Jurisdiction: civil
Date: 2016-03-03 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті» про визнання частково недійсним кредитного договору. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що між сторонами укладено кредитний договір, за умовами якого позивачем отримано кредит у сумі 236905,31 грн., під 9,9% річних, строком на 60 місяців. Позивач вказує, що положення кредитного договору суперечать статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», ст.ст. 1046, 1054, 1056-1 ЦК України, а саме: в частині визначення еквіваленту платежу по кредиту в іноземній валюті та сплати кредиту по курсу долара США до гривні. Відтак, сукупна вартість отриманого кредиту весь час змінюється в залежності коливання курсу іноземної валюти по відношенню до гривні. Вказані обставини, на думку позивача, порушують права останньої як споживача фінансових послуг. Крім того, позивач вважає, що фактично отримала кредит в доларах США під час дії законодавчої заборони на видачу кредитів в іноземній валюті. Курс іноземної валюти, який позивач застосовує при формуванні рахунків про оплату щомісячних платежів, є набагато вищим ніж готівковий або безготівковий курс, встановлені банком. За таких обставин, позивач просить визнати недійсними положення кредитного договору від 08 травня 2012 року № 50004303 в частині сплати платежів в залежності від обставин, що обумовлюють зміну процентної ставки, у тому числі щодо коливання курсу долара США до української валюти - гривні, зокрема, п.п. 1.3., 2.3, 1.3.1, 1.3.2 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору від 08 травня 2012 року № 50004303; визнати недійсним графік погашення кредиту, що є невід'ємною частиною кредитного договору від 08 травня 2012 року № 50004303, у зв'язку з тим, що зазначений графік не відповідає вимогам чинного законодавства України в частині погашення заборгованості, у тому числі процентів у разі збільшення платежів (в еквіваленті у доларах США); визнати тип процентної ставки за кредитним договором як фіксовану процентну ставку; вважати процентну ставку за кредитним договором встановлену на рівні 9,9% річних, що діяла на момент укладення договору; затвердити суму кредиту за кредитним договором, що підлягає погашенню за весь період дії кредитного договору в розмірі 236905,31 грн.; встановити наступний графік погашення кредиту, що є невід'ємною частиною кредитного договору від 08 травня 2012 року № 50004303, в редакції зазначеній у позовній заяві (а.с. 7-10, т. І); визнати недійсним п. 8.3 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору від 08 травня 2012 року № 50004303, як такий, що не відповідає чинному законодавству України в частині стягнення штрафних санкцій; визнати недійсним п. 2.4 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору від 08 травня 2012 року № 50004303, в частині нарахування процентів за користування кредитом на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою відповідно до графіку погашення кредиту. (а.с. 7-10, 137-138 т. І) Позивач та її представник у судовому засіданні підтримали позовні вимоги, просили суд задовольнити позов у повному обсязі. Позивач зазначила, що вона свідомо та вільно уклала кредитний договір з ТОВ «Порше Мобіліті», однак вважала, що вона отримала кредит в національній валюті України - гривні, із Загальними умовами кредитування була ознайомлена. Крім того, позивач повідомила, що вона не підписувала Графік погашення кредиту, у новій редакції відповідно до додаткової угоди № 1 до кредитного договору, однак з цих підстав вона вказаний графік не оскаржує. Представники відповідача у судовому засіданні заперечували проти задоволення позову, просили суд відмовити у задоволенні позову. Також представниками відповідача до матеріалів справи була долучена заява про відшкодування витрат на правову допомогу у сумі 10000 грн. Зазначили, що кредитний договір, укладений між сторонами, за своїм змістом відповідає вимогам чинного законодавства. Відповідач чітко дотримується та виконує усі умови договору. Так, зокрема, договір не містить жодного положення, яке б дозволяло товариству в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки або інших платежів. У графіку погашення кредиту міститься детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача, така вартість кредиту розписана у процентному та грошовому виразі. Кредитний договір було укладено між позивачем та відповідача без застосування насильства, обману чи зловживання довірою. При підписанні договору позивач взяла на себе усі валютні ризики, які виникають через застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті чинного на момент виставлення рахунка обмінного курсу банку. Позивач була попереджена про дані ризики. Відповідно до положень ЦК України у зобов'язанні може бути визначений грошовий еквівалент в іноземній валюті. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 08 травня 2012 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON] укладено кредитний договір № 50004303, за умовами якого позивач отримала від товариства кредит у сумі 236905,31 грн., строком на 60 місяців, під 9.90% річних, разова комісія за надання кредиту - 2,50 % від суми кредиту. Цільове призначення кредиту - придбання автомобіля марки VW, модель Scirocco, 2012 року випуску. Кредит надається шляхом перерахування коштів на банківський рахунок, одержувач коштів - Порше Інтер Авто Україна. Усі платежі за кредитним договором повинні бути сплачені в гривнях і підлягають розрахунку за відповідним обмінним курсом, що застосовуватиметься до еквіваленту суми кредиту в доларах США, визначеному вище відповідно до ст. 1.3 Загальних умов кредитування. Відповідно до п.п. 1.1 Загальних умов кредитування до кредитного договору сторони встановлюють еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, прийнятній для сторін. Пунктом 1.3 Загальних умов кредитування зазначено, що сторони погодилися, що кошти у повернення кредиту позичальником відображають справедливу вартість кредиту на момент його видачі та забезпечують отримання компанією очікуваної станом на дату сплату таких коштів суми на основі діючого обмінного курсу валюти, як це погоджено сторонами у кредитному договорі. Згідно з п.п. 1.3.1 Загальних умов кредитування розмір платежів, що підлягають сплаті позивачем у повернення кредиту, визначено у гривні на день укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту, який є невід'ємною частиною кредитного договору. В подальшому позичальник сплачує платежі у повернення кредиту відповідно до встановлених компанією ра.хунків у гривні; при цьому розмір платежів розраховується шляхом застосування до еквівалентів платежів у іноземній валюті, вказаних у графіку погашення кредиту, чинного на момент виставлення рахунку обмінного курсу банку, зазначеного у кредитному договорі. Позитивне або від'ємне значення різниці, яка виникла внаслідок зміни або обмінного курсу іноземної валюти на момент виставлення рахунка та обмінного курсу, який діяв на день укладення кредитного договору, по відношенню до основної суми боргу та суми процентів, вказаних у Графіку погашення кредиту, враховується як коригування суми процентів, що підлягає сплаті відповідно до умов цього кредитного договору. Якщо в період між датою виставлення рахунка та датою отримання суми, еквівалентної тій, що зазначена в такому рахунку, обмінний курс, який був використаний компанією, збільшиться більше ніж на 2%, різниця, що виникла внаслідок такого збільшення, виплачується позичальником. Додатково позичальник зобов'язується компенсувати компанії витрати, що пов'язані зі сплатою податку з доходів фізичних осіб, у зв'язку з виникненням у позичальника доходу, пов'язаного зі змінами курсу іноземної валюти, прийнятої сторонами у кредитному договорі, по відношенню до української гривні. Згідно з п. 1.3.2 Загальних умов кредитування до кредитного договору у часткову зміну зазначених вище положень цього пункту компанія матиме право вимагати, щоб платежі у погашення кредиту були розраховані за обмінним курсом (про який було повідомлено банком за два дні до дати виставлення рахунку) іншого банку (Національного Банку України або іншого українського комерційного банку) замість обмінного курсу банку, вказаного вище. Сторони погоджуються, що така вимога може бути поставлена на власний розсуд компанією і без обмежень щодо кількості таких вимог на протязі дії кредитного договору, і для цього не вимагатиметься згода позичальника. Компанія повинна повідомити позичальника про свій намір щодо зміни обмінного курсу за сім робочих днів до дати відповідного платежу, який має бути сплачений позичальником. Новий обмінний курс, про який повідомить компанія в подальшому буде застосовуватися до усіх наступних платежів, які підлягають сплаті позичальником до того моменту, коли компанія повідомить про інше у такому ж порядку. У випадку зміни обмінного курсу згідно з цим пунктом, усі інші умови Загальних умов кредитування повинні в рівній мірі застосовуватись до нового обмінного курсу. Відповідно до п. 2.3. Загальних умов кредитування якщо сторони домовились про змінну процентну ставку, застосовуватимуться наступні правила. Графік погашення кредиту розраховуватиметься на основі змінної процентної ставки у розмірі трьохмісячної ставки EURIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters) та в інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжностей пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters) - якщо еквівалент Суми кредиту у Кредитному договорі виражено у Євро, та трьохмісячної ставки LIBOR, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс та в інших засобах масової інформації, або оприлюднюється через інші загальнодоступні регулярні джерела (у випадку виникнення розбіжностей пріоритет надаватиметься