Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-12 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON], діючий на підставі довіреності від імені [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності та усунення перешкод в користуванні майном, уточненим в ході розгляду справи. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що з 14.09.1991 року по 09.11.2012 року перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], в період якого ними було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS] та легковий автомобіль Лада Калина, 2006 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER]. Оскільки після припинення шлюбних відносин відповідачка перешкоджає його проживанню у спільній квартирі, позивач просив суд визнати за ним право власності на 1/2 частину спірного нерухомого майна, вселити його у зазначену квартиру та визначити порядок користування квартирою, виділивши йому у користування жилу кімнату 3 площею 12,1 кв.м. та балкон ІІ площею 4,3 кв.м., а [PERSON] - жилу кімнату 2 площею 17,6 кв.м. та балкон І площею 5,4 кв.м., інші ж кімнати залишити у загальному користуванні сторін. Крім того, зважаючи на те, що між сторонами не досягнуто домовленостей щодо поділу легкового автомобіля Лада Калина, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на його користь ? частини вартості вказаного транспортного засобу. В грудні 2013 року [PERSON], діюча на підставі довіреності від імені [PERSON], звернулася до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про визнання особистою приватною власністю квартири [ADDRESS], посилаючись на те, що спірне майно повністю придбано за кошти її батька - [PERSON], підтвердженням чого є відповідні розписки від 27.07.1999 року та 02.03.2000 року. В судовому засіданні представник позивача первісні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, в той час як в задоволенні зустрічних позовних вимог просив відмовити. Відповідач та представник відповідача зустрічні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити. В задоволенні первісних позовних вимог просили відмовити, посилаючись на їх безпідставність. Ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 12.05.2014 року позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з [PERSON] на його користь ? частини вартості легкового автомобіля Лада Калина (ВАЗ 11183), 2006 року випуску, кузов [NUMBER], державний реєстраційний номер [NUMBER] залишено без розгляду. Заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, суд вважає, що первісні позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, а зустрічні позовні вимоги - відхиленню з наступних підстав. Судом встановлено, що з 14.09.1991 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому Суворовським районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Херсона, актовий запис №526. Заочним рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 09.11.2012 року шлюб між сторонами розірвано. У період перебування сторін у шлюбі придбано квартиру [ADDRESS]. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 25.04.2013 року в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ майна встановлено, що зазначена квартира придбана за спільні кошти подружжя, для сумісного проживання та спростовані висновки [PERSON], що вказане майно було придбане за її особисті кошти. В наведеній частині рішення Суворовського районного суду м. Херсона від 25.04.2013 року залишене без змін ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 10.07.2013 року. Згідно з ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Відповідно до ст.28 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. В судовому засіданні відповідачка та її представник вказували про, те що спірне майно не є спільною сумісною власністю подружжя, відповідно не посилалися щодо відступу від начала рівності часток подружжя. Зважаючи на те, що судовим рішенням, яке набрало чинності встановлено факт того, що спірна квартира є спільною сумісною власністю подружжя і вказаний факт відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України доказуванню не підлягає, суд вважає позовні вимоги в частині визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину спірного нерухомого майна обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Разом з тим, первісні позовні вимоги в частині вселення та визначення порядку користування квартирою задоволенню не підлягають з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] зареєстрований та проживає в [ADDRESS] Крім того, ? частина зазначеної квартири належала позивачеві на праві власності до січня 2014 року, а 20.01.2014 року відчужена на підставі договору дарування [PERSON] З пояснень сторін та наданих доказів вбачається, що позивач тривалий час не проживає у спірній квартирі з власної ініціативи та не надав доказів щодо вчинення позивачем перешкод у користуванні майном, а також необхідності його вселення тобто наявності спору щодо вказаних правовідносин. Отже, на думку суду, в цій частині позовні вимоги є передчасними, позивач не позбавлений можливості захистити своє право в разі виникнення спору між сторонами. Також не підлягають задоволенню зустрічні позовні вимоги, оскільки їх обґрунтування спростовуються висновками суду щодо підстав задоволення первісних позовних вимог. Крім того, вказані вимоги не відповідають ст.16 ЦК України, а тому в їх задоволенні слід відмовити. Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню від задоволеної частини позовних вимог судовий збір в розмірі 229,40 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial