Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У вересні 2014р. Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Акціонерного товариства «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк») звернулося до суду з позовом до Першого Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції (далі - Перший Малиновський ВДВС ОМУЮ), Слідчого відділу Одеського міського управління Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеської області (далі - СВ ОМУ ГУ МВС України в Одеській області), Слідчого відділу Малиновського районного відділу Одеського міського управління Головного Управління Міністерства Внутрішніх Справ України в Одеської області (далі - СВ Малиновського РВ ОМУЮ ГУМВС України в Одеській області), треті особи, які не заявляють самостійних вимог: [PERSON], Сьома одеська державна нотаріальна контора про звільнення майна з-під арешту, посилаючись на те, що у вересні 2014р. АТ «Ощадбанк» під час проведення дій по добровільній реалізації іпотечного майна в рахунок погашення заборгованості за кредитом, стало відомо, що на примусовому виконанні Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ перебувають виконавчі провадження про стягнення сум з боржника [PERSON] В рамках виконавчих проваджень державним виконавцем винесено постанови про накладення арешту на нерухоме майно боржника та оголошення заборон на його відчуження серії АВ №961966 від 11.06.2009р.; про накладення арешту на нерухоме майно боржника №27241209 від 13.04.2011р.; про накладення арешту на нерухоме майно боржника та оголошення заборони на його відчуження №32195237 від 17.04.2012р. та про накладення арешту на нерухоме майно боржника та оголошення заборони на його відчуження №32858237 від 01.06.2012р. Крім того, слідчим відділом ОМУ ГУМВС України в Одеській області винесено постанову №0321000174 від 08.07.2011р. про накладення арешту на майно [PERSON] - квартиру за адресою: [ADDRESS]. Також, слідчим відділом Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області накладено арешт на майно [PERSON]: заява про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна, 31/21-4249 від 26.04.2010р. - квартира за адресою: [ADDRESS], зареєстровано Сьомою одеською державною нотаріальною конторою. Представник позивача зазначав, що вищевказані арешти, заборони та обтяження порушують права банку, оскільки 04.12.2007р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління ВАТ «Ощадбанк» (далі - АТ «Ощадбанк») та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит, згідно якого останній отримав у кредит 1363500,00грн., зі сплатою 14% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 04.12.2027р. В забезпечення виконання зобов'язань, за вищевказаним кредитним договором між АТ «Ощадбанк» та [PERSON], 04.12.2007р. було укладено договір іпотеки. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS], яка належить позичальнику на праві приватної власності. На сьогоднішній день банком проводяться дії щодо реалізації іпотечного нерухомого майна у добровільному порядку в рахунок погашення заборгованості в сумі 1854631,94грн., на підставі рішення Малиновського районного суду м.Одеси віл 29.11.2011р. Однак, виконати рішення суду та скористатися своїм правом іпотекодержателя, реалізувавши предмет іпотеки, банк не має можливості оскільки на квартиру [ADDRESS] накладені зазначені вище арешти, заборони та обтяження. Посилаючись на вищевикладене, позивач просив суд винести рішення, яким звільнити з-під арешту нерухоме майно: квартиру [ADDRESS], що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу [PERSON] 04.12.2007р. за реєстровим номером 3313, зареєстрованого в державному реєстрі правочинів 04.12.2007р. за номером 2540212, і яке знаходиться в іпотеці АТ «Ощадбанк» згідно договору іпотеки від 04.12.2007р., накладеного постановами Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ, а саме: постанова про накладення арешту на нерухоме майно боржника та оголошення заборон на його відчуження серії АВ №961966 від 11.06.2009р.; постанова про накладення арешту на нерухоме майно боржника №27241209 від 13.04.2011р.; постанова про накладення арешту на нерухоме майно боржника та оголошення заборони на його відчуження №32195237 від 17.04.2012р.; постанова про накладення арешту на нерухоме майно боржника та оголошення заборони на його відчуження №32858237 від 01.06.2012р. та постанови СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області, СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області: постанова №032100174 від 08.07.2011р. про накладення арешту на нерухоме майно [PERSON] - квартира [ADDRESS]; заява про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна, 31/21-4249 від 26.04.2010р. - квартира [ADDRESS], зареєстровано Сьомою одеською державною нотаріальною конторою; скасувати вищевказані Постанови Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ, СВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області та СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області. Ухвалою суду від 10 листопада 2014р. до участі у справі в якості третьої особи було залучено Об'єднання співвласників багатоквартирних будинків «Хвойний» (далі - ОСББ «Хвойний») (а.с.88). Представник позивача, діючий за довіреністю від 18.09.2014р. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити (а.с.94). Представники відповідачів Першого Малиновського ВДВС ОМУЮ, СВ ОМУ ГУМВС України в Одеської області, СВ Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеської області в судове засідання не з'явилися, належним чином про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись. Раніше в судових засіданнях заперечували проти задоволення позову (а.с.90). Треті особи та їх представники, в судове засіданні не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в порядку ст. 74 ЦПК України (а.с.91,92,93). Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Відповідно до ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про виконавче провадження», тому при ухваленні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що 04.12.2007р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк», правонаступником якого є ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеське обласне управління АТ «Ощадбанк» та [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит №1739, згідно якого останній отримав у кредит 1363500,00грн., зі сплатою 14% річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 04.12.2027р. (а.с.8-13). В забезпечення виконання зобов'язань, за договором про іпотечний кредит №1739 від 04.12.2007р. між АТ «Ощадбанк» та [PERSON], 04.12.2007р. було укладено договір іпотеки, згідно умов якого позичальник передав в іпотеку банку квартиру під [ADDRESS] в м.Одесі, яка належить позичальнику на праві приватної власності (а.с.15-18,19). З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку із невиконанням [PERSON] умов кредитного договору, 11.12.2008р. АТ «Ощадбанк» звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором. Заочним рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 29.11.2011р. позовні вимоги АТ «Ощадбанк» були задоволені та з [PERSON], [PERSON] в солідарному порядку було стягнуто заборгованість за кредитним договором №1739 від 04.12.2007р. в сумі 1854631,94грн. (а.с.22-23). Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Матеріалами справи встановлено, що на примусовому виконанні у першому Малиновському ВДВС ОМУЮ перебуває ряд виконавчих документів, а саме: судовий наказ №1519/2н-381, виданий 01.03.2011р. Малиновським районним судом м.Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ОСББ «Хвойний» боргу у розмірі 18105,33грн.; виконавчий лист №2/1519/1248/11 виданий 19.12.2011р. Малиновським районним судом м.Одеси про стягнення з [PERSON] на користь ВАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління грошової суми в розмірі 1854631,94грн. З метою виконання вимог судового наказу №1519/2н-381 від 01.03.2011р. головним державним виконавцем першого Малиновського ВДВС ОМУЮ 17.04.2012р. було винесене постанову ВП3219523 від 17.04.2012р. про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно, що належить [PERSON] (а.с.64). Згідно ч.1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Оскільки державним виконавцем при винесені постанови ВП3219523 від 17.04.2012р. не було перевірено обставини перебування майна боржника у іпотеці інших осіб, права яких можуть бути порушенні при накладені арешту на квартиру боржника [PERSON] позивач, відповідно до ч.3 ст. 6 Закону може оскаржити дії державного виконавця в цій частині. Крім того, з метою виконання вимог виконавчого листа №2/1519/1248/11 державним виконавцем було накладено арешт на все майно в межах суми 1854631,94грн. та заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику [PERSON], що підтверджується копією постанови ВП №32858237 від 01.06.2012р.(а.с.65). Судом встановлено, що вищевказана постанова ВП №32858237 від 01.06.2012р. про заборону здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить [PERSON], була винесена в інтересах АТ «Ощадбанк» у зв'язка із примусовим виконанням рішення суду саме по іпотечному кредиту №1739 від 04.12.2007р. Як вбачається із позовної заяви, на сьогоднішній день банком проводяться дії щодо реалізації іпотечного нерухомого майна у добровільному порядку в рахунок погашення заборгованості в сумі 1854631,94грн., за рішенням Малиновського районного суду м.Одеси від 19.12.2011р. Згідно ч.3 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони мають право укласти мирову угоду про закінчення виконавчого провадження, яка визнається судом, оспорювати належність майна і результати його оцінки, подавати письмові заперечення проти розрахунку державного виконавця щодо розподілу коштів між стягувачами. Оскільки на стадії виконавчого провадження сторони дійшли згоди про добровільне виконання рішення суду №2/1519/1248/11, фактично між ними укладено мирову угоду, а тому постанова №32858237 від 01.06.2012р. може бути скасована державним виконавцем в рамках виконавчого провадження, у разі затвердження такої угоди судом та закриття виконавчого провадження з підстав п.2 ч.1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження». Згідно ч.1 ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. З позовної заяви АТ «Ощадбанк» вбачається, що крім наявних у матеріалах справи постанов, державним виконавцем також було винесено постанови про накладення арешту на нерухоме майно боржника [PERSON] та оголошено заборони на його відчуження серії АВ №961666 від 11.09.2009р. та серії ВП №27241209 від 13.04.2011р., однак у матеріалах справи відсутні будь-які копії документів, що підтверджують даний факт, тому дані вимоги є необґрунтованими та недоведеними. Щодо вимог позивача про скасування постанов, які були винесені слідчим відділом ОМУЮ ГУМВС України в Одеській області від 08.07.2010р. та постанови слідчого відділу Малиновського РВ ОМУ ГУМВС України в Одеській області від 22.04.2010р., то дані вимоги не підлягають задоволенню, оскільки такі постанови були винесені, у зв'язку із порушенням кримінальної справи за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України (а.с.49,82). Матеріали кримінальної справи №03201000174 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12014160470008189 від 23.09.2014р. за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 190 КК України. На даний час триває досудове слідство (а.с.83). Частиною 4 ст. 174 КПК України передбачено, що суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові. Зважаючи на зазначене, в рамках розгляду зазначеної цивільної справи не може бути вирішено питання про скасування арешту з майна боржника, який був накладений під час розгляд кримінальної справи, розгляд якої не завершено та дане питання має вирішувати суд в порядку Кримінального-процесуального кодексу. Наведені обставини дають підстави дійти до висновку про безпідставність вимог банку про звільнення майна з-під арешту та скасування постанов державного виконавця та слідчих відділів. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про відмову у задоволені позовних вимогу зв'язку з їх необґрунтованістю.

Outcome: dismissed