Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області про поновлення на роботі, виплаті заробітної плати за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, посилаючись на те, що з 10.09.2013року працював головним державним інспектором відділу оперативної роботи, відділу охорони водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області. 10.12.2015року йому присвоєний 12 ранг державного службовця. Наказом за №78-к від 01.09.2016року був звільнений з посади згідно з п.3 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього правилами внутрішнього розпорядку. У наказі підставою звільнення зазначено, що наказами за №01-С від 15.06.2016року, за №02-С від 24.06.2016року, за №03-С від 18.07.2016 року він притягувався до дисциплінарної відповідальності, а також не виконував покладених на нього обовязків, закріплених посадовою інструкцією від 19.08.2016року. Вважає звільнення незаконними та безпідставним, оскільки про притягнення його до дисциплінарної відповідальності дізнався лише при ознайомлені з наказом про звільнення, трудову дисципліну не порушував і сумлінно відносився до посадових обовязків, а накази були винесені лише з метою його подальшого звільнення. 19.08.2016 року він був ознайомлений з новою посадовою інструкцією, затвердженою головою ліквідаційної комісії Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області [PERSON], якою були безпідставно скорочені права головного державного інспектора відділу охорони біоресурсів та регулювання риболовства в Херсонській області до 6 розділів. З метою ознайомлення його з посадовою інструкцією був складений акт від 22.08.2016 року, з яким він ознайомлений 25.08.2016 року та висловив свої заперечення, зазначивши що дана інструкція є незаконною, відсутній наказ про скорочення прав головного інспектора. Вважає, що посадова інструкція також була підготовлена спеціально для його подальшого звільнення. З урахуванням уточнених та збільшених в ході судового розгляду справи позовних вимог позивач з огляду на те, що без його згоди переміщено з Херсонської дільниці, місце дислокації, якої є м. Херсон, вул.\~М.Фортус,89, в на інше робоче місце до Бериславської дільниці за адресою: м. Берислав, вул. Першого Травня 440, а наказом № 43 від 02.08.2016року зовсім не визначене його місце роботи просив: поновити його на посаді головного державного інспектора відділу охорони біоресурсів та регулювання риболовства в Херсонській області; скасувати догани накладені наказами Херсонрибоохорни від 15.06.2016року №01-С, від 24.06.2016року №02-С, від 18.07.2016року №03-С; стягнути з Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 49\~583, 52грн.; стягнути середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 1475,70 грн.; здійснити індексацію заробітної плати за час вимушеного прогулу; відшкодувати моральну шкоду в сумі 10\~000,00 грн., яку повязує з порушенням гарантованого Конституцією України права на працю, можливості заробляти собі та сімї на життя.\~Внаслідок незаконних дій відповідача він втратив душевний спокій, постійно перебував у роздратованому стані, не мав засобів для забезпечення належного рівня життя своєї сімї. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала і просила позов задовольнити, з урахування збільшених позовних вимог. У судовому засідання представник відповідача позов не визнав, надав письмові заперечення проти позову. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали справи суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 40 КЗпП трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо до працівника раніше застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського стягнення. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи, що позивач перебував у трудових правовідносинах з відповідачем працював на посаді головного державного інспектора відділу оперативної роботи, відділу охорони біоресурсів та регулювання риболовства в Херсонській області з 2013\~року. Згідно до наказу голови ліквідаційної комісії Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області від 06.06.2016року\~№37 «Про створення та затвердження рибоохоронних дільниць, визначення дислокації відділів та рибоохоронних дільниць Херсонрибоохорони» визнано таким, що втратив чинність наказ начальника Херсонрибоохорони від 09.06.2015 року №\~55 «Про створення та затвердження рибоохоронних дільниць, визначення дислокації відділів та рибоохоронних дільниць, встановлення між і зон їх контролю» та затверджено новий перелік рибоохоронних дільниць( згідно до додатку) (а.с.56 - 50т.1). Наказом №38 від 06.06.2016року «Про закріплення особового складу державних інспекторів за рибоохоронними дільницями Херсонрибоохорони» закріплено особовий склад державних інспекторів відділу охорони водних біоресурсів Херсонрибоохорони за рибоохоронними дільницями з визначенням відповідальних за роботу дільниці, відповідно до якого позивача головного державного інспектора Херсонської рибоохоронної дільниці закріплено за Бериславської рибоохоронною дільницею(а.с.48 55т.1). Будучи не згодним із наказом про переведення на роботу в другу місцевість до Бериславської рибоохоронної дільниці позивач неодноразово звертався до роботодавця із заявами про незаконність змін умов його праці, а також із заявами про свій вихід на роботу за основним місцем роботи, яким є Херсонська рибоохорона дільниця(а.с.70-74,84,194 -225) Наказом голови ліквідаційної комісії Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області від 15.06.2016\~року\~№\~01-С\~ «Про застосування дисциплінарного стягнення» [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни. Наказом № 02-С від 24.06.2016 року «Про застосування дисциплінарного стягнення» [PERSON] оголошено догану за порушення трудової дисципліни. На підтвердження вчиненого проступку надані доповідні: в. о. начальника відділу охорони водних біоресурсів [PERSON] про невихід позивача 10.06.2016року та 11.06.2016 року на роботу до Бериславської рибоохоронної дільниці; доповідні відповідального за Бериславську рибоохорону дільницю головного державного інспектора Лафазанова Д.П. про невихід позивача на роботу 14.06.2016року, 15.06.2016 року; доповідна головного державного інспектора Досенка О.М. про те, що він не бачив позивача на роботі на Херсонській рибоохоронній дільниці 14.06.2016 та 15.06.2016року; доповідна провідного державного інспектора Амброча Є.О. про невихід позивача на роботу до Бериславської рибоохорону дільницю 18.06.2016року; доповідна начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] про те, що позивач не прийшов 22.06.2016року для дачі пояснення про не вихід на роботу 14 та 15.06.2015року (а.с.85-86,89, 91-94, 95-98). Наказом №03-С від18.07.2016року «Про застосування дисциплінарного стягнення» пунктом шість - [PERSON] оголошено догану за неналежне виконання посадових обовязків, підстава доповідна [PERSON] від 13.07.2016року про невихід позивача на роботу до Бериславської рибоохоронної дільниці в липні 2016року, витяг з протоколу №16 від12.07.2016року, пояснення [PERSON]\~О.Л.від12.07.2017року(а.с.169-170) Відповідно до наказу в. о. голови ліквідаційної комісії за №43 від 02.08.2016року «Про закріплення особового складу державних інспекторів за рибоохоронними дільницями Херсонрибоохорони, визначення відповідальних за дільниці та перелік державних інспекторів, що їх заміщують» позивача не було закріплено за жодною рибоохоронною дільницею.(а.с.188-191). Згідно доповідної в. о. начальника відділу роботи з персоналом [PERSON] 03.08.2016 року позивач був повідомлений про те, що з 03.08.2016року його робоче місце для виконання службових обовязків, знаходиться в адміністративній будівлі Управління (а.с.192). 01.09.2016 року профспілковий комітет первинної профспілкової організації Херсонрибоохорони надав адміністрації згоду на звільнення [PERSON] за п.3 ст.40 КЗпП України. Наказом за №78-к від 01.09.2016року [PERSON] звільнений з посади головного державного інспектора відділу охорони водних біоресурсів Управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в Херсонській області, згідно пункту 3 ст.40 КЗпП України, за систематичне невиконання без поважних причин обовязків, покладених на нього правилами внутрішнього розпорядку. У наказі підставою звільнення зазначено, що наказом за №01-С від 15.06.2016року, наказом №02-С від 24.06.2016року, наказом №03-С від 18.07.2016року позивач притягувався до дисциплінарної відповідальності, а також не виконував покладених на нього обовязків, закріплених посадовою інструкцією від 19.08.2016року. Відповідно до частини 3 ст. 32 КЗпП України у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці допускається зміна істотних умов праці при продовженні роботи за тією ж спеціальністю, кваліфікацією чи посадою. Про зміну істотних умов праці - систем та розмірів оплати праці, пільг, режиму роботи, встановлення або скасування неповного робочого часу, суміщення професій, зміну розрядів і найменування посад та інших - працівник повинен бути повідомлений не пізніше ніж за два місяці. Частиною 3 ст.32 КЗпП на власника покладено обов'язок попередити працівника за два місяці про майбутні зміни в організації виробництва і праці, а також про зміни істотних умов його праці, що викликаються змінами в організації виробництва і праці. Проведення власником заходів щодо зміни організації виробництва і праці це виключне повноваження власника. Водночас такі зміни не повинні означати примусу до праці. Попередження - пропозиція працівникові продовжувати роботу після того, як власник з додержанням встановленого строку змінить істотні умови праці. Працівник може