Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-26 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просила стягнути з відповідача - [PERSON], на свою користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON], [INFO], у твердій грошовій сумі у розмірі 2 000,00 грн. щомісяця і до досягнення дитиною повноліття., а також заборгованість за аліментами за минулі три роки. В обґрунтування позову вказує на те, що сторони знаходяться у зареєстрованому шлюбі. За час шлюбу з відповідачем у них народилася донька [PERSON], [INFO]. Шлюб фактично розпався у 2003 році. Донька проживає разом з позивачем. Увесь час з 2003 року відповідач донькою не цікавився, матеріальної допомоги їй не надавав. У 2011 року позивач намагалася домовитися з відповідачем про надання ним матеріальної допомоги, яку відповідач пообіцяв надавати. Але з тих пір нічого не зробив та змінив номер мобільного телефону. На підставі вищевикладеного Позивач була вимушена звернутися до суду з даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримала просила позов задовольнити у повному обсязі. Також просив суд стягнути з відповідача судові витрати. Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Згідно ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. У зв'язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали цивільної справи та оцінивши наявні письмові докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що у сторін по справі є спільна дитина - [PERSON], [INFO], про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER], яке видане Відділом реєстрації актів громадянського стану виконкому Ленінської районної ради м. Дніпропетровська 09 жовтня 2000 року, актовий запис - № 835 (а. с. 4). У вищезазначеному свідоцтві про народження батьками дитини зазначені [PERSON] та [PERSON]. Донька, [PERSON],залишилася проживати разом з матір'ю, і на даний час знаходиться на утриманні та матеріальному забезпеченні позивача, що підтверджується адресною карткою на будинок [ADDRESS] (а. с. 4) Відповідно до ст. 180 СУ України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батьків і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. За приписами ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Позивачем не надано суду доказів того, що Відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі заявленому позивачем до стягнення - 2 000, 00 грн. Згідно Закону України від 25.12.2015 року № 928-VІІІ «Про державний бюджет України на 2016 рік» встановлено прожитковий мінімум для дітей віком від 6-ти до 18-ти років: з 01.01.2016 - 1 167,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що малолітній дитині [PERSON] на час розгляду справи виповнилося 15 років. Беручи до уваги викладене та той факт, що кожен з батьків повинен виконувати свій обов'язок з утримання дитини належним чином та у рівній мірі нести витрати на дитину, враховуючи розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 1 000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 22 березня 2016 року, тобто з моменту звернення позивача до суду. Оскільки законом передбачено стягнення аліментів від дня пред'явлення позову, позовні вимоги в частині стягнення аліментів за минулі три роки задоволенню не підлягають, оскільки підстав для їх стягнення суд не вбачає. Згідно ст. 367 ЦПК України, суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, тому з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір у розмірі 551,20 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Згідно п. 6 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Позивачем були понесені витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 300,00 грн. що підтверджується квитанцією № 19-04/02 від 19 квітня 2016 року (а.с. 14). Таким чином, вказані судові витрати підлягають стягнення з Відповідача на користь Позивача. На підставі ст.ст. 80, 81, 180, 181, 184, 191 СК України,

Outcome: partial