Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-28 00:00:00

У березні 2014 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON], в якому просить вилучити у відповідача та передати в заклад Банку предмет застави: автомобіль SHEVROLET модель: Lacetti, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль., № кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], а також комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію даного транспортного засобу, стягнути з відповідача на користь Банку понесені судові витрати. В обґрунтування позову Банк зазначає, що згідно із договором №ZPV0АК57547270 від 11.02.2008 року [PERSON] отримала кредит у розмірі 67351,43 грн.із зобов'язанням повернути його до 08.02.2013 року зі сплатою відсотків у розмірі 15,48% річних. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором Відповідач надав в заставу автомобіль SHEVROLET, модель: Lacetti, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, №кузова/шасі:[NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу. У зв'язку з неналежним виконаннямвідповідачем своїх зобов'язань за кредитним договором, рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.12.2011р. року за позовом Банку на цей автомобіль було звернуто стягнення шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк». Проте, [PERSON] в порушення вимог укладеногодоговору зазначений автомобіль в заклад Банку не передала. У судове засідання сторони не з'явилися. Представник позивача надав суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить розглядати справу без участі представника позивача, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повторно у судове засідання не з'явився, про час та місце судового розгляду повідомлений у встановленому законом порядку, за зареєстрованим місцем проживання. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст. 224 ЦПК України за відсутності відповідача. Розглянувши матеріали справи, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між ПАТ КБ «ПриватБанк» і [PERSON] було укладено кредитно-заставний договір №ZPV0АК57547270 від 11.02.2008 року, відповідно до умов якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 67351,43 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,48% річних на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 08.02.2013 року. В забезпечення виконання зобов'язань за кредитно-заставним договором, відповідно до п.8.1, 17.9договору, [PERSON] надала в заставу автомобіль SHEVROLET, модель: Lacetti, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON] У порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за Кредитним договором не виконувала, у зв'язку з чим утворилася заборгованість. Відповідно до частини другої статті 1054 та частини другої статті 1050 Цивільного кодексу України наслідками порушення Боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту с право Заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначаються на момент фактичного задоволення. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано (ч. 1 ст. 20 ЗУ «Про заставу». Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачено законом, або договором застави (ч. 6 ст. 20 ЗУ «Про заставу»). Згідно з договором застави, звернення стягнення та реалізація предмету застави здійснюється відповідно до чинного законодавства та цього договору, у тому числі шляхом безпосереднього продажу конкретному покупцю з правом укладання Заставодержателем договору купівлі-продажу Предмету застави від імені заставодавця. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет застави в рішенні суду зазначаються спосіб реалізації предмета застави ... із застосуванням однієї із процедур, передбачених ст. 26 цього Закону, яка передбачає і продаж предмета застави шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою- покупцем. Відповідно до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду. З наведених підстав Банк звернувся до Ленінського районного суду міста Запоріжжя з позовом про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. Рішенням від та 06.12.2011 року позов задоволено, звернуто стягнення на предмет застави, а саме - автомобіль SHEVROLET, модель: Lacetti, рік випуску: 2008, тип ТЗ: легковий автомобіль, №кузова/шасі: [NUMBER], реєстраційний номер: [NUMBER], що належить на праві власності відповідачу, шляхом продажу вказаного автомобіля ПАТ КБ «ПриватБанк», рішення набрало законної сили 17.12.2011р. Проте, [PERSON] в порушення вимогзакону та укладеногодоговору, зазначений автомобільБанку не передала, що унеможливлює укладення ПАТ КБ «ПриватБанк» договору купівлі-продажу вказаного автомобіля на виконання судового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 572, ч. 2 ст. 575 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншимикредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).Закладомєзаставарухомогомайн а,щопередаєтьсяу володіннязаставодержателяабозайогона казом- у володіння третій особі. Згідно із ч. 3 ст. 576 ЦК України права заставодержателя (право застави) на річ, яка є предметом застави, поширюється на її приналежності, якщо інше не встановлено договором. Як убачається із п.17.9 кредитно-заставного договору предмет застави належить клієнту на праві власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. Предмет застави передається в заставу разом з усіма його приналежностями відповідно до технічної документації. Відповідно до пунктів 11.2.1 та 11.2.2 кредитно-заставної угоди між сторонами, в разі настанні події дефолту банк надає позичальнику письмове повідомлення про зазначену подію та реєструє в Державному реєстрі відомості про звернення стягнення на предмет застави. Позичальник зобов'язаний усунути подію дефолту негайно або передати предмет застави у володіння банку за актом прийому-передачі. Предметом позову, на підставі якого було ухвалено рішення Ленінським районним судом м. Запоріжжя від 06.12.2011р., було звернення стягнення на предмет застави, що має наслідком, відчуження предмету застави у спосіб, встановлений у рішенні суду, а саме - шляхом продажу вказаного автомобіля Банкомз укладанням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, із зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України, а також наданням Банку всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу. Не передача заставодавцем Банку вищезазначеного автомобіля, ключів та свідоцтва про реєстрацію (технічного паспорту) на цей автомобіль, що належать відповідачу,робить неможливим виконання рішенняЛенінського районного суду м. Запоріжжя від 06.12.2011 року, яке набрало законної сили 17.12.2011р., про звернення стягнення на предмет застави у визначений судовим рішенням спосіб, щопорушує права Банку, як кредитора та заставодержателя. Ураховуючи підстави звернення до суду з даним позовом та з огляду на умови пунктів 11.2.1 та 11.2.2 кредитно-заставного договору та ст.ст. 575, 576 ЦК України, вимоги позову Банку про вилучення та передачу у заклад Банку предмету застави, який всупереч умовам закону та договору перебуває у заставодавця, є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Відповідно дост. 88 ЦПК України з відповідача на користь Банку підлягають стягненню понесені останнім документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved