Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-11 00:00:00

У березні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Ю.Д.К.» звернулися до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, яка утворилася станом на 12.03.2015 року у розмірі 5944 гривні 00 копійок та стягнення судового збору у розмірі 243,60 гривні (а.с. 6). Представник позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Ю.Д.К.» в судове засідання не з'явився з поважних причин, надали письмову заяву про розгляд справи за їх відсутності, на заочне рішення згодні. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надав. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобовязана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку. Зобовязання виникають із підстав, установлених ст. 11 ЦК України, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Як вбачається з позовної заяви, предметом позову є відповідальність за порушення виконання договору позики. Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша кредитна установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Матеріалами справи встановлено, що 22.01.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений Договір позики № 944685735 на суму 1800,00 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 24 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позивальника. Відповідно до Договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року право стягнення боргу з боржників, згідно переліку та за умовами Договору факторингу від 16.06.2014 року, укладеного між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та товариство з обмеженою відповідальністю « Арма Факторинг», передано товариству з обмеженою відповідальністю «Консалтингова група «Ю.Д.К.». У зв»язку з чим, з моменту укладення Договору про відступлення права вимоги від 16.06.2014 року ТОВ «Консалтингова група «Ю.Д.К.» є належним Позивачем та Стягувачем за Договором позики Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться (ст. 526 ЦК України) Згідно ч.3 ст. 1049 ЦК України позика вважається повернутою в момент передання Позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками або зарахування грошової суми, що позичалися, на його банківський рахунок. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» виконало свої зобовязання та надало [PERSON] позику у визначеному сторонами розмірі 1800 грн. Статтею 510 ЦК України передбачено, що сторонами у зобов'язанні є боржник і кредитор. У зобов'язанні на стороні боржника або кредитора можуть бути одна або одночасно кілька осіб. У відповідності до вимог ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва; 3) виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); 4) виконання обов'язку боржника третьою особою. Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Статтею 513 ЦК України передбачено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 516 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов'язання клієнта перед фактором. Зобов'язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов'язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Згідно ст. 1078 ЦК України предметом договору факторингу може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав (наявна вимога), а також право вимоги, яке виникне в майбутньому (майбутня вимога). При цьому, відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог статей 57-60 ЦПК України. Судом встановлено, що 22.01.2014 року між товариством з обмеженою відповідальністю «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений Договір позики № 944685735 на суму 1800,00 грн. зі сплатою відсотків та комісії строком на 24 календарних днів, шляхом перерахування грошових коштів на банківську картку позивальника. Відповідно до Виписки з реєстру боржників від 16.06.2014 року ТОВ «Консалтингова група «Ю.Д.К.».набув права грошової вимоги до [PERSON] (а.с. 21-22) Відповідач [PERSON] згідно з умовами кредитного договору № 944685735 від 22.01.2014 року зобов'язувався повернути Позику, сплатити відсотки та комісію за користування Позикою, та виконати інші зобов'язання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Незважаючи на це, відповідач не виконав свого обовязку та перестав повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені кредитним договором № 944685735 від 22.01.2014 року. Після передачі права вимоги за кредитним договором № 944685735 від 22.01.2014 року, відповідач не виконав свій обовязок перед позивачем. Таким чином, судом встановлено, що на момент звернення стягувача до суду з позовною заявою, заборгованість за договором позики Відповідача склала: сума позики-1800,00 грн., проценти за користування позикою-864,00 грн., відсотки за прострочення виплати позики -3240,00 грн., комісія за обслуговування договору 40,00 грн. (а.с. 6) Розмір заборгованості, який надав позивач в своїх розрахунках до позовної заяви, відповідачем не спростований. Таким чином, позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст. 88 ЦПК України сплачений судовий збір в сумі 243,60 грн, який підтверджується документально, стягується з відповідача на рахунок позивача (а.с. 2).

Outcome: approved