Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] (далі позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) про стягнення аліментів, у якому зазначила, що 6.02.2011 вона зареєструвала шлюб із відповідачем, від якого у них народився син [PERSON], [INFO]. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на сина [PERSON] у розмірі 800 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття, посилаючись на те, що відповідач не бере участі у його вихованні та добровільно допомоги на його утримання не надає, чим ставить її у скрутне матеріальне становище. У судове засідання позивач не зявилася, проте від неї надійшла заява, у якій вона зменшила розмір позовних вимог та просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на сина [PERSON] у розмірі 600 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення сином повноліття. Окрім того, позивач просить справу розглянути у її відсутність, не заперечує щодо ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не зявився, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у його відсутність суду не надав. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Ураховуючи викладене вище, суд вважає, що вжив усіх, передбачених законом заходів, для повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи, а тому, з огляду на згоду позивача, слід провести заочний розгляд справи, на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом установлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 6 лютого 2011 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серія 1-АМ № 098453 (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач, що підтверджується копією свідоцтва про народження Серія 1-АМ № 194818 (а.с. 4). Син сторін проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні, що вбачається із довідок, виданих Виконавчим комітетом Пеньківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області № 643 від 24.03.2016 та № 657 від 28.03.2016 (а.с. 5, 6). Відповідач матеріальної допомоги на утримання малолітнього сина не надає, при цьому доказів того, що за станом здоровя він не може працювати, а також того, що на його утриманні знаходяться інші крім сина [PERSON] особи відповідач не надав. Таким чином, судом установлено, що відповідач ухиляється від надання добровільної матеріальної допомоги на утримання сина. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються Конституцією України та Сімейним кодексом України (далі СК України). Так, відповідно до ст. 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Статтями 180-182, 184, 191 СК України передбачено, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У разі ухилення батьків від утримання дитини, кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються судом у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При призначенні розміру аліментів суд враховує стан здоровя та матеріальне становище дитини, стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу отримує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Зазначений розмір, визначений у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Отже, оскільки право позивача та її неповнолітньої дитини на матеріальне утримання з боку батька порушено, то воно підлягає судовому захисту. За таких обставин, суд вважає, що розмір аліментів, які слід стягувати з відповідача на сина повинен бути визначений у твердій грошовій сумі, в розмірі 600 гривень, щомісячно, починаючи з 28.03.2016, тобто з часу предявлення позовної заяви до суду і до досягнення сином повноліття. При цьому, суд виходить також із захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, збереження того рівня життя, який дитина мала б тоді, коли утримувалася обома батьками. Таким чином, позов підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць, а тому рішення у цій справі у межах суми платежу за один місяць належить допустити до негайного виконання. Підлягає стягненню з відповідача в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн, відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved