Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-13 00:00:00

У березні 2016 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із зазначеним вище позовом до відповідачів [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], треті особи: МК ВЖРЕП № 7, [PERSON], [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловою площею, а саме квартирою під № 11 по вул. Озерній, 10 в м. Бердичеві Житомирської області (далі квартира). Позовні вимоги мотивуються тим, що наймачем вказаної вище квартири є покійний батько позивачки - [PERSON], який помер 25.11.2008 року та фактично після його смерті особовий рахунок тимчасово оформлений на позивачку по справі, що стверджується довідкою МК ВЖРЕП № 7 за № 102 від 23.03.2016 року. З 06.02.1981 року року позивачка зареєстрована та проживає у вказаній вище квартирі. Відповідач-1 [PERSON] є моїм рідним братом, який ще 20 років тому залишив зазначену квартиру та виїхав з м. Бердичева. З того часу місце його перебування їй не відоме. Жодного разу за 20 років він не приїздив до м. Бердичева. Відповідачі-2 та -3 [PERSON] та [PERSON] є дочкою та онукою позивачки, які фактично з 1998 року проживають в [INFO], куди вони виїхали на постійне місце проживання, місце їх проживання невідоме. Відповідач-4 [PERSON] був зареєстрований у спірній квартирі з 19.06.2013 року, але фактично жодного дня у вказаній квартирі не проживав. Місце його фактичного проживання позивачці також не відоме. Після того, як відповідачі залишили квартиру, більше в квартиру вони не приходили жодного разу, перешкод в користуванні квартирою їм ніхто не чинив, після цього вони не вселялися в неї та з цього питання не зверталися ні в МК ВЖРЕП № 7, ні в органи міліції, тобто кожний з них був відсутній в квартирі без поважних причин понад 6 місяців, весь цей час, як і раніше, відповідачі не сплачують витрати по утриманні квартири та комунальні платежі, що дає право позивачці звернутися до суду з вказаною позовною заявою. Факт не проживання відповідачів в спірній квартирі стверджується актом МК ВЖРЕП № 7 від 21.03.2016 року та показами свідків. Ніяких речей відповідачів в квартирі не було та не має в даний час. Весь цей час позивачка оплачую комунальні витрати та витрати по утриманню квартири. Оскільки відповідачі понад 6 місяців не проживають в спірній квартирі без поважних причин, то відповідно до ст.71 ЖК вони можуть бути визнані такими, що втратили право користування жилою площею. З метою усунення перешкод у здійсненні її права власності на зазначену квартиру шляхом припинення права користування житловим приміщенням та наступного скасування реєстрації місця проживання відповідачів, позивачка змушена звернутись за захистом своїх прав до суду. У судове засідання позивачка не зявилась, надала суду письмову заяву, в якій позов підтримала, просила суд справу слухати у її відсутності, не заперечила проти винесення заочного рішення у справі. Відповідачі, будучи належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи у відповідності статей 74-76 ЦПК України, у судове засідання не з'явилися, причини їх неявки суду не відомі, від них не надійшло клопотань про відкладення розгляду справи чи про розгляд справи за їх відсутності. Представник третьої особи МК ВЖРЕП № 7 у судове засідання не зявився, надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив суд розглядати справи без його участі. Тертя особа [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечила проти їх задоволення судом. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України судом ухвалено провести заочний розгляд справи. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази та проаналізувавши їх в сукупності, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами статей 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло квартира, будинок відповідно до статей 379, 382, 405 ЦК України. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.1 ст.156 ЖК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником. Суд також враховує те, що наявність реєстрації відповідачів у вказаному будинку обумовлює понесення додаткових витрат позивачці на сплату комунальних послуг. Відповідно до ст.7 ЗУ «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визнання осіб таким, що втратила право на користування житлом є підставою для зняття її з реєстраційного обліку. Враховуючи те, що відповідачі без поважних причин не проживають у зазначеній квартирі, її станом не цікавляться, не сплачують комунальні рахунки, суд дійшов висновку, що вони втратили право на користування цим житловим приміщенням. Судові витрати згідно статей 79, 88 ЦПК України суд покладає на відповідачів.

Outcome: approved