Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-06 00:00:00

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору № б/н від 10.06.2005 року [PERSON] отримав кредит у розмірі 7500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Банк свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплата нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат на умовах передбачених дійсним договором. Відповідач зобов'язання за кредитним договором не виконанав, в зв'язку з чим станом на 31.07.2016 року загальна заборгованість [PERSON] складає 10965,79 грн. На час звернення до суду відповідач продовжує ухилятися від виконання зобов'язання і заборгованість за договором не погашає. Просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 10965,79 грн. та судові витрати у розмірі 1378,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав в повному обсязі й просив його задовольнити. Не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання двічі не з'явився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, заяву про розгляд справи за його відсутності не надавав. З урахуванням положень статті 224 ЦПК України та думки представника позивача, який в наданій заяві не заперечував проти ухвалення заочного рішення у разі неявки відповідача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та наведені у позовній заяві доводи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 10 червня 2005 року між Закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПриватБанк», правонаступником прав та обов'язків якого є Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», та [PERSON] було укладено кредитний договір (а.с.8-9). За договором «ПриватБанк» зобов'язався надати відповідачу кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Базова процентна ставка по кредитному ліміту на момент підписання договору - 3 проценти в місяць із розрахунку 360 днів в році. Погашення заборгованості за кредитним лімітом здійснюється щомісячними платежами в розмірі 7 відсотків від загальної суми заборгованості (п.1.1.2** Договору). Відповідно п.5.5. Договору відповідач зобов'язався погашати заборгованість по кредитному ліміту, процентам за його користування, по перевитратам платіжного ліміту, а також сплачувати комісії на умовах, передбачених договором, правилами користування платіжними картками та тарифами банку. [PERSON] взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого позивачем відповідно до умов кредитного договору станом на 31.07.2016 року нарахована заборгованість на загальну суму 10965,79 грн., яка включає: -6001,27 грн. - заборгованість за кредитом; -4864,52 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; -100,00 грн. - заборгованість за пенею та комісією, що підтверджується розрахунком заборгованості. Згідно зі статтями 526, 530, 610, частиною першою статті 612 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином, у встановлений термін, відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стягнення з боржника, який порушив грошове зобов'язання, сум індексації грошового боргу та процентів не перешкоджає стягненню у передбачених законом або договором випадках неустойки (пені) за прострочення виконання грошового зобов'язання, оскільки відповідно до частини першої статті 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання. Відповідно до положень ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що за договором від 10 червня 2005 року мається прострочення виконання грошового зобов'язання, позовні вимоги в частині стягнення 6001,27 грн. - заборгованості за кредитом, 100,00 грн. - заборгованості за пенею та комісією, підтверджені належними доказами та підлягають задоволенню. Разом з тим, суд вважає недоведеною суму заборгованості по процентам за користування кредитом. Так, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за процентами у розмірі 4864,52 грн., які нараховані в період з 10 червня 2005 року по 31 липня 2016 року. При цому такі проценти обраховані в період з 10 червня 2005 року по 31 грудня 2012 року за ставкою на рівні 3,0% в місяць або 36,0% в рік; в період з 01 січня 2013 року по 31 серпня 2014 року за ставкою 2,5% в місяць або 30,0% річних; з 01 вересня 2014 року по 31 березня 2015 року за ставкою 2,9% в місяць або 34,8% річних; з 01 квітня 2015 року по 30 червня 2015 року та у період з 08 липня 2016 року по 31 липня 20016 року за ставкою 3,6% в місяць або 43,2% річних. Отже, банк змінював в односторонньому порядку відсоткову ставку у спірних правовідносинах, а саме з 01 січня 2013 року. Згідно з п.4.3 кредитного договору банк має право здійснювати зміну тарифів, а також інших умов обслуговування рахунків. При цьому банк зобов'язаний не менше ніж за 30 днів до введення змін проінформувати клієнта, зокрема в виписці по картрахунку згідно п.3.8 цього договору. Якщо протягом 30 днів банк не отримав повідомлення від клієнта про незгоду із змінами, то вважається, що клієнт прийняв нові умови. Жодних доказів того, що банк інформував [PERSON] про зміну відсоткової ставки, як то передбачено п.4.3 Договору, позивачем суду не надано. Суд вважає, що збільшення відсоткової ставки не відповідає закону, який діяв на час такого збільшення. Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» від 12 грудня 2008 року, передбачено, що встановлений кредитним договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшений банком в односторонньому порядку, а також, що умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 10 січня 2009 року. Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг» від 22 вересня 2011 року було зокрема визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною. Цей закон набрав чинності з 16 жовтня 2011 року. Таким чином, на час зміни банком відсоткової ставки за кредитом діяло законодавче обмеження щодо збільшення в односторонньому порядку розміру такої відсоткової ставки, а тому суд вважає, що сума заборгованості відповідача за відсотками у спірних правовідносинах повинна бути розрахована за ставкою 3,0% в місяць або 36,0 % в рік (як це передбачено п.4.3 кредитого договору). Згідно наданого розрахунку суми заборгованості позивач нараховує заборгованість за процентами за ставкою 3,0%, починаючи з 10 червня 2005 року і до 31 грудня 2012 року, яка накопичувальним підсумком станом на 31 грудня 2012 року складає 450,15 грн. Далі проценти обраховуються за ставкою 30,0%, 34,8%, 43,2%. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги про стягнення заборгованості по процентам за користування кредитом частково - в сумі 450,15 грн., оскільки сума заборгованості в розмірі 4864,52 грн., нарахована позивачем, не відповідає ставці 3,0% в місяць або 36,0% в рік та умовам укладеного договору. Згідно ч.1 ст.88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. Як вбачається з платіжного доручення про сплату судового збору, розмір судових витрат, понесених відповідачем, складає 1378,00 гривень, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути суму судових витрат по сплаті судового збору, пропорційну до розміру задоволених позовних вимог (позовні вимоги підлягають задоволенню на: 6551,42 грн. *100% : 10965,79 грн. ціни позову = 59,74%), тобто 59,74% від суми сплаченого судового збору (59,74% * 1378 грн.:100% = 823,21 грн.), що складає 823,21 грн. На підставі статей 11, 258, 526, 530, 549, 610-612, 625, 629, 1054 ЦК України,

Outcome: partial