Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-21 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із даним позовом, посилаючись на те, що 21.08.2010 року він зареєстрував шлюб із відповідачкою в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 187. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. З літа 2014 року по жовтень 2016 року позивач вимушений був виїхати на заробітки за межі України. Проте за цей час відповідачка проявила подружню невірність. Після його повторного виїзд на заробітки в кінці 2016 року він вже не цікавився її життям, відповідачка втратила для нього інтерес як дружина і супутниця життя. Спільне господарство не ведеться з червня 2014 року. Вважає, що збереження їхньої родини неможливе, поновлювати стосунки із відповідачкою він не бажає, оскільки ніколи не зможе пробачити заподіяні йому образи. Просив шлюб розірвати, на примирення не згоден. Позивач надав заяву про можливість слухання справи за його відсутністю, позовні вимоги підтримав, просив не надавати строк на примирення, оскільки не бажає підтримувати стосунки із відповідачкою як із дружиною, розірвання шлюбу є його свідомим рішенням. Представник позивача адвокат Басівський В.О. надав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримав, просив розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON], просив винести заочне рішення. Відповідачка у судове засідання не з'явилась з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, відзив на позовну заяву не надала. Ухвалою Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 22.12.2017 року ухвалено проводити заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з такого. Згідно із ч. 1 ст. 60 Закону України «Про міжнародне приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв'язок іншим чином. Стаття 21 Сімейного Кодексу України визначає, що шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України. Встановлено, що 21.08.2010 року сторони зареєстрували шлюб в Іллічівському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, актовий запис № 187, що підтверджується свідоцтвом про шлюб виданим повторно 19.09.2017 року серії [NUMBER] [INFO] року у [PERSON] та [PERSON] народилась дочка [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Відповідно до ст. 110 ч.1 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач в своїй заяви зазначає, що на примирення із відповідачкою він не згоден, між ними втрачені всі фізичні та духовні зв'язки, спільні інтереси, а тому суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки шлюбні відносини припинені, між сторонами склалися відносини, що виключають спільне проживання, родина розпалася, підстав для її збереження немає і подальше спільне проживання суперечить інтересам сторін.

Outcome: approved