Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-01 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення майнової та відшкодування моральної шкоди. Свої вимоги мотивує тим, що 26 липня 2015 на автодорозі М-03 «Бориспільське шосе», 2 км від КП м. Києва сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля марки «Інфініті», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Опель», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року, залишеною без змін постановою Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року, [PERSON] визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді. У результаті зіткнення був пошкоджений автомобіль позивача. Згідно висновку № 18260/15-54 експертного автотоварознавчого дослідження від 14 грудня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля, становить 871077 гривень 41 копійку. Дійсна ринкова вартість відновлювального ремонту автомобіля складає 917632 гривні. Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» згідно полісу № АІ/4279515 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. 29 липня 2015 року він звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із повідомленням про страховий випадок. Проте, заяву про виплату страхового відшкодування товариство не прийняло через відсутність судового рішення, яке підтверджувало б вину [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді. 21 грудня 2016 року він повторно звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування. ПрАТ «Київський страховий дім» рішенням від 12 січня 2017 року відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з неподанням страховику заяви про виплату страхового відшкодування протягом одного року. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь: - 917632 гривні - майнової шкоди; - 1658 гривень 88 копійок - витрат за проведення автотоварознавчого дослідження; - 20000 гривень - моральної шкоди. У судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просив його задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 89). Причини неявки суду не повідомив. Суд за згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 26 липня 2015 на автодорозі М-03 «Бориспільське шосе», 2 км від КП м. Києва сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів - автомобіля марки «Інфініті», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON], та автомобіля марки «Опель», державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] У результаті зіткнення автомобіль позивача був пошкоджений. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року справу про притягнення до адміністративної відповідальності відносно [PERSON] за ст. 124 КпАП України закрито у зв'язку з відсутністю в його діях адміністративного правопорушення (а.с. 9). Постановою Апеляційного суду міста Києва від 26 вересня 2016 року постанову Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року залишено без змін (а.с. 10-12). Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року [PERSON] визнано винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді (а.с. 13). Постановою Апеляційного суду міста Києва від 17 листопада 2016 року постанову Дарницького районного суду м. Києва від 30 вересня 2015 року залишено без змін (а.с. 14-17). Цивільно-правова відповідальність відповідача була застрахована у ПрАТ «Київський страховий дім» згідно полісу № АІ/4279515 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с. 71). 29 липня 2015 року він звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із повідомленням про страховий випадок (а.с. 67). Позивач зазначив, що заяву про виплату страхового відшкодування товариство у нього не прийняло через відсутність судового рішення, яке підтверджувало б вину [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді. 21 грудня 2016 року [PERSON] повторно звернувся до ПрАТ «Київський страховий дім» із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с. 26). ПрАТ «Київський страховий дім» рішенням від 12 січня 2017 року відмовило у виплаті страхового відшкодування у зв'язку з неподанням страховику заяви про виплату страхового відшкодування протягом одного року (а.с. 69-70). За змістом Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов'язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). З огляду на вищенаведене, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Разом з тим, зазначені зобов'язання не виключають одне одного. Деліктне зобов'язання - первісне, основне зобов'язання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов'язково припиняє деліктне зобов'язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов'язаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов'язаний виконати обов'язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно з частинами першою та четвертою статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. З огляду на вищенаведене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов'язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Згідно висновку № 18260/15-54 експертного автотоварознавчого дослідження від 14 грудня 2015 року вартість матеріального збитку, завданого внаслідок пошкодження автомобіля, становить 871077 гривень 41 копійку (а.с. 18-23). Відповідно до ч. 2 ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Позивач зазначає, що дійсна ринкова вартість відновлювального ремонту автомобіля склала 917632 гривні. На підтвердження цієї суми [PERSON] надав суду копії товарних чеків на оплату деталей та роботи з ремонту автомобіля (а.с. 43, 48, 52, 57, 62, 66). Тому, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 917632 гривні на відшкодування майнової шкоди. Також, [PERSON] надав суду рахунок № 6587 від 08 грудня 2015 року про оплату ним вартості автотоварознавчого дослідження (а.с. 39), а тому суд вважає, що його вимоги про стягнення з відповідача на його користь 1658 гривень 88 копійок підлягають задоволенню. Позивач також просить стягнути на його користь 20000 гривень на відшкодування моральної шкоди, посилаючись на статті 23, 1167 ЦК України. Суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди ґрунтуються на законі, оскільки пошкоджено його майно. При визначені розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд враховує те, що тяжких наслідків для позивача у результаті дорожньо-транспортної пригоди не настало. За таких обставин, оцінюючи розмір моральних страждань позивача, враховуючи засади розумності та справедливості, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову в частині відшкодування моральної шкоди в сумі 3000 гривень. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням часткового задоволення позову та на підставі статті 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір в розмірі 8640 гривень.

Outcome: partial