Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-10 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду із даним позовом та просить розірвати шлюб між ним та [PERSON] (далі по тексту - відповідач). Свої вимоги обґрунтовує тим, що 16.11.1991 року він із відповідачем зареєстрували шлюб. Протягом тривалого часу сторони спільно не проживають та спільного господарства не ведуть, фактично сім`я розпалась. Дітей від шлюбу не мають. Вважає, що вказані обставини роблять неможливим примирення та подальше збереження сім`ї з відповідачем. Ухвалою суду від 31.05.2019 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 18.07.2019 року. Ухвалою суду від 18.07.2019 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 11.09.2019 року. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив суд шлюб розірвати, з приводу ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Суд, відповідно до ст.ст. 223, 280 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів за відсутності [PERSON] оскільки неявка відповідача не перешкоджає постановленню заочного рішення, проти чого не заперечував позивач. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 16 листопада 1991 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Шевченківського району м. Києва, про що 16 листопада 1991 року складено відповідний актовий запис за № 1166 (а.с. 4). Відповідно до ст.ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до статті 112 СК України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що сторони сімейні відносини не підтримують, не ведуть спільного господарства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, розірвання шлюбу відповідає дійсній волі позивача та відповідача, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка.

Outcome: approved