Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом, посилаючись на те, що перебуває з відповідачкою у шлюбі з 17 листопада 2001 року. За час перебування у шлюбі сторони придбали будинок з надвірними будівлями за адресою: вул. Північна, 45, с. Верблюжка, Новгородківський район, Кіровоградська область. Вартістю будинку становить 121924 грн. Крім цього, сторони придбали мопед ЕУ 50QT-UB, вартістю 3100 грн, а також корову вартістю 10000 грн. Тепер сторони не проживають разом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали за обставин зазначених у ньому, просили позов задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не зявилась, була належним чином повідомлена, про причини неявки не повідомила, заяву про розгляд справи за її відсутності не надіслала. Так як відповідачка, яка належним чином повідомлена і від якої не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності в судове засідання не зявилась, суд уважає ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Головного управління юстиції в Кіровоградській області в судове засідання не зявився, про причини неявки не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача та його представника, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав. Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобовязані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться до початку розгляду справи по суті. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. За змістом ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом установлено, що 17 листопада 2001 року Верблюзькою сільською радою Новгородківського району Кіровоградської області зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], актовий запис № 24 (а. с. 14). У період шлюбу сторони придбали житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: вул. Північна, 45, с. Верблюжка, Долинський район, Кіровоградська область, вартістю 121924 грн, мопед ЕУ 50QT-UB, вартістю 3100 грн, а також корову вартістю 10000 грн (а. с. 6, 7, 9-13). Відповідно до ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином, набуде подружжям [PERSON] та [PERSON] вищезазначене майно є обєктом права спільної сумісної власності. Відповідно до ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Ч. 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Таким чином, частки майна дружини та чоловіка при поділі майна, що є їх спільною сумісною власністю, є рівними. За змістом ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За змістом ст. ст. 179, 180 ЦК України річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов'язки. Тварини є особливим об'єктом цивільних прав. На них поширюється правовий режим речі, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ч. 2 ст. 183 ЦК України неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення. Згідно вищевказаного, спільне майно подружжя, що є предметом поділу, є неподільним, оскільки його не можна поділити без втрати цільового призначення. Позивач [PERSON] уважає, що спільне його та відповідачки [PERSON] майно повинно бути розділено між ними порівну, тобто по 1/2 частині кожному. Відповідно до п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. Беручи до уваги той факт, що спільне майно подружжя у цій справі не може бути реально поділено між ними відповідно до їх часток, тобто по 1/2 частині кожному, оскільки предметом поділу є неподільні речі різної грошової вартості (121924 грн, 3100 грн, 10000 грн), жоден із подружжя не надав згоди на отримання грошової компенсації у різниці вартості спільного майна та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду, жоден із подружжя не предявляв позов про присудження грошової компенсації з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми; а також враховуючи, що сторони цієї справи не надали суду будь-яких доказів про можливість поділу в натурі належного їм на праві спільної сумісної власності спірного житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, суд уважає визнати ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишити майно у їх спільній частковій власності. Згідно викладеного, позов [PERSON] до [PERSON] про поділ майна подружжя підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved