Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 18.07.2015 року з її кредитної картки за №5168755356159612, виданої ПАТ «КБ «Приватбанк», шахрайським способом через мережу Інтернет здійснено переказ грошових коштів у сумі 9\~881 грн., про що їй стало відомо з смс-повідомлень, після отримання яких вона відразу ж зателефонувала на гарячу лінію з проханням заблокувати картку та анулювати платежі, проте банк її вимогу повністю не виконав і операції були проведені. Посилаючись на те, що вона ніколи не користувалася кредитними коштами банку та не здійснювала платежів через мережу Інтернет, просила визнати транзакції 18.07.2015 року щодо переказу грошових коштів з її кредитної картки за №5168755356159612 у сумі 9\~881 грн. недійсними; стягнути з відповідача на її користь 9\~881 грн. та судові витрати. До початку розгляду справи по суті позивач доповнила позов вимогою про відшкодування моральної шкоди у розмірі 1\~000 грн., завданої внаслідок порушення її прав як споживача банківських послуг. У судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, надавши пояснення, аналогічні тим, що викладені у позовній заяві, та просив позов задовольнити. Представник відповідача позов не визнав повністю, посилаючись на те, що оспорювані операції стали можливі внаслідок порушення позивачем умов і правил надання банківських послуг щодо запобігання втрати картки, ПІНа або інформації, нанесеної на карту і магнітну смугу, або їх незаконного використання. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений Договір про надання банківських послуг, що підтверджується анкетою-заявою від 26.07.2012 року, відповідно до якого [PERSON] видана картка за №5168755356159612 з кредитним лімітом 9\~900 грн.(а.с.53-54). 18.07.2015 року з картки №5168755356159612 здійснено списання коштів на загальну суму 9881 грн. (а.с. 15). 20.07.2015 року з телефонного номеру позивача №380958182913, зазначеного нею у анкеті-заяві, здійснено телефонний дзвінок за телефонним номером ПАТ КБ «Приватбанк» 3700 (а.с.6). [PERSON] звернулася до ПРУ КБ «Приватбанк» з заявою про несанкціоноване списання грошових коштів з її кредитної картки, на яку листом від 06.08.2015 року (а.с. 12) Банк повідомив позивача про відсутність правових підстав для задоволення її вимог, оскільки нею розголошена особиста інформація третім особам.\~\~ 20.07.2015 року [PERSON] звернулася до Полтавського РВ УМВС України в Полтавській області із заявою щодо заволодіння шахрайським способом грошовими коштами з її кредитної картки, на яку отримала відповідь про відмову у внесенні відомостей у ЄРДР (а.с. 17-18). \~ \~Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності врегульовані Законом України «Про захист прав споживачів» (далі - Закон), який встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Відповідно до п. 17 ст. 1 Закону, послуга - діяльність виконавця з надання (передачі) споживачеві певного визначеного договором матеріального чи нематеріального блага, що здійснюється за індивідуальним замовленням споживача для задоволення його особистих потреб. \~\~\~\~Ст.ст. 4, 22 вищевказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на належну якість обслуговування …, звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав. Як зазначено у п. 7.2. Правил користування платіжними картками (далі - Правила) при видачі карти банк за замовчуванням блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні і за кордоном. Згідно п. 7.3. Правил, у випадку, якщо клієнт бажає отримати можливість оплати товарів/послуг по Інтернету, йому необхідно або подати заяву на розблокування карткового рахунку або оформити до свого карткового рахунку додаткову Інтернет карту. У випадку виявлення факту несанкціонованого доступу до карткового рахунку через Інтернет клієнт має подати до Банку заяву по даному питанню . Банк в свою чергу представляє інтереси клієнта в Міжнародній Системі по питанню повернення несанкціоновано списаної суми (п. 7.7 Правил). Відповідно до п.1.1.2.1.13. Умов та правил надання банківських послуг (далі - Умови) Клієнт зобов'язаний інформувати банк, а також правоохоронні органи про факти втрати карти, стікеру, ПІНу, сім-карти мобільного телефону, отримання повідомлення про їх незаконне використання. У разі настання вищевказаних випадків необхідно звернутися до відділення Банку за телефонами 3700 (безкоштовно) по Україні. У випадку заперечення [PERSON] операцій, здійснених з використанням [PERSON], Стікеру PayPass або інформації, нанесеної на [PERSON], [PERSON] зобов'язаний протягом тридцяти днів з моменту утримання грошових коштів з рахунку звернутися в Банк і заявити про операції що оспорюються і про причини заперечування, подати письмову заяву (у разі якщо вирішення питання передбачає дану необхідність) (п.1.1.2.1.13.1. Умов та правил).\~\~\~\~ Згідно п.1.1.2.1.21. Умов та правил, клієнт зобов'язаний негайно повідомляти Банк шляхом дзвінка до Колцентру (протягом 15 хвилин) інформацію, що стала відома Клієнту про втрату/викрадення [PERSON], Стікеру PayPass, сім-карти мобільного телефону, несанкціоновані транзакції по його рахунках (а також по рахунках 3-іх осіб). Відповідно до п. 1.1.3.1.2. Умов та правил Банк зобов'язаний обслуговувати картрахунки в порядку та на умовах передбачених цим Договором, правилами Міжнародних платіжних систем, за якими обслуговуються картки, чинним законодавством. П. 1.1.3.1.7. Умов та правил передбачено, що Банк зобов'язаний в разі виникнення Овердрафта або одержання усного або письмового повідомлення [PERSON] або Довіреної особи, переданого у порядку, передбаченому Правилами, про втрату/крадіжку Картки або про можливість несанкціонованого використання Картки третіми особами забезпечити призупинення розрахунків з використанням Картки. Згідно п. 1.1.3.2.14. Банк має право зупинити проведення фінансової операції або призупинити видаткові операції за рахунком на термін, встановлений законодавством у разі, якщо така операція (операції) містить ознаки операцій, які підлягають фінансовому моніторингу відповідно до законодавства про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансування тероризму, а також в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи та зобов'язаний зупинити проведення фінансової операції, якщо її учасником або вигодоодержувачем за нею є особа, яку включено до переліку осіб, пов'язаних із здійсненням терористичної діяльності або в щодо яких застосовано міжнародні санкції. У разі такого зупинення видаткових фінансових операцій прибуткові операції не припиняються. Зупинення фінансових операцій здійснюється на строки і в порядку, передбаченому чинним законодавством.\~\~ П.2.1.1.10.10, п. 2.1.1.10.11. Умов та правил передбачено, що клієнт дає свою згоду на те, що за замовчуванням при видачі картки банк блокує можливість використання карти в мережі Інтернет, а також при здійсненні ризикових операцій у країні та за кордоном. Клієнт може отримати можливість здійснення операцій електронної комерції та мото-операцій, як в рахунок використання власних коштів, так і в рахунок використання кредитних коштів, розміщених на кредитній картці. При подачі клієнтом заявки в системі Приват-24 на розблокування карткового рахунку банк приймає рішення про зміну режиму використання картки. Відповідно до п. 2.1.1.11.6. Умов та правил, суми коштів по операціях, які оскаржуються держателем, повертаються на Картрахунок до повного врегулювання питання з протилежною стороною - банком який представив операцію. Загальні засади функціонування платіжних систем і систем розрахунків в Україні, поняття та загальний порядок проведення переказу коштів у межах України, встановлення відповідальності суб'єктів переказу, а також визначення загального порядок здійснення нагляду (оверсайта) за платіжними системами встановлено Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні». Згідно ст. 40-1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», еквайр та емітент повинні проводити моніторинг з метою ідентифікації\~\~помилкових та неналежних переказів, суб'єктів помилкових та неналежних переказів та вжиття заходів із запобігання або припинення зазначених переказів. Моніторинг має проводитися постійно за параметрами, встановленими правилами відповідної платіжної системи. Відповідно до ст. 37-1 вищевказаного Закону, для встановлення правомірності переказу еквайр, за результатами моніторингу або в разі опротестування переказу держателем, емітентом або платіжною організацією платіжної системи, має право призупинити завершення переказу на час, передбачений правилами відповідної платіжної системи, але не більше ніж на дев'яносто календарних днів. \~\~\~\~Згідно п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ № 705 від 05.12.2014 р. визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. Як встановлено судом, позивач не подавала заяв на розблокування карткового рахунку для його використання в мережі Інтернет, а також в системі Приват-24, у якій вона не зареєстрована і ніколи не користувалася її послугами, та на підтвердження своїх вимог надала документи щодо звернення до Банку та правоохоронних органів, і дана обставина відповідачем не спростована. \~\~\~\~Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1051 ЦК України, позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. За правилом ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Статтею 215 ЦК України передбачено, що підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Відповідно до ст.ст. 15,16 ЦКУ, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: зокрема визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення . Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Встановивши зазначені обставини справи та здійснивши аналіз правових норм, що регулюють дні правовідносини, суд приходить до висновку, що відповідачем порушено законодавство про захист прав споживачів, положення Договору про надання банківських послуг, приписи Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, що свідчить про порушення прав позивача як споживача фінансових послуг.\~\~Також суд приходить до висновку, що несанкціонована позивачем транзакція щодо переказу коштів з її кредитної карти у сумі 7122,73 грн. не відповідає загальним вимогам, встановленим ст. 203 ЦКУ, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зокрема, суперечить ч. 3 ст. 203 ЦКУ, яка встановлює, що волевиявлення учасника правочину має бути спрямоване на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Таким чином, позовні вимоги у частині визнання недійсною транзакцію щодо переказу 18.07.2015 року з кредитної картки ПАТ КБ «Приватбанк» за №5168755356159612, виданої на імя [PERSON], підлягають задоволенню. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України в справі № 6-71цс15. У частині вимог щодо стягнення на її користь з відповідача 9881 грн. слід відмовити за безпідставністю, оскільки позивачем невірно обраний спосіб захисту порушеного права. \~\~\~\~Так, згідно з п. 8 Розділу 6 Положення про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених Постановою правління НБУ № 705 від 05.12.2014 р. визначено, що емітент у разі здійснення помилкового або неналежного переказу, якщо користувач невідкладно повідомив про платіжні операції, що ним не виконувалися, після виявлення помилки негайно відновлює залишок коштів на рахунку до того стану, у якому він був перед виконанням цієї операції. З огляду на ту обставину, що внаслідок недійсної транзакції були списані з рахунку кошти, які не належали позивачу на праві власності, а лише потенційно могли бути ним отримані як кредитні, тому відсутні правові підстави для їх стягнення на користь позивача. Згідно з пунктом 1 ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів», споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: відшкодування шкоди (збитків), завданих дефектною чи фальсифікованою продукцією або продукцією неналежної якості, а також майнової та моральної (немайнової) шкоди, заподіяної небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією у випадках, передбачених законодавством. Пунктом 2 ст.22 цього ж закону визначено, що при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Приймаючи до уваги те, що вимога про відшкодування моральної шкоди заявлена позивачем на підставі норм Закону України «Про захист прав споживачів», яка за нормами цього Закону відшкодовується лише в тому разі, якщо заподіяна небезпечною для життя і здоров'я людей продукцією, тому задоволенню у даному випадку не підлягає. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: partial