цю пропозицію прийняти і продовжувати роботу при змінених істотних умовах праці, а може відмовитися від продовження роботи у зв'язку із змінами істотних умов праці. Отже, матеріалами справи підтверджено, що наказом №38 від 06.06.2016року «Про закріплення особового складу державних інспекторів за рибоохоронними дільницями Херсонрибоохорони» у відповідності до якого робоче місце за посадою, як обіймав позивач, було переміщено в іншу місцевість без його попередження та розяснення права на свій розсуд погодитися зі зміною істотний умов, або відмовитися від продовження роботи на нових умовах, а наказом від №43 від 02.08.2016року «Про закріплення особового складу державних інспекторів за рибоохоронними дільницями Херсонрибоохорони, позивача не було закріплено за жодною рибоохоронною дільницею. Статтею 149 КЗпП України визначено, що до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення, матеріали справи не містять доказів на підтвердження дотримання роботодавцем вимог закону. Однією із гарантій забезпечення права громадян на працю є передбачений у\~ статті 5?КЗпП правовий захист від необґрунтованої відмови у прийнятті на роботу і незаконного звільнення, а також сприяння у збереженні роботи. Всупереч вимогам закону відповідачем не надано, належних та допустимих доказів на підтвердження дотримання вимог закону при звільненні позивача, що є обовязком роботодавця відповідно до положень ст.10 ЦПК України та вимог трудового законодавства. За таких обставин, суд приходить до висновку про порушення відповідачем права позивача на працю, накладенні у звязку з цим на нього дисциплінарні стягнення є неправомірними та підлягають скасуванню, а позивач поновленню на роботі. Відповідно до вимог ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. Частиною другою статті 235КЗпП України передбачено, що виплата середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу понад один рік проводиться за умови, що заява про поновлення на роботі розглядалась більше одного року і в цьому не було вини працівника. При частковій вині працівника оплата вимушеного прогулу за період понад один рік може бути відповідно зменшена. Висновок суду про наявність вини працівника (не зявлявся на виклик суду, вчиняв інші дії по зволіканню розгляду справи) або її відсутність, про межі зменшення розміру виплати має бути мотивований. [PERSON] звернулася до суду 15.09.2016 року, справа розглядалася судами неодноразово, в матеріалах відсутні докази, які б свідчили про вину позивача в зволіканні розгляду, за таких обставин суд приходить до висновку, що на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.09.2016 року по день ухвалення судового рішення 28.11.2017 року (334 робочих днів) в розмірі 48169,48\~грн., який визначений без вирахування прибуткового податку та інших обовязкових платежів ( 144,22грн. ? 334 днів = 48169,48грн.). При визначені середнього заробітку суд виходив із середньоденної заробітної плати позивача, яка становить 144,22 грн., та визначена із заробітної плати [PERSON] за два останні місяці роботи липень серпень 2016 року в сумі 6345, 70 грн. /44 робочі дні (липень 22 дні, серпень 22 дні ) = 144,22 грн.) Разом із тим, суд вважає позовні вимоги в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку такими, що не підлягають задоволенню, оскільки при одному звільненні не можливе одночасне застосування стягнення середнього заробітку як за статтею 117 КЗпП України так і за статтею 235 КЗпП України, тобто подвійне стягнення середнього заробітку. Така правова позиція Верховного Суду України, викладеного в постанові 6-2912цс16 від 18.01.2017року, що є обовязковою для суду в частині застосування норм матеріального права в подібних правовідносинах. Згідно до вимог ст.11ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, яка за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, які беруть участь у справі. Відповідно до статей 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведеності перед судом їх переконливості. За положенням ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування у цивільний справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Оскільки позивачем не надано доказів на підтвердження завданої моральної шкоди, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. Частиною 3 ст. 88 ЦПК України визначено, якщо позивача на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору він стягується з відповідача в дохід держави. Згідно до п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» № 3674-14 від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняться позивачі в справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Отже, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 1920грн. На підставі викладеного, ст.ст.5,?21,32, 40,235,237?КЗпП України,

Outcome: partial