overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-21 00:00:00

У березні 2015 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 6222,54 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 243,60 грн. В судове засіданні представник позивача не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не зявилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 16 серпня 2012 року [PERSON] отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 36,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами і правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені в розмірі 0,1 % від заборгованості (п. 1.1.5.25). Також при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобовязався сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми заборгованості (п. 1.1.5.32). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 31 січня 2015 р. загальна заборгованість [PERSON] по кредитному договору перед банком становить 6222,54 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту 3810,73 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом 1439,31 грн., 200,00 грн. пені та комісії, штраф 500,00 грн. (фіксована частина), 272,50 грн. штраф(процентна складова) (а.с.5-6). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобовязань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком предявлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі: 6222,54 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У березні 2015 р. ПАТ «Миколаївобленерго» звернулося до суду з позовом, яким просило стягнути на свою користь з відповідача борг за недораховану електроенергію в розмірі 5\~241,72 грн. і судовий збір 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не зявився, надав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримку позову в повному обсязі і згоду на заочний розгляд справи. Відповідачка в судове засідання не зявилася про час та місце розгляду справи повідомлялася. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 14 жовтня 2012 р. трьома представниками ПАТ «Миколаївобленерго» складено Акт № С 6627, яким у квартирі [ADDRESS] зафіксований факт самовільного підключення споживача до мережі після припинення електропостачання (а.с.5). 22 листопада 2012 р. відбулося засідання комісії ПАТ «Миколаївобленерго», рішенням якої за результатами розгляду зазначеного Акту споживачі визнана причетними до порушення Правил користування електричною енергією для населення, (затверджених постановою КМ України N1357 від 26 липня 1999 р., далі за текстом - ПКЕЕН) і нарахований обсяг необлікованої електроенергії у 11 398 кВт./год. вартістю 5\~241,72 грн. (а.с. 6). Споживач на розгляд Акту не зявилась. Частиною 4 ст. 26 Закону України «Про електроенергетику» передбачено, що споживач енергії несе відповідальність за порушення умов договору з енергопостачальником та правил користування електричною енергією для населення, які затверджуються КМ України Відповідно до пункту 48 ПКЕЕН, споживач несе відповідальність згідно із законодавством за розкрадання електричної енергії у разі самовільного підключення до електромереж і споживання електричної енергії без приладів обліку; Згідно абзацу 4 пункту 53 ПКЕЕН, розмір завданих енергопостачальнику збитків розраховується відповідно до оформленого акта про виявлення порушення за добовою величиною розрахункового споживання електричної енергії за кількістю днів з дня останнього контрольного зняття представником енергопостачальника показань чи технічної перевірки приладу обліку до моменту усунення порушення за тарифами (цінами) для населення, що діяли у період, за який нараховується розмір збитків, але не більше терміну позовної давності. Відповідачка є споживачами електроенергії, що надає ПАТ «Миколаївобленерго» на адресу: м. Миколаїв, пров. Гаражний, 8, (а.с. 19). Вина відповідача у порушення ПКЕЕН підтверджена Актом № С 6627 від 14 жовтня 2012 р., поясненням представниками електропостачальника з приводу складання Акту (а.с.5,9). Таким чином, суд приходить до переконання про обґрунтованість позову. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідачки на користь позивача слід стягнути судовий збір 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У березні 2015р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що 16.07.2007 р. між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» та відповідачкою [PERSON] (позичальником) було укладено Договір відновлюваної кредитної лінії № 82б-Ф. На підставі п. 1.1 п.1 зазначеного договору Відповідачем було отримано кредит в сумі 21000 доларів США, строком до 15.07.2021 р. зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 12,5% річних, які повинні сплачуватись згідно п.1.5. п. 1.6 Кредитного договору. Згідно умов Кредитного договору відповідач зобов'язався своєчасно та в повному обсязі погасити кредит, сплатити відсотки за користування кредитом. Однак, свої зобовязання за Кредитним договором Позичальник не виконує, а саме своєчасно не погашає кредит та відсотки по кредиту, чим порушує п. 1.5 Кредитною договору. Станом на 19.03.2015 р. у відповідача за кредитним договором існує заборгованість у сумі 15985,84 дол. США, яку позивач просив суд стягнути з відповідача на користь Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії - Запорізьке обласне у правління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором відновлюваної кредитної лінії № Н26-Ф від16.07.2007 р. в розмірі 15 985,84 дол. США, що у гривневому еквіваленті по курсу НБУ складає 373973 грн. 36 коп. та судові витрати. Під час судового розгляду справи у звязку з частковим погашенням заборгованості за кредитом, позивач, звернувшись до суду з письмовою заявою, позовні вимоги змінив, вказавши, що станом на 03.11.2015р. з урахуванням зроблених відповідачаем (позичальником) платежів, сума заборгованості останнього складає: 15810,39 дол. США, а саме: -заборгованість за кредитом - 14767,13 дол. США, -заборгованість за відсотками 325,14 дол. США, -пеня за прострочення відсотків 177,09 дол. США, -пеня за прострочення кредиту 490,58 дол. США, заборгованість 3% річних від простроченої суми відсотків по кредиту 12,3 дол. США, -заборгованість 3% річних від простроченої суми кредиту 38,14 дол. США. Просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі Територіально відокремленого безбалансового відділення №10007/0325 філії - Запорізьке обласне у правління АТ «Ощадбанк» заборгованість за Договором відновлюваної кредитної лінії № Н26-Ф від16.07.2007 р. в розмірі 15810,39 дол. США. До судового засідання представник позивача не зявився, надавши суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутності, просив суд задовольнити позов. Відповідач [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомила.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У березні 2015 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачкою розірвати, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалось, сторони шлюбних відносин не підтримують з травня 2014 р. проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, та даний шлюб суперечить їх інтересам. Позивач у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, просив його задовольнити, стосовно можливості примирення заперечував Відповідачка у судовому засіданні позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила змінити прізвище шлюбне «[PERSON]» на дошлюбне «[PERSON]», проти можливості примирення заперечувала. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 27.02.2010 р., укладеного відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 220 (а.с.5). Від даного шлюбу у сторін є донька [PERSON], [INFO] р. (а.с.6). Сторони тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення сторони заперечують, наполягають на розірванні шлюбу, спір щодо майна відсутній, дитина після розірвання шлюбу проживатиме разом із відповідачкою. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-01 00:00:00

У березні 2015 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачкою розірвати, посилаючись на ті підстави, що спільне життя у них не склалось у зв'язку із взаємним непорозумінням, розходженням поглядів на життя та через втрату взаємного інтересу, подальше спільне життя і збереження сім'ї , вважає неможливим та таким, що заважає їх інтересам та їх спільної дитини. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідачка у судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, надала заяву в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі та просила слухати справу в її відсутності (а.с.37). Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 12.08.2011 р. між сторонами було зареєстровано шлюб Цетральним відділом державної реєстрації шлюбів міста Києва з державним Центром розвитку сім'ї, що підтверджує свідоцтво про шлюб серія [NUMBER], актовий запис №2086 (а.с.8). Від даного шлюбу у подружжя є спільний син, [PERSON], [INFO], що підтверджує свідоцтво про народження серії [NUMBER], актовий запис № 3335 (а.с.9), стосовно якого згідно договору від 26.12.2014 р. вирішено питання про спільне утримання та виховання дитини (а.с.10-15). Також між сторонами укладено договір про поділ майна подружжя, яке є їх спільною власністю від 26.12.2014 р. (а.с.16-23). У зв'язку з різними поглядами на сім'ю та шлюб, сторони спільного господарства не ведуть, шлюбних відносин не підтримують, почуття любові та взаємоповаги втрачені, проти примирення сторони заперечують, наполягають на розірванні шлюбу та даний шлюб суперечить їх інтерсам. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У березні 2015 р. позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просить шлюб з відповідачкою розірвати, посилаючись на ті підстави, що через різні погляди на життя та через різні поглядами на життя шлюб та вихованням дитини між сторонами шлюбні відносини фактично припинені, подружжя проживають окремо понад 4 р. з 2011 р., спільного господарства не ведуть, мають окремий бюджет, позивач вважає, що подальше спільне життя з відповідачкою неможливе та суперечить його інтересам. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив розірвати шлюб, проти можливості примирення заперечував. Відповідачка у судове засідання не з'явилася повторно, про день час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не повідомила, а тому суд вважає можливим слухати справу у її відсутності. (а.с.24, 29, 30). Суд вважає за можливе розгляд справи у відсутності представника відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно частини 4 ст.169 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Cуд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ст.110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ст.109 Сімейного Кодексу України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Судом встановлено, що 25.04.2004 р. між сторонами зареєстровано шлюб Центральним відділом реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 583 (а.с.5). Від даного шлюбу у подружжя народилася дочка [PERSON], [INFO] (а.с.6). У зв'язку із різними поглядами на сім'ю та шлюб, втратою почуття любові та поваги, сторони проживають окремо з 2011 р., спільного господарства не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, позивач заперечує можливість примирення. За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 2 ст.114 Сімейного Кодексу України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-04 00:00:00

У березні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на користь держави заподіяну шкоду рибному господарству внаслідок порушення відповідачем правил рибальства в розмірі 850грн. 00 коп., а також судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав суду заяву, згідно якої вимоги підтримав позовні вимоги, просив розглядати справу у його відсутність, погодився на заочний розгляд справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. Постановою Новоодеського районного суду Миколаївської області від 26 листопада 2014 р. [PERSON] визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 85 КУпАП за фактом порушення правил рибальства. Зазначеною постановою встановлено, що 23 жовтня 2014 р. [PERSON], знаходячись на р. Південний Буг біля с. Баловне Новоодеського району Миколаївської області, не маючи дозволу на промисел, промисловим знаряддям лову - сіткою, в брід незаконно ловив рибу, чим грубо порушив п. 3.15 Правил любительського та спортивного рибальства (а.с. 2). Як передбачено частиною 1 статті 1166 ЦК України, шкода, завдана майну юридичної особи відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до розрахунку заподіяної шкоди рибним запасам (а.с. 7), сума шкоди визначена в розмірі 850 грн. 00 коп. Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення заподіяння відповідачем шкоди рибному господарству, а тому, відповідно до ст. 1166 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі ч. 2 ст. 88 ЦПК України, з відповідача слід стягнути в дохід держави судові витрати в сумі 243,60 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

У березні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2009р. по 01.01.2015р., на загальну суму 17083,00грн. а також понесені судові витрати по оплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, просить його задовольнити в повному обсязі, заявивши клопотання про заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, поважних причин неявки суду не повідомили, про час розгляду справи повідомлялися своєчасно, у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-07 00:00:00

У березні 2015р. позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідачів заборгованості по оплаті за спожиту теплову енергію за період з 01.01.2009р. по 01.01.2015р., на загальну суму 4320,45грн. а також понесені судові витрати по оплаті судового збору. В судовому засіданні представник позивача позов підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, просить його задовольнити в повному обсязі, заявивши клопотання про заочний розгляд справи. Відповідачі в судове засідання не з'явилися, поважних причин неявки суду не повідомили, про час розгляду справи повідомлялися своєчасно, у встановленому законом порядку. Суд вважає можливим,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-18 00:00:00

У березні 2015 р. позивач звернувся до суду із даним позовом до відповідача. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 27.07.2013 р. між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований відділом РАГСУ Оболонського РУЮ у м. Києві, а/з № 1071. В даного шлюбу у є дитина - [PERSON] [INFO] Як вказує позивач, спільне життя та виховання дитини із відповідачем не склалось через непорозуміння та суперечки, що призвело до фактичного розірвання шлюбних стосунків, і з 10.06.2015 р. сторони стали мешкати окремо та перестали вести спільне господарство, так як відповідач виїхав із квартири разом із документами. Зі слів позивача, саме з цього часу на утриманні та вихованні позивача залишилась дитина. Тому позивач просить суд розірвати її шлюб із відповідачем [PERSON] та стягнути із відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки [PERSON] 2014 р.н., а також стягнути судовий збір. У судовому засіданні позивач спочатку змінила свої позовні вимоги щодо стягнення із відповідача [PERSON] Відповідач у судовому засіданні визнав позов щодо розірвання шлюбу та стягнення аліментів, мотивуючи це тим, що він бажає відпочити від цього шлюбу та дитину, і тому прийняв таке рішення 10.06.2015 р. У подальшому позивач змінила свою думку, так як відповідач [PERSON] не погодився із нею та запропонував суду стягувати із нього аліменти у сумі 1500 грн., а позивач у свою чергу погодилась на таке стягнення та запропонувала суду стягнути із неї судовий збір. Відповідач у судовому засіданні надав суду пояснення, в яких частково визнав себе винним. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом дійсно встановлено, що між сторонами було укладено шлюб 27.07.2013 р. відділом РАГСУ Оболонського РУЮ у м. Києві, а/з № 1071. Від цього шлюбу є дитина - [PERSON] [INFO] Як з'ясував суд, (і даний факт не заперечується сторонами) 10.06.2015 р. відповідач виїхав із квартири де вони мешкали із позивачем та спільною дитиною. За таких обставин суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] щодо розірвання шлюбу. В матеріалах справи є копія свідоцтва про народження [PERSON] [INFO] (а.с. 6), хоча позивач надала до суду оригінал свідоцтва про народження даної дитини, але за іншим реєстровим номером. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд на підставі викладеного ураховує: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення згідно ст. 200 СК України. Відповідно до ст. 183 СК України суд визначає розмір аліментів у розмірі 1500 грн., так як саме таку суму погодили у судовому засідання між собою сторони. Таким чином‚ позовні вимоги позивача в судовому засіданні щодо стягнення аліментів також знайшли своє часткове підтвердження. Суд також задовольняє клопотання позивача та стягує із неї на корись держави суму судового збору у сумі 487,20 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial