Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

У березні 2014 року ПАТ «ВТБ Банк» звернулося до Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав грошові кошти в кредит у сумі 50000 грн., строком до 01 червня 2017 року, під 24% річних, для споживчих потреб. [PERSON] належним чином не виконував взяті на себе зобов'язання по погашенню тіла кредиту та процентів за користування кредитом, що призвело до утворення заборгованості перед банком. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором у загальній сумі 61810,19 грн. На підставі ухвали Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 15 липня 2014 року справа за підсудністю була передана до Оболонського районного суду м. Києва. Від представника позивача на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання явку свого представника не забезпечив, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від представника відповідача надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, призначеного на 15 вересня 2014 року, яке було судом задоволено. Також у червні 2014 року від представника відповідача на адресу суду надійшли заперечення на позов, у яких відповідач вказує, що позов про стягнення заборгованості є безпідставним та передчасним, оскільки не наступив строк погашення кредиту. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 01 червня 2013 року між ПАТ «ВТБ Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № R53700428161B, за умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у сумі 50000,00 грн., строком до 01 червня 2017 року під 24 % річних на споживчі цілі. Відповідно до п. 4.2. договору позичальник зобов'язаний сплачувати щомісячно відповідно до графіку повернення кредиту і сплати процентів та розрахунку вартості супутних послуг комісійну винагороду за управлінням кредитом у розмірі 1,69 % від початкової суми кредиту. Згідно з п. 4.3. договору позичальник повертає кредит та сплачує проценти та комісію 2 числа кожного місяця відповідно до графіка. За приписами п. 5.1 договору у разі прострочення позичальником зобов'язань з повернення кредиту або сплати процентів за його користування та інших платежів, позичальник зобов'язаний сплатити на користь банку пеню за кожен день прострочення у розмірі 0,5% від суми прострочених зобов'язань за кожен день порушення виконання зобов'язань. Договір укладений між сторонами у письмовій формі. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Згідно з ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Положеннями статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Матеріалами справи підтверджено, що у червні 2013 року між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого відповідач отримав кредит у сумі 50000 гривень, під 24% річних, до 01 червня 2017 року, що підтверджується копією договору та меморіального ордеру від 01 червня 2013 року. Відповідач неналежним чином виконував свої договірні зобов'язання з погашення кредиту та сплати процентів за його користування, у зв'язку з чим станом на 16 грудня 2013 року прострочена заборгованість відповідача за основною сумою кредиту становила 2232,09 грн. 25 грудня 2013 року позивачем направлено на адресу відповідача лист-вимогу від 16 грудня 2013 року, в якій банк вимагав від позичальника негайно виконати порушені зобов'язання за договором кредиту протягом 30 календарних днів. (а.с. 10, 11) Докази направлення листа-вимоги на адресу відповідача наявні в матеріалах справи. Відповідач не сплатив на користь банку прострочену заборгованість за кредитом, а тому банк в порядку, передбаченому ст. 1050 ЦК України, набув право вимоги дострокового повернення частини кредиту, що залишився несплаченою, разом з процентами за користування кредитними коштами. Станом на 20 лютого 2014 року заборгованість відповідача за кредитним договором становила 61810,19 грн., у тому числі: заборгованість за основною сумою кредиту - 48298,92 грн., заборгованість по сплаті процентів за користування кредитом - 4519,03 грн., заборгованість по сплаті комісії за управління кредитом - 3380 грн., три проценти річних - 62,66 грн., інфляційні витрати - 60,83 грн., пеня за несвоєчасну сплату кредиту, процентів за користування кредитом, комісії за обслуговування кредиту - 5488,75 грн. Враховуючи вищенаведене, суд доходить висновку про задоволення позову та вирішує стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 01 червня 2013 року у загальній сумі 61810,19 грн., що виникла за період з 01 червня 2013 року по 20 лютого 2014 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 618,10 грн.

Outcome: approved