Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-10 00:00:00

У березні місяці 2017 року позивач [PERSON] звернувся з позовом до суду, який мотивує тим, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року задоволено його позов, яким зобов»язано [PERSON] надати вільний. Безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій) будинку № 6 по вулиці Соборній, 6 у м. Хмельницькому. На виконання означеного рішення суду 18 береня 2013 року було видано виконавчий лист та його було звернуто до примусового виконання Першим міським відділом ДВС Хмельницького МРУЮ. Постановою державного виконавця від 07 серпня 2013 року було відкрито виконавче провадження, однак державний виконавець не організував належним чином виконання судового рішення в межах повноважень, наданих йому законом. Він звернувся до суду із скаргою на бездіяльність державного виконавця та постанови про закінчення виконавчого провадження та ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року визнано бездіяльність державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ у не виконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2012 року по справі за позовом [PERSON], [PERSON] та [PERSON] до [PERSON], визнано бездіяльність начальника Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції [PERSON] щодо нездійснення належного та своєчасного контролю за виконанням рішення суду та зобов»язано державного виконавця Жиловського Т.Я. виконати рішення суду. Проте рішення суду до цього часу не виконано. Перший міський відділ ДВС Хмельницького МРУЮ не вжив заходів до виконання судового рішення, виконавча служба зайняла позицію бездіяльності, що підтверджується винних осіб до відповідальності. В ході розгляду справи було зясовано, що боржник займає приміщення підвалу у вказаному тривалої бездіяльності позивач отримує моральні страждання, нервові стреси погіршується його самопочуття, змушений додатково витрачати свій час, звертатись до суду та змінювати усталений спосіб життя. Просить стягнути завдану моральну шкоду в сумі 3 000 грн. з Державного бюджету. В судовому засіданні позивач [PERSON] заявлений позов підтримав та просив його задовольнити із викладених підстав. Суду пояснив, що 09 липня 2012 року рішенням Хмельницького міськрайонного суду задоволено його вимоги та зобов»язано [PERSON] надати вільний, безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій) будину № 6, що по вулиці Соборній у м. Хмельницькому. Тривалий час рішення суду не виконувалось і ухвалою суду задоволено скаргу на бездіяльність державного виконавця та начальника Першого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ, які виразились у невиконання означеного рішення суду та зобов»язано державного виконавця виконаати рішення суду. Не виконано це рішення і зараз. Тривалим невиконанням судового рішення йому завдано моральної шкоди в розмірі 5 000 грн., яка полягає у душевних стражданнях, нервових стресах, погіршення самопочуття, витрачанні свого часу та докладанні додаткових зусиль для організації свого життя. Представник Першого відділу ДВС Хмельницького МРУЮ заявлених вимог не визнала, суду пояснила, що належним доказом протиправних (неправомірних) рішень, дій чи бездіяльності державного виконавця є судове рішення (вирок) суду, що набрало законної сили, або відповідне рішення вищнстоящих посадових осіб дердавної виконавчої служби. Представник Державної казначейської служби України заявлених вимог не визнала. Суду пояснила, що позивачем не надано суду належних доказів щодо заподіяння йому моральної шкоди у визначеному законом розмірі. Посилається на те, що позивач не надав доказів завдання такої моральної шкоди, не довів суду розміру завданих страждань невиконанням рішення суду та не довів наявності причинно-наслідкового зв»язку між діями Державної виконавчої служби та наслідками, зазначеними у позові. Суд заслухавши доводи позивача, заперечення представників відповідачів, перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом достовірно установлено, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року позов [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задоволено та зобов»язано [PERSON] надати вільний, безперешкодний доступ до інженерних мереж (комунікацій будинку) № 6 по вулиці Соборній у м. Хмельницькому. На виконання означеного рішення суду 18 березня 2013 року був виданий виконавчий лист та пред»явлений до примусового виконання Першому міському відділу ДВС м. Хмельницький та 07 серпня 2013 року державний виконавець відкрив виконавче провадження ВП № 39176849. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року скаргу [PERSON], [PERSON] та [PERSON] задоволено та визнано бездіяльність державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ, що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 22 травня 2013 року неправомірною. Ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 30 листопада 2015 року скаргу [PERSON] та [PERSON] задоволено частково. Визнано бездіяльність Державного виконавця Першого міського відділу дердавної виконавчої служби Хмельницького МРУЮ [PERSON], що виразилась у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09.07.2012 року та начальника Першого міського відділу дердавної виконавчої служби Хмельницького МРУЮ, щодо нездійснення належного контролю за своєчасністю, правильністю і повнотою виконанння рішення суду та зобов»язано державного виконавця виконати рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року. Вказана ухвала набрала законної сили. Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органами місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Судом установлено, що неправомірними діями посадових осіб Першого відділу державної виконавчої служби м. Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області, які виразилися у невиконанні рішення Хмельницького міськрайонного суду від 09 липня 2012 року позивач зазнав моральних страждань та визначивши характер та ступінь його моральних страждань, суд дійшов висновку про відшкодування на користь [PERSON] 2 000,0 грн. моральної шкоди за рахунок коштів Державного бюджету України. Означені обставини підтверджуються ухвалою Хмельницького міськрайонного суду від 27 квітня 2016 року. Відповідно до положень частини 3 статті 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Постановами державного виконавця від 18.11.2013 року та 21.11.2013 року виконавчі провадження закінчено у зв»язку із неможливістю виконання рішення суду без участі боржника. Ухвалою суду від 29.01.2015 року означені постанови державного виконавця про закінчення виконавчого провадження скасовано. З часу відновлення виконавчого провадження рішення суду не виконано. Неодноразовими вимогами Державного виконавця зобов»язано [PERSON] виконати рішення суду залишились не виконаними, а примусове виконання рішення суду не відбулось. Тривалий час рішення суду не виконується з вини посадових осіб Державної виконавчої служби. Відповідно до п. 4 Положення про Державну казначейську службу України, затвердженого Указом Президента України від 13 квітня 2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є Державна казначейська служба України (Казначейство України), яке, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 25 Бюджетного кодексу України відшкодування відповідно до закону шкоди, завданої фізичній чи юридичній особі внаслідок незаконно прийнятих рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади (органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування), а також їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень, здійснюється державою (Автономною Республікою Крим, органами місцевого самоврядування) у порядку, визначеному законом. З наведених мотивів суд вважає, що такими незаконними діями відповідача невиконанням судового рішення позивачеві завдана моральна шкода, яка виражалась у відчутті несправедливості, нервових стресів, докладанні додаткових зусиль для організації свого життя, змін усталеного способу життя, погіршення самопочуття. Такий розмір шкоди на думку суду має становити 2 000 грн., він є необхідним і достатнім для покриття завданої шкоди, і суд не вбачає підстав для задоволення його в повному обсязі, враховуючи характер та обсяг завданих моральних страждань. На підставі наведеного та

Outcome: partial