Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] звернулися в суд з позовом до військової частини [NUMBER] (далі в/ч [NUMBER] ) і просять скасувати рішення житлової комісії в/ч [NUMBER] , оформлене протоколом №38 від 13 квітня 2018 року в частині зняття старшини [PERSON] разом із членами сім`ї у загальному складі чотирьох осіб з квартирного обліку поліпшення житлових умов у в/ч [NUMBER] , а також зобов`язати житлову комісію в/ч [NUMBER] поновити їх як членів сім`ї померлого військовослужбовця [PERSON] на квартирному обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби, та членів їх сімей, для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду за датою первинної постановки [PERSON] на облік, тобто з 29.02.2008р. В обґрунтування заявлених позовних вимог посилаються на те, що наказом командира в/ч [NUMBER] від 26.12.17р. №31-РС, старшину [PERSON] звільнено з військової служби у запас на підставі п. «а» ч.6 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту. На момент звільнення [PERSON] , його вислуга років у Збройних Силах України становила 26 років 4 місяці, а пільгова 26 років 10 місяців. На підставі рапорту [PERSON] , його було прийнято на квартирний облік у в/ч [NUMBER] як безквартирного зі складом сім`ї 4 особи, в тому числі він, з 29.02.2008р., що підтверджується довідкою в/ч [NUMBER] від 23.08.2018р. Рішенням житлової комісії в/ч [NUMBER] від 13 квітня 2018 року, яке оформлено протоколом №38, [PERSON] разом із членами сім`ї було знято з квартирного обліку з посиланням на те, що підстава його звільнення з військової служби у запас не дає йому права перебувати на квартирній черзі при в/ч [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачі вважають зняття [PERSON] та їх як членів його сім`ї з квартирного обліку незаконним, таким, що порушує їх конституційні права, та стверджують, що [PERSON] разом із членами сім`ї у 2008 році був правомірно зарахований на квартирний облік, а тому зняття його з цього обліку суперечить Конституції України та Житловому кодексу України, оскільки на момент зарахування [PERSON] на квартирний облік, діяв Наказ Міністра оборони України №577 від 06.10.2006р. «Про затвердження Інструкції про організацію забезпечення і надання військовослужбовцям Збройних Сил України та членам їх сімей житлових приміщень», відповідно до п.1.4. якої, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Позивачі вважають, що оскільки вислуга [PERSON] на військовій службі становить 26 років 4 місяці, а пільгова 26 років 10 місяців, тобто більше 20 років, а тому вони як члени сім`ї померлого військовослужбовця мають право на одержання житла для постійного проживання згідно норм встановлених законодавством з розрахунку на кожного члена сім`ї, та повинні перебувати на квартирному обліку. Ухвалою суду від 03.09.2018р. відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами. Відповідач, військова частина [NUMBER] у визначений законом строк подав відзив на позовну заяву та просить у задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що старшина [PERSON] звільнений наказом командира в/ч [NUMBER] (по особовому складу) №31-РС від 26.12.17р. в запас на підставі п.2 Прикінцевих положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо удосконалення порядку проходження військової служби» від 06.12.2016р., ч.6 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» з урахуванням вимог п.п. «ї» п.1 ч.8 цієї статті даного Закону, у зв`язку із закінченням строку контракту. При цьому, вказує, що [PERSON] було звільнено з військової служби в зв`язку із закінченням строку контракту, тобто з підстав, не зазначених в абзаці першому п.2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оброни України №737 від 30.11.2011 року, яка була чинною на момент його звільнення з військової служби, що передбачено п.2.18 цієї Інструкції. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що наказом командира в/ч [NUMBER] від 26.12.2017р. №31-РС, старшину [PERSON] звільнено з військової служби у запас на підставі п. «а» ч.6 ст.26 ЗУ «Про військовий обов`язок і військову службу» у зв`язку із закінченням строку контракту. На момент звільнення [PERSON] , його вислуга років у Збройних Силах України становила 26 років 4 місяці, а пільгова 26 років 10 місяців, що підтверджується наказом командира в/ч [NUMBER] від 28.12.17р. №161 про звільнення, витягом з протоколу засідання житлової комісії в/ч [NUMBER] від 13.04.2018р. про зняття з квартирного обліку. Згідно вищезазначеного наказу, вислуга років [PERSON] у Збройних Силах України становить 26 років 4 місяці, пільгова 26 років 10 місяців. На підставі рапорту [PERSON] , його було прийнято на квартирний облік у в/ч [NUMBER] як безквартирного зі складом сім`ї 4 особи, в тому числі він, з 29.02.2008р., що підтверджується довідкою в/ч [NUMBER] від 23.08.2018р. Рішенням житлової комісії в/ч [NUMBER] від 13 квітня 2018 року, яке оформлено протоколом №38, [PERSON] разом із членами сім`ї було знято з квартирного обліку з посиланням на те, що підстава його звільнення з військової служби у запас не дає йому права перебувати на квартирній черзі при в/ч [NUMBER] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. Зазначені обставини сторонами не оспорюються та підтверджуються матеріалами справи. Відповідно до ч.1 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла. Отже, зазначеним законом держава взяла на себе обов`язок забезпечення військовослужбовців жилими приміщеннями, і зокрема, військовослужбовців, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.37 ЖК України, громадяни, які потребують поліпшення житлових умов та залишили роботу на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію беруться на облік потребуючих поліпшення житлових умов нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами. Порядок обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, згідно ст.38 ЖК України встановлюється законодавством Союзу РСР, цим Кодексом та іншими актами законодавства Української РСР. Постановою Ради Міністрів УРСР і Укрпрофради від 11 грудня 1984 року №470 були затверджені Правила обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР. Згідно п.10 цих Правил громадяни, які залишили роботу на підприємствах, в установах, організаціях, що здійснюють квартирний облік, у зв`язку з виходом на пенсію, беруться на облік нарівні з робітниками і службовцями даного підприємства, установи, організації. Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року було затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями. Цей Порядок визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей ( п.1 Порядку, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Згідно п.3 даного Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Крім того, даний Порядок передбачає і випадки, коли військовослужбовці знімаються з обліку, а саме у разі: 1) поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; 2) засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; 3) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; 4) подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; 5) в інших випадках, передбачених законодавством (п. 30 Порядку в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин). Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а отже і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених п.30 Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року. [PERSON] мав вислугу на військовій службі 26 років 4 місяці (пільгова 26 років 10 місяців) та перебував на квартирному обліку для поліпшення житлових умов у військовій частині [NUMBER] з 29.02.2008 року по 13.04.2018 року зі складом сім`ї чотири особи, в тому числі і він, а також у списках осіб, які мають право на першочергове отримання житлових приміщень з 29.02.2008 року по 13 .04.2018 року. Звільнений старшина [PERSON] в запас у зв`язку із закінченням строку контракту, тобто не за службовою невідповідністю у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем, був ветераном військової служби, мав необхідну вислугу років, що давала право на пенсійне забезпечення. Системний аналіз зазначених обставин по справі з урахуванням положень викладеного вище законодавства, свідчить про те, що підстави для зняття [PERSON] з квартирного обліку були відсутні. Посилання представника відповідача на п.2.16 та п.2.18 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України №737 від 30 листопада 2011 року, яка була чинною на момент звільнення [PERSON] з військової служби, як на підставу зняття позивача з квартирної черги, не заслуговують на увагу з наступних підстав. Так, дійсно згідно абз.5 п.2.18 зазначеної Інструкції військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу, а саме: військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення. В такій редакції п.2.16 та п.2.18 Інструкції діють з 19 червня 2014 року на підставі наказу Міністерства Оборони України №401 від 19 червня 2014 року «Про затвердження Змін до Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями». Фактично без внесення змін до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1081 від 03 серпня 2006 року, - нормативних актів вищої юридичної сили, внаслідок іншого їх тлумачення Інструкцією звужено зміст та обсяг існуючих прав і свобод військовослужбовців. Забезпечення військовослужбовців належним житлом за безперервну військову службу є певною соціальною допомогою, підтримкою, додатком до основних джерел існування і спрямовані на реалізацію конституційного права кожного громадянина на достатній життєвий рівень для себе і своєї сім`ї, що включає достатнє харчування, одяг, житло (стаття 48 Конституції України). Таким чином, при вступі на службу позивачу було державою гарантоване певне забезпечення і компенсації, які фінансуються із бюджету. Зупинення або звуження змісту і обсягу гарантованих Конституційних соціальних прав є недопустимим і не повинні погіршувати становище особи, а тому позивач має право на поліпшення житлових умов за рахунок фондів Міністерства оборони України. Крім того, зазначені положення Інструкції суперечать нормами ЖК України, зокрема ст.37 цього Кодексу, яка передбачає право працівників, які залишили роботу (службу) на підприємствах, в установах та організаціях у зв`язку з виходом на пенсію залишатися на квартирному обліку нарівні з працюючими на цих підприємствах, в установах, організаціях громадянами. Отже, військовослужбовець у разі звільнення з військової служби має право залишатись на квартирному обліку при наявності вислуги років, що дає право на пенсійне забезпечення. Відповідно до абз.3.3 ст.12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» у позачерговому порядку в разі потреби поліпшення житлових умов надаються житлові приміщення сім`ям військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісті під час проходження військової служби, за місцем їх перебування на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов. Таким чином, [PERSON] мав право після звільнення зі служби перебувати на квартирному обліку разом із членами своєї сім`ї у в/ч [NUMBER] за місцем проживання (реєстрації), тому зняття їх рішенням житлової комісії від 13.04.2018р. з обліку, порушено їх право на одержання житла, передбачене Конституцією України. За таких обставин, позов про скасування протокольного рішення житлової комісії в/ч 2502 №38 від 13.04.2018р. в частині зняття з квартирного обліку військовослужбовців, осіб, звільнених з військової служби та членів їх сімей, старшини [PERSON] зі складом сім`ї 4 (чотири) особи та поновлення його на квартирному обліку, підлягає задоволенню. В зв`язку із задоволенням позову, судовий збір в сумі 704,8 грн. підлягає стягненню з відповідача на користь позивачів в рівних частках, по 234,93 грн. кожному. При цьому, витрати на правову допомогу, зазначені позивачами при поданні позову в сумі 1600 грн. з відповідача не стягуються, оскільки позивачами не подано жодних доказів про понесення цих витрат.

Outcome: approved