Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон», в якому просив розірвати укладений з відповідачем договір фінансового лізингу № 000542 від 07 квітня 2014 року; стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на користь [PERSON] 140000 грн. 00 коп. та 1400 грн. 00 коп. витрат з оплати судового збору. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] зазначив про те, що 07 квітня 2014 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» було укладено договір фінансового лізингу на виконання умов якого позивач передав відповідачу грошові кошти. Разом з тим, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» будь-яких дій на виконання взятих на себе зобов'язань за вищевказаним договором не здійснило. За наведених обставин [PERSON] просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. 27 жовтня 2014 року на адресу Печерського районного суду надійшла письмова заява представника позивача про уточнення позовних вимог, в якій останній просив додатково стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» 132000 грн. суму реальних збитків, понесених [PERSON]. Цього ж дня під час проведення судового засідання до початку розгляду справи по суті представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» подав зустрічний позов до [PERSON], в якому просив визнати, що сума в розмірі 16 500 грн. 00 коп. комісії за організацію перерахована позивачем правомірно і не підлягає поверненню [PERSON]; врахувати суму 16 500 грн. 00 коп. комісії за організацію взаємних розрахунків між сторонами. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що під час виконання умов договору лізингу № 000542 від 07 квітня 2014 року було збільшено вартість предмету цього договору, про що було повідомлено [PERSON]. Однак останній відмовився сплатити різницю вартості, що призвело до неможливості виконання умов вищевказаного договору. за наведених обставин просить задовольнити позов в заявлений ним спосіб. В судовому засіданні представник [PERSON] - [PERSON] первісний позов з урахуванням заяви про його уточнення підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Проти зустрічного позову заперечив, просив відмовити у його задоволені. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» проти первісного позову заперечив, просив відмовити у його задоволенні. Зустрічний позов підтримав в повному обсязі, просив задовольнити. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь в судовому засіданні, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку, що первісний позов підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову слід відмовити, з наступних підстав. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечувалося представниками сторін 07 квітня 2014 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» було укладено договір фінансового лізингу № 000542 (а.с.7-18, 48-59). Згідно умов вказаного договору Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» взяло на себе зобов'язання придбати та передати у строк не більше ніж 90 робочих днів (пп. 5.1. п. 5 договору) [PERSON] на умовах лізингу новий трактор МТЗ Беларусь 82.1., а останній сплачувати лізингові та інші платежі згідно умов цього договору. На виконання умов договору фінансового лізингу № 000542 від 07 квітня 2014 року [PERSON] здійснив платежі на загальну суму 140 000 грн. 00 коп. (а.с. 22, 23), проте у строки, передбачені вказаним договором, Товариство з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» своїх зобов'язань не виконало, грошові кошти не повернуло. Відповідно до ч. 1 ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Зі змісту ч. 1 та ч. 2 ст. 651 ЦК України вбачається, що зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Оскільки Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу № 000542 від 07 квітня 2014 року не виконало, а вартість предмету лізингу станом на день розгляду справи у суді збільшено до 297 000 грн. 00 коп., то і витрати, які позивач повинен зробити для відновлення свого порушеного права збільшилися на 132 000 грн. 00 коп. Таким чином, оскільки вартість предмету договору лізингу збільшилася у зв'язку із невиконанням Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» своїх зобов'язань за вищевказаним договором і [PERSON] для реалізації своїх намірів щодо придбання предмету лізингу необхідно понести додаткові витрати в розмірі 132 000 грн. 00 коп., то вказана сума є збитками. Враховуючи викладені обставини суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про розірвання договору фінансового лізингу та стягнення грошових коштів є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Що стосується зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» до [PERSON] про зарахування зустрічних вимог, то вказаний позов не підлягає задоволенню, оскільки позивач за зустрічним позовом не виконав своїх зобов'язань за договором фінансового лізингу № 000542 від 07 квітня 2014 року, що як наслідок призвело до його розірвання. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Належних та допустимих доказів, в розумінні ст.ст. 58, 59 ЦПК України, на підтвердження виконання умов договору фінансового лізингу № 000542 від 07 квітня 2014 року, Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» суду не надано, як і не надано доказів, які б підтверджували факт того, що невиконання зазначеного договору було допущено не з вини відповідача за первісним позовом, позивача за зустрічним позовом. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про розірвання договору фінансового лізингу та стягнення грошових коштів є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а у задоволенні зустрічного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» до [PERSON] про зарахування зустрічних вимог, слід відмовити. Оскільки первісний позов підлягає задоволенню, то відповідно до ст. 88 ЦПК України з Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на користь [PERSON] підлягає стягненню 2 720 грн. 00 коп. Враховуючи викладене,

Outcome: approved