Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-19 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з позовом, у якому просили визнати [PERSON], [INFO], таким, що втратив право користування жилим приміщенням квартирою № 71 в будинку № 10 по бульвару Незалежності в м. Бровари Київської області та стягнути з відповідача на користь кожного з позивачів суму сплаченого судового збору у розмірі по 487 грн. 20 коп. В обґрунтування своїх вимог позивачі посилалися на те, що на підставі ордеру № 244, виданого 16 червня 1978 року виконавчим комітетом Броварської міської ради депутатів трудящих на виконання рішення виконкому Броварської міської ради від 09 червня 1978 року за № 191, вони є наймачами квартири, розташованої за адресою: Київська обл., м. Бровари, бул. Незалежності[ADDRESS], що була надана для проживання [PERSON] Арсентєвичу та його сімї в складі трьох осіб: власне [PERSON] (який помер у 1994 році) та позивачів [PERSON] (дружини) і [PERSON] (доньки). Після народження в 1986 році у вказаній квартирі також була зареєстрована й позивач [PERSON] Крім позивачів у квартирі [ADDRESS] з 03 березня 2001 року був зареєстрований відповідач [PERSON], який є колишнім чоловіком [PERSON], шлюб між якими на даний час розірвано. З 2005 року [PERSON] за місцем реєстрації не проживає, не зявляється й його речі за вказаною вище адресою відсутні. Жодних витрат на утримання, ремонт квартири, сплату комунальних послуг відповідач не несе. Таким чином, реєстрація [PERSON] перешкоджає позивачам у реалізації їх права користування вищевказаним нерухоме майно, у звязку з чим вони були змушені звернутися до суду із зазначеним вище позовом. У судовому засіданні позивач [PERSON] та її представник [PERSON] надали аналогічні викладеному вище пояснення, позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення суду не заперечували. До початку слухання справи по суті [PERSON], [PERSON] подали письмові заяви, в якій зазначали, що позов підтримують та просять розглянути справу за їх відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не відомі. Представник Комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-1» [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позовних вимог не заперечувала. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів. Заслухавши думку учасників процесу й пояснення свідків, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд встановив такі факти, відповідні правовідносини та дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON], [PERSON], [PERSON] є наймачами квартири [ADDRESS], що на підставі ордеру № 244, виданого 16 червня 1978 року виконавчим комітетом Броварської міської ради депутатів трудящих на виконання рішення виконкому Броварської міської ради від 09 червня 1978 року за № 191, була надана для проживання [PERSON] Арсентєвичу та його сімї в складі трьох осіб (а.с. 8). З позовної заяви та наданих у судовому засіданні пояснень встановлено, що [PERSON] помер у 1994 році. Між відповідачем [PERSON] та позивачем [PERSON] 10 листопада 2000 року було укладено шлюб, що зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області, актовий запис № 396 (а.с. 14). Від спільного шлюбу подружжя дітей не мало. Заочним рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 09 жовтня 2015 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с. 84-85). Згідного з вироком Козелецького районного суду Чернігівської області від 08 червня 2006 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 27 липня 2006 року, відповідача [PERSON] засудженого за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, до восьми років шести місяців позбавлення волі (а.с. 43-46). З копії довідки № 2074, виданої 26 серпня 2015 року Комунальним підприємством Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора-1» вбачається, що у квартирі [ADDRESS] зареєстровані позивач [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], та з 03 березня 2001 року - відповідач [PERSON], [INFO] (а.с. 9). 07 липня 2014 року відповідача [PERSON] було звільнено з місць позбавлення волі відповідно до ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 27 червня 2014 року на підставі ст. 7 Закону України «Про амністію у 2014 році» від 08 квітня 2014 року, що підтверджується копією довідки про звільнення (а.с. 42). Судом також зясовано, що з 2005 року відповідач [PERSON] за місцем реєстрації не проживає та його речі в зазначеній вище відсутні. Після звільнення з місць позбавлення волі відповідач також за адресою: Київська обл., м. Бровари, бул. Незалежності[ADDRESS] не зявлявся. Вказані обставини підтверджуються актом обстеження житлових умов, складеним 20 серпня 2015 року депутатом Броварської міської ради Київської області [PERSON] (а.с. 10) та поясненнями допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] й [PERSON] Відповідно до ст. 64 ЖК Української РСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені вище, перестали бути членами сім'ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов'язки, як наймач та члени його сім'ї. За правилами ч. 1 ст. 71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12 квітня 1985 року № 2 розяснено, що у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Наймачеві або членові його сім'ї, який був відсутнім понад встановлений законом строк без поважних причин, суд вправі з цих мотивів відмовити в позові про захист порушеного права (вселення, обмін, поділ жилого приміщення тощо). Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку (ст. 72 ЖК Української РСР). В. ч. 2 п. 15 постанови № 9 Пленуму Верховного суду України «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01 листопада 1996 року закріплено положення, згідно якого при розгляді спорів про право користування жилим приміщенням необхідно брати до уваги, що ст. 33 Конституції гарантує кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, свободу пересування та вільний вибір місця проживання. Місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово (ч. 1 ст. 29 ЦК України). Ч. 2 ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Наявність чи відсутність прописки (реєстрації) самі по собі не можуть бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім'ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. За вимогами ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Зважаючи на все викладене вище, а також враховуючи те, що відповідач дійсно більше шести місяців не проживає за місцем реєстрації, доказів поважності його відсутності за адресою: Київська обл., м. Бровари, бул. Незалежності[ADDRESS] суду не надано, суд дійшов висновку про обґрунтованість позову та задоволення позовних вимог у повному обсязі щодо визнання [PERSON] таким, що втратив право користуватися житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачів суму сплаченого судового збору у розмірі по 487 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved