Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-02 00:00:00

У березні 2019 року позивач в особі ТОВ «Арабеск» звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом про стягнення з [PERSON] штрафних санкцій, в якому вказує, що 05.05.2015 року між сторонами було укладено договір № 05-15 про надання безпроцентної позики, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу безпроцентну позику в розмірі 350000 грн., а відповідач зобов`язався повернути позику шляхом внесення ним відповідних коштів на рахунок позивача частками щомісячно до 10 числа кожного місяця, починаючи з червня 2015 року. Кінцевою датою повернення позики зазначено 31.12.2017 року. ТОВ «Арабеск» виконав свої зобов`язання за договором в повному обсязі, проте [PERSON] в свою чергу зобов`язання не виконує у повному обсязі, в період з червня 2015 року по вересень 2017 року здійснив сплату грошових коштів у загальному розмірі 242000,00 грн., проте у подальшому припинив повернення позики, внаслідок чого 19 січня 2018 року позивач був змушений звернутись з позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості та штрафних санкцій за договором позики №05-15. 20 березня 2018 року Ленінським районним судом позов позивача задоволено у повному обсязі та прийнято рішення у справі № 334/401/18, відповідно до якого стягнуто зі [PERSON] заборгованості у розмірі 108000,00 грн, пеню за прострочення повернення позики в розмірі 9499,28 грн., інфляційних витрат у сумі 4405,57 грн., розрахунок яких здійснено станом на 18.01.2018 року, та судовий витрат зі сплатою судового збору у розмірі 1762,00 грн. Вказане рішення набрало чинності 20 квітня 2018 року. 11 травня 2018 року державним виконавцем Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області винесено постанову про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 334/401/18, виданого 27.04.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя. На виконання умов договору та рішення суду у період з травня 2018 року та по лютий 2019 року відповідачем здійснено часткове повернення позики у розмірі 98600,00 грн. Таким чином, станом на 11 березня 2019 року у відповідача наявна заборгованість у розмірі 9400,00 коп., внаслідок чого позивачем було донараховано пеню за несвоєчасне повернення позики в розмірі 20802,98 грн., суму річних у сумі 1840 грн. та суму інфляційних витрат у розмірі 4379 грн., що становить загальну суму грошових коштів 27022,22 грн., яку позивач просив стягнути з відповідача разом з судовими витратами. Відповідачем на адресу суду було направлено відзив на позовну заяву, в якій зазначив, що за правилами про застосування позовної давності позивач мав право звернутись до суду з позовом про стягнення штрафних санкцій за зазначеним договором позики лише за період з 18.03.2018 року до 11.03.2019 року, а отже позовні вимоги щодо стягнення пені, 3% річних та інфляційних витрат за прострочення зобов`язання за період з 19.01.2018 року до 17.03.2018 року не підлягають задоволенню, визнає позов частково, надавши свій розрахунок штрафних санкцій, відповідно до яких просить зменшити розмір пені на 5523,87 грн., розмір суми 3% річних за прострочення повернення позики на 514,85 грн. та інфляційних витрат з урахуванням індексу інфляції за період лютий-березень 2018 року в розмірі 2188,06 грн., які були нараховані позивачем за період з 19.01.2018 року до 17.03.2018 року. Крім того, відповідач зазначає, що на теперішній час сума позики повернута в повному обсязі разом зі сплатою пені та інфляційних витрат, які були стягнути з нього на підставі рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20.03.2018 року в справі № 334/401/18, що підтверджується постановою Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області про закінчення виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого листа №334/401/18. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав заяву, згідно якої він просить позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, а справу розглядати у його відсутність. Виходячи з наведеного, а також положень ч. 3 ст. 211 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, шляхом надіслання повістки на адресу його реєстрації. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, надавши їм оцінку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до положень\~статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи, у якій беруть участі ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 20 березня 2018 року у справі №334/401/18 встановлено укладення між сторонами договору № 05-15 про надання безпроцентної позики від 05.05.2015 року на вказаних у цьому договорі умовах, що не підлягає повторному доказуванню при розгляді цієї справи. Вказаним рішенням позовні вимоги ТОВ «Арабеск» до [PERSON] задоволено у повному обсязі, стягнуто з відповідача на користь ТОВ «Арабеск» заборгованості за договором в сумі 108000 грн. 00 коп. разом із пенею в розмірі 9499,28 грн. та інфляційними витратами у сумі 4405,57 грн. Згідно розрахунку суми пені та інфляційних витрат за договором № 05-15 про надання безпроцентної позики від 05.05.2015 року станом на 11 березня 2019 року, розмір пені за період з 19.01.2018 року по 11.03.2019 року за прострочене зобов`язання складає 20802,98 грн., 3% річних за той же самий період складаються з грошових коштів у розмірі 1840,18 грн., а інфляційні витрати 4379,06 грн. В період з 30 травня 2018 року по 26 лютого 2019 року боржником [PERSON] було частково повернено безвідсоткову позиву за договором № 05-15 в загальному розмірі 98600,00 грн., що підтверджується прибутковими касовими ордерами №351 від 30 травня 2018 року, №419 від 27 червня 2018 року, № 484 від 27 липня 2018 року, № 627 від 24 вересня 2018 року, № 725 від 05 листопада 2018 року, № 93 від 26 лютого 2019 року. Відповідно до постанови головного державного виконавця Дніпровського ВДВС м. Запоріжжя ГТУЮ у Запорізькій області від 26.06.2019 року про закінчення виконавчого провадження № 56358217 зазначено, що виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 334/401/18, виданого 27.04.2018 року Ленінським районним судом м. Запоріжжя закінчено у зв`язку зі стягненням боргу у сумі 123666,85 грн., виконавчого збору та витрат виконавчого провадження у повному обсязі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Статтями 525 - 527 ЦК України передбачається, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено законом або договором. Відповідно до ст.ст. 615, 625 ЦК України передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦКУ боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотка річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів\~справи вбачається,\~що позивачем\~вимоги позову\~обґрунтовані належними\~доказами та\~є доведеними,\~проте, відповідно до ст.16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Стаття 256 ЦК України визначене, поняття позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. До заявлених позовних вимог стосовно стягнення штрафних санкцій, відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України встановлено загальний строк позовної давності в 1 рік. Частиною 1 ст. 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається з дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про порушення свого права. При цьому відповідно до ч. 5 ст. 261 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно правової позиції ВСУ, викладеної у справі № 6-160цс14 перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами стаття 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів. Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою. Оскільки позивач звернувся до суду з позовною заявою 18 березня 2019 року, суд вважає за доцільним стягнути штрафні санкції у вигляді пені, 3% річних та інфляційних витрат саме у період з 18 березня 2018 року по 11 березня 2019 року, що входить у строк звернення позивача з вимогою про захист свого порушеного права або інтересу стосовно стягнення неустойки. Відповідно до п. 8 Договору позики, за несвоєчасне повернення позики, Позичальник сплачує Кредиторові пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від простроченої суми за кожен день прострочення. Виходячи з умов договору № 05-15 про надання безпроцентної позики від 05.05.2015 року та наданих позивачем формул розрахунків пені, 3% річних та інфляційних витрат, судом встановлено, що за період з 18 березня 2018 року по 11 березня 2019 року відповідач має загальну заборгованість у розмірі 18795,44 грн., яка складається з: пені за прострочення повернення позики в розмірі 15279,11 грн.; суму річних за прострочення повернення позики розмірі 1325,33 грн.; та з інфляційних витрат у сумі 2191,00 грн. За таких обставин оцінивши досліджені докази, суд вважає, що відповідач частково порушив правила виконання грошового зобов`язання, тому, суд вважає необхідним стягнути зі [PERSON] штрафні санкції за договором позики в розмірі 18795,44 грн. за період з 18 березня 2018 року по 18 березня 2019 року на користь позивача. Питання щодо стягнення з відповідача судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, вирішити за нормами п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України.

Outcome: partial