Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-03 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернулася до суду з даним позовом. Позов мотивує тим, що 19 грудня 1998 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюб вони з відповідачем мають п`ятьох дітей, чотири з яких є неповнолітніми. Позивач зазначає, що підставами для розірвання шлюбу є ті обставини, що у них з відповідачем відсутні спільні інтереси та взаємопорозуміння, із-за чого у них часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Вони з відповідачем припинили підтримувати шлюбні стосунки, більше року не проживають разом, не ведуть спільного господарства. Вважає, що у їх сім`ї немає майбутнього, збереження шлюбу та подальше спільне життя з відповідачем є неможливим. Тому, звернулася до суду з даним позовом. Відповідно до ч. 2 ст. 19 та п. 4 ч. 2 ст. 187 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється за правилами позовного провадження, яке включає в себе загальне та спрощене провадження. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 06 квітня 2021 року у справі відкрито спрощене позовне провадження, з викликом сторін. Позивач в судове засідання не з`явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Через канцелярію суду подала заяву, в якій простила суд розглянути справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та просила суд позов задовольнити, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечувала. Окрім того, просила суд залишити їй шлюбне прізвище « [PERSON] ». Відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження, в судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив. Згідно ч. 1 ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 19 грудня 1998 року, у відділі реєстрації актів громадянського стану Фастівського міськвиконкому Київської області, актовий запис № 377, що підтверджено Свідоцтвом про одруження Серія [NUMBER] виданим 19 грудня 1998 року. Від даного шлюбу сторони мають чотирьох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджено Свідоцтвами про їх народження Серія [NUMBER] виданим 12 лютого 2008 року, Серія [NUMBER] виданим 15 лютого 2011 року, Серія [NUMBER] виданим 29 вересня 2015 року та Серія [NUMBER] виданим 27 вересня 2018 року. Шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. (ст. ст. 21, 24 СК України). Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання залишити собі шлюбне прізвище « [PERSON] ». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім`я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та інтересам їх неповнолітніх дітей, а тому позовну заяву необхідно задовольнити і шлюб потрібно розірвати. Крім того, враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 908 грн. 00 коп. сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved