Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-10 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в обґрунтування якого вказала, що вона [PERSON] перебувала у шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] . Від шлюбу має доньку - [PERSON] , [INFO] . На час подання позову до суду позивач мешкає та зареєстрована в квартирі разом з відповідачем. Також позивач зазначає, що стосунки між нею та відповідачем погані. Відповідач не надає позивачу допомогу, яку позивач потребує після того, як у липні 201 рок попала у дорожньо-транспортну пригоду. Остання вимушена звертатись до сторонніх осіб для того щоб купувати ліки, на які пенсії, яку вона отримує не вистачає. Відповідач працює неофіційно, має дохід, але позивачу допомоги не надає, у зв`язку із чим позивач звернулась із вказаним позовом до суду. Позивач просить суд стягнути з [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] на її утримання 3000 гривень щомісячно, довічно. Відповідач відзиву на позовну заяву не подала. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Сторони в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином і в установленому законом порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач відзив на позовну заяву не надала, повідомлена про дату, час та місце розгляду справи. Позивач до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якому остання просила справу розглядати без її участі, проти заочного розгляду справи та постановлення заочного рішення не заперечує. У зв`язку з наведеним, суд вважає за можливе розглядати справу за відсутністю відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені обставини про те, що позивач [PERSON] та [PERSON] є батьками відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно 20.02.2020 року Холодногірським районним у місті Харкові відділом держаної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с. 4). [PERSON] , проживає з відповідачем, про що свідчить копія довідки про склад сім`ї № abf9b333-fdd4-4b23-8b88-ee4647021dla від 20.02.2020 року (а.с. 5). З копії свідоцтва про смерть повторно виданого 20.02.2020 року Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), вбачається, що [PERSON] помер [INFO] . (а.с. 6). Крім того, [PERSON] є пенсіонером, згідно до копії пенсійного посвідчення, серія [NUMBER] виданого УПСЗНА Дзержинського району ХМР 07.07.2014 року. (а.с. 17) Відповідно до листа Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області від 14.01.2020 року № ГУ-100011356, загальний розмір пенсії [PERSON] станом на 01.12.2019 рік складає 3428 грн 01 коп. (а.с. 15) Стаття 51 Конституції України встановлює, що повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 172 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані піклуватися про батьків, проявляти про них турботу та надавати їм допомогу. Якщо повнолітні дочка, син не піклуються про своїх непрацездатних, немічних батьків, з них можуть бути за рішенням суду стягнуті кошти на покриття витрат, пов`язаних із наданням такого піклування. Відповідно до ст. 202 СК України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. Аналіз даної норми свідчить про те, що необхідною умовою для виникнення обов`язку повнолітніх дітей утримувати своїх батьків є наявність двох обов`язкових підстав - непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі. Непрацездатними вважається той з батьків, хто досяг загального пенсійного віку або є інвалідом I, II чи III групи. При вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей виникає за наявності двох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обов`язку утримувати матір, батька та обов`язку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов`язків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. З матеріалів справи не вбачається підстав передбачених ст. 204 Сімейного кодексу України для звільнення відповідача від сплати аліментів на утримання позивача. Крім того, відповідачем не надано суду доказів, які свідчать про наявність підстав для звільнення її від обов`язку утримувати матір. Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов`язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу. Обов`язок повнолітніх дітей по утриманню своїх батьків виникає на підставі складу юридичних фактів: походження дитини від матері, батька (кровне споріднення) або наявність між ними інших юридично значущих зв`язків (усиновлення); непрацездатність матері, батька; потреба батька, матері в матеріальній допомозі. Зобов`язання повнолітніх дітей по утриманню батьків не виникає у разі відсутності хоча б однієї з вказаних обставин. Отже, при вирішенні питання про стягнення аліментів на утримання батьків необхідно враховувати, що таке право батьків, якому кореспондує обов`язок повнолітніх дітей, виникає за умови непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і не залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Майновий стан дітей впливає на розмір аліментів і не є підставою для звільнення від обов`язку утримувати матір, батька. Позивач має статус пенсіонера, що підтверджується відповідним Пенсійним посвідченням. Як вбачається із довідки Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, пенсія позивача станом на 01.12.2019 року становить 3428 грн. 01 коп. щомісяця. Доказів свого майнового стану відповідач суду не надавав. Судом встановлено, що позивач у зв`язку з пенсійним віком, відсутністю інших доходів, крім пенсії, потребує матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 205 СК України суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. При визначенні розміру аліментів та додаткових витрат суд бере до уваги можливість одержання утримання від інших дітей, до яких не пред`явлено позову про стягнення аліментів, дружини, чоловіка та своїх батьків. Оцінивши надані по справі докази, з огляду на те, що відповідач зобов`язаний утримувати свою непрацездатну матір, суд вважає за можливе стягувати щомісячно з відповідача на користь позивача аліменти на її утримання у розмірі 3 000,00 грн, починаючи стягнення з дня звернення до суду. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 133, 141 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь держави судові витрати в сумі 840,80 грн.

Outcome: approved