overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-24 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 25 грудня 2013 року близько 02 години, відповідач керуючи автомобілем Мерседес, д.н.з. [NUMBER] скоїв наїзд на колесовідбійник, який був встановлений уздовж автомобільної дороги Київ-Бояка та належав позивачу. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Пошкоджений колесовідбійник належить позивачу на праві приватної власності. 16 січня 2014 року позивач уклав договір на ремонт колесовідбійника з ТОВ «Проектдорсервіс», згідно якого вартість ремонту колесовідбійника склала 23333,34 грн., ПДВ - 4666,66 грн., а всього 28000 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини та норми закону позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача 28000 грн. матеріальних збитків. У судове засідання представник позивача не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся. У зв'язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За правилами ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом установлено, що 25 грудня 2013 року близько 02 години, відповідач керуючи автомобілем Мерседес, д.н.з. [NUMBER] скоїв наїзд на колесовідбійник, який був встановлений уздовж автомобільної дороги Київ-Бояка та належав позивачу. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення за ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Пошкоджений колесовідбійник належить позивачу на праві приватної власності. 16 січня 2014 року позивач уклав договір на ремонт колесовідбійника з ТОВ «Проектдорсервіс», згідно якого вартість ремонту колесовідбійника склала 23333,34 грн., ПДВ - 4666,66 грн., а всього 28000 грн. За таких обставин суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-18 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що 30 липня 2007 року відповідача було прийнято на роботу на посаду водія. 29 серпня 2013 року о 17 год. 45 хв. на 18 км. + 200 м. автодороги Київ-Одеса, відповідач керуючи автомобілем «Toyota Hiace», д.н.з. [NUMBER], допустив зіткнення з автобусом «ЛАЗ 420 71», д.н.з. [NUMBER]. Відповідача було визнано винним у вчиненні ДТП. Відповідно до звіту №399 про оцінку мікроавтобусу «Toyota Hiace», вартість відновлювального ремонту складає 43068,34 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику ТЗ в результаті його пошкодження при ДТП складає 27084,16 грн. Просив стягнути з відповідача на користь позивача матеріальні збитки у розмірі 27084,16 грн. У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Відповідач проти позову заперечував. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Судом установлено, що 30 липня 2007 року відповідача було прийнято на роботу на посаду водія. Наказом № 7/0С від 28.01.2014 року [PERSON] звільнено з посади водія автотранспортних засобів на підставі ст. 38 КЗпП України. 29 серпня 2013 року відповідач керуючи автомобілем «Toyota Hiace», який належить позивачу відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, д.н.з. [NUMBER], допустив зіткнення з автобусом «ЛАЗ 420 71», д.н.з. [NUMBER]. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2013 року відповідач визнаний винним у вчинені вказаної вище дорожньо-транспортної пригоди, та притягнутий до адміністративної відповідальності за ст. 124 КпАП України. Відповідно до звіту №399 про оцінку мікроавтобусу «Toyota Hiace», вартість відновлювального ремонту складає 43068,34 грн., а вартість матеріального збитку, завданого власнику ТЗ в результаті його пошкодження при ДТП складає 27084,16 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у частині відшкодування матеріальної шкоди у повному обсязі. На підставі ст. 6 Декрету КМУ « Про державне мито», суд вважає за необхідне звільнити відповідача від сплати витрат по оплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-16 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що відповідачі проживають в [ADDRESS] і користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе витрати на утримання будинку та прибудинкової території, водопостачання і водовідведення, підігрів води та опалення. Відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим за останні три роки утворилась заборгованість в сумі 14636,41 грн. Просив стягнути з відповідачів на користь позивача суму заборгованості за житлово-комунальні послуги у розмірі 14636,41 грн. У ході розгляду справи представник позивача зменшила розмір позовних вимог та просила стягнути з відповідачів заборгованість у розмірі - 9984.41 грн. Відповідачі проти позову не заперечували. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що відповідачі проживають в [ADDRESS] і користується житлово-комунальними послугами, що включають в себе витрати на утримання будинку та прибудинкової території, водопостачання і водовідведення, підігрів води та опалення, які надає позивач. Відповідачі не в повному обсязі здійснювали оплату за спожиті житлово-комунальні послуги, у зв'язку з чим за останні три роки утворилась заборгованість в сумі 9984.41 грн. грн. За правилами ст. 820 ЦК України наймач вносить плату за користування житлом у строк, встановлений договором найму житла. Якщо строк внесення плати за користування житлом не встановлений договором, наймач вносить її щомісяця. Відповідно до ст. 68 ЖК України наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-22 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся з цим позовом до суду, посилаючись на те, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «Лексус», д.н.з. [NUMBER]. 17 квітня 2013 року в м. Києві відбулась ДТП за участю автомобіля «Лексус», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача. Відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 22489 грн. 01 коп. Просив стягнути з відповідача на користь позивача 22489,01 грн. по відшкодуванню збитків завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідач проти позову не заперечувала. Суд, заслухавши пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом установлено, що між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів, предметом якого є страхування транспортного засобу «Лексус», д.н.з. [NUMBER]. 17 квітня 2013 року в м. Києві відбулась ДТП за участю автомобіля «Лексус», д.н.з. [NUMBER] та автомобіля «ЗАЗ», д.н.з. [NUMBER] під керуванням відповідача. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.05.2013 року відповідача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. До позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування. Позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 22489 грн. 01 коп. Відповідно до ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. З огляду на ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги ( регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи наведені вище обставини, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-13 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулась до Деснянського районного суду м. Києва до [PERSON] із позовом про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання доньки. Позовні вимоги мотивує тим, що подружжя перебуває у шлюбі з 10.11.07 року, від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. На протязі останніх років сімейне життя поступово погіршувалося, що призвело до фактичного припинення між сторонами шлюбних відносин. Кожен з подружжя має діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім'ю, спільне господарство та сумісне проживання між сторонами припинено та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини на думку позивачки не має. Крім того, уточнивши в удовому засіданні позовні вимоги, позивач просить стягнути із відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 500 грн. В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги. Відповідач проти задоволення позову заперечував частково. Вислухавши пояснення сторін, вивчивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 10.11.07 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім'ї, актовий запис № 4023. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Аналізуючи та оцінюючи всі вищевикладені обставини у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що шлюб підлягає розірванню, так як сторони однією сім'єю не проживають, спільне господарство не ведуть, мають різні інтереси та погляди, втратили почуття любові та поваги один до одного, сімейно-шлюбні стосунки сторін розпались і поновлені бути не можуть, тому шлюб повинен бути розірваний. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. На даний час дитина знаходиться на утриманні матері. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, в судовому засіданні встановлений та доведений доказами той факт, що неповнолітня [PERSON] знаходиться на утриманні своєї матері, тому, враховуючи матеріальний стан сторін, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 184 Сімейного Кодексу України і приходить до висновку про доцільність стягнення з відповідача аліментів в твердій грошовій сумі, а саме в розмірі 500 грн. щомісячно. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України суд стягує з [PERSON] на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-06 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить шлюб з відповідачем розірвати. Вимоги обгрунтовані тим, що 05.11.2005 року був укладений шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Шлюбні стосунки з відповідачем не склались, у зв'язку з чим в останніх часто виникали суперечки та конфлікти. Зазначає, що на протязі чотирьох років проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вказує на те, що втратила до відповідача почуття любові та поваги, тому не бажає перебувати з ним у шлюбі. Позивач в судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просить справу слухати за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судові засідання 17.04.2014 року та 07.05.2014 року не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не подав. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин наявні підстави для заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом установлено, що сторони уклали шлюб 05.11.2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER]. Від подружнього життя у сторін є дочка [PERSON], [INFO]. Сімейне життя в сторін не склалося, позивач у позовній заяві вказує, що втратила до відповідача почуття любові та поваги, тому не бажає перебувати з останнім у шлюбі. Напротязі останніх чотирьох років сторони проживають окремо, шлюбних стосунків не підтримують. При таких обставинах суд приходить до висновку, що подальше спільне проживання сторін та збереження їх сім'ї є неможливе та суперечитиме моральним засадам суспільства, тому шлюб між ними слід розірвати на підставі частини 2 статті 112 СК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-11 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 03.03.2012 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO]. На теперішній час з відповідачем разом не проживають, шлюбні відносини припинені, сумісне господарство не ведеться, спору про поділ майна не виникає. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає не можливим. Згода про утримання дитини між ними досягнуто. Позивач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, просила позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутністю, проти розірвання шлюбу не заперечував. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки подальше сумісне мешкання сторін та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-27 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з відповідачем він знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 11.03.2000 року. Від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З січня 2014 року шлюбні відносини фактично припинені, у зв'язку з постійними сварками та відсутністю взаєморозуміння. Спільне господарство не ведеться, спору про поділ майна не виникає. Подальше спільне життя та збереження шлюбу вважає не можливим. Позивач до судового засідання не з'явився, надав до суду заяву з проханням справу розглянути за його відсутності, просив позов задовольнити. Відповідач до судового засідання не з'явилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутністю, проти розірвання шлюбу не заперечувала. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про доцільність розірвання шлюбу, оскільки подальше сумісне мешкання сторін та збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч.3 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-14 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача і просила стягнути з нього аліменти на її користь на утримання їх неповнолітньої доньки - [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення від дня пред'явлення позову до суду і до досягнення донькою повноліття, оскільки матеріальної допомоги на утримання доньки відповідач не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на підстави зазначені в позовній заяві. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день і час слухання справ був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав повністю та не заперечував проти їх задоволення. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. У судовому засіданні встановлено, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] був укладений 21 вересня 2012 року (арк.с.4). 21 жовтня 2012 року у сторін народилася донька - [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження, виданого 30 жовтня 2012 року Красногвардійським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області (арк.с.5). За змістом ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Неповнолітня [PERSON], [INFO], знаходиться на утриманні позивачки, добровільно допомоги на її утримання відповідач не надає, тому, з урахуванням обставин справи та того, що інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина на утриманні відповідач не має, з урахуванням його можливостей та матеріального стану, з нього слід стягнути аліменти у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини. Відповідно до вимог ч.3 ст.88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача підлягає стягненню судовий збір у сумі 243 грн. 60 коп. На підставі викладеного і

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх вимог зазначила, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі з 29 грудня 2012 року. Від сумісного шлюбу мають малолітню дитину [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із нею та знаходиться на її утриманні. З відповідачем разом не проживають з березня 2014 року. В добровільному порядку відповідач матеріальну допомогу дитині не надає. Позивач до судового засідання не зявилась, надала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судове засідання не прибув з невідомої суду причини, про день та час слухання справи був повідомлений належним чином. Суд розглядає справу на підставі ст. 224 ЦПК України заочно Матеріалами справи встановлено, позивач і відповідач знаходяться у зареєстрованому шлюбі, що зареєстрований 29 грудня 2012 року. Від спільного шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії 1- НО № 520392 (а.с.6). Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Згідно ст.180 СК України, батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно \~до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде \~стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки, оскільки згідно ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повнолітнього віку. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка-батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному із подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. На підставі викладеного,

Outcome: approved