Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У березні 2016 р. позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача на його користь 2899,76 грн. - залишку неоплаченої суми безвідсоткової позики; 140,14 грн. - 3% річних від простроченої суми; 1774,64 - індексу інфляції, посилаючись на те, що 26.06.2007 між ПАТ «ПівнГЗК» та [PERSON], яка на той час працювала провідним економістом з обліку відділу обліку ПАТ «ПівнГЗК», був укладений договір № 1376 про надання безвідсоткової позики. Строк повернення позики складає 60 місяців, с дати перерахування займу, шляхом щомісячного утримання із заробітної плати у розмірі 833,34 грн.. 03.07.2007 р. [PERSON] отримала суму безвідсоткової позики у розмірі 50000 грн.. Строк повернення позики та належне виконання зобов'язання повинно було відбутися в липні 2012 року, але 07.06.2010 р. [PERSON] звільнилася з ПАТ «ПівнГЗК», та повинна була, згідно п. 9 договору, повністю повернути залишок позики, натомість 07.06.2010 р. між [PERSON] та ПАТ «ПівнГЗК» було укладено додаткову угоду, якою внесені зміни до п. 6 договору та визначений порядок повернення позики, шляхом щомісячного внесення в касу ПАТ «ПівнГЗК» 833,34 грн.. За період з 10.08.2010 р. по 23.07.2014 р., на виконання умов додаткової угоди, [PERSON] було внесено через касу ПАТ «ПівнГЗК» - 17100 грн., таким чином залишок непогашеної позики складає 2899,76 грн.,140,14 грн. - 3% річних від простроченої суми, 1774,64 - індексу інфляції. Представник позивача надав заяву про розгляд позову за його відсутності та згоду на заочний розгляд справи . Відповідач будучи повідомленою належним чином, про що свідчить розписка про отримання судової повістки, у судове засідання не з'явилася, заперечень проти позову не надала. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи - докази: копії: договору № 1376 від 25.06.2007 р. про надання безвідсоткової позики; додаткової угоди № 1 від 07.06.2010 р. до договору № 1376 від 25.06.2007 р.; заяви [PERSON] від 07.06.2010 р.; наказу № 44 від 07.06.2010 р. про припинення трудового договору; заяви [PERSON] від 04.06.2010 р. про звільнення; довідки про утримання сум із заробітної плати [PERSON]; прибуткових касових ордерів; (а.с. 6-7, 8, 9, 10, 11, 12, 13-28), судом встановлені такі обставини, що мають значення для вирішення справи та відповідні їм правовідносини. 25.06.2007 між ПАТ «ПівнГЗК» та [PERSON], яка на той час працювала провідним економістом з обліку відділу обліку ПАТ «ПівнГЗК», був укладений договір № 1376 про надання безвідсоткової позики. Згідно умов договору, строк повернення позики складає 60 місяців, с дати перерахування займу, шляхом щомісячного утримання із заробітної плати у розмірі 833,34 грн.. 03.07.2007 р. [PERSON] отримала у касі ПАТ «ПівнГЗК» суму безвідсоткової позики у розмірі 50000 грн.. Строк повернення позики та належне виконання зобов'язання повинно було відбутися в липні 2012 року. 07.06.2010 р. [PERSON] звільнилася з ПАТ «ПівнГЗК». Згідно п. 9 договору, у разі звільнення [PERSON] повинна була повністю повернути залишок позики до дати звільнення, натомість 07.06.2010 р. між [PERSON] та ПАТ «ПівнГЗК» було укладено додаткову угоду, якою внесені зміни до п. 6 договору та визначений порядок повернення позики, шляхом щомісячного внесення в касу ПАТ «ПівнГЗК» 833,34 грн.. За період з 10.08.2010 р. по 23.07.2014 р., на виконання умов додаткової угоди, [PERSON] було внесено через касу ПАТ «ПівнГЗК» 17100 грн., таким чином залишок непогашеної позики складає 2899,76 грн.. У зв'язку з прострочкою виконання зобов'язання виникла неустойка у розмірі 3% річних від простроченої суми в розмірі 140,14 грн., індексація за інфляцією в розмірі 1774,64 грн.. Тобто стягненню підлягає всього 4814,54 грн. Відповідно до ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Відповідно до абз. 1 ч. 1, ч. 3 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Після дослідження та оцінки доказів у справі, надані позивачем, відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України докази, вважаються судом належними та допустимими згідно до ст. ст. 58, 59 ЦПК України, і вони свідчать про порушення відповідачем обов'язку по поверненню своєчасно суми позики та необхідність стягнення судом суми боргу та відповідно сум індексації цього боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних від цього боргу. Так, відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а згідно ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 1378 грн. витрат, пов'язаних зі сплатою судового збору при подачі позову. На підставі викладеного, ст. ст. 525, 526, 684, 1046, 1047, 1049 ЦК України,

Outcome: approved