інформації, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс (Reuters)) - у всіх інших випадках. Тому якщо трьохмісячна ставка EURIBOR/LIBOR збільшиться у порівнянні з останнім коригуванням процентної ставки або, відповідно, датою надання Кредиту більше, ніж на 0,25 процентних пунктів, робиться аналогічне абсолютне коригування проценту (з додаванням абсолютної вартості такого збільшення до абсолютного розміру проценту) на дату виставлення рахунку. При цьому максимальний розмір збільшення процентної ставки визначається кон'юнктурою ринку, принципом формування ставки EURIBOR/LIBOR та залежить від коливань вказаних ставок. У цьому випадку компанія готує новий Графік погашення кредиту та направляє його Позичальнику та Поручителю. Новий розмір платежів вступає в силу на 16-й календарний день з дня надіслання повідомлення та нового Графіку погашення кредиту на адресу Позичальника та Поручителя і не потребують підписання або іншого узгодження з Позичальником і Поручителем. З моменту набрання чинності, умови щодо розміру платежів, визначені у новому Графіку погашення кредиту, застосовуватимуться на заміну відповідних умов, визначених Сторонами при укладенні Кредитного договору. (пункту 2.3.1. Загальних умов кредитування) Пунктом 2.4 Загальних умов кредитування передбачено, що нарахування процентів відбувається: щомісячно, 15 числа поточного місяця. Період нарахування процентів починається з першого календарного дня місяця і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. Проценти нараховуються за методом «30/360», відповідно до графіка погашення кредиту. Проценти нараховуються на еквівалент суми кредиту в іноземній валюті, яка залишається неповернутою, відповідно до графіка погашення кредиту. При цьому проценти не нараховуються за період з дати отримання кредиту і до першого календарного дня наступного місяця. Згідно з п. 8.3 Загальних умов кредитування за кожен випадок порушення позичальником умов статей 5.1. - 5.4., 8.2 позичальник сплачує компанії штраф в українських гривнях у розмірі еквіваленту 15 євро чи 20 доларів США відповідно до еквіваленту суми кредиту у кредитному договору за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі на момент направлення компанією першої вимоги щодо сплати, та відповідно у розмірі еквіваленту 20 Євро чи 25 доларів США в українських гривнях за направлення другої вимоги щодо сплати за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі на момент направлення компанією другої вимоги, та у розмірі еквіваленту 25 Євро чи 30 доларів США в українських гривнях за направлення третьої вимоги щодо сплати за обмінним курсом банку, зазначеного у кредитному договорі на момент направлення компанією другої вимоги (якщо компанія вирішить надіслати таку третю вимогу). Відповідно до п. 9.5 Загальних умов кредитування, підписанням даних умов позичальник підтверджує, що Компанія належним чином ознайомила позичальника із інформацією, передбаченою ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», а також що позичальник ознайомився з правилами надання фінансових послуг, затверджених компанією. У додатку до кредитного договору сторонами погоджено Графік погашення кредиту, у якому, зокрема, визначено еквівалент в доларах США суми платежу за розрахунковий період, погашення суми кредиту та процентів за користування кредиту, залишок несплаченого кредиту. (а.с. 16-18, т.І) Кредитний договір та додатки до такого (Загальні умови кредитування та Графік погашення кредиту) укладені між сторонами у письмовій формі, підписані сторонами. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Особливості регулювання відносин за договором про надання споживчого кредиту встановлені законом. За приписами ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. У відповідності до положень ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитодавець зобов'язаний письмово повідомити позичальника, поручителя та інших зобов'язаних за договором осіб про зміну процентної ставки не пізніш як за 15 календарних днів до дати, з якої застосовуватиметься нова ставка. У кредитному договорі встановлюється порядок розрахунку змінюваної процентної ставки із застосуванням погодженого сторонами індексу. Порядок розрахунку змінюваної процентної ставки повинен дозволяти точно визначити розмір процентної ставки за кредитом на будь-який момент часу протягом строку дії кредитного договору. