Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-18 00:00:00

\~ \~ \~ \~ТОВ «ФК «Рантьє» 29.02.2016 року звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, посилаючись на те, що 05.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №Р25.194.71407, згідно умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 50000,00 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 5,00% річних. Відповідач зобовязалася повертати суму кредиту. 30.09.2015 року між Публічне акціонерне товариство «Ідея Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» укладено договір факторингу №30/09-1, згідно умов якого останній набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором. 28.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет», яку в подальшому перейменовано у Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», укладено договір факторингу №28/02-1, згідно умов якого останній набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідачем [PERSON] не виконуються умови кредитного договору та станом на 11.02.2016 року заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 63204,67 гривень. Просить суд стягнути з відповідача вказану заборгованість та понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 гривень. Представник позивача в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, уточнені позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнала частково, зазначила, що заборгованість за кредитним договором визнає у загальній сумі 47965,02 гривень, з яких: тіло кредиту 44815,60 гривень та відсотків за користування кредитом 3150,02 гривень. Вимоги щодо стягнення комісії в сумі 15239,10 гривень не визнає. В останнє судове засідання відповідач не зявилась, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги є законними та обґрунтованими, у звязку з чим вони підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.10.2013 року між Публічним акціонерним товариством «Ідея Банк» та відповідачем [PERSON] укладено кредитний договір №Р25.194.71407, згідно умов якого відповідачу було надано кредит в сумі 50000,00 гривень зі сплатою відсотків у розмірі 5,00% річних. Відповідач зобовязалася повертати суму кредиту. 30.09.2015 року між ПАТ «Ідея Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Рантьє» укладено договір факторингу №30/09-1, згідно умов якого останній набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором. 28.02.2017 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Рантьє» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Серет», яку в подальшому перейменовано у Товариство з обмеженою відповідальністю «Нью Файненс Сервіс», укладено договір факторингу №28/02-1, згідно умов якого останній набув право вимоги за вищевказаним кредитним договором. Відповідачем [PERSON] не виконуються умови кредитного договору, згідно розрахунку, наданого позивачем, та станом на 11.02.2016 року заборгованість відповідача за Кредитним договором становить 63204,67 гривень, яка складається із: - 44815,55 гривень заборгованість за тілом кредиту; \~ \~ \~ \~ - 18389,12 гривень заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісіями. Згідно наданих позивачем детальних розрахунків заборгованість відповідача за кредитним договором складається із простроченого боргу в сумі 44815,55 гривень, суми прострочених відсотків 3150,02 гривень, суми простроченої комісії 15239,10 гривень. В силу ст.1054 Цивільного кодексу України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк згідно з вимогами договору. Згідно зі ст.530 Цивільного кодексу України, якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Невиконання відповідачем умов кредитного договору щодо повернення кредитних коштів у встановлений кредитним договором термін, надає право позивачу вимагати від них вчинення цих дій у судовому порядку. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року №15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10 травня 2007 року №168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року №1746цс16. Згідно детального розрахунку заборгованості за кредитним договором судом встановлено, що 15239,10 гривень складає сума простроченої комісії, однак позивачем не зазначено, які саме послуги за вказану комісію надаються відповідачу, що є незаконним, з огляду на викладене, нарахована заборгованість за сплату простроченої комісії в сумі 15239,10 гривень, не підлягає стягненню з відповідача. З таких підстав, суд вважає, що позовні вимоги ТОВ «Нью Файненс Сервіс» підлягають задоволенню частково в загальній сумі 47965,57 грн., яка складається із заборгованості за тілом кредиту в сумі 44815,55 грн. та заборгованості по відсоткам в сумі 3150,02 грн. Також, відповідно до ч.1, ч.2, п.2 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. З урахуванням викладеного, а також того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в частині 47965,57 гривень, що складає 75,89% від заявленої позивачем суми заборгованості, що становить 63204,67 гривень, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 1045,76 гривень, що відповідає 75,89% від сплаченої позивачем суми судового збору під час звернення до суду 1378,00 гривень.

Outcome: partial