Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-12 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якій вказувала, що з 30 вересня 2008 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від шлюбу мають спільного малолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. [PERSON] постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що відповідач має змогу та зобов'язаний надавати матеріальну допомогу на утримання малолітнього сина, а тому позивачка просила суд стягувати з нього на свою користь кошти (аліменти) на утримання [PERSON] в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 03 березня 2014 року і до його повноліття. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, проте надала через канцелярію суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Додатково в заяві повідомила, що вона працює, отримує прибуток у вигляді заробітної плати, інших доходів ні вона, ні дитина не мають. В той же час стан здоров`я [PERSON] є задовільним. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надав через канцелярію суду письмову заяву в якій позовні вимоги визнав повністю та просив розглядати справу без його участі. Додатково в заяві повідомив, що він має задовільний стан здоров'я, працює, отримує прибуток у вигляді заробітної плати, має на утриманні неповнолітню доньку. Оскільки матеріали справи містять всі необхідні відомості про права та взаємовідносини сторін, а тому суд вважав можливим розгляди справу без їх особистої участі. Дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до висновку про необхідність застосування наслідків визнання позову відповідачем, передбачених ст. 174 ЦПК України, оскільки визнання позову не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками малолітнього [PERSON], [INFO], який проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. [PERSON] постійної матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. В той же час згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Ч. 3 ст. 181 та ст.183 СК України передбачають, що в разі невиконання цього обов`язку за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні, тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За таких обставин, враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, а також відповідача, інші передбачені законом обставини, суд дійшов висновку, що останній може сплачувати аліменти на утримання малолітнього у визнаному ним розмірі - 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved