Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-15 00:00:00

У вересні 2016р. позивачка [PERSON] звернулась до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до відповідачів: [PERSON] (далі по тексту - відповідач 1), [PERSON] (далі по тексту - відповідачка 2), в якому просила суд: стягнути солідарно з відповідачів на свою користь неповернуту частину позики в сумі, еквівалентній 1200,0 дол. США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі; проценти за користування боржником коштами за договором позики від 06 лютого 2007р. за період з 06 лютого 2007р. по 03 вересня 2015р. в сумі, еквівалентній 1967,0 дол. США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі; три проценти річних від простроченої поверненням суми боргу за договором позики від 06 лютого 2007р. в період з 11 січня 2008р. по 03 вересня 2015р. в сумі, еквівалентній 275,0 дол. США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, а всього - суму, еквівалентну 3442,0 дол. США за курсом НБУ на день ухвалення рішення у справі, а також неустойку за період з 07 лютого 2008р. по 03 вересня 2015р. в розмірі 680945,4 грн. Свої позовні вимоги позивачка обґрунтовувала тим, що 06 лютого 2007р. між нею та відповідачем 1 було укладено договір позики, посвідчений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Гриценком Є.В., зареєстрований в реєстрі за №227 (далі по тексту - договір позики), за яким позивачка позичила відповідачу 1 грошову суму у розмірі 3700,0 дол. США. Згідно умов даного договору відповідач 1 зобов'язувався повернути позичену суму коштів частинами не пізніше 06 січня 2008р. В забезпечення виконання відповідачем 1 його зобов'язань за договором позики, між позивачкою та відповідачкою 2 було укладено договір поруки, відповідно до якого відповідачка 2 поручилась перед позивачкою за повернення відповідачем 1 позичених коштів за договором позики. Відповідач 1 свої зобов'язання за договором позики не виконав в повному обсязі, порушив порядок розрахунків та повернув позику лише частково, неповернутими залишились 1200,0 дол. США. Враховуючи зазначене, позивачка просила стягнути з відповідача неповернуту частину грошових коштів за договором позики, а також проценти за період користування грошовими коштами у розмірі 1967,0 дол. США, три проценти річних у розмірі 275,0 дол. США, а також неустойку відповідно до п. 3 договору позики у розмірі 680945,4 грн. Позивачка в судове засідання не з'явилась, свого уповноваженого представника до суду не направила, при цьому, до початку судового засідання на адресу суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності сторони позивача, заявлені вимоги сторона підтримала в повному обсязі. Відповідач 1, про час і місце судового розгляду оповіщався у встановленому законом порядку, у судове засідання не з'явився, про поважність причин неявки суду не повідомив та не просив розглядати справу у його відсутність, свого представника до суду не направив, заперечення проти позову не подавав. Відповідачка 2 в судове засідання не з'явилась, при цьому, до початку судового розгляду на адресу суду була подана заява про розгляд справи за відсутності сторони відповідача 2, а також відзив на позовну заяву, в якому сторона відповідача 2 зазначила, що позов визнає повністю, всі викладені в позовній заяві обставини є законними, відповідач 1 не повернув суму позичених коштів у розмірі 1200,0 дол. США, а тому, на думку сторони відповідача 2, вимоги позивачки підлягають задоволенню. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Як вбачається з матеріалів справи і це встановлено судом, 06 лютого 2007р. між позивачкою та відповідачем 1 було укладено договір позики на суму 3700,0 дол. США. Відповідно до п. 1 договору позики, відповідач 1 зобов'язувався повернути позивачці в натурі дану суму грошових коштів не пізніше 06 січня 2008р. із встановленим графіком їх повернення: не пізніше 06 числа кожного місяця за період з 06 березня по 06 грудня 2007р., останній платіж - 2700,0 дол. США не пізніше 06 січня 2008р. В забезпечення виконання відповідачем 1 його зобов'язань за договором позики, між позивачкою та відповідачкою 2 було 06 лютого 2007р. укладено договір поруки, відповідно до якого відповідачка 2 поручилась перед позивачкою за повернення відповідачем 1 позичених коштів за договором позики у порядку та строки передбаченому договором. Звертаючись до суду із даним позовом, позивачка наголошувала, що відповідач 1 свої зобов'язання за договором позики виконав не в повному обсязі, неповернутою залишилась сума у розмірі 1200,0 дол. США, що підтвердила і сторона відповідача 2. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). За змістом ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У відповідності з ч. 2, 3 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до положень ч. 1 ст. 1048 ЦПК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Згідно п. 3 договору позики та п.1.1 договору поруки, сторони погодили, що за прострочення виконання своїх зобов'язань відповідач 1 повинен сплатити на користь позивача неустойку в розмірі 250,0 грн. за кожен день прострочення: при простроченні сплати останнього повернення - починаючи з 07 лютого 2008р. В судовому засіданні встановлено, що станом на 26 серпня 2010р. неповернутою залишалась сума у розмірі 1200,0 дол США. При цьому, як вбачається з матеріалів справи, відповідачем 2 ще було сплачено за договором позики: 29 вересня 2010р. - 500,0 дол. США, що було еквівалентно за офіційним курсом НБУ 3956,75 грн.; 30 жовтня 2010р. - 500,0 дол. США, що було еквівалентно за офіційним курсом НБУ 3955,8 грн.; 10 червня 2011р. - 300 дол. США, що було еквівалентно за офіційним курсом НБУ 2392,05 грн. Відповідно до положень ст. 534 ЦПК України у разі недостатності суми проведеного платежу для виконання грошового зобов'язання у повному обсязі ця сума погашає вимоги кредитора у такій черговості, якщо інше не встановлено договором: 1) у першу чергу відшкодовуються витрати кредитора, пов'язані з одержанням виконання; 2) у другу чергу сплачуються проценти і неустойка; 3) у третю чергу сплачується основна сума боргу. Відповідно до положень ст. ст. 10, 11 ЦПК України, роз'яснень наданих в п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин. Таким чином, в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідачем 1 зобов'язання за договором позики не були виконані в повному обсязі, як і не виконані відповідачкою 2 зобов'язання за договором поруки, а тому суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення з солідарно з відповідачів 1 та 2 на користь позивачки неповернутої частини позики в сумі 1200,0 дол. США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 32181,7 грн.; процентів за користування боржником коштами за договором позики за період з 06 лютого 2007р. по 03 вересня 2015р. в сумі 1967,0 дол. США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 52751,16 грн.; трьох процентів річних від простроченої поверненням суми боргу за договором позики за період з 11 січня 2008р. по 03 вересня 2015р. в сумі 275,0 дол. США, що за курсом НБУ на день ухвалення рішення становить 7374,97 грн., а також неустойки відповідно до п. 3 договору позики за період з 07 лютого 2008р. по 03 вересня 2015р. в розмірі 680945,4 грн., що разом складає 773253,23 грн., підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з кожного із відповідачів на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір по 3045,0 грн.

Outcome: approved