Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-31 00:00:00

У вересні 2015 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Українська мікрофінансова мережа» звернулось до суду з позовом, в якому поставлено питання про стягнення з відповідача [PERSON] відшкодування збитків у розмірі 3183,70 грн., що спричинено порушенням умов укладеного кредитного договору. Також позивач просив стягнути з відповідача судові витрати, пов'язані зі зверненням до суду. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.09.2014 р. між позивачем та відповідачем було укладено Договір №КВ02-00081 (надалі Договір), згідно умов якого позивач надав відповідачу кредит в розмірі 900,00 грн. строком до 06.10.2014р., зі сплатою 2% від суми кредиту за кожен день користування ним. Проте, відповідач свої зобов'язання перед позивачем не виконав, чим порушує умови Договору, не повертає кредит у строки/терміни, передбачені графіком, не сплачує проценти/прострочені проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені Договором, в результаті чого має заборгованість у сумі 3183,70 грн., що складається з: - сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за період з листопада 2014р. по червень 2015р. - 1701,30 грн.; - пеня - 1382,40 грн.; - штраф - 100,00 грн., яку позивач просив стягнути. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, зазначив, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи в розумінні положень ч. 5 ст. 74 та/або ч. 8 ст. 76 Цивільного процесуального кодексу України (надалі ЦПК України) повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Відповідно до положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обовязки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд на підставі ч. 1 ст. 224 та відповідно до ч. 1 ст. 225 ЦПК України постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до вимог ст.ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 22.09.2014 р. між ТОВ «Українська мікрофінансова мережа» та [PERSON] укладено Договір №КВ02-00081, згідно умов якого, відповідачу надано кредит в розмірі 900,00 грн. строком до 06.10.2014р., зі сплатою 2% від суми кредиту за кожен день користування ним. Відповідно до п.п.2.2. Договору кредитні кошти та нараховані проценти за користування ними повертаються позичальником у касу кредитодавця 06.10.2014р. єдиним платежем, що становить суму не менше 1152 грн. Як встановлено в судовому засіданні, позивач свої зобов'язання за Договором виконав належним чином, що підтверджується видатковим касовим ордером від 22.09.2014р. на суму 900,00 грн. (підстава: договір фінансового кредиту №КВ02-00081 від 22.09.2014р.. Однак, відповідачем після отримання кредитних коштів не виконано зобов'язань, визначених Договором, порушено умови щодо строків погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Відповідно до п. 4.1. Договору, за несвоєчасну повну чи часткову сплату єдиного платежу сума якого визначена в п.2.2. цього договору позичальник сплачує пеню в розмірі 4% за кожен день прострочення, що обчислюється від суми «єдиного платежу» чи його частини, яка залишилась неповернутою. Термін нарахування пені не може перевищувати 30 календарних днів. В разі несвоєчасної сплати позичальником «єдиного платежу» більше ніж на 1 день від дати, визначеної в п. 2.2. Договору, позичальник сплачує кредитодавцю штраф в розмірі 100,00 грн. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Договором, з урахуванням індексу інфляції з листопада 2014р. по червень 2015р. сума основного боргу за розрахунком позивача, наведеним у позовній заяві, становить 1701, 30грн. (101,9% х 103,0%, х 103,1% х 102,9%* 105,3% х 110,8% х 114,0% х 102,2% х 100,4%)/100%*1152,00 грн.). Отже, у зв'язку з порушенням відповідачем зобов'язань за Договором, сума його простроченої заборгованості перед позивачем становить 3183,70 грн., що складається з: - сума основного боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції - 1701,30грн.; - пені - 1382,40 грн.; - штрафу - 100,00 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн., які сплачено позивачем за подання позову до суду, виходячи із суми позовних вимог, які задоволено судом. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 525, 526, 625, 1054 ЦК України та

Outcome: approved