Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-07 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Посилається на те, що 30.08.2011 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 749111867. 28.03.2014 р. між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення права вимоги № 37/14-ФНКю, відповідно до якого позивач набув права грошової вимоги за кредитним договором в сумі 46699.9 грн., з яких: 11611.99 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 1.25 грн. заборгованість за відсотками; 12516.74 грн. заборгованість за платою за управлінням кредитом; 22569.92 грн. заборгованість за пенею. На виконання договору відступлення права вимоги відповідачу було направлено повідомлення про відступлення права вимоги. У звязку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договору позивачем на адресу відповідача було направлено повідомлення з вимогою достроково погасити загальну суму боргу по кредитному договору. Однак всупереч умовам кредитного договору, незважаючи на повідомлення, відповідач не виконав свого зобовязання і після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідача, останній не здійснив жодного платежу для погашення кредитної заборгованості. Просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 749111867 від 30.08.2011 р. в розмірі 46699.9 грн. Представник позивача в судове засідання не зявився, так як відповідно до прохальної частини позову та наявного в матеріалах справи письмового клопотання просить здійснювати розгляд справи за відсутності представника позивача, позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, хоч про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав та просить у його задоволенні відмовити з підстав викладених у письмових запереченнях на позовну заяву. Пояснив, що позивач, заявляючи про наявність у нього права вимоги до відповідача за кредитним договором, покликається на договір. У цьому договору зазначено, що він від імені позивача підписаний його генеральним директором [PERSON] Проте, у матеріалах справи відсутні будь-які докази того, що вказана особа на момент підписання договору дійсно була генеральним директором позивача чи мала до нього якесь відношення. Між тим, п. 1.2. договору встановлено, що перехід від товариства до позивача прав вимоги до боржників відбувається в момент отримання позивачем по акту приймання-передачі реєстру боржників. Таким чином, доказом, що засвідчує передачу (відступлення) товариством прав вимоги позивачеві, є підписаний сторонами договору акт приймання-передачі реєстру боржників (згідно з п. 9.8. договору додаток № 2). Натомість позивач не надав суду копії акту приймання-передачі реєстру боржників, який є невідємною частиною договору, а наданий ним витяг з додатку № 1 реєстр боржників не підтверджує переходу права вимоги за договором. Більше того, з такого витягу слідує, що додаток № 1 до договору підписаний 28.03.2014 р. (у день укладення договору) від імені позивача генеральним директором [PERSON] Проте, за даними ЄДРПОУ [PERSON] є керівником позивача лише з 02.07.2014 р., а тому не міг підписати вказаний додаток № 1 до договору. Отже, позивач не довів, що між ним та товариством взагалі укладено договір, а права вимоги за ним, у тому числі і до відповідача, перейшли до позивача. Відповідач не отримав від первісного кредитора у зобовязанні товариства жодного повідомлення про відступлення позивачеві права вимоги за кредитним договором. З урахуванням викладеного відповідач має право не виконувати своїх обовязків позивачеві по сплаті будь-яких коштів за кредитним договором. Наявне у матеріалах справи повідомлення про відступлення прав вимоги не може вважатися доказом у справі, оскільки воно взагалі не відповідає вимогам документа через відсутність жодного підпису особи, відповідальної за зміст цього повідомлення. Таким чином, всупереч вимогам ст.ст. 10, 60 ЦПК України позивач жодними належними і допустимим доказами не обґрунтував правовірність позовних вимог і не довів, що у відповідача настав строк виконання зобовязання зі сплати коштів саме позивачеві. Відтак, позивач не довів своє право вимагати від відповідача виконання зобовязань за кредитним договором на свою користь. Тому, позовні вимоги у даній справі не підлягають задоволенню. Заявлений до стягнення розмір пені значно перевищує розмір заборгованості за тілом кредиту. Зазначене зумовлює застосування судом загальних засад цивільного законодавства, встановлених п. 6 ч. 1 ст. 3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, і зменшення судом заявленого до стягнення розміру пені.Наданий позивачем розрахунок заборгованості є некоректним та не може прийматися в якості належного доказу по справі, оскільки розмір нарахованої позивачем плати за управління кредитом є змінним, а тому суперечить умовам кредитного договору, згідно з яким така плата є сталою величиною і вона становить 3.9 % від суми кредиту (897 грн.). Водночас, з цього ж розрахунку вбачається, що пеня нарахована з суми, що значно перевищує заборгованість за тілом кредиту, що також не відповідає вимогам закону. Тобто, позивач також не довів обґрунтованість розміру заявлених до стягнення з відповідача коштів. Позивач розпочав нарахування пені з 29.03.2013 р., а позов предявив у травні 2015 року, у звязку з чим вимоги про стягнення пені заявлені ним поза межами строку позовної давності. На підставі викладеного відповідач заявляє про застосування у даній справі позовної давності, строк якої сплив. Таким чином, заявлені позивачем з пропуском строку позовної давності позовні вимоги не підлягають задоволенню. Відповідач за надання правової допомоги адвоката сплатив 7475 грн., що стверджується відповідним договором з адвокатом від 18.07.2016 р. № 22/с, розрахунком вартості правової допомоги та квитанцією до прибуткового касового ордера від 02.11.2016 р. № 19, які просить стягнути з позивача. Заслухавши пояснення представника відповідача та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON] укладено 30 серпня 2011 року кредитний договір № 749111867, згідно з умовами якого він отримав кредит у сумі 23000 грн., із процентною ставкою 0.01 % річних, строком на 36 місяців, із платою за управління кредитом 3.9 % від суми кредиту, що становить 897 грн., пені 1 % від суми прострочення за кожний день прострочення (а.с. 4). Сторонами також підписано умови надання кредиту та графік платежів, яким встановлено щомісячний платіж., кінцевий термін повернення кредиту 29 серпня 2014 року (а.с. 5, 6). Обумовлену кредитним договором суму відповідач отримав, що стверджується заявою на видачу готівки № 1037434 від 30.08.2011 р. та платіжним дорученням № 17847095 від 30.08.2011 р. (а.с. 16, 17). Свої зобовязання за кредитним договором відповідач виконував неналежним чином, допускав прострочення платежів, а з 29 березня 2013 року зовсім припинив виконання зобовязань за кредитним договором, внаслідок чого станом на 28 березня 2014 року виникла заборгованість в сумі 46699.9 грн., з яких: 11611.99 грн. заборгованість за кредитом; 1.25 грн. заборгованість за відсотками; 12516.74 грн. заборгованість за платою за управління кредитом; 22569.92 грн. заборгованість за пенею, що стверджується розрахунком заборгованості (а.с. 22). 28 березня 2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір відступлення права вимоги № 37/14\~ФНКю (а.с. 27, 28). Згідно з витягом з Реєстру боржників від 28 березня 2014 року первісний кредитор відступає новому кредитору право вимоги від [PERSON] коштів (включаючи суму заборгованості за основною сумою боргу, за відсотками, платою за управління кредитом та пенею), а всього 46699.9 грн., право одержання яких належить первісному кредитору на підставі кредитного договору № 749111867 (а.с. 26). У відповідності до\~ст. 512 ЦК України\~кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав\~іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобовязанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобовязанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. Згідно з\~ст. 514 ЦК України\~до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Заміна осіб у зобовязанні повязана з тим, що попередні учасники зобовязань вибувають з цих відносин, а їх права та обовязки переходять до субєктів, які їх замінюють. Відповідно до\~ст. 516 ЦК України\~заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання зобовязання є належним. Пунктом 11 укладеного [PERSON] кредитного договору передбачено, що підписанням цього договору позичальник надав згоду на заміну кредитодавця на нового кредитодавця, що передбачає перехід всіх прав (відступлення всіх прав вимоги) та перехід всіх обовязків (переведення всіх боргів) кредитодавця до іншої особи. У разі прийняття кредитодавцем рішення про зазначену заміну сторони за цим договором (зазначений перехід прав і обовязків кредитодавця до іншої особи) додаткова згода від позичальника не вимагається. 04 квітня 2014 року за вих. № 000831893 позивач цінним листом направив відповідачу повідомлення про відступлення права грошової вимоги, заміну кредитора, розмір заборгованості за кредитним договором та реквізити, за якими необхідно перераховувати заборгованість (а.с. 23-25). Як вбачається з матеріалів справи,\~[PERSON] з 29 березня 2013 року не проводив погашення кредитної заборгованості ні ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень», ні ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». На підставі наведених доказів, суд дійшов висновку про те, що у встановленому законом порядку ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» передало ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги за кредитним договором, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та відповідачем [PERSON], який не проводив погашення кредитної заборгованості ні первісному кредитору, ні новому кредитору позивачу. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеною в постанові від 23 вересня 2015 року у справі № 6-979 цс15, яка згідно зі\~ст. 360-7 ЦПК України\~є обовязковою для судів. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України, зобовязання повинні виконуватися належним чином і в термін передбачений договором, одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається, боржник не звільняється від відповідальності за невиконання грошового зобовязання. За правилами ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобовязання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (ст. 1049 ЦК України). Статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобовязання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Крім того, частиною 3\~ст. 551 ЦК України\~передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~ст. 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4\~ст. 10 ЦПК України\~щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків. Як встановлено судом, з наданого позивачем розрахунку заборгованості слідує, що основна заборгованість за кредитним договором становить 11611.99 грн., заборгованість за відсотками 1.25 грн., в той час як розмір пені визначено 22569.92 грн., що є значно більшим за розмір основної заборгованості та не відповідає загальним засадам цивільного законодавства (справедливості та розумності). Враховуючи наведене суд вважає за можливе застосувати до спірних правовідносин норму ч. 3\~ст. 551 ЦК України\~та зменшити розмір пені до 11600 грн. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями, висловленими Верховним Судом України у постановах від 3 вересня 2014 року у справі № 6-100цс 14 та від 4 листопада 2015 року у справі № 6-1120цс15. Таким чином, загальний розмір заборгованості [PERSON] за кредитним договором становитиме 35729.98 грн., з яких: 11611.99 грн. заборгованість за основною сумою боргу; 1.25 грн. заборгованість за відсотками; 12516.74 грн. заборгованість за платою за управління кредитом; 11600 грн. заборгованість за пенею, яку з нього слід стягнути на користь позивача. Доводи представника відповідача про застосування у даній справі позовної давності щодо вимоги про стягнення пені, як такої, що заявлена позивачем поза межами строку позовної давності, а також щодо розміру нарахованої позивачем плати за управління кредитом,не заслуговують на увагу, оскільки суперечать обставинам справи та спростовуються її матеріалами. Відповідно до ч. 1\~ст. 628 ЦК України,\~зміст договору як угоди (правочину) складає сукупність визначених на розсуд сторін і погоджених ними умов, у яких закріплюються їхні права та обовязки, що складають зміст договірного зобовязання. Пунктом 6 укладеного [PERSON] кредитного договору передбачено, що відповідно до цього договору до складу плати за кредитом (сукупної вартості кредиту) входять плата за річною процентною ставкою, плата за надання кредиту та плата за управління кредитом. Плата за управління кредитом входить до складу щомісячного платежу відповідно до графіку платежів. За умовами п. 7 кредитного договору загальні умови з надання кредитів затверджуються наказом директора ТОВ «ФК «ЦФР». Підписанням цього договору позичальник засвідчив (підтвердив) прийняття загальних умов з надання кредитів в якості невідємних умов цього договору. За загальним правилом період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік (п. 1 ч. 2\~ст. 258 ЦК України), а із п. 24 загальних умов, які затверджені наказом директора ТОВ «ФК «ЦФР» № 09 від 20 лютого 2009 року, вбачається, що позовна давність за спорами, які виникають з кредитного договору, включно з відшкодуванням збитків, сплати неустойки (штрафу, пені) тощо, становить 50 років (а.с. 18-20). У п. 12 укладеного кредитного договору зазначено, що підписанням цього договору позичальник засвідчує (підтверджує), що один з оригінальних примірників цього договору, включно із загальними умовами з надання кредитів, переданий кредитодавцем позичальникові в день підписання цього договору позичальником. З розрахунку заборгованості, який представником відповідача не спростований, вбачається, що кошти, які надходили від [PERSON] на погашення кредиту розподілені відповідно до визначеної кредитним договором черговості і обрахований позивачем розмір заборгованості по тілу кредиту та платі за кредитом відповідає умовам договору та відомостям про розмір сплачених відповідачем сум на виконання кредитних зобовязань. Враховуючи викладене суд вважає, що позов слід задовольнити частково і стягнути з відповідача [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором № 749111867 від 30 серпня 2011 року в розмірі 35729.98 грн. З урахуванням положень ст. 88 ЦПК України з [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пропорційно задоволених вимог в сумі 357.29 грн. сплаченого судового збору, а вимоги представника відповідача про стягнення з позивача на користь відповідача витрат на оплату правової допомоги задоволенню не підлягають.

Outcome: partial