Jurisdiction: civil
Date: 2021-02-09 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що 22.08.2019 року між ним та відповідачем укладено договір позики на суму 378450 грн. строком на 12 місяців з дати підписання договору. Факт отримання відповідачем позики підтверджується актом прийому-передачі грошових коштів. Згідно п. 5.1 договору позикодавець отримує 5 % фіксовано від суми позики за кожний операційний період, що дорівнює 750 доларів США в гривневому еквіваленті на день виплати. Пунктом 1.7 договору передбачено,що операційний період складає 31 календарний день. Станом на дату подачі позову відповідач жодного разу не здійснив виплату відсотків. Згідно п. 6.1.8 договору, в разі недобросовісного виконання своїх зобов`язань позичальник сплачує компенсацію у розмірі 15 % від суми позики, що дорівнює 2250 доларів США в гривневому еквіваленті. Пунктом 12.3. договору позикодавцю надано право достроково розірвати договір позики шляхом направлення позичальнику письмового повідомлення. У зв`язку з невиконанням умов договору, 18.11.2019 року позивач направив на адресу відповідача лист про дострокове розірвання договору, проте відповідач позику не повернув. Просить стягнути з відповідача на свою користь суму заборгованості за договором позики у розмірі 378450 грн., відсотки за користування позикою у розмірі 36855 грн., компенсацію у розмірі 55282,50 грн., 3 відсотки річних у розмірі 3043,41 грн. та судові витрати. Ухвалою суду від 28.04.2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Ухвалою суду від 10.12.2020 року витребувано у позивача оригінал договору позики №1 від 22.08.2019, додаток №1 до нього від 22.08.2019. 14.01.2021 року згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана в провадження судді Предоляк О.С. 02.02.2021 року від позивача на адресу суду надійшли витребувані документи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надіслав на адресу суду клопотання про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає, та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином - рекомендованою кореспонденцією та оголошенням на офіційному веб-сайті судової влади України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 22 серпня 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики № 1, відповідно до умов якого позикодавець надав позичальнику грошові кошти у сумі 378450 грн. на строк 12 місяців з дати підписання договору. Отримання позики відповідачем у розмірі 378450 грн. підтверджується актом прийому-передачі грошових коштів від 22.08.2019 року. Згідно п. 5.1 договору позикодавець отримує 5 % фіксовано від суми позики за кожний операційний період, що дорівнює 750 доларів США в гривневому еквіваленті на день виплати. Пунктом 1.7 договору передбачено, що операційний період складає 31 календарний день. Відповідно до п. 6.1.8 договору, в разі недобросовісного виконання своїх зобов`язань позичальник сплачує компенсацію у розмірі 15 % від суми позики, що дорівнює 2250 доларів США в гривневому еквіваленті. Пунктом 12.3. договору позикодавцю надано право достроково розірвати договір позики шляхом направлення позичальнику письмового повідомлення. У зв`язку з невиконанням умов договору, 18.11.2019 року позивач направив на адресу відповідача лист про дострокове розірвання договору, проте відповідач позику не повернув. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, на підтвердження вищевказаних вимог закону сторонами укладено договір позики № 1, акт прийому-передачі грошових коштів, оригінали яких долучено до матеріалів справи. За правилами ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту, або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Наявність у позивача боргового документа, вказує на правомірність позовних вимог позивача та необхідність стягнення із відповідача в судовому порядку наданої позивачем позики у прозмірі 378450 грн. відповідно до договору позики. У відповідності до п.п. 5.1, 6.1.8 договору позики з відповідача на користь позивач також підлягають стягненню проценти у розмірі 36855 грн. та компенсація у розмірі 55282,50 грн. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних у розмірі 3043,41 грн., суд виходить з наступного. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. Так, частиною першою вказаної статті визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Частиною другою встановлено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи ст. 625 ЦК України про розмір процентів, що підлягають стягненню за порушення грошового зобов`язання, є диспозитивними та застосовуються, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Тобто, три проценти річних від простроченої суми за весь час прострочення застосовуються у випадку, якщо сторони в договорі не передбачили інший розмір процентів річних. Враховуючи викладене, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних задоволенню не підлягають, оскільки пунктом 5.1. договору позики передбачено проценти у розмірі 5% від суми позики. За таких обставин, позов підлягає частковому задоволенню, тому з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення заборгованість за договором позики у розмірі 378450 грн., заборгованість за процентами у розмірі 36855 грн., компенсація у розмірі 55282,50 грн., а всього 470587,50 грн. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 4705,86 грн. пропорційно до розміру задоволених вимог

Outcome: partial