Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-13 00:00:00

У березні 2017 року заявник звернулася до суду в порядку окремого провадження з заявою про встановлення факту смерті її матері [PERSON], [INFO] у м. Севастополь, Автономної Республіки Крим. В обґрунтування заяви вказувала, що відділом ЗАГС Ленінського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя 23.12.2017 року видано свідоцтво про смерть [INFO] [PERSON], однак вказаний документ не є дійсними на території України, оскільки державні органи не визнають документи, видані на тимчасово окупованій території України. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть узгодження спадкових справ. Заявниця в судовому засіданні підтримала подану заяву. [PERSON], який є братом заявниці в судове засідання не з»явився, подав до суду заяву у якій підтвердив факт смерті [PERSON] та підтримав подану заяву. [PERSON] яка є сестрою заявниці в судове засідання не з»явилася, подала до суду нотаріально посвідчену заяву у якій підтвердила факт смерті [PERSON] та підтримала подану заяву. Представники Вишгородського відділу реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області в судове засідання не з»явились, про час та місце розгляду заяви повідомлялись належним чином, причин неявки до суду не повідомили. Суд, вислухавши пояснення заявника, вивчивши заяви заінтересованих осіб, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Питання державної реєстрації смерті регулюються ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», главою 5 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5. Державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я чи судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров'я або судово-медичної установи, - не пізніше п'яти днів. Державна реєстрація смерті за заявою, поданою у вищевказані строки, проводиться за останнім місцем проживання померлого, за місцем настання смерті чи виявлення трупа або за місцем поховання. У разі надходження заяви після закінчення одного року з дня настання смерті та, якщо факт смерті встановлено у судовому порядку або особа оголошена судом померлою, державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника. Оскільки документ, який виданий на тимчасово окуповані території є недійсним і не створює правових наслідків, заявник звернувся до суду. Судом встановлено, що згідно з даними свідоцтва про народження (а.с. 8) батьками заявниці є [PERSON] та [PERSON]. За відомостями заявника [PERSON], померла [INFO] у м. Севастополь, Автономної Республіки Крим, що підтверджується лікарським свідоцтвом про причину смерті №161789 від 23.01.2017 року виданого міською лікарнею м. Севастополя №1 ім. Н.І. Пирогова, довідкою про смерть №108 від 22.12.2017 року виданою відділом ЗАГС Ленінського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя, свідоцтвом про смерть Серії [NUMBER] виданого відділом ЗАГС Ленінського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя 23.12.2017 року, та письмовими заявами заінтересованих осіб (а.с. 11-13). Судом встановлено, що Вишгородський відділ реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області відмовив заявнику у проведенні державної реєстрації смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про смерть відділу ЗАГС Ленінського району м. Севастополя Управління ЗАГС м. Севастополя, оскільки заявником пред'явлено документ, виданий на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження (а.с. 6). Відповідно до ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У абзаці першому п. 13 постанови від 31.03.1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз'яснення про те, що заяви про встановлення факту смерті особи в певний час приймаються до провадження суду і розглядаються за умови подання заявниками документів про відмову органів реєстрації актів громадянського стану в реєстрації події смерті. Заявник зобов'язаний обґрунтувати свою заяву посиланнями на докази, що достовірно свідчать про смерть особи у певний час і за певних обставин. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що факт смерті [PERSON], [INFO] у м. Севастополь, Автономної Республіки Крим підтверджується наданими заявником доказами, а тому заява підлягає задоволенню. Встановлення факту смерті необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть узгодження спадкових справ.

Outcome: approved