Jurisdiction: civil
Date: 2021-08-30 00:00:00

У березні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до суду з вищевказаним позовом, в якому просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, зареєстрований 19.09.1998 року Терезинською селищною радою Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 7, а також залишити позивачу прізвище [PERSON] В обґрунтування позовних вимог вказала, що перебуває з відповідачем у шлюбі. Від спільного проживання мають малолітніх синів - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також доньку-інваліда [PERSON] , [INFO] . Сімейне життя з відповідачем не склалось, сторони мають різні погляди на життя та ведення домашнього господарства, втратили почуття взаємної любові та поваги. Збереження шлюбу неможливе і буде суперечити інтересам сторін. 15.03.2021 року відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями вказану справу передано на розгляд судді Цуранову А.Ю. 19.04.2021 року ухвалою судді відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. 16.06.2021 року позивач звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. У позові окремо зазначено, що проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзиву на позовну заяву не подав. Відповідно до ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести по справі заочний розгляд. В силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. З 19.09.1998 року сторони по справі перебувають у шлюбі, який зареєстровано Терезинською селищною радою Білоцерківського району Київської області, актовий запис № 7. Від спільного проживання сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Згідно з витягом з реєстру Білоцерківської міської територіальної громади № 15.2-03/6594 від 15.03.2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , разом зі своїм дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та ще трьома особами зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . Згідно з медичним висновком № 3542 від 21.12.2017 року, [PERSON] , [INFO] є інвалідом з дитинства. Відповідно до посвідчення серії [NUMBER] від 13.10.2008 року [PERSON] отримує соціальну допомогу на дитину інваліда. Вказані обставини підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Згідно з ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу (СК) України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Норми частин 3 і 4 ст. 56 СК України передбачають, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини; примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. В силу положень ч. 2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права і обов`язки. У даній справі суд враховує позицію позивача у справі, яка з позовом про розірвання шлюбу звернулась в березні 2021 року, підтримала позовні вимоги в заяві від 16.06.2021 року. З будь-якими іншими заявами (запереченнями) позивач та відповідач до суду не звертались. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку, що шлюб між сторонами носить формальний характер, збереження їх сім`ї є неможливим, а тому наявні підстави для розірвання шлюбу, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їхнім інтересам, а також положенням статті 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору на користь держави. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідача належить стягнути судовий збір в дохід держави за подання даного позову в розмірі 908 грн.

Outcome: approved