overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-26 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявленого позову позивачка вказала, що з 04 червня 2011 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, зареєстрованому Баглійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 88. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Шлюбні відносини припинили з серпня 2015 року. Причиною розпаду сімї стали: протилежні погляди на життя, різниця характерів, відсутність взаєморозуміння та довіри. Відповідач матеріально сімю не підтримує. Вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Між ними спору стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати разом з нею. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не зявилась. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Предявлені позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився. Судом про день, час та місце слухання справи повідомлений. Суду про поважність причини неявки у судове засідання не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з серпня 2015 року. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Позивачка вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Між сторонами спору стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу дитина залишається проживати з позивачкою. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-21 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на своє утримання до досягнення дитиною трирічного віку у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку (доходу). В обґрунтування пред'явленого позову позивачка посилається на те, що з 19 жовтня 2013 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 492. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Сімейні відносини припинили з січня 2016 року. На даний період часу вона ніде не працює у зв'язку з тим, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою трирічного віку, тому потребує додаткової матеріальної допомоги з боку відповідача. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не з'явилась. Подала суду заяву, у якій просила справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився. Подав суду заяву, у якій просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.2 ст.84 Сімейного Кодексу України: дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. У судовому засіданні встановлено, що сторони є батьками неповнолітньої [PERSON], [INFO], яка мешкає разом з позивачкою та знаходиться на її утриманні. На даний період часу позивачка ніде не працює у зв'язку з тим, що перебуває у декретній відпустці по догляду за дитиною до досягнення донькою трирічного віку, тому потребує додаткової матеріальної допомоги з боку відповідача. Добровільно матеріальну допомогу на утримання дитини відповідач не надає. Згідно ч.1 ст.80 Сімейного кодексу України: аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Заяви про визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі у ході судового розгляду від сторін не надходили. При визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги, що відповідач матеріальну допомогу на утримання непрацездатної дружини добровільно не надає, не працює, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити. Відповідно до п.1 ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Задовольняючи позов, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому в якому зазначила, що 28.07.2004 р. помер її батько [PERSON] і відкрилась спадщина на спадкове майно у виді: - ? частини жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Роксолани, вул. Спеціалістів,17; -земельної ділянки площею 0,431 га, з якої 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка) і 0,181 га для ведення особистого підсобного господарства, що розташована за зазначеною вище адресою. Спадкоємцями за законом перщої черги після смерті спадкодавця були вона, її мати і дружина спадкодавця [PERSON], померла 05.06.2011 р., а також її брат та син спадкодавця [PERSON], який спадщину після смерті батька не приймав. Вона в установленому законом порядку своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину жилого будинку, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку їй відмовлено з тих підстав, що право власності спадкодавця на це майно було підтверджене одним державним актом, у якому зазначені два цільових призначення землі. З наведених підстав позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті спадкодавця на ? частину земельної ділянки площею 0,1809 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5123783700:02:001:0336, та ? частину земельної ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5123783700:02:001:0335, які розташовані за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Роксолани, вул. Спеціалістів, діл. №17. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала. Відповідач позов визнав повністю. Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] помер 28.07.2004 р. (а.с. 10) Позивач була дочкою спадкодавця і відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги. (а.с. 7-9) Позивач своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на ? частину жилого будинку з господарчими будівлями та спорудами, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку їй відмовлено у звязку з тим, що у державному акті на право приватної власності спадкодавця на земельну було зазначено два цільових призначення землі. (а.с. 13,19) Право власності спадкодавця на земельну ділянку підтверджено державним актом. (а.с.16)

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-19 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 01.07.2009 р. померла її мати [PERSON] і відкрилась спадщина на спадкове майно у вигляді: - жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Йосипівка, вул. Леніна,57; -земельної ділянки площею 2,5285 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, Йосипівська сільська рада, масив №10, ділянка №12. Вона єдиний спадкоємець за законом, своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їм відмовлено з тих підстав, що право власності спадкодавця за його життя на житловий будинок не було в установленому законом порядку зареєстровано, та втрачено оригінал державного акта на право власності на земельну ділянку. З наведених підстав позивачка просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері на зазначене вище спадкове майно. Йосипівська сільська рада та Овідіопольська районна державна нотаріальна контора просили розглянути справу без участі їх представників. (а.с. 81-82) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла 01.07.2009 р. (а.с. 9) Позивачка була дочкою спадкодавця і відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги. (а.с. 8) Позивачка своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті спадкодавця, але у видачі свідоцтва про право на спадщину їй відмовлено з тих підстав, що право власності спадкодавця за його життя на житловий будинок не було в установленому законом порядку зареєстровано та втрачено державний акт на право власності спадкодавця на земельну ділянку. (а.с. 10,22-47) Право власності спадкодавця на жилий будинок з господарськими будівлями та спорудами підтверджено свідоцтвом про право власності. (а.с. 68) Право власності спадкодавця на земельну ділянку підтверджено копією державного акта на право власності на землю та довідкою відділу Держгеокадастру у Овідіопольському районі. (а.с. 38-40) З наведених підстав суд приходить до висновку, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-17 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому зазначила, що 22.08.2007 р. померла її мати [PERSON], а 16.10.2010 р. помер її батько [PERSON] і відкрилась спадщина на спадкове майно у виді жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: Одеська область, Овідіопольський район, с. Йосипівка, вул. Ювілейна, буд. №9. Вона єдиний спадкоємець за законом, своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті кожного спадкодавця, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене спадкове майно їй відмовлено у звязку з тим, що право власності спадкодавців за їх життя на це майно не було в установленому законом порядку оформлено та зареєстровано. З наведених підстав позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її батьків на зазначене вище спадкове майно. Йосипівська сільська рада просила розглянути справу за відсутності її представника. (а.с. 107) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. [PERSON] померла 22.08.2007 р., а [PERSON] помер 16.10.2010 р., що підтверджено свідоцтвами про смерть. (а.с. 11-12 ) Позивач була донькою спадкодавців і відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцем за законом першої черги. (а.с. 8-10) Позивач своєчасно звернулась до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини після смерті кожного із спадкодавців, але у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок їй відмовлено через ту обставину, що право власності спадкодавців на це майно не було в установленому законом порядку оформлене та зареєстроване. (а.с. 28-29, 41-99) Житловий будинок №9 по вул. Ювілейна в с. Йосипівка Овідіопольського району був переданий батькам позивачки як переселенцям, що підтверджено переселенським квитком. (а.с. 16) Відповідно до відмітки у переселенському квитку та довітки колишньої Одеської овочевої дослідної станції батько позивачки повністю виплатив вартість жилого будинку. (а.с. 16-17) Також право власності спадкодавців на житловий будинок підтверджено виписками з погосподарськиї книги Йосипівської сільської ради. (а.с. 20-22) З наведених підстав суд приходить до висновку, що позов обгрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-10 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування предявленого позову позивачка посилається на те, що з 22 липня 2006 року вона з відповідачем перебуває у шлюбі, який зареєстрований Баглійським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 180. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку Дарю, [INFO] та доньку Діану, [INFO], які мешкають разом з нею. Сімейне життя з відповідачем не склалося. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть, шлюбні відносини припинили з літку 2015 року. Причиною розпаду сімї стали: протилежні погляди на життя, відсутність взаєморозуміння та довіри, різниця характерів. Відповідач не дбає про сімю, матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Вважає, що сімя розпалась остаточно і носить формальний характер. Між ними спору стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу діти залишаються проживати разом з нею. Просить позов задовольнити. Позивачка у судове засідання не зявилась. Подала суду заяву про розгляд справи у її відсутність. Предявлені позовні вимоги підтримала. Відповідач у судове засідання не зявився. Подав суду заяву про розгляду справи у його відсутність. Предявлені позовні вимоги визнав. Не заперечував проти задоволення позову. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст.105 Сімейного Кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до статті 110 цього Кодексу. У судовому засіданні було встановлено, що сторони сімейні стосунки припинили з літку 2015 року. Мешкають окремо, спільне господарство не ведуть. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку Дарю, [INFO] та доньку Діану, [INFO], які мешкають разом з позивачкою. Між сторонами спору стосовно поділу спільного майна немає. Після розірвання шлюбу неповнолітні діти залишаються проживати та виховуватись позивачкою. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 17 липня 2004 року було зареєстровано її шлюб із [PERSON]. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO] та малолітню доньку [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось через непорозуміння, несумісність характерів та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були остаточно припинені, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Таким чином, позивач просить суд розірвати шлюб із [PERSON], зареєстрований 17 липня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області. Позивач в судовому засіданні вимоги позову підтримала, просила його задовольнити. Відповідач в судовому засіданні позов не визнав. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 липня 2004 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міського управління юстиції Київської області зроблено актовий запис за № 156. Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають двох дітей: [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], але шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання у разі розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-10 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач зазначає, що 19 червня 2009 року було зареєстровано її шлюб із [PERSON]. Від даного шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Подружнє життя у сторін не склалось через непорозуміння, несумісність характерів та відсутність спільних поглядів на життя та сім'ю. Шлюбні відносини між позивачем та відповідачем були остаточно припинені, спільне господарство вони не ведуть, проживають окремо. Таким чином, позивач просить суд розірвати шлюб із [PERSON] зареєстрований 19 червня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області. Сторони в судове засідання не з'явились, про день слухання справи повідомлялись належним чином, сторони надали до суду клопотання про розгляд справи в їх відсутність, позивач позов підтримала, відповідач позов визнав. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 19 червня 2009 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану Фастівського міськрайонного управління юстиції Київської області зроблено актовий запис за №148 (а.с.5). Частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як вбачається з матеріалів справи, сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження, але шлюбних відносин не підтримують, проживають окремо. Суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім'ї є неможливим, подальше спільне життя подружжя буде суперечити їхнім інтересам, а тому є усі підстави для розірвання шлюбу та задоволення позову. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач висловила бажання у разі розірвання шлюбу залишити прізвище «[PERSON]». Вказана вимога підлягає задоволенню. Згідно частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Враховуючи зазначене, відповідно до статей 105, 110, 112, 114 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-18 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 01 жовтня 2011 року між нею та [PERSON] укладено шлюб, який було зареєстровано Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено запис № 405. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя не склалося з причин несхожості характерів, різними поглядами на життя та постійними сварками. Фактичні сімейні відносини припинені близько 3 років тому, проживають за окремими адресами, спільного господарства не ведуть. У судове засідання сторони не з'явились, про день, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, але надали письмові заяви з проханням розглядати справу в їх відсутність. Відповідач позовні вимоги визнав, позивач підтримала їх у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до свідоцтва про шлюб, виданого 01 жовтня 2011 року Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції, 01 жовтня 2011 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, про що Відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Олександрія Олександрійського міськрайонного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 405. Прізвища після реєстрації шлюбу - [PERSON]. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Фактичні шлюбні стосунки між сторонами припинено близько 3 років тому, з того часу проживають окремо, не ведуть спільного господарства і фактично не спілкуються. За таких обставин шлюб має формальний характер. Згідно ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що примирення та збереження сім'ї є неможливим, фактичні шлюбні відносини між сторонами припинено та збереження родини суперечило б їх інтересам. Даний шлюб має формальний характер Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Таким чином, позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved