Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-01 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що 28 лютого 2015 року помер її чоловік [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить нерухоме майно житловий будинок №40 по вул. Соборності (раніше Леніна) в м. Вознесенську, житловий будинок №29а по вул. Володимирській (раніше [PERSON]) в м. Вознесенську, 44/100 частки житлового будинку №42 по вул. Соборності (раніше Леніна) в м. Вознесенську, нежитлове приміщення (їдальня) по вул. Шмідта, 35 в м. Вознесенську, незакінчений будівництвом комплекс будівель по вул. Київській (раніше Жовтневої революції), 239а в м. Вознесенську. [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, належним чином прийняла спадщину, проте нотаріус відмовив їй в оформленні спадкових прав на нерухоме майно в звязку з наявністю розбіжностей щодо площ та інших критеріїв спадкового майна в правовстановлюючих документах та технічній документації на це майно. Враховуючи вказані обставини [PERSON] просила визнати за нею право власності на спірне нерухоме майно в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] Ухвалою суду від 16 вересня 2016 року до участі в справі в якості третьої особи без самостійних вимог залучено [PERSON] Ухвалою суду від 10 жовтня 2016 року до участі в розгляді справи в якості третьої особи без самостійних вимог залучено ТОВ «Порше Мобіліті», а також замінено третю особу без самостійних вимог [PERSON] її правонаступником [PERSON] В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, проте надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, вирішення питання щодо задоволення позову залишив на розсуд суду. Третя особа [PERSON] та представник третьої особи ТОВ «Порше Мобіліті» в судове засідання не з'явилися, причини неявки суду не повідомили. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі вказаних осіб, оскільки матеріали містять достатньо інформації про обставини справи. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема судом встановлено, що 28 лютого 2015 року помер чоловік позивачки [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина до складу якої входить нерухоме майно житловий будинок №40 по вул. Соборності (раніше Леніна) в м. Вознесенську, житловий будинок №29а по вул. Володимирській (раніше [PERSON]) в м. Вознесенську, 44/100 частки житлового будинку №42 по вул. Соборності (раніше Леніна) в м. Вознесенську, нежитлове приміщення (їдальня) по вул. Шмідта, 35 в м. Вознесенську, незакінчений будівництвом комплекс будівель готовністю 55 % по вул. Київській (раніше Жовтневої революції), 239а в м. Вознесенську. [PERSON], як спадкоємець першої черги за законом, належним чином прийняла спадщину, проте нотаріус відмовив їй в оформленні спадкових прав на нерухоме майно в звязку з наявністю розбіжностей щодо площ та інших критеріїв спадкового майна в правовстановлюючих документах та технічній документації на це майно. Згідно положень Цивільного кодексу України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою (ст. 1220 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом, а в разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини - за законом (ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ст.ст. 1268-1270 ЦК України для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець прийняв її в шестимісячний строк в порядку, передбаченому законом. Судом встановлено, що спірне майно дійсно належало спадкодавцю: -житловий будинок №40 по вул. Соборності (раніше Леніна) в м. Вознесенську на підставі договору купівлі-продажу від 09 січня 1997 року, №12; -житловий будинок №29а по вул. Володимирській (раніше [PERSON]) в м. Вознесенську на підставі договору купівлі-продажу від 04 лютого 1994 року, №258; -44/100 часток житлового будинку №42 по вул. Соборності (раніше Леніна) в м. Вознесенську на підставі договору купівлі-продажу від 05 серпня 2002 року, №1804; -нежитлове приміщення (їдальня) по вул. Шмідта, 35 в м. Вознесенську на підставі договору купівлі-продажу від 27 червня 2000 року, №882; -незакінчений будівництвом комплекс будівель з 55 % готовності по вул. Київській (раніше Жовтневої революції), 239а в м. Вознесенську на підставі договору купівлі-продажу від 06 березня 2007 року, №252. Позивачка, як спадкоємець за законом, належним чином прийняла спадщину, звернувшись до нотаріальної контори з відповідною заявою. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину або мають право на її обовязкову частку, судом не виявлено. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Наявність розбіжностей щодо площ та інших критеріїв будівель, зазначених в правовстановлюючих документах на нерухоме майно, що ввійшло до складу спадщини та документах інвентаризації не є підставою для позбавлення спадкоємця права на спадщину. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 41 Конституції України, ч.ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України). Аналогічно, згідно ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 20 березня 1952 року, ратифікованого Законом України N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, виходячи з неможливості позивачки оформитисвоє право на спадщину через органи нотаріату, а тому суд вважає, що її право підлягає захисту шляхом визнання за нею права власності на спірне майно в порядку спадкування за законом. При цьому до спадкоємця переходить право власності на спадкові нерухомі об'єкти разом з усіма господарськими, побутовими будівлями та спорудами за винятком самочинно збудованих (перебудованих) об'єктів, оскільки згідно п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо спадкодавцем було здійснене самочинне будівництво, до спадкоємців переходить не право власності на самочинно збудований об'єкт, а право власності на будівельні матеріали, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва.

Outcome: approved