна ділянка вільна від забудови. Крім цього, [PERSON] . Головним управлінням земельних ресурсів КМДА видано довідку № ОО-03276/2005 від 29.09.2005 про відсутність обмежень (обтяжень) земельної ділянки. При цьому, судом встановлено, що для придбання спірної земельної ділянки [PERSON] частково використав власні кошти, а частину коштів отримано у кредит на підставі договору від 13.04.2006, укладеного із ВАТ «Кредитпромбанк». Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань за яким була передана вказана земельна ділянка згідно з умовами іпотечного договору від 13.04.2006, про що того ж дня приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І. було накладено заборону на відчуження цієї земельної ділянки до припинення дії іпотечного договору. Також встановлено, що 27.02.2007 на ім`я [PERSON] видано державний акт на право власності на землю серії ЯД №916724, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №02-07-01153, а 24.02.2008 ТОВ «ІП «Промгеопроект» складено акт виносу в натуру земельної ділянки на підставі якого 04.03.2008 позивачу надано витяг з бази даних Державного земельного кадастру відповідно до якого належна йому земельна ділянка позначена як така, межі якої перенесено в натуру. Крім того, судом встановлено, що 21.12.2012 у зв`язку з повним виконанням позивачем умов кредитного договору та, відповідно, припиненням іпотечного договору приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Занудіною О.І. було знято заборону відчуження земельної ділянки шляхом виконання напису на іпотечному договорі, про що в реєстрі зроблено запис за № 921. Поряд із цим, як вбачається із матеріалів справи 11.10.2017 приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Черняк А.Л. провів первинну державну реєстрацію права власності на земельну ділянку за [PERSON] на підставі державного акта серії ЯЗ №453852, виданого Головним управлінням Земельних ресурсів КМДА 13.02.2012, та на підставі витягу з Державного земельного кадастру №НВ-8000641932017 від 09.10.2017. Також матеріалами справи підтверджується, що 23.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бершадським І.В. право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за Компанією «Глоунер Трейд ЛП» на підставі договору купівлі-продажу №НМХ639861-ре639862, укладеного між [PERSON] як продавцем та Компанією «Глоунер Трейд ЛП» як покупцем 23.11.2017. Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права, а також Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:82:104:0013 загальною площею 0,07 га, що знаходиться на [ADDRESS] , станом на 05.12.2017 зареєстрована за Компанією «ГлоунерТрейд ЛП» на підставі запису в Державному реєстрі прав № 23529064 від 23.11.2017. Однак, згідно з результатами перевірки за наслідками видачі витягу з Державного земельного кадастру №НВ-8000641932017 від 09.10.2017 за допомогою онлайн сервісу Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру (https://e.land.gov.ua/back/download_excerpt/), витягу з такими вихідними даними не існує. Як вбачається з відповіді Департаменту земельних ресурсів КМДА від 09.01.2018 № 05707-451 державний акт на право власності на землю серії ЯД №916724 на ім`я позивача дійсно було видано 27.02.2007 та зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 02-07-01153, однак державний акт серії ЯЗ №453852 від 13.02.2012 на ім`я [PERSON] не видавався та не реєструвався. Крім того, зі змісту відповіді Головного управління Держгеокадастру у м. Києві від 11.01.2018 №29-26-0.22-218/2-18 також вбачається, що державний акт на право власності на землю на ім`я позивача є справжнім та відображеним у даних Державного земельного кадастру, при цьому державний акт на ім`я [PERSON] є підробленим та таким, що не видавався та не передавався для державної реєстрації. Також, як вбачається з відповіді від 17.07.2018 від Міністерства юстиції України та копію пояснень приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Черняка А.Л. останній фактично він визнає факт незаконної реєстрації ним спірної земельної ділянки за [PERSON] на підставі підроблених документів, але вказує, що він зробив це не навмисне і не знав про те, що документи є підробленими. Судом, крім іншого, з`ясовано, що з приводу з`ясування вказаних обставин [PERSON] звернувся з відповідною заявою про злочин до Печерського УП ГУНП у м. Києві на підставі чого 04.01.2018 до ЄРДР було внесено запис про початок досудового розслідування у кримінальному провадженні №12018100060000039 за ознаками злочину, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та позивача визнано потерпілим, проводяться відповідні слідчі дії. Також встановлено, що 12.03.2018 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левінець В.Ю. проведено державну реєстрацію права власності на належну [PERSON] земельну ділянку за ТОВ «Лайтс Компані», код ЄДРПОУ 41806464 (номер запису про право власності 25199764, підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 40069178 від 12.03.2018). Підставою для виникнення права власності вказано договір купівлі-продажу земельної ділянки № 38 від 12.03.2018, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левінець В.Ю. Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 13.03.2018 за №1003731262 щодо ТОВ «Лайтс Компані», вказане товариство було створено шляхом заснування 13.12.2017. Єдиним учасником та директором цього товариства є [PERSON] . Поряд із цим, судом з`ясовано, що висновком №8-4/1267 експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру наданим в межах кримінального провадження № 12018100060000039 від 04.01.2018, розпочатого за заявою [PERSON] за фактом викрадення належної йому земельної ділянки, встановлено, зокрема, що рукописний підпис « [PERSON] » та підпис від імені [PERSON] в оригіналах реєстраційних документів ТОВ «Лайтс Компані» виконані не [PERSON] , а іншою особою. Згідно з витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 15.11.2018 за пошуковим запитом код ЄДРПОУ 41806464, що відповідає коду ЄДРПОУ ТОВ «Лайтс Компані», записів не знайдено. Судом з`ясовано, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна станом на 05.11.2018 власником земельної ділянки, загальною площею 0,07 га, кадастровий номер 8000000000:82:104:0013, що розташована на [ADDRESS] значиться [PERSON] . Також судом встановлено, що Компанія «Глоунер Трейл ЛП» зверталась до Окружного адміністративного суду м. Києва (справа № 826/12191/18) з позовом до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Левінець В.Ю., державного реєстратора КП «Бюро державної реєстрації» Пекаря А.Л. та приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чернокур О.М., треті особи: [PERSON] , [PERSON] про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів, внаслідок яких було змінено власника земельної ділянки загальною площею 0,07 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Застосування будь-якого способу захисту цивільного права та інтересу, має бути об`єктивно виправданим та обґрунтованим. Це означає, що: 1) застосування судом способу захисту, обраного позивачем, повинно реально відновлювати його наявне суб`єктивне право, яке порушене, оспорюється або не визнається; 2) обраний спосіб захисту повинен відповідати характеру правопорушення; 3) застосування обраного способу захисту має відповідати цілям судочинства; 4) застосування обраного способу захисту не повинно суперечити принципу верховенства права. Кожен спосіб захисту цивільних прав призначений для усунення наслідків конкретного цивільного правовідношення. Підстави набуття права власності визначені у ст. 328 ЦК України, згідно з якою право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом ст. 392 ЦК України вбачається, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Тобто, ст. 392 ЦК України, в якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності. Крім того, аналіз змісту ст. 392 ЦК України, дає підстави стверджувати що вона містить дві (диспозиції), за яких власник може майна може пред`явити позов про визнання його права власності: 1) якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою; 2) у разі втрати власником документа, який засвідчує його право власності. Перша диспозиція передбачає наявність спору про право, який є предметом позовного провадження. При цьому право на звернення з такими вимогами має саме особа, яка уже є власником майна, набувши його раніше на законних підставах. Враховуючи те, що відповідно до ст. 328 ЦК України, набуття права власності - це певний юридичний механізм, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на окремі об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен установити, з яких саме передбачених законом підстав і у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, визначеному ст. 392 ЦК України. За змістом наведеної норми права позов про визнання права власності на майно подається власником тоді, коли в інших осіб виникають сумніви щодо належності йому цього майна та створюється неможливість реалізації позивачем свого права власності через наявність таких сумнівів чи внаслідок втрати правовстановлюючих документів. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб чи необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Тобто, передумовою для застосування ст. 392 ЦК України є відсутність іншого, окрім зазначеного, шляху для відновлення або захисту порушеного права. За положеннями статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого порушеного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого права. Одним зі способів захисту права та інтересу є, зокрема, визнання права. Тобто, визнання права як універсальний спосіб захисту абсолютних та виключних прав та охоронюваних законом інтересів передбачене і в ст. 16 ЦК. Відокремлення норм щодо визнання права власності від інших норм щодо захисту права власності, в тому числі права на витребування майна з чужого незаконного володіння (ст. 387 ЦК України) та захисту права власності від порушень, не пов`язаних із позбавленням володіння (ст. 391 ЦК України), дає підстави для висновку про те, що позов власника майна про визнання права власності на підставі ст. 392 ЦК не вписується ані в модель віндикаційного позову, ані в модель негаторного позову. Такий спосіб захисту права можна визначити як допоміжний (субсидіарний) речево-правовий засіб захисту (позови про визнання права власності, про виключення майна з опису та звільнення з-під арешту). Суб`єктом вимог про визнання права власності може бути будь-яка особа (фізична, юридична, держава, територіальна громада), яка вважає себе власником (суб`єктом права повного господарського відання або права оперативного управління) певного майна, однак не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів зі сторони третіх осіб, претензіями на це майно третіх осіб, необхідністю одержати правовстановлюючі документи. Судом встановлено, що відповідач Компанія «Глоунер Трейд ЛП» заперечує право власності на вказане позивачем у позовній заяві нерухоме майно, посилаючись на те, що має відношення до неї. Також підтверджується матеріалами справи та самим відповідачем фактично не заперечується, що ним вчиняються дії щодо обмеження такого права позивача, зокрема пред`явлено позов про визнання протиправними та скасування рішень державних реєстраторів якими зареєстровано припинення (реєстрація переходу прав) права власності Компанія «Глоунер Трейд ЛП» на земельну ділянку площею 0,07 га, кадастровий номер 8000000000:82:104:0013, яка розташована в [ADDRESS] та зареєстровано право власності на цю землю за ТОВ «Лайтс Компані», а пізніше за позивачем (справа № 826/12191/18). При цьому, в межах даної справи, Компанією «Глоунер Трейд ЛП» заявлено вимоги про визнання права власності на спірну земельну ділянку. Таким чином, Компанія «Глоунер Трейд ЛП» не визнає права власності [PERSON] на спірну земельну ділянку, який з 13.04.2006 був і є законним власником цієї землі, право власності якого було належним чином зареєстроване та підтверджене відповідними правовстановлюючими документами. Поряд із цим, судом встановлено, що останній продовжував вільно і відкрито володіти земельною ділянкою площею 0,07 га, кадастровий номер 8000000000:82:104:0013, яка розташована в [ADDRESS] , сплачувати земельний податок та здійснювати інші повноваження власника та жодних правочинів із згаданою нерухомістю не вчиняв, а державна реєстрація права власності за [PERSON] була здійснена на підставі незаконних документів. Разом з тим, незаконне привласнення належної [PERSON] земельної ділянки відбулось в момент реєстрації права власності за [PERSON] , та всі подальші дії з переоформлення земельної ділянки на інших осіб, в тому числі на Компанію «Глойнер Трейд ЛП» та ТОВ «Лайтскомпані» від імені якого [PERSON] ніколи не вчиняв жодних дій з його реєстрації, не укладав жодних договорів від імені цього товариства та не уповноважував будь-яку особу на вчинення дій від імені цього товариства, є незаконними та не впливають на факт незаконності володіння земельною ділянкою такими особами, що підтверджується, крім іншого й висновком експерта Київського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 04.01.2018 щодо вчинення від імені цього товариства підписів. Поряд із цим, суд вважає, що 13.02.2012 державний акт на право власності на земельну ділянку на ім`я [PERSON] не видавався і видаватися не міг, оскільки на цю земельну ділянку з цим же кадастровим номером та за цією ж адресою вже було видано державний акт від 27.02.2007 на ім`я [PERSON] , який на сьогодні ніким не оспорювався, не скасовувався та який є чинним, що також підтверджується