Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-06 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулась до суду із позовом до ПАТ «Дельта Банк», ПАТ «УкрСиббанк», третя особа [PERSON], про визнання договорів недійсними. Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що 18.06.2008 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого, в свою чергу, згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011\~року є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», було укладено кредитний договір №\~11361510000, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у сумі 158\~200\~доларів США з розрахунку 15 % річних на строк з 18.06.2008 року по 18.06.2015\~року. 25.03.2009 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було підписано додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту №\~11361510000, якою було визначено кінцевий термін повернення кредиту 18.06.2016 року та погоджено новий графік погашення кредиту, який є невідємною частиною договору. Також було погоджено у даній додатковій угоді, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладанні, а саме №\~11361510000, так і реєстраційний номер договору у системі обліку Банку, а саме № 11361510002. Також, зі слів позивача, на виконання вимог п. 2.1 вказаного кредитного договору між нею та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», було укладено договір іпотеки № 14961/6901 від 18.06.2008\~року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~3400, відповідно до якого предметом іпотеки є: нежитлова будівля, магазин-кафе, загальною площею 144,5 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.\~Софіївська Борщагівка, вул.\~Пушкіна, 10А, та належить на праві власності [PERSON]; земельна ділянка площею 0,02 га, кадастровий номер 3222486201:01:005:0011, цільове призначення під розміщення магазину-кафе, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.\~Софіївська Борщагівка, вул.\~Пушкіна, 10, та належить на праві власності мені, [PERSON], як фізичній особі-підприємцю. У звязку з посвідченням такого договору іпотеки 18.06.2008 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] було накладено заборону відчуження предметів іпотеки за реєстровим № 3401, а також цим же нотаріусом було внесено про це 18.06.2008 року до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна реєстраційні записи за №\~7410116, контрольна сума 9А07Д27В47, та за №\~7410556, контрольна сума ГАЕ517511Г, а також до Державного реєстру іпотек реєстраційний запис №\~7410653, контрольна сума 3Б2А40Г810. Поруч із цим, як стверджує позивач, на виконання вимог п. 2.1 договору про надання споживчого кредиту №\~11361510000 (реєстраційний номер в системі обліку банку 11361510002) від 18.06.2008 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого, в свою чергу, згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», було укладено договір поруки №\~212002 від 18.06.2008\~року. Далі позивач вказувала, що у подальшому 25.03.2009 року між нею та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого, в свою чергу, згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011\~року є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки №\~212002 від 18.06.2008\~року, відповідно до якої сторони погодили, що сума кредитного договору 145\~010,51\~доларів США, що дорівнює еквіваленту 1\~116\~580,93\~грн. за курсом НБУ, процентна ставка 15% річних, кінцевий термін виконання основного зобовязання 18.06.2016 року. Відповідно до вказаного договору поруки з урахуванням додаткової угоди до нього позивач зобовязалась перед банком відповідати за невиконання усіх зобовязань перед банком, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту № 11361510000 (реєстраційний номер в системі обліку банку 11361510002) від 18.06.2008 року. Позивач вважала, що на час укладання договору іпотеки № 14961/6901 від 18.06.2008\~року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~3400, та договору поруки №\~212002 від 18.06.2008 року вона не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними у звязку з тим, що страждала на психічні розлади. З огляду на наведене та посилаючись на норми закону, [PERSON] просила суд: визнати недійсним договір іпотеки № 14961/6901 від 18.06.2008\~року, укладений між нею та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого, в свою чергу, згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011\~року є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~3400, відповідно до якого предметом іпотеки є: нежитлова будівля, магазин-кафе, загальною площею 144,5\~кв. м, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.\~Софіївська Борщагівка, вул.\~Пушкіна, 10А, та земельна ділянка площею 0,02 га, кадастровий номер 3222486201:01:005:0011, цільове призначення під розміщення магазину-кафе, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.\~Софіївська Борщагівка, вул.\~Пушкіна, 10; застосувати наслідки недійсності договору іпотеки №\~14961/6901 від 18.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим № 3400: припинити заборону відчуження нежитлової будівлі, магазину-кафе, загальною площею 144,5 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.\~Софіївська Борщагівка, вул.\~Пушкіна, 10А, та земельної ділянки площею 0,02\~га, кадастровий номер 3222486201:01:005:0011, цільове призначення під розміщення магазину-кафе, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.\~Софіївська Борщагівка, вул.