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Індекс, що використовується у формулі визначення змінюваної процентної ставки, повинен відповідати таким вимогам: 1) поточне значення індексу повинно періодично, але не рідше одного разу на місяць, публікуватися в засобах масової інформації або оприлюднюватися через інші загальнодоступні регулярні джерела інформації. Кредитний договір повинен містити посилання на джерело інформації про відповідний індекс; 2) індекс повинен ґрунтуватися на об'єктивних індикаторах фінансової сфери, що дозволяють визначити ринкову вартість кредитних ресурсів; 3) значення індексу повинно встановлюватися незалежною установою з визнаною діловою репутацією на ринку фінансових послуг. У разі застосування змінюваної процентної ставки у кредитному договорі повинен визначатися максимальний розмір збільшення процентної ставки. Статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів», в редакції чинній на час укладення оспорюваного договору, врегульовані права споживача в разі придбання ним продукції у кредит. Так, за змістом вказаної норми закону договір про надання споживчого кредиту укладається між кредитодавцем та споживачем, відповідно до якого кредитодавець надає кошти (споживчий кредит) або бере зобов'язання надати їх споживачеві для придбання продукції у розмірі та на умовах, встановлених договором, а споживач зобов'язується повернути їх разом з нарахованими відсотками. Надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Договір про надання споживчого кредиту укладається у письмовій формі, один з оригіналів якого передається споживачеві. Обов'язок доведення того, що один з оригіналів договору був переданий споживачеві, покладається на кредитодавця. У договорі про надання споживчого кредиту зазначаються: 1) сума кредиту; 2) детальний розпис сукупної вартості кредиту для споживача (у процентному значенні та грошовому виразі) з урахуванням відсоткової ставки за кредитом та вартості всіх послуг (реєстратора, нотаріуса, страховика, оцінювача тощо), пов'язаних з одержанням, обслуговуванням, погашенням кредиту та укладенням договору про надання споживчого кредиту; 3) дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; 4) право дострокового повернення кредиту; 5) річна відсоткова ставка за кредитом; 6) умови дострокового розірвання договору; 7) інші умови, визначені законодавством. Редакція статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», наведена вище, набула чинності 16 жовтня 2011 року на підставі Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг». Згідно з ст. 524 ЦК України зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. За правилами ст. 533 ЦК України грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. У відповідності до положень ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). За приписами ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини. Матеріалами справи підтверджено, що між сторонами виникли кредитні правовідносини на підставі укладеного договору. Цільовим призначення кредиту є придбання позивачем автомобіля марки Volkswagen, модель Scirocco, 2012 року випуску. Вказаний автомобіль придбаний позивачем на підставі договору купівлі-продажу автомобіля № 361467 від 10 травня 2012 року, укладеного з ТОВ «Порше Інтер Авто Україна». (а.с. 148-150 т.І) Згідно з видатковою накладною від 10 травня 2012 року № 573 вартість придбаного позивачем автомобіля становить 278712,13 грн. (а.с. 169 т.І) Оспорюваний позивачем кредитний договір був укладений в період дії заборони на видачу кредитів фізичним особам в іноземній валюті. Така заборона встановлена ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Аналіз вищенаведених положень кредитного договору дозволяє дійти наступних висновків. При укладенні кредитного договору сторони визначилися з усіма істотними умовами договору, зокрема, встановили суму кредиту, процентну ставку за користування кредитними коштами, строк кредиту, його цільове призначення, тощо. Так, сума кредиту становила 236905,31 грн. При цьому, сторони договору встановили еквівалент суми кредиту в іноземній валюті доларах США, вказавши курс для обчислення такого еквіваленту. Виходячи з положень п. 1.3. Загальних умов кредитування, розмір платежів, які має сплачувати позичальник в рахунок повернення кредиту, розраховується на підставі еквіваленту платежу в іноземній валюті із застосуванням обмінного курсу долара США до гривні. Банківська установа, на підставі інформації якої визначається обмінний валютний курс для здійснення розрахунку щомісячного платежу по кредиту, може бути обрана (змінена) відповідачем на власний розсуд, без погодження з позичальником. Згідно з рахунками-фактурами, які отримувала позивач від відповідача, розмір щомісячного платежу на погашення кредиту та сплату процентів за користування кредитними коштами коливався кожного місяця. В порівнянні з червнем 2014 року щомісячний платіж за листопад 2014 року збільшився майже на 10%. (а.с. 203-208 т.І) Отримавши кредит в національній валюті, позивач здійснює виконання договірного зобов'язання з прив'язкою курсу долара США до гривні, оскільки щомісячний платіж розраховується на підставі еквіваленту його розміру, вираженого в іноземній валюті. Вказані положення кредитного договору, а саме: п. 1.3., у тому числі п.п. 