Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У вересні 2015 року до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області надійшла вищевказана позовна заява. Вимоги позову мотивовані тим, що відповідач, уклавши 15 серпня 2011 року з позивачем кредитний договір № BLaЖГА00062346 та отримавши грошові кошти в сумі 1 500 грн. 00 коп. на умовах повернення, строковості (до 15.08.2012) та платності (17 відсотки річних), систематично порушувала свої договірні зобов'язання, що призвело до виникнення заборгованості. У судове засідання представник позивача не з'явився, засобами поштового зв'язку направив заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся судовими повістками, направленими на його адреси згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України та згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України вважаються доставленими належним чином, а відповідач вважається такою, що не з'явилась в судове засідання без поважних причин (ст. 77 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, а також письмово висловлену згоду представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи наступне. Судом встановлено, що виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийняте рішення від 20.03.2015 року № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким з 20.03.2015 розпочато процедуру ліквідації та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк». Також судом встановлено, що між сторонами даної справи існують кредитні правовідносини, в зв'язку з укладенням кредитного договору № BLaЖГА00062346 від 15.08.2011 та отриманням відповідачем кредиту на споживчі потреби в сумі 1500 грн. 00 коп., які позичальник мала повернути в строк до 15.08.2012 з умовою сплати 17 відсотків річних та інших платежів згідно п. 1 спеціальної частини вищевказаного договору /а.с. 9/. Згідно п.2.4.2 проценти та комісію за управління кредитом позичальник повинен сплачувати щомісячно в день повернення кредиту відповідно до платежів, передбачених у Графіку погашення заборгованості за кредитом (а.с.17). Процентна ставка за договором встановлена на рівні 17 % річних. Щомісячна плата у вигляді комісії за управління кредитом встановлена в розмірі 1,75 % від суми кредиту(а.с 9-16). Згідно пункту 4.3. Договору, у випадку прострочення позичальником сплати за Графіком, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити пеню, що розраховується від суми невиконаних боргових зобовязань, строк виконання яких настав і які не були виконані на день прострочення виконання. Ставка 0,5 % та те, що пеня розраховується за методом «факт/360», зазначено у п. 9 Спеціальної частини договору (а.с.14). З доданого до позовної заяви розрахунку, складеного ПАТ «ВіЕйБі Банк»(а.с. 7-8) вбачається, що станом на 27.08.2015 заборгованість відповідача складає 3 675 грн. 86 коп., в тому числі: з повернення по тілу кредиту - 1128 грн. 40 коп.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом - 113 грн. 37 коп.; заборгованості по сплаті комісії - 0,00 грн., пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань - 2434,09 грн. Вказаний розрахунок будь-якими доказами не спростований. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу (ЦК) України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Статтями 1049 та 1054 ЦК України передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві (банку) надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Частина 1 ст. 612 ЦК України визначає, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, а відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Частина 1 ст. 10 ЦПК України визначає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до ч. 2 даної статті сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 2 ст. 11 ЦПК України визначає, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідач в даній справі не скористалась своїми правами щодо подання заперечень на позовну заяву, доказів не подала, в судове засідання не зявилась без поважних причин. Суд з урахуванням вищевикладеного вважає, що на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, позивач довів обґрунтованість своїх вимог, а тому з відповідача підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором в повному обсязі. Судові витрати зі сплати судового збору, від сплати яких позивача було звільнено Законом, відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved