Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-12 00:00:00

У вересні 2014 року боржник [PERSON] звернувся до суду зі скаргою на дії державного виконавця відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Т.П., в якій просить визнати неправомірною та скасувати постанову від 12.08.2014 року про арешт його коштів на рахунках [NUMBER] та [NUMBER] у ПАТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614. В обґрунтування скарги вказував, що в порядку примусового виконання виконавчого листа №2-2815 виданого 07.03.2012 року Оболонським районним судом м. Києва про стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» боргу в сумі 443 045 грн. 42 коп. державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві Ковальчук Т.П. винесено постанову про арешт коштів боржника на рахунку [NUMBER] відкритому на фізичну особу-підприємця [PERSON], а рахунок [NUMBER] з 12.05.2011 року відкритий зі спеціальним режимом використання - для зарахування страхових коштів, відповідно до Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням». У зв'язку з тим, що вказані рахунки використовуються боржником для здійснення підприємницької діяльності, сплати податків та виплати заробітної плати, а кошти, які зараховуються на ці рахунки, не є власністю боржника, як фізичної особи, скаржник вважає вказані дії державного виконавця такими, що не відповідають вимогам закону, та просить визнати їх неправомірними і скасувати вказану постанову про арешт коштів. Представник скаржника в судовому засіданні підтримав скаргу та просив її задовольнити з викладених у ній підстав. Представник стягувача в судовому засіданні заперечувала проти скарги та просила залишити її без задоволення. Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Оболонського районного управління юстиції у м. Києві про час та місце розгляду скарги повідомлявся належним чином, в судове засідання не з»явився, причин неявки до суду не повідомив. За таких обставин, з огляду на позицію представника заявника та стягувача, суд вважає можливим проводити розгляд скарги за відсутності осіб, що не з»явилися в судове засідання. Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 07.03.2012 року Оболонським районним судом м. Києва було видано виконавчий лист №2-2815/11 про стягнення солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ «Фінанси та Кредит» заборгованості за кредитним договором в сумі 443 045 грн. 42 коп. та 1820 судових витрат (а.с. 62-63). Постановою державного виконавця Оболонського РУЮ у м. Києві Ковальчук Т.П. від 23.07.2012 року відкрито виконавче провадження на підставі вищенаведеного виконавчого листа (а.с. 58). Постановою державного виконавця Оболонського РУЮ у м. Києві Ковальчук Т.П. від 12.08.2014 року накладено арешт на кошти боржника [PERSON] на рахунках [NUMBER] та № [NUMBER] у ПАТ «Креді Агріколь Банк», МФО 300614 в межах суми 744 863 грн. 05 коп. (а.с. 73). З пояснень представника скаржника вбачається, що вказані рахунки використовуються боржником для здійснення підприємницької діяльності, сплати податків та виплати заробітної плати, а кошти, які зараховуються на ці рахунки, не є власністю боржника, як фізичної особи. Відповідно до ч.2 ст. 21 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування у зв»язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» страхувальник-роботодавець відкриває окремий поточний рахунок для зарахування страхових коштів у банках у порядку, встановленому НБУ. Страхувальник-роботодавець, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів у відповідному органі Державного казначейства України. Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку. Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок у відповідному органі Державного казначейства України, можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам. Страхові кошти, зараховані на окремий рахунок, не можуть бути спрямовані на задоволення вимог кредиторів, на стягнення на підставі виконавчих та інших документів, за якими здійснюється стягнення відповідно до закону. Згідно з відомостями довідки ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 28.08.2014 року поточний рахунок [NUMBER] відкритий на ім'я фізичної особи-підприємця [PERSON], а поточний рахунок [NUMBER] відкритий зі спеціальним режимом використання - для зарахування страхових коштів відповідно до Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням» (а.с. 9). Правовий режим вказаних рахунків підтверджується Договором банківського рахунку №116/1001123, Договором №1 про внесення змін та доповнень до Договору банківського рахунку №116/1001123 (а.с. 177-193), а також довідкою ПАТ «Креді Агріколь Банк» від 03.04.2015 року за якою лише рахунок [NUMBER] відкритий 12.05.2011 року є рахунком зі спеціальним режимом використання (для соціальних виплат) (а.с. 176). При цьому, рахунок [NUMBER] є поточним рахунком фізичної особи-підприємця для зберігання грошей та здійснення розрахунково-касових операцій. У відповідності до положень ст. 50 ЦК України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Тобто, громадянин, який бажає реалізувати своє конституційне право на підприємницьку діяльність, після проходження відповідних реєстраційних та інших передбачених законодавством процедур за жодних умов не втрачає і не змінює свого статусу фізичної особи, якого він набув з моменту народження, а лише набуває до нього нової ознаки - «підприємець». Під час здійснення господарської діяльності фізичні особи-підприємці реалізують свою господарську компетенцію, тобто сукупність господарських прав та обов»язків. При цьому решта прав та обов»язків фізичної особи, що становлять її правоздатність як людини, набуваються та виконуються нею поза межами здійснення господарської діяльності, в порядку реалізації нею її цивільної дієздатності, передбаченої Цивільним кодексом України, та регулюються ним. Останнє випливає зі змісту частини третьої статті 45 Господарського кодексу України, відповідно до якої щодо громадян положення цього кодексу поширюються на ту частину їх діяльності, яка за своїм характером є підприємницькою. При цьому, юридичний статус «фізична особа-підприємець» сам по собі не впливає і ніяким чином не обмежує будь-які правомочності особи, які випливають з її цивільної право-, та дієздатності. Тобто, фізична особа-підприємець, за зобов»язаннями, що в неї виникли при реалізації права на підприємницьку діяльність саме у такому статусі, відповідає майном, що їй належить як фізичній особі. Таким чином, майно, яке належить фізичній особі-підприємцю, є таким, що має статус майна належного на праві власності фізичній особі. Чинне законодавство не виділяє такого суб»єкта права власності як фізична особа-підприємець та не містить норм щодо права власності фізичної особи підприємця. Законодавство лише встановлює, що фізична особа-підприємець відповідає за зобов»язаннями, пов»язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Таким чином, суб»єктом права власності визнається саме фізична особа, яка може бути власником будь-якого майна, крім майна, що не може перебувати у власності фізичної особи. При цьому, правовий статус фізичної особи-підприємця не впливає на правовий режим майна, що перебуває у його власності. З огляду на зазначене, наявні докази та матеріали справи державний виконавець дійшов помилкового висновку про можливість арешту коштів лише на рахунку [NUMBER] зі спеціальним режимом використання (для соціальних виплат). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Разом з тим, державний виконавець, як працівник органу державної виконавчої служби, відповідно ст. 7 Закону України «Про державну виконавчу службу», зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, а з огляду на вимоги ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», використовувати надані йому права у точній відповідності до закону. Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи, викладені у скарзі, суд вважає, що скарга боржника [PERSON] підлягає задоволенню частково, а постанова державного виконавця від 12.08.2014 року про арешт коштів боржника на банківських рахунках - скасуванню в частині арешту коштів боржника [PERSON] на рахунку [NUMBER] із спеціальним режимом використання (рахунок для сплати соціальних виплат) відкритому у ПАТ «КРЕДІ АГРІКОЛЬ БАНК», МФО 300614. На підставі викладеного,

Outcome: partial