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3, п. 2.4. в частині слів третього речення «… в іноземній валюті…» Загальних умов кредитування, порушують права позивача як споживача фінансових послуг, оскільки на час укладення кредитного договору [PERSON] була позбавлена можливості отримати інформацію про орієнтовну сукупну вартість кредиту у національній валюті України. Незважаючи на заборону видачі кредитів фізичним особам в іноземній валюті, позивач несе за свій власний рахунок усі валютні ризики, пов'язані з коливанням курсу гривні по відношенню до іноземної валюти, які можуть виникнути у кредитора. Таким чином, оспорюваний позивачем кредитний договір за своїм змістом є завуальованим кредитуванням фізичної особи в іноземній валюті, оскільки позичальник здійснює повернення кредиту фактично у сумі 29469,50 доларів США, розрахованого у гривні за обмінним курсом на день сплати певного платежу, а також сплачує відсотки за користування кредитними коштами, виходячи з розміру платежів, виражених в іноземній валюті. При цьому, позичальником було отримано в кредит 236905,31 гривень, розрахунок за придбаний автомобіль також проводився у національній валюті України. Такі висновки суду узгоджуються також з графіком погашення кредиту, який був викладений сторонами у новій редакції 15 травня 2014 року. У вказаному графіку взагалі відсутні суми платежів у національній валюті України, сторонами застосована лише іноземна валюта. (а.с. 237-239 т.І) Отже, на момент укладення оспорюваного правочину положення пункту 1.3., у тому числі п.п. 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3, пункту 2.4. в частині слів третього речення «… в іноземній валюті…» Загальних умов кредитування - додатку до Кредитного договору від 08 травня 2012 року № 50004303, укладеного між ТОВ «Порше Мобіліті» та [PERSON], є такими, що суперечать змісту статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів». Крім того, графік погашення кредиту в частині визначення суми платежу, погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом, залишку несплаченого кредиту як еквівалента у доларах США також не відповідає положенням ст. 11 вказаного Закону. Також суд доходить висновку про визнання недійсним п. 2.3.1 Загальних умов кредитування, оскільки зміст вказаного пункту договору суперечить положенням ст. 1056-1 ЦК України. Зазначена умова кредитного договору дає право кредитору вносити зміни до Графіку погашення кредиту в частині визначення розміру процентної ставки без згоди та узгодження з позичальником та його підписання сторонами. Крім того, порядок повідомлення позичальника про новий Графік погашення кредиту, запроваджений у п. 2.3.1 Загальних умов кредитування, не відповідає вимогам ч. 4 ст. 1056-1 ЦК України, оскільки новий Графік вступає в силу на 16 день з дня надіслання повідомлення, а не отримання такого нового графіку позичальником. За змістом ст. 217 ЦК України, правочин може бути визнаний частково недійсним, якщо можливо припустити вчинення правочину без включення до нього недійсної частини. Вищевказані положенням кредитного договору встановлюють порядок розрахунку розміру щомісячного платежу з повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами. Приймаючи до уваги те, що сторонами під час укладення кредитного договору у графіку погашення кредиту встановлені суми платежів у гривні, такий кредитний договір може бути виконаний позичальником у разі визнання наведених положень договору недійсними в частині. До того ж, спірний правочин залишається вчиненим, оскільки в частині дійсності істотних умов кредитного договору позивачем не оспорюється. За таких обставин, суд доходить висновку про задоволення позову в частині визнання недійсними п. 1.3., у тому числі п.п. 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3, підпункту 2.3.1 пункту 2.3., пункту 2.4. в частині слів третього речення «… в іноземній валюті…» загальних умов кредитування - додатку до Кредитного договору від 08 травня 2012 року № 50004303, а також Графіку погашення кредиту - додатку до Кредитного договору від 08 травня 2012 року № 50004303, в частині визначення суми платежу, погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом, залишку несплаченого кредиту як еквівалента у доларах США. Щодо позовних вимог про визнання типу процентної ставки за кредитним договором як фіксованої процентної ставки, встановленої на рівні 9,9% річних судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. У разі застосування змінюваної процентної ставки кредитор самостійно, з визначеною у кредитному договорі періодичністю, має право збільшувати та зобов'язаний зменшувати процентну ставку відповідно до умов і в порядку, встановлених кредитним договором. Кредитор не має права змінювати встановлений кредитним договором порядок розрахунку змінюваної процентної ставки без згоди позичальника. Відповідно до умов п. 2.3 Загальних умов кредитування та основних умов кредиту, визначених у кредитному договорі, сторони домовилися, що процентна ставка за цим договором є змінною та становить 9,90% річних. Розмір процентної ставки розраховується на підставі трьохмісячної ставки Euribor/Libor, що публікується міжнародним інформаційним агентством Рейтерс. Такі умови кредитного договору відповідають умовам чинного законодавства України. Визначення типу процентної ставки та встановлення певного її розміру у судовому порядку є втручанням у договірні стосунки, що виникли між сторонами. При цьому, позивачем не заявлені вимоги про визнання кредитного договору в цій частині недійсним. Також позивач просить встановити графік погашення кредиту в редакції, наведеної позивачем. Такі позовні вимоги також не підлягають задоволенню, оскільки з приводу встановлення графіку сторони повинні дійти згоди, що виключається в разі визначення змісту графіка на підставі судового рішення. Крім того, суд звертає увагу, що графік погашення кредиту вже підписаний сторонами та може виконуватися позичальником за виключенням тієї частини, яка визнана судом недійсним. Щодо позовних вимог в частині визнання недійсним п. 8.3 Загальних умов кредитування суд дійшов наступних висновків. Пунктом 8.3. Загальних умов кредитування передбачена відповідальність сторін, зокрема, відповідальність позичальника за невиконання або неналежне виконання договірних зобов'язань, пов'язаних з цільовим використання кредиту, повідомленням про зміну особових даних позичальника, укладенням інших договорів кредиту. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. У вказаному пункту сторонами визначена відповідальність позичальника у формі штрафу, який розраховується у твердій грошовій сумі з прив'язкою до еквівалента в іноземній валюті (доларах США або Євро). Такий механізм визначення розміру штрафних санкцій відповідає чинному законодавству України, підстави для визнання недійсним п. 8.3. Загальних умов кредитування відсутні. Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про часткове задоволення позову та вирішує визнати недійсним кредитний договір від 08 травня 2012 року № 50004303 в частині пункту 1.3., у тому числі п.п. 1.3.1, 1.3.2, 1.3.3, підпункту 2.3.1 пункту 2.3., пункту 2.4. в частині слів третього речення «… в іноземній валюті…» загальних умов кредитування (додаток до Кредитного договору від 08 травня 2012 року № 50004303), а також визнати недійсним Графік погашення кредиту - додаток до Кредитного договору від 08 травня 2012 року № 50004303, у тому числі в редакції відповідно до додаткової угоди № 1 від 15 травня 2014 року, в частині визначення суми платежу, погашення суми кредиту, процентів за користування кредитом, залишку несплаченого кредиту як еквівалента у доларах США. У задоволенні решти позовних вимог суд вирішує відмовити з підстав наведених вище. Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи, до складу яких, зокрема, включені витрати на правову допомогу. Згідно зі ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. За правилами ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивачем заявлено вісім вимог немайнового характеру, загальний розмір судового збору у даному випадку становить 1948,80 грн. При вирішенні справи судом частково задоволенні позовні вимоги. Відтак, суд присуджує до стягнення з відповідача в дохід держави судовий збір у сумі 730,80 грн. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Крім того, відповідач подав заяву про стягнення з позивача понесених витрат на правову допомогу. 15 жовтня 2010 року між ТОВ «Юридична фірма Вернер і Партнери» та ТОВ «Порше Мобітілі» укладено договір про надання юридичних послуг № 24/2010. відповідачем були оплачені юридично-консультаційні послуги у справі за позовом [PERSON] у сумі 10000 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 01 липня 2015 року № 50008287. Відповідно до вимог наведеного Закону година участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді розраховується на підставі мінімальної заробітної плати у місячному розмірі. Розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не міг перевищувати 487,20 грн. за одну годину у період до 01 вересня 2015 року, а з 01 вересня 2015 року - 551,20 грн. Протягом розгляду справи відбулося шість судових засідань, загальною тривалістю 2 години 44 хвилини. В усіх судових засіданнях приймали участь довірені особи ТОВ «Юридична фірма Вернер і Партнери», які представляли інтереси відповідача. Також представник відповідача знайомився з матеріалами справи. Загальний граничний розмір витрат на правову допомогу становить 2090,52 грн., а саме: 487,20 грн. х 1,30 год. (участь у судових засіданнях) + 551,20 грн. х 1,14 год. (участь у судових засіданнях) + 487,20 грн. (ознайомлення з матеріалами справи). З урахуванням часткового задоволення позовних вимог з позивача на користь відповідача підлягають до стягнення витрати на правову допомогу у розмірі 1045,26 грн.

Outcome: partial