в повному обсязі матеріалами справи, зокрема даними Державного земельного кадастру, Департаменту земельних ресурсів КМДА, Головного управління Держгеокадастру у м. Києві та Міністерства юстиції України, а видача кількох правовстановлюючих документів на різних осіб на один і той же самий об`єкт нерухомості чинним законодавством не допускається. Крім того, вказані обставини також доводяться й тим, що з 13.04.2006 по 21.12.2012 спірна земельна ділянка перебувала в іпотеці і на неї було накладено заборону відчуження, відомості про що містилися в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державному реєстрі іпотек та відображаються в інформаційній довідці по об`єкту відтак, що вкотре говорить про те, що в цей період жодного нового правовстановлюючого документа на неї видаватися не могло. Таким чином, суд вважає, що захист майнових прав на позивача на вказане нерухоме майно, яке також оформлене (зареєстроване) на іншу особу - Компанію «Глойнер Трейд ЛП» (23.11.2017 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бершадським І.В. право власності на спірну земельну ділянку зареєстровано за Компанією «Глоунер Трейд ЛП» на підставі договору купівлі-продажу № НМХ639861-ре639862, укладеного між [PERSON] як продавцем та Компанією «Глоунер Трейд ЛП» як покупцем; відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права, а також Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, земельна ділянка з кадастровим номером 8000000000:82:104:0013 загальною площею 0,07 га, що знаходиться на [ADDRESS] , станом на 05.12.2017 зареєстрована за Компанією «Глоунер Трейд ЛП» на підставі запису в Державному реєстрі прав № 23529064 від 23.11.2017), та у зв`язку із невизнанням цією особою прав позивача на спірне майно здійснюється на загальних засадах цивільного законодавства, зокрема на підставі статті 392 ЦК України. Отже, з огляду на справедливість, розумність та добросовісність як загальні засади цивільного законодавства, відсутні перешкоди до застосування положень статті 392 ЦК України до таких правовідносин у даному випадку, оскільки на один і той самий об`єкт претендують декілька осіб, і суд вважає, що визнання за позивачем у судовому порядку права власності є ефективним і належним способом захисту прав його як дійсного власника, оскільки він не може реалізувати свої права внаслідок поведінки відповідача - Компанії «Глоунер Трейд ЛП», яка не визнає за ним права здійснювати правомочності власника, має до майна власний інтерес, а також вчиняє дії щодо перешкод і обмеження у реалізації такого свого права [PERSON] , а також не існує іншого шляху для захисту порушеного права позивача, тому первісний позов підлягає задоволенню. Оскільки Компанією «Глоунер Трейд ЛП» не надано належних та допустимих підтверджень набуття права власності на спірну земельну ділянку, наявні в матеріалах справи докази, яким була надана оцінка судом повністю підтверджують, що єдиним законним власником земельної ділянки загальною площею 0,07 га, що розташована на [ADDRESS] . кадастровий номер 000000000:82:104:0013 є [PERSON] , тому немає правових підстав для задоволення зустрічного позову та визнання права власності на спірну нерухомість за Компанією «Глоунер Трейд ЛП», яка не набувала права власності на спірне нерухоме майно в установленому порядку. При цьому, суть державної реєстрації прав - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, які вже мали місце на підставі рішень відповідних органів, договорів чи інших правовстановлюючих документів, шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру прав, а не безпосереднє створення таких фактів зазначеними записами, тобто факт державної реєстрації за Компанією «Глоунер Трейд ЛП» права власності на цю земельну ділянку не є правочином, на підставі якого це право виникає, змінюється чи припиняється та не породжує виникнення у відповідача відповідного права, а тільки фіксує факт його наявності. За викладених обставин, суд також вважає, що останнє має намір набути право власності на спірну земельну ділянку за рішенням суду, подавши вказаний зустрічний позов, до того ж, визнання права власності на спірний об`єкт за відповідачем у цьому спорі порушують права [PERSON] як дійсного її власника. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 09.12.1994, серія A, N 303-A, п. 29). Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (рішення у справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), N 37801/97, п. 36, від 01.07.2003). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved