overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-31 00:00:00

У вересні 2017 р. позивач звернулась з позовом , яким вказувала, що перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі з 2007 р. Подружжя має малолітню дитину, [PERSON], [INFO], відносини між сторонами припинились в зв'язку зі втратою поваги, взаєморозуміння, різних поглядів на життя, спільного господарства не ведуть. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить шлюб з відповідачем розірвати. Відповідно до заяви позивач просила про розгляд справи без її участі, підтримала вимоги. Відповідач згідно заяви позовні вимоги підтримав, проти їх задоволення не заперечував. Дослідивши надані докази, суд виходить з такого. [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14.07.2007 р. Подружжя має малолітню дитину, [PERSON], [INFO] Подружні відносини між сторонами припинені, спільного господарства вони не ведуть. Сім'я припинила своє існування остаточно, подальше її збереження неможливе. Майновий спір не заявлявся. За домовленістю сторін дитина проживає разом з матірю. Відповідно до ч. 1\~ст. 21 Сімейного кодексу України\~шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. З'ясувавши фактичні взаємини між подружжям, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, а тому шлюб між сторонами потрібно розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-06 00:00:00

У вересні 2017 р. позивач звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] аліментів в розмірі 1/4 частини всіх його доходів на своє утримання, посилаючись на те, що з нею проживає їхній син Артем, [INFO], а відповідач не надає їй матеріальної допомоги. Позивач надала до суду заяву про підтримку позову, згоду на заочний розгляд справи у її відсутність. Відповідач у судове засідання не зявився. Про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про що свідчить довідка поштового відділення № 83 м. Кривого Рогу про закінчення терміну зберігання листа. Відповідно до абзаців 2, 4, 5 ч. 5 ст. 74 ЦПК України, у разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які немають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином. Суд ухвалює заочне рішення, зі згоди позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, на підставі наявних у справі даних і доказів. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки відповідач є батьком дитини, яка мешкає з позивачем матірю дитини та не надає матеріальної допомоги наутримання дружини (а.с. 3, 4, 5, 6). Відповідно до ст. 84 СК України, дружина має право на утримання від чоловіка, до досягнення дитиною 3-х років, якщо дитина проживає з нею. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір в розмірі 640 грн., від сплати якого звільнена позивач. На підставі викладеного, ст. ст. 75, 79, 80, 84 СК України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-27 00:00:00

У вересні 2017 р. позивачка звернулась до суду з вищевказаним позовом посилаючись на те, що з 25.12.2012 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають одну дитину - доньку [PERSON], [INFO], яка проживає разом з нею. За час сумісного проживання спільне життя не склалося, в сімї виникають постійні сварки. Необгрунтовані ревнощі зі сторони чоловіка призвели до розладу в сім'ї. [PERSON] відносини припинені з травня 2017 року. Спільне господарство не ведуть, шлюб фактично розпався, подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим. Спір щодо місця проживання дитини відсутній. Майнового спору немає. Позивач в судове засідання не зявилась, подала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає. Відповідач в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 25 грудня 2012 року Відділом ДРАЦС по місту Каховка Каховського місьрайонного управління юстиції Херсонської області, про що зроблено актовий запис № 251. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу є одна дитини [PERSON]., [INFO] (а.с.5), питань щодо місця її проживання немає. Враховуючи той факт, що позивачка категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що шлюбні відносини припинені з травня 2017 р., з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-09 00:00:00

У вересні 2017 р. позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 04.03.2000 р. перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають двох неповнолітніх дітей. Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаємопорозуміння між ними, різних поглядів на життя. Відповідач постійно влаштовує скандали, в тому числі в присутності сторонніх людей, в громадських місцях, що ображає її честь і гідність. Спільне життя виявилося нестерпним. Більше ніж півроку спільне господарство не ведуть. Втрачені всі фізичні та духовні зв'язки між ними. Подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим. Просила шлюб розірвати, а також стягнути з відповідача на її користь сплечений нею судовий збір. В судове засідання позивач надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог [PERSON] Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 04 березня 2000 року відділом РАЦС Каховського міськвиконкому Херсонської області, про що складено відповідний актовий запис за № 3. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с.6). Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей, [INFO] та [INFO], що підтверджується свідоцтвами про їх народження (а.с.7, 8). Враховуючи той факт, що позивачка категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що подружжя окремо проживають більше ніж півроку, примиритися вона не бажає, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що при подачі позову, позивачка сплатила судовий збір у розмірі 640,00 грн. (а.с.2). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-11 00:00:00

У вересні 2017 р. позивачка звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 09.08.2008 р. перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають неповнолітню дитину. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного життя. Шлюбні відносини між ними припинені. Подальше сумісне життя та збереження сімї є неможливим. В судове засідання позивач надала заяву з проханням слухати справу за її відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 09 серпня 2008 року відділом РАЦС по місту Каховка Каховського МРУЮ Херсонської області, про що складено відповідний актовий запис за № 140. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 5). Від шлюбу мають неповнолітню дитину, сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). Враховуючи той факт, що позивачка категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомила про те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. За змістом ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У вересні 2017 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину. Мешкають окремо, дитина перебуває на її утриманні. Вона перебуває у відпусці по догляду за дитиною. Добровільно коштів на утримання її та дитини відповідач не надає. Просила суд, стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій позовні вимоги не визнав та просив розглянути справу в його відсутності. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину, яка мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач працює та має можливість надати матеріальну допомогу. Інших осіб на утриманні не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] має дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач (а.с.3). Не працює, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача. Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надати матеріальну допомогу. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, враховуючи дані обставини, вважає, що [PERSON] спроможній сплачувати позивачці аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-04 00:00:00

У вересні 2017 р. позивачка звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON], в якій зазначила, що вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають малолітню дитину. Мешкають окремо, дитина перебуває на її утриманні. Вона перебуває у відпусці по догляду за дитиною. Добровільно коштів на утримання її та дитини відповідач не надає. Просила суд, стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини усіх видів доходів щомісячно, до досягнення дитиною трирічного віку. Позивач у судове засідання не з'явилася, про день слухання справи повідомлялася належним чином. Надала заяву, в якій позов підтримала та просила розглянути справу в її відсутності. Відповідач у судове засідання не з'явився. Про день слухання справи повідомлявся належним чином. Надав заяву, в якій позовні вимоги не визнав та просив розглянути справу в його відсутності. Зібраними по справі доказами судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі та мають малолітню дитину, яка мешкає з позивачкою та перебуває на її утриманні. Відповідач працює та має можливість надати матеріальну допомогу. Інших осіб на утриманні не має. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню виходячи з наступного. [PERSON] має дитину - [PERSON], [INFO], батьком якої є відповідач (а.с.4). Не працює, потребує матеріальної допомоги з боку відповідача (а.с.9). Відповідно до ст. 75 Сімейного кодексу України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надати матеріальну допомогу. Згідно ст. 84 Сімейного Кодексу України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Суд, враховуючи дані обставини, вважає, що [PERSON] спроможній сплачувати позивачці аліменти у розмірі 1/6 частини усіх видів заробітку на її утримання до досягнення дитиною трирічного віку.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-29 00:00:00

У вересні 2017 р. позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що 12.08.2006 року вона та відповідач уклали шлюб, який зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького обласного управління юстиції, актовий запис 812. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO]. З лютого 2017 року сторони проживають окремо, донька проживає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12.04.2017 року шлюб між сторонами розірвано. Відповідач офіційно працює, проте систематичної достатньої допомоги на утримання доньки не надає, в звязку із чим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не зявився надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки дитина проживає з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У вересні 2017 р. позивачка звернулася до суду з позовом в якому зазначає, що 28.08.2004 року вона та відповідач уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Оріхівського районного управління юстиції Запорізької області, актовий запис 65. Від шлюбу сторони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони проживають окремо, а діти проживають разом з позивачкою та знаходяться на її утриманні. Посилаючись на те, що позивач не має змоги забезпечувати дітей всім необхідним самостійно, в звязку із чим позивачка просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Позивачка в судове засідання не зявилася надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності на задоволенні позовних вимог наполягала. Відповідач в судове засідання не зявився надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності проти задоволення позовних вимог не заперечував. Вивчивши усі надані письмові докази у сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Як передбачено ст. 174 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов протягом усього часу судового розгляду, зробивши усну заяву. Якщо відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем викладено в адресованих суду письмових заявах, ці заяви приєднуються до справи. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як розяснив Пленум Верховного Суду України в Постанові № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення в цивільній справі» за змістом частини четвертої статті 174 ЦПК у разі визнання відповідачем позову, яке не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд у мотивувальній частині рішення може вказати лише про визнання позову та прийняття його судом. Таким чином, зважаючи на повне визнання позову відповідачем та той факт, що визнання відповідачкою позову, не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд доходить висновку про можливість задоволення позову в повному обсязі. На підставі ч. 3 ст. 88 ЦПК судовий збір за подання позовної заяви, суд вважає за доцільне стягнути з відповідача в дохід держави, оскільки дитина проживає з позивачем.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-05 00:00:00

У вересні 2017 р. представник Одеського державного УВС звернувся до суду з даною заявою. В обґрунтування заявлених вимог зазначає, що рішенням Оболонського р/с м. Києва від 19.01.2015 р. позов ОДУВС - задоволено та стягнуто з [PERSON] 6444 грн. 52 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. Зазначене судове рішення набрало законної сили 30.01.2015 року. Представник заявника вказує на те, що безпосередньо до виконання виконавчий лист на загальну суму 11103,56 грн. направлявся, коли питання виконання судових рішень, за якими боржниками виступають особи, місцем реєстрації яких є тимчасово окуповані території України та АР Крим, до Департаменту Державної виконавчої служби України Міністерства юстиції України. Проте, 10.03.2016 р. разом із листом від 25.02.2016 р. виконавчий лист повернувся без прийняття до виконання та роз»ясень щодо подальшого руху аналогічних справ. Як вказано у заяві, звернувшись до Прокуратури АРК з проханням сприяння у вирішенні питання щодо погашення грошових коштів, витрачених на навчання молодих фахівців з тимчасово окупованої території АР Крим, 15.06.2017 за вх. №1318 на адресу Університету надійшов лист із зазначенням, що примусове виконання виконавчих документів (з вересня 2016 р.) здійснюється відділом примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Херсонській обл. Посилаючись на зазначені обставини, представник Одеського ДУВС просить суд задовольнити заяву та поновити строк пред'явлення виконавчого документа № 2/756/567/15 виданого Оболонським р/с м. Києва 09.02.2015 р., до виконання. Сторони в судове засідання не з'явилися. Про день та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Відповідно до ч. 2 ст. 371 ЦПК України неявка сторін не є перешкодою для вирішення питання про поновлення строку пред'явлення виконавчого листа до виконання. Суд, дослідивши письмові докази у справі встановив обставини, що викладені нижче. Як з'ясовано судом, рішенням Оболонського р/с м. Києва від 19.01.2015 р. позов Одеського ДУВС було задоволено та стягнуто з [PERSON] на свою користь 6444 грн. 52 коп. та судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. Зазначене судове рішення набрало законної сили 30.01.2015 р. 10.03.2016 р. разом із листом від 25.02.2016 р. виконавчий лист повернувся без прийняття до виконання та роз'яснень щодо подальшого руху аналогічних справ. Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦПК України стягувачами, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаним судом поважними, пропущений строк може бути поновлений. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що причини пропуску Одеським державним університетом внутрішніх справ строку пред'явлення виконавчого листа № 2/756/567/15 виданого Оболонським районним судом м. Києва 09.02.2015 р., до виконання є поважними. А отже, заява Одеського державного університету внутрішніх справ є законною та обґрунтованою, а отже такою, що підлягає задоволенню. З викладеного,

Outcome: approved