Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернулась до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500, 00 грн. на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO] щомісячно, але не менше 30% прожиткового мініиуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивач зазначає, що відповідач нерегулярно надає матеріальну допомогу на утримання доньки та не в повному обсязі. Аліменти відповідач нікому не платить, стягнень по виконавчим документам з відповідача не проводиться, інших неповнолітніх дітей в нього немає, у зв'язку з чим позивач звернулась до суду з даним позовом. Позивач у судовому засіданні позов підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином про причини неявки суду не повідомив, заперечень, пояснень щодо позову не надавав, заяв про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Відповідно до ч.1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Заслухавши пояснення позивача, з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] мають спільного неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданного Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м.Києві (а.с. 4). Щодо вимог про стягнення аліментів, суд виходить із такого. Згідно зі статтею 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно п. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При цьому, згідно п. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 184 Сімейного кодексу України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Як слідує із пояснень позивача, відповідач з нею та неповнолітньою дітиною не проживає, матеріальної допомоги не надає, при цьому є працездатним, а отже може надавати матеріальну допомогу. Позивачем не доведено, що відповідач має нерегулярний або мінливий дохід. Ухвалюючи рішення, суд враховує лише ті обставини, які підтвердженні доказами. Тому з урахуванням вищезазначеного, суд дійшов до висновків, що позов підлягає задоволенню. Також у відповідності до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судовий збір сплачений позивачкою у розмірі 640,00 грн. за позовні вимоги про стягнення аліментів. На підставі зазначеного та

Outcome: partial