Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-15 00:00:00

У вересні 2018\~року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк», який змінив своє найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі АТ КБ «Приватбанк»), звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, посилаючись на те, що між банком та [PERSON] 23.10.2012 року укладено кредитний договір № б/н за умовами, якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 13 000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом із «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладенні на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно до пунктів 2.1.1.2.3, 2.1.1.2.4 договору відповідач при укладенні договору дала свою згоду про прийняття будь якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою банку. Згідно до п..2.1.1.5.7 договору власник карткового рахунку, зобов`язаний слідкувати за витратами коштів в межах платіжного ліміту з метою запобігання виникнення овердрафту. Пунктами 2.1.1.12.4 договору передбачено, що у разі непогашення клієнтом боргових зобов`язань за кредитом до 25 числа місяця, що слідує за місяцем, в якому були здійснення трати, за користування кредитом клієнт сплачує банку проценти в розмірі, визначеному в Тарифах, що діють на дату нарахування на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується пп. 2.1.1.12.6 договору. У разі виникнення прострочених зобов`язань за кредитом клієнт сплачує банку проценти в подвійному розмірі від зазначених у Тарифах, що діють на дату нарахування. При непогашенні суми простроченого кредиту згідно до п.2.1.1.12.6.1 договору на суму від 100 грн., включаючи прострочені зобов`язання, передбачені пп. 2.1.1.12.6.2, 2.1.112.8.1 клієнт сплачує банку пеню, яка розраховується як: пеня = базова процентна ставка по договору/30 (нараховується за кожен день прострочення кредиту) +50 грн. (одноразово). Пеня нараховується в день нарахування процентів за кредитом. Відповідно до п. 2.1.1.7.6 «Умов та правил надання банківських послуг» при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов`язань, передбачених цим договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити банку штраф в розмірі 500 грн. + 5% від їм позову. Банк свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, а саме, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитним коштами на умовах та в межах встановленого кредитного ліміту. Відповідач не виконує належним чином свої кредитні зобов`язання з погашення кредиту та інших платежів, передбачених договором, у зв`язку з чим станом на 31.07.20018\~року має заборгованість в сумі 113\~606,21 грн., із яких: 10\~106,17 грн. заборгованість за кредитом; 103\~500,04 грн. заборгованість по відсоткам за період з 23.10.2012 року по 30.03.2018 року. З огляду на викладене, норми ст.ст.526-527,530, 549,610, 617, 1054 ЦК України та умов укладеного договору позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №\~б/н від 23.10.2012 року в розмірі 113\~606,21 грн. та судові витрати в суму 1 762,00 грн. Ухвалою суду від 01.11.2018 року відкрито провадження у справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження. У відзиві [PERSON] заперечував проти позову, зазначаючи, що кредитну картку він отримував, однак йому не було відомо чи встановлений на ній кредитний ліміт, в якому розмірі, яка плата за користування кредитними коштами у вигляді відсоткової ставки була встановлена за цим договором, оскільки такі істотні умови кредитного договору між ним та банком не погоджувались. Крім того, у позовній заяві банк також не вказує ні номер картки ні номер рахунку, з якого начебто були отриманні чи іншим чином використанні гроші, та на який вони мали б бути поверненні. Розрахунок заборгованості необґрунтований належними та допустимими доказами, так як не відповідає вимогам ст.. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Зазначив, що анкета-заява б/н від 23.10.2012 року разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», не є кредитним договором. З позовом до суду позивач звернувся 27.09.2018 року, тому згідно до ст.258 ЦК України по справі вбачається сплив строку позовної давності. У відповіді на відзив АТ КБ «Приватбанк» виклав свої пояснення щодо наведених [PERSON] у відзиві заперечень, зазначаючи, що згідно до виписки з карткового рахунку, позивачу було встановлено кредитний ліміт, яким він користувався, отримував кошти через банкомат, здійснювала розрахунки через термінали в касах магазинів, а отже й отримав кредитну карту «Універсальна», оскільки проведення вказаних операцій є неможливим без наявності картки. При оформлені кредиту заява на отримання кредиту, підписана [PERSON] , що підтверджує ознайомлення його з Умовами надання банківських послуг, Правилами користування платіжною карткою та Тарифами, що свідчить про дачу нею своєї згоди на те, що заява, Умови надання банківських послуг, Правила користування платіжною карткою та Тарифи складають між ним та банком договір про надання банківських послуг. Згідно Умов та Правил картковий рахунок це поточний рахунок, на якому враховуються операції по платіжній картці, п. 9.3 Умов та Правил «Картрахунки відкриті на невизначений строк». Поповнення карткового рахунку в тому числі і погашення заборгованості здійснюється не лише за допомогою карти, а і через термінали самообслуговування, каси відділень, Інтернет - банкінг Приват24. 22.03.2017 року через термінал самообслуговування було здійснено погашення заборгованості за кредитним договором у розмірі 300,00 грн. Отже, позивач мала змогу різними їй доступними шляхами здійснювати погашення заборгованості, в тому числі і через відділення банку, а тому її заперечення є необґрунтованими та такими, та свідчить про уникнення відповідальності за зобов`язанням. Необґрунтованими є також, заперечення відповідача стосовно строку дії договору та кредитної картки, оскільки платіжна картка спеціальний платіжний засіб у вигляду емітованої в установленому законом порядку пластикової або іншого виду картки, яка використовується для ініціалізації переводу коштів з рахунку клієнта тощо. Згідно Умов обслуговування банк відкриває клієнту картрахунок, видає клієнту картки, їх вид та строк дії визначено в заяву та пам`ятці клієнта. Згідно до п. 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березні 2010року № СП-2010-256, картка діє до останнього дня місяця зазначеного на лицевому боці картки, включно. Забороняється використання картки зі строком дії, що сплив. Відповідно до п.2.1.1.2.12 зазначених Умов та правил надання банківських послуг, по закінченню строку дії відповідна кредитна картка продовжується банком на новий строк(шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) за зверненням клієнта. Відповідачем було отримано кредитну карту [NUMBER] зі строком її дії до грудня 2015 року. Заперечення [PERSON] щодо пропуску строків позовної давності, не відповідають дійсності, оскільки відповідно до ч.1 ст. 259 ЦК України позовна давність, встановлена законом може бути збільшена за домовленістю сторін. Згідно до п.1.1.7.31 Умов договору строк позовної давності за кредитним договором, щодо вимог про повернення кредиту, відсотків, винагороди, неустойки (пені та штрафів) був збільшений до 50років. Окрім того, відповідно до ч.1 ст.264 ЦК України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Відповідачем було вчинено дії, що свідчить про визнання ним боргу перед банком, згідно до виписки клієнта, він неодноразово здійснював погашення заборгованості, підтвердженням чого є виписка з рахунку. Відповідно до Отже, позивач звернувся з позовом до відповідача 27.09.2018 року до спливу строку позовної давності. Відповідь на відзив до суду не надходив. Відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Клопотань про виклик сторін у судове засідання не надходило. Дослідивши матеріали справи, надані сторонами докази, суд установив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеними, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Судом установлено та підтверджено матеріалами справи що 23.10.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк», який зміни своє найменування на Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] укладено кредитний картковий договір, за яким позичальник, того ж дня, отримав у Банку платіжну картку «Універсальна» з кредитним лімітом 13 000 грн. під 30% річних на залишок заборгованості з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. [PERSON] у договорі підтвердив свою згоду на те, що його заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг та Тарифами банку, складає між ним та банком договір, що підтверджується його підписом на бланку заяви від 23.10.2012 року. [PERSON] у відзиві на позов визнав факт отримання кредитної картки, проте вважав, що банк пропустив строк звернення до суду з вказаним позовом. Отже, між сторонами належним чином укладено кредитний договір, оскільки заявка позичальника про видачу кредиту в сукупності з Правилами та Тарифами банку, складають зміст кредитного карткового договору, яким передбачені всі істотні умови договору, відповідно до норм ст. 638 ЦК України. В силу статті 1054 ЦК України, банк або інша фінансова установа (кредитодавець)\~зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові\~у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладені договору, виборі контрагентів та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.ст. 525-526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається Згідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання(неналежне виконання) Оскільки [PERSON] не виконувала свої договірні зобов`язання, за розрахунком ПАТ КБ «Приватбанк», у нього, станом на 31.07.2018 року виникла заборгованість у загальній сумі 113\~606,21 грн., що складається із: 10\~106,17 грн. заборгованість за кредитом; 103\~500,04 грн. заборгованість по відсоткам за період з 23.10.2012 року по 30.03.2018 року, що підтверджується розрахунком, наданим позивачем. У письмову відзиві відповідач, посилалась на пропуск позивачем строку звернення до суду, у зв`язку з чим суду вважає за необхідне зазначити наступне. Згідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 5 ст.251 ЦК України за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. Статтею 253 ЦК України передбачено, що перебіг строку починається з наступного для після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Відповідно до ст.264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Статтею 257 ЦК України передбачено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові(ч.4 ст.267ЦК України). Відповідно до правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду від 30.05.2018року по справі №181/467/17, згідно до п.2.1.1.2.11 Умов та правил, які є складовою кредитного договору, карта діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту, перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня дії картки, а не закінчення строку дії договору. Такий висновок узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду України, викладеними у постановах від 19 березня 2014року у справі №6-14цс 14, від 23листопада 2016 року у справі №6-2104цс 16. Відповідно до ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно до п. 2.1.1.2.11 Умов та правил надання банківських послуг, затверджених наказом від 06 березні 2010року № СП-2010-256, які були додані банком до відзиву на позовну заяву, картка діє до останнього дня місяця зазначеного на лицевому боці картки, включно. Забороняється використання картки зі строком дії, що сплив. Відповідно до п.2.1.1.2.12 зазначених Умов та правил надання банківських послуг, по закінченню строку дії відповідна кредитна картка продовжується банком на новий строк(шляхом надання клієнту картки з новим строком дії) за зверненням клієнта. Як, вбачається із довідки банку від 22.02.2019 року №30.1.0.0/2- 20181005/345, картка [NUMBER] була видана відповідачці 23.10.2012 року зі строком її дії до грудня 2015 року. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним, що строк дії кредитної картки відповідача був встановлений до грудня 2015 року. За таких обставин, враховуючи наведені вище правові позиції Верховного Суду початок перебігу трирічного строку позовної давності щодо повернення кредиту в повному обсязі почався з 01.12.2015 року, а щодо періодичних платежів з моменту несплати чергового платежу, зокрема щодо погашення проценті та сплати пені. До суду з даним позовом позивач звернувся в вересні 2018 року тобто в межах строку позовної давності, загальний строк якої дорівнює три роки, а не 50 років, на які посилається позивач без належного правового обґрунтування та всупереч приписам ст. 259 ЦК України, щодо письмової форми договору про збільшення позовної давності. При цьому, дата внесення відповідачем останнього платежу, 25.03.2015 року, через терміна самообслуговування у м. Херсоні, (проспект Ушакова,43) згідно до наданої банком виписки по основній картці позичальника №\~5211537304921724 , в рахунок погашення заборгованості виходячи з положень чинного законодавства України має значення для вирішення питання щодо переривання перебігу позовної давності, а не для вирішення моменту його спливу, оскільки сплив позовної давності пов`язується із визначенням строку виконання зобов`язання. За таких обставин, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості вимог банку про стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 10\~106 ,17 грн. Суд приходить до висновку, що вимоги банку про стягнення заборгованості за процентами підлягають задоволенню в межах строку позовної давності, а саме за період з 31 серпня 2015 року по 31 серпня 2018 року, тобто за три роки, що передували зверненню банку до суду з даним позовом, виходячи з процентної ставки 30% річних, яка діяла станом на час укладення договору та за якої згідно з розрахунку банк нарахував заборгованості за процентами. Отже, проценти за період часу з 31.08.2015 року по 31.08.2018 року дорівнюють (10\~106 ,17 ? 30% ?3 роки = 9\~095,55 грн.) Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про стягнення на користь банку заборгованість за процентами в сумі 9\~095,55 грн. За таких обставин суд вважає, що стягненню підлягає сума заборгованості за кредитним договором в загальному розмірі 19\~201,72 грн., з яких: 10\~106,17 грн. заборгованість за кредитом; 9\~095,55 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом. Крім цього, у відповідності до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. З урахуванням викладеного, а також того, що судом задоволено заявлені позовні вимоги в частині 19\~201,72 грн., що складає 16,90 % від заявленої позивачем суми заборгованості, що становить 113\~606,21 гривень, у відповідності до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, суд дійшов переконання, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 297,78 гривень, що відповідає 16,90 % від сплаченої позивачем суми судового збору під час звернення до суду 1762 гривень. На підставі викладеного, ст. 61 Конституції України, ст.ст. 6, 257,261-263, 526, 549, 551, 610, 1054 ЦК України,

Outcome: partial