Jurisdiction: civil
Date: 2018-06-19 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання. В позовній заяві позивач вказала, що вона перебувала в шлюбі з [PERSON]. Під час шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Син [PERSON] є студентом Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Бережанський агротехнічний коледж» і в звязку з цим потребує матеріальної допомоги. Син знаходиться на її утриманні. Відповідач хоч і має змогу утримувати сина, проте в добровільному порядку утримання синові не дає. У звязку з викладеним, позивач просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на утримання [PERSON], який навчається у Відокремленому підрозділі Національного університету біоресурсів і природокористування України «Бережанський агротехнічний коледж» в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подачі заяви та до досягнення ним 23-річного віку. Відповідач [PERSON] подав до суду заперечення, в якому посилався на те, що він має на утриманні двох дітей, син [PERSON] навчається за рахунок коштів державного бюджету за місцем проживання, а тому додаткових витрат не потребує; позивач не надала ніяких доказів, що він може надавати матеріальну допомогу; позивач безпідставно просить стягувати матеріальну допомогу на навчання [PERSON] до досягнення ним 23 років, - просить призначити стягнення аліментів на користь [PERSON], в розмірі 500 грн. щомісячно в період навчального процесу з 01.09.2018 року до закінчення навчання 30.06.2019 року. Судом було здійснено наступні процесуальні дії: Ухвалою від 19 березня 2018 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, - залишено без руху. Надано позивачу строк для оформлення позовної заяви відповідно до вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України десять днів з дня вручення ухвали. 02 квітня 2018 року суд звернувся до управління Державної Міграційної служби України у Волинській області за наданням інформації про зареєстроване місце проживання (перебування відповідача [PERSON]. 02 травня 2018 року судом відкрито провадження у вказаній справі в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін. 22 травня 2018 року судом постановлено окрему ухвалу якою доведено до відома [PERSON] дирекції ПАТ «Укрпошта» про неналежне виконання службових обовязків працівниками відділення поштового звязку 447600 Холбутова [PERSON] дирекції ПАТ «Укрпошта» по доставці поштового відправлення адресованого відповідачу [PERSON] (рекомендованого листа № 4750100647900 з позначкою «Судова повістка» з рекомендованим повідомленням про його вручення). 24 травня 2018 року судом повторно направлено на адресу відповідача ухвалу про відкриття провадження по справі, з копією позовної заяви з копіями доданих до неї документів. Суд, розглянувши позовну заяву та заперечення з доданими до них доказами, приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних мотивів. Відповідно до ст. 279 ЦПК України розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Ч.13 ст.7 ЦПК України встановлено, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Під час розгляду справи встановлено такі фактичні обставини, які не оспорюються учасниками справи: 1. Син сторін [PERSON], [INFO], навчається на 3 курсі ВП НУБіП України «Бережанський агротехнічний коледж» денної форми навчання за державним замовленням терміном з 01.09.2015 р. по 30.06.2019 р. 2. Син сторін проживає разом з позивачем. 3. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання сина, після досягнення останнім повноліття, у звязку з його навчанням. Розглядаючи заперечення відповідача [PERSON] щодо позову в тій частині, що син [PERSON] навчається за рахунок коштів державного бюджету за місцем проживання, а тому додаткових витрат не потребує, суд виходить з того, що позивач звернулася з позовом про стягнення аліментів, а не додаткових витрат, разом з тим, [PERSON], який продовжує навчання, потребує матеріальної допомоги. Розглядаючи заперечення відповідача [PERSON] щодо позову в тій частині, що позивач не надала ніяких доказів, що відповідач має змогу надавати матеріальну допомогу синові, суд вважає що таке заперечення спростовується наданими суду позивачем: рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 26 лютого 2008 року, яким зменшено розмір аліментів, утримуваних з позивача за рішенням Володимир-Волинського міського суду від 28 травня 2001 року на користь відповідачки [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до 1/5 частини заробітку (доходу) щомісячно до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30% відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; довідкою № 755, виданою 05.03.2018 року Першим відділом Державної виконавчої служби міста [PERSON] територіального управління юстиції у Волинській області, відповідно до якої за виконавчим листом, виданим [PERSON] міським судом про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання сина [INFO] у розмірі 1/5 частини щомісячно і до повноліття заборгованість станом на день повноліття дитини відсутня; відомостями з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб ДПА України про суми виплачених доходів, відповідно до яких позивач за 2017 рік отримала дохід у виді аліментів в розмірі 16584,15 грн. Вказана позиція суду також частково підтверджується запереченнями відповідача проти позову, де останній просить призначити стягнення аліментів на користь [PERSON], в розмірі 500 грн. щомісячно. Розглядаючи заперечення відповідача [PERSON] щодо позову в тій частині, що позивач безпідставно просить стягувати аліменти на утримання [PERSON] до досягнення ним 23 років, суд приймає таке заперечення, виходячи з того, що відповідно до довідки Відокремленого підрозділу Національного університету біоресурсів і природокористування України «Бережанський агротехнічний коледж» №4 від 24.01.2018 року [PERSON] навчається на 3 курсі ВП НУБіП України «Бережанський агротехнічний коледж» денної форми навчання за державним замовленням терміном з 01.09.2015 р. по 30.06.2019 р., а тому стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання ([PERSON]В.), до досягнення ним 23-річного віку, за відсутності підтвердження того, що він буде навчатися до 23 річного віку, буде суперечити предмету позову. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 199, ст. 200 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу, право на звернення з таким позовом має право той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Суд визначає аліменти на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі або у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище [PERSON]; стан здоров'я та матеріальне становище [PERSON], як платника аліментів, який за 2017 рік сплатив на користь позивача на утримання сина [PERSON] 16584,15 грн. аліментів, відомостей про своє матеріальне становище, розмір його доходів суду не надав; те, що відповідач, окрім [PERSON], має на утриманні двох малолітніх дітей, - і визначає аліменти на утримання [PERSON] в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму працездатної особи, щомісячно, починаючи з 14 березня 2018 року на період його навчання у Відокремленому підрозділі Національного університету біоресурсів і природокористування України «Бережанський агротехнічний коледж», а саме до 30 червня 2019 року. Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Ч.6 ст. 141 ЦПК України встановлено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. Виходячи з наведеного з відповідача підлягають стягненню на користь спеціального фонду Державного бюджету України 704,80 грн. судового збору.

Outcome: partial