\~Пушкіна, 10, накладену відповідно до договору іпотеки № 14961/6901 від 18.06.2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~3400, та внесену 18.06.2008 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційними записами за №\~7410116, контрольна сума 9А07Д27В47, та за №\~7410556, контрольна сума ГАЕ517511Г; припинити іпотеку нежитлової будівлі, магазину-кафе, загальною площею 144,5 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.\~Софіївська Борщагівка, вул.\~Пушкіна, 10А, та земельної ділянки площею 0,02\~га, кадастровий номер 3222486201:01:005:0011, цільове призначення під розміщення магазину-кафе, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.\~Софіївська Борщагівка, вул.\~Пушкіна, 10, внесену 18.06.2008 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] до Державного реєстру іпотек за реєстраційним записом за №\~7410653, контрольна сума 3Б2А40Г810, у звязку з посвідченням приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] договору іпотеки від 18.06.2008 року за реєстровим №\~3400; зняти заборону за реєстровим № 3401, накладену 18.06.2008\~року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] та внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відповідно до договору іпотеки № 14961/6901 від 18.06.2008\~року, посвідченого приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~3400, на нежитлову будівлю, магазин-кафе, загальною площею 144,5 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.\~Софіївська Борщагівка, вул.\~Пушкіна, 10А, та земельну ділянку площею 0,02\~га, кадастровий номер 3222486201:01:005:0011, цільове призначення під розміщення магазину-кафе, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.\~Софіївська Борщагівка, вул.\~Пушкіна, 10; визнати недійсними договір поруки №\~212002 від 18.06.2008 року, укладений між нею та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого, в свою чергу, згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011\~року є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», та додаткову угоду № 1 від 25.03.2009\~року до договору поруки № 212002 від 18.06.2008 року; судові витрати стягнути на мою користь з відповідачів. Представник позивача в судове засідання зявився, позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Дельта Банк» у судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи судом належним чином повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Відповідач ПАТ «УкрСиббанк» у судове засідання свого представника не направив, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки свого представника та позицію щодо позову суду не повідомив. Представник третьої особи не зявився, про день, час та місце слухання справи суом належним чином повідомлявся. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, наявні письмові докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] повинні бути задоволені, з наступних підстав. Судом встановлено, що 18.06.2008 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого, в свою чергу, згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011\~року є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», було укладено кредитний договір №\~11361510000, відповідно до якого [PERSON] було надано кредит у сумі 158\~200\~доларів США з розрахунку 15\~% річних на строк з 18.06.2008 року по 18.06.2015 року. 25.03.2009 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» було підписано додаткову угоду № 1 до договору про надання споживчого кредиту №\~11361510000, якою було визначено кінцевий термін повернення кредиту 18.06.2016 року та погоджено новий графік погашення кредиту, який є невідємною частиною договору. Також було погоджено у даній додатковій угоді, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору, зазначений при його укладанні, а саме №\~11361510000, так і реєстраційний номер договору у системі обліку Банку, а саме № 11361510002. Також на виконання вимог п. 2.1 вказаного кредитного договору між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», було укладено договір іпотеки № 14961/6901 від 18.06.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим №\~3400, відповідно до якого предметом іпотеки є: нежитлова будівля, магазин-кафе, загальною площею 144,5 кв. м, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.\~Софіївська Борщагівка, вул.\~Пушкіна, 10А, та належить на праві власності [PERSON]; земельна ділянка площею 0,02 га, кадастровий номер 3222486201:01:005:0011, цільове призначення під розміщення магазину-кафе, що знаходиться за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.\~Софіївська Борщагівка, вул.\~Пушкіна, 10, та належить на праві власності мені, [PERSON], як фізичній особі-підприємцю. У звязку з посвідченням такого договору іпотеки 18.06.2008 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] було накладено заборону відчуження предметів іпотеки за реєстровим № 3401, а також цим же нотаріусом було внесено про це 18.06.2008 року до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна реєстраційні записи за №\~7410116, контрольна сума 9А07Д27В47, та за №\~7410556, контрольна сума ГАЕ517511Г, а також до Державного реєстру іпотек реєстраційний запис №\~7410653, контрольна сума 3Б2А40Г810. Поруч із цим, на виконання вимог п. 2.1 договору про надання споживчого кредиту №\~11361510000 (реєстраційний номер в системі обліку банку 11361510002) від 18.06.2008\~року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого, в свою чергу, згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011 року є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», було укладено договір поруки №\~212002 від 18.06.2008 року. У подальшому 25.03.2009 року між позивачем та АКІБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк», правонаступником якого, в свою чергу, згідно з договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами від 08.12.2011\~року є публічне акціонерне товариство «Дельта Банк», було укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки №\~212002 від 18.06.2008\~року, відповідно до якої сторони погодили, що сума кредитного договору 145\~010,51\~доларів США, що дорівнює еквіваленту 1\~116\~580,93\~грн. за курсом НБУ, процентна ставка 15% річних, кінцевий термін виконання основного зобовязання 18.06.2016 року. Відповідно до вказаного договору поруки з урахуванням додаткової угоди до нього позивач, як поручитель, зобовязалась перед банком відповідати за невиконання усіх зобовязань перед банком, що виникли з Договору про надання споживчого кредиту №\~11361510000 (реєстраційний номер в системі обліку банку 11361510002) від 18.06.2008\~року. Згідно з наданою суду медичною документацією [PERSON]: з огляду на амбулаторну історію хвороби № 574 з інституту хірургії і трансплантології Академії медичних наук України їй 26.03.2005 року було проведено операцію апендектомії, післяопераційний період протікав без ускладнень; згідно з випискою з історії хвороби стаціонарного хворого № 1869 вона перебувала на лікуванні в «ИХИТ» з 26.03.2005 року до 05.04.2005 року із діагнозом «гострий гангренозний апендицит, фіброзний перитоніт», післяопераційний період протікав без ускладнень, виписана у задовільному стані для спостереження в поліклініці за місцем проживання; 15.11.2005 року їй було діагностовано крововтрату в період менструації, гіпертрофію лівого яєчника та пупкову грижу; 07.06.2006\~року онколог діагностував їй рак тіла матки першої стадії; 21.06.2006 року гінеколог у своєму записі відзначив, що вона скаржиться на порушення сну, набряки на ногах, слабкість, головокружіння, головний біль; 22.06.2006 року вона скаржилась терапевту на слабкість, головні болі, поганий сон; 23.07.2006 року вона терапевту скаржилась на погіршення стану, сухість у роті, болі у правому підреберї, тяжкість, помічене незначне збільшення печінки; 29.07.2006 року вона була оглянута психіатром, було відзначено «депресивний синдром із афектом тоски», поставлено діагноз «реактивна депресія», рекомендовано стаціонарне лікування у психіатричній лікарні; 04.08.2006 року вона знову скаржилась терапевту на слабкість, пригніченість, головні болі, головокружіння, зниження апетиту, підвищення температури тіла до 38 градусів, болі у горлі, було виписано лікування ГРЗ; зважаючи на медичну карту амбулаторного хворого № 5411/06 з інституту онкології АМН України їй була проведена операція видалення матки; 08.06.2007 року вона була оглянута психіатром, де було поставлено діагноз «реактивна депресія», виписані для лікування сібазон внутрішньом'язово та галоперидол; 12.12.2007 року вона знову зверталась до терапевта щодо кашлю, слабкості та підвищеної температури тіла, внаслідок чого було поставлено діагноз «гострий бронхіт»; 09.04.2008 року на прийомі у психіатра їй було поставлено діагноз «інволюційна депресія», призначено амітриптилін (антидепресант) та еглоніл (нейролептик) на 10 днів, було рекомендовано стаціонарне лікування в умовах психіатричної лікарні; як вбачається з епікризу-повідомлення № 2750 з 23.10.2012 року по 16.11.2012 року позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ КОР «КОПНЛ № 2» із діагнозом «важкий депресивний епізод із соматичними симптомами, стійкими цефалгіями, агрипнією, фобіями»; з огляду на записи у медичній карті амбулаторного хворого без номера вона 10.12.2013 року скаржилась терапевту на загальну слабкість, порушення сну, апатію, внутрішній тремор, отримала діагноз «депресивний стан»; 20.01.2014 року у неї був гіпертонічний криз; 20.02.2015 року вона скаржилась на загальну слабкість, головний біль, апатію, порушення памяті, сну, поставлено діагноз «депресивний синдром»; 17.08.2015 року позивач скаржилася терапевту на мерехтіння мушок перед очима, загальну слабкість, нудоту; 19.08.2015 року їй було рекомендовано пройти обстеження у психіатра; відповідно до виписки із медичної карти стаціонарного хворого № 2580 позивач перебувала на стаціонарному лікуванні в КЗ КОР «КОПНЛ № 2» з 12.10.2015 року по 09.11.2015 року із діагнозом «рекурентний депресивний розлад, депресивний епізод помірного ступеню, агрипнічно-депресивний синдром із суїцидальними тенденціями». Відповідно до змісту Висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №\~178 ц від 15.06.2016 року, проведеної на виконання ухвали Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.04.2016 року, [PERSON] на момент підписання договорів іпотеки від 18.06.2008 року страждала на афективний розлад у вигляді рекурентного депресивного розладу (МКХ-10; F33.2) і не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Враховуючи зміст заявлених вимог, суд приходить до висновку про необхідність аналізу наступних правових норм та рекомендацій Верховного суду України. У ст. 3 ЦК України передбачено, що загальними засадами цивільного законодавства є: 1)\~неприпустимість свавільного втручання у сферу особистого життя людини; 2)\~неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом; 3)\~свобода договору; 4) свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом; 5) судовий захист цивільного права та інтересу; 6)\~справедливість, добросовісність та розумність. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3)\~припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5)\~примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7)\~припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9)\~відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. Згідно зі ст. 203 ЦК України (в редакції на час укладання спірних правочинів): зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. У відповідності до ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою\~- третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зважаючи на ст. 216 ЦК України, недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. З огляду на ч. 1 ст. 225 ЦК України правочин, який дієздатна фізична особа вчинила у момент, коли вона не усвідомлювала значення своїх дій та (або) не могла керувати ними, може бути визнаний судом недійсним за позовом цієї особи, а в разі її смерті - за позовом інших осіб, чиї цивільні права або інтереси порушені. Відповідно до статті 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення. У ч. 1 ст. 546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до статті 553 ЦК України поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку та відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Частиною 1 ст. 575 ЦК України передбачено, що іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі визнання іпотечного договору недійсним. З огляду на позицію, викладену у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», правила статті 225 ЦК України поширюються на ті випадки, коли фізичну особу не визнано недієздатною, однак у момент вчинення правочину особа перебувала в такому стані, коли вона не могла усвідомлювати значення своїх дій та (або) не могла керувати ними (тимчасовий психічний розлад, нервове потрясіння тощо). Для визначення наявності такого стану на момент укладення правочину суд відповідно до статті 145 ЦПК зобов'язаний призначити судово-психіатричну експертизу за клопотанням хоча б однієї зі сторін. Справи про визнання правочину недійсним із цих підстав вирішуються з урахуванням як висновку судово-психіатричної експертизи, так і інших доказів відповідно до статті 212 ЦПК. Згідно зі ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 10 ЦПК України передбачено, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.\~61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи вище перелічені правові норми та рекомендації Верховного суду України в розрізі наданих суду матеріалів, суд приходить до наступних висновків. Зважаючи на дані наявної при матеріалах справи медичної документації, а також на Висновок амбулаторної судово-психіатричної експертизи № 321ц від 09.12.2015 року, відповідно до якого на час укладання спірних договорів іпотеки та поруки від 18.06.2008\~року [PERSON] не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними, суд вважає за необхідне на підставі ст. 225 ЦК України визнати ці правочини недійсними. У звязку з цим в силу ст. 216 ЦК України суд застосовує наслідки недійсності спірного договору іпотеки, спрямовані на відновлення становище, яке існувало до укладення та посвідченні даного недійсного договору, а саме: припиняє заборону відчуження магазину-кафе та земельної ділянки за адресою: Київська обл., Києво-Святошинський район, с.\~Софіївська Борщагівка, вул.\~Пушкіна, 10, накладену відповідно до цього правочину, припиняє іпотеку цих обєктів, що відповідає вимогам ст. 17 Закону України «Про іпотеку», а також знімає заборону, накладену нотаріусом та внесену до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна відповідно до цього договору іпотеки. Стосовно заявленого відповідачем ПАТ «Дельта Банк» клопотання про застосування строку позовної давності до позовних вимог [PERSON], то суд не може задовольнити його, зважаючи на підстави позову (іпотекодавець та поручитель не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними під час укладання спірних договорів іпотеки та поруки) та підтвердження цього лише 09.12.2015 року у Висновку амбулаторної судово-психіатричної експертизи №\~321ц. Тобто, з огляду на висновок судової експертизи, в тому числі й на встановлений у ньому медичний діагноз, неможливо впевнено стверджувати, що позивач достеменно знала або могла дізнатись про порушення своїх прав з моменту укладання оспорюваних правочинів, тобто ще до 09.12.2015 року, коли експертним шляхом було точно встановлено, що під час підписання спірних договорів [PERSON] не могла усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Будувати ж рішення на припущеннях, що позивач знала або могла дізнатися про порушення своїх прав, суд не вправі, оскільки матеріали справи не містять належних та допустимих доказів того, що вона раніше була обізнана в тому, що [PERSON] на момент укладання оспорюваних правочинів страждала саме на такий психічний розлад, який не дозволяє фізичній особі усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. На цих підставах та з огляду на зміст ч. 5 ст. 267 ЦК України, якою не передбачена обовязковість окремого клопотання позивача, суд приходить до висновку про поважність у будь-якому разі причин пропуску строку позовної давності позивачем та про необхідність захисту її порушеного права. Відтак, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] були доведеними в ході судового розгляду, у звязку з чим підлягають задоволенню. Крім того, у матеріалах справи наявні 2 квитанції про сплату [PERSON] судового збору за подачу позову до суду кожна по 487,20 грн. та квитанція про оплату за проведення судово-психіатричної експертизи на суму 2\~285,64 грн., а тому з огляду на задоволення позову та вимоги ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача ПАТ «Дельта Банк» судові витрати у розмірі 3\~260,04 грн. Зважаючи на вищевикладене, з огляду на рекомендації, викладені у п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року № 9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідно до ст.ст. 3, 15, 16, 203, 215, 216, 225, 236, 267, 546, 553, 575 ЦК України, ст. 17 Закону України «Про іпотеку»,

Outcome: approved