Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-16 00:00:00

У березні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на неповнолітню дитину, яка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, обґрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, тому просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 25% частки з усіх видів заробітку батька, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи без її участі позовні вимоги підтримала з підстав, зазначених у позовній заяві, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Відповідач у судове засідання не з'явився. Надав суду відзив на позовну заяву згідно якого, просив суд при задоволенні позовної заяви врахувати ту обставину, що на його утриманні є ще одна дитина, на утримання якої щомісячно сплачує аліменти у розмірі 500,00 грн., а також, зважаючи на можливу зміну місця роботи, просив визначити розмір аліментів у твердій грошовій формі у розмірі 800,00 грн. Повно і всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилалася, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, враховуючи заперечення відповідача, суд прийшов до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, встановлено, що батьками неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO] є [PERSON] та [PERSON] (свідоцтво про народження серії [NUMBER], від 19.12.2014 року), яка згідно довідки №622 від 02.02.2016 року, виданої Нововоронцовською селищною радою Нововоронцовського району Херсонської області, знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України - батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно ст.181 СК України - за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу або у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів, відповідно до ст.182 СК України, суд враховує - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України) і виплачуються щомісячно (п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів»). Як вбачається із матеріалів справи, відповідач просив врахувати ту обставину, що має на утриманні ще одну дитину. Однак, відповідно ч.2 ст. 182 СК України - мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Разом з тим, визначаючи форму стягнення аліментів, суд виходив з наступного. Відповідно ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має не регулярний, мінливий дохід, суд за заявою платника чи одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Однак, відповідач не заперечував щодо наявності постійного місця роботи, а тому відсутні підстави вважати що дохід останнього є мінливим та визначати розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, суд задовольняє позовні вимоги позивача щодо стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 25% частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття. Згідно п.1 ст. 367 ЦПК України рішення суду підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. У відповідності до ст.79, п.3 ч.1 ст. 80, 88 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551,20 грн. зв'язку з тим, що позивач була звільнена від сплати судових витрат при зверненні до суду, а відповідачем будь-яких доказів, які б свідчили про звільнення його від сплати судових витрат, суду не надано. На підставі викладеного,

Outcome: approved