Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-07 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернувся до Апеляційного суду м. Києва із зазначеним позовом, а також із клопотанням про визначення підсудності на підставі ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правий режим на тимчасового окупованій території», просить суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором №14214/30/К2 від 17.05.2013 у розмірі3801 грн. 56 коп. та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що між сторонами було укладено кредитний договір згідно якого позивач надав відповідачу кредит на споживчі цілі у розмірі 5700 грн. 00 коп. строком на 12 місяців з 17.05.2013 по 17.05.2014 шляхом перерахування кредиту на поточний (картковий) рахунок відповідача [NUMBER], однак у зазанчені строки відповідачем забов'язання за цим договором не було виконано, кредит не повернено, а нараховані за користування кредитними коштами проценти не сплачені, внаслідок чого виникла заборгованість. Представник позивача у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подавши через канцелярію суду клопотання про слухання справи у відсутності представника позивача, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 57). Відповідач у судове засідання не з'явився повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином електронними повідомленнями на сайті суду на кур'єрським відправленням № 1090542 (а.с. 46, 52, 56, 58, 59). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів згідно ч. 4 ст. 169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що між ПАТ «АБ «Експерс-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №14214/30/К2 від 17.05.2013 згідно якого позивачем було надано відповідачу кредитні кошти у розмірі 5700 грн. 00 коп. на строк 12 місяців з 17.05.2013 по 17.05.2014 (а.с. 5-7). Згідно розрахунку загальної суми заборгованості [PERSON] по кредитному договорі №14214/30/К2 від 17.05.2013 станом на 19.08.2016 складає 3801 грн. 56 коп. з яких: сума простроченої заборгованості 950 грн. 00 коп.; сума прострочених процентів по кредиту 936 грн. 94 коп.; сума пені за несвоєчасне повернення кредиту (згідно п.6.3 кредитного договору) 401 грн. 10 коп.; сума пені за несвоєчасне повернення процентів (згідно п.6.2 кредитного договору) 295 грн. 62 коп.; інфляційні нарахування на суму простроченого кредиту згідно ст. 625, п. 2 ЦК України 647 грн. 90 коп.; сума штрафу згідно кредитного договору п. 6.4 (порушення п.5.2.4, п.5.2.5) 570 грн. 0 коп. (а.с. 8-30). Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки відповідач свої зобов'язання по поверненню кредиту повністю не виконав, суд вважає необхідним стягнути з нього суму заборгованості. Згідно ст. 88 ЦПК України суд покладає на відповідача обов'язок відшкодувати позивачу суму сплаченого судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved