Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-22 00:00:00

У вересні 2016 року позивач ПАТ А-Банк звернулось до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вказує, що 12.02.2013 року [PERSON] (до розірвання шлюбу -Біскозуб) О.О. отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку із порушенням зобовязань за кредитним договором, у [PERSON] утворилась заборгованість в сумі 52498,93 грн., яку позивач просить суд стягнути на свою користь. Також просить суд стягнути на свою користь судові витрати в сумі 1378 гривень. В судове засідання представник позивача ПАТ А-Банк не зявився, просив суд розглядати справу без його участі, позов підтримав, просив суд його задовольнити. Судом викликався представник позивача для надання особистих пояснень, проте в судове засідання не зявився. Відповідач не заперечувала проти розгляду справи за відсутності представника позивача. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позову заперечила, пояснила суду, що в 2013 році її знайома [PERSON] попросила її дати в борг гроші для лікування дитини. У неї були відсутні грошові кошти, тому [PERSON] запропонувала їй взяти в банку кредит, який буде сплачувати [PERSON] Вона погодилась, вони разом пішли в А-Банк, де вона оформила кредитну картку і одразу передала її [PERSON], карткою не користувалась, жодного разу гроші з неї не знімала. [PERSON] пояснила, що не може оформити кредит, оскільки має прострочену фотографію в паспорті. В 2015 році їй почали телефонувати з банку та вимагати сплатити заборгованість за кредитом. Вона повідомила про це [PERSON], яка обіцяла сплатити заборгованість, написала про це розписку. Проте на даний час вона за кредит не сплачує. Вважає, що повертати гроші банку зобовязана [PERSON], а не вона, тому просила суд відмовити в задоволенні позову. На запитання суду пояснила, що вважає дії [PERSON] шахрайськими, проте в органи поліції не зверталась, до суду із позовом про повернення грошей також не зверталась. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні правовідносини, прийшовши до наступних висновків. 12.02.2013 року на підставі анкети-заяви Біскозуб (яка змінила прізвище на [PERSON]) О.О. про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у А-Банку між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг та відповідач отримала кредитну картку. Договір був укладений у формі анкети-заяви приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у відділенні ПАТ А-Банк. Згідно змісту вказаної заяви, підписаною [PERSON], остання погодилась, що вказана заява разом з памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між сторонами договір про надання банківських послуг. Своїм підписом [PERSON] підтвердила, що вона ознайомилась і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також з Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді, зобовязується їх виконувати. 12.02.2013 року [PERSON] було видано кредитну карту «Універсальна», відповідно до тарифів, якої відповідач отримала кредит у розмірі 5000 гривень у вигляді кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з невиконанням відповідачем умов кредитного договору щодо строків погашення кредиту, станом на 25.08.2016 року у відповідача утворилася заборгованість, яка за розрахунком позивача становить 52498,93 грн., і складається з наступного: -4664,25 грн. заборгованість за кредитом; -41563,03 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом; -3295,51 грн. - заборгованість з пені; -500 грн. штраф (фіксована частина); -2476,14 грн. штраф (процентна складова). Факт отримання кредитної картки та підписання анкети-заяви [PERSON] в судовому засіданні не заперечила, щодо суми заборгованості заперечень не має, власного розрахунку заборгованості суду не надала. Доводи відповідача ґрунтуються на тому, що повертати борг банку зобовязана не вона, а [PERSON], яка фактично користувалась карткою. В судовому засіданні були допитані свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], які пояснили, що в 2013 році [PERSON] на прохання [PERSON] оформила кредитну карту та передала її [PERSON], яка в свою чергу зобовязалась сплачувати кредит замість [PERSON] В 2015 році по кредиту утворилась заборгованість, [PERSON] обіцяла, що повністю сплатить заборгованість, написала розписку. Відповідно до ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Згідно зі ст. 1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами. Банк зобов'язаний укласти договір банківського рахунка з клієнтом, який звернувся з пропозицією відкрити рахунок на оголошених банком умовах, що відповідають закону та банківським правилам. Згідно зі ст. 526, 530, 610, ч. 1 ст. 612 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом, зобовязання (неналежне виконання). Дослідивши умови кредитного договору, суд дійшов висновку, що [PERSON] порушила пункт 6.1 Правил, де вказано, що клієнт зобовязаний не передавати картку, пін-код третім особам, не використовувати картку в цілях, не передбачених даним договором. Крім того [PERSON] взяла на себе обовязок згідно пункту 6.6 Правил погашати заборгованість за кредитом, відсотками, комісії. Таким чином, [PERSON] не мала право згідно умов договору передавати карту [PERSON], і зобовязалась особисто повернути кредитні кошти. Суд не може покласти обовязок повертати кредит на іншого боржника, оскільки статтею 520 ЦК України передбачено, що боржник у зобовязанні може бути замінений іншою особою лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Як пояснила в судовому засіданні [PERSON], ПАТ А-Банк згоди на переведення боргу за кредитним договором на [PERSON] не давав, у відділенні банку їй в цьому відмовили. Суд прийшов до висновку про правомірність та обґрунтованість позовних вимог ПАТ А-Бнак, а тому позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь Банку. На підставі викладеного,

Outcome: approved