Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

У вересні 2009 року до Київського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення № 7860 відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором. 13.11.2009 року, за позовною заявою Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення № 7860 ВАТ «Ощадбанк», ухвалою судді Київського районного суду міста Одеси Калініченко Л.В. відкрите провадження, а ухвалою суду від 13.04.2010 року під головуванням вказаного судді справу призначено до розгляду. 16 липня 2010 року судом ухвалено заочне рішення, яким уточнені позовні вимоги Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення № 7860 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до [PERSON], [PERSON] про стягнення боргу за кредитним договором задоволено та вирішено стягнути солідарно з [PERSON], [PERSON] на користь Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення № 7860 Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» заборгованість у розмірі 182751 гривень 27 копійок, а також судові витрати. За наслідками розгляду заяви [PERSON] про перегляд заочного рішення, 18.09.2013 року судом постановлено ухвалу, якою заочне рішення Київського районного суду м. Одеси по цивільній справі № 2-1436/2010 від 16 липня 2010 року скасоване та справу призначено до розгляду в загальному порядку. 02.09.2014 року справу передано судді Київського районного суду міста Одеси Літвіновій І.А. для продовження розгляду у зв'язку із тривалою непрацездатністю попереднього головуючого. Ухвалою від 02.09.2014 року справу призначено до розгляду новим складом суду. Під час розгляду справи встановлена зміна найменування Відкритого акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» на Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Представник позивача в судове засідання 21 жовтня 2014 року не з'явився, надав через канцелярію суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про підтримку заявлених позовних вимог. Відповідачі у судове засідання також не з'явились, причини неявки не повідомили. За наявності умов, передбачених ч. 1 ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим допустити заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши обставини та оцінивши докази, суд приходить до висновку, що заявлені позивачем вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що 26 червня 2007 року між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі Одеського міського відділення № 7860 ВАТ «Ощадбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 1307 (далі - Кредитний договір). Відповідно до п. 1 Кредитного договору позивач зобов'язався надати відповідачу кредит в сумі 26100,00 (двадцять шість тисяч сто) доларів США, що складає 131805,00 (сто тридцять одна тисяча вісімсот п'ять) гривень по курсу Національного банку України на 26 червня 2007 року (5.05 (п'ять грн.05 коп.) за 1 долар США), а відповідачка [PERSON] зобов'язалася прийняти, належним чином використати та повернути кредит в сумі 26100,00 (двадцять шість тисяч сто) доларів США, що складає 131805,00 (сто тридцять одна тисяча вісімсот п'ять) гривень по курсу Національного банку Україна на 26 червня 2007 року (5,05 (п'ять грн. 05 коп.) за 1 долар США), сплатити відсотки за користування кредитом в розмірі 12 % (дванадцять) річних та комісійні винагороди в порядку, на умовах та в строки, визначені Кредитним договором. Пунктом 1.2. Кредитного договору передбачено, що кредит надається на 84 (вісімдесят чотири) місяці з терміном остаточного погашення кредиту не пізніше 26 червня 2014 року. В пункті 1.3 зазначено що, кредит надається шляхом продажу іноземної валюти з кредитного рахунку позичальника (відповідача), зарахування за його дорученням гривневого еквівалентну іноземної валюти на поточний рахунок та перерахування коштів в національній валюті, з поточного рахунку позичальника на поточний рахунок продавця товару, на підставі платіжного доручення позичальника [PERSON], для здійснення оплати за автомобіль Mitsubishi L 200, 2007 року випуску за договором купівлі-продажу № 1506/4 від 15 червня 2007 року, укладеного між [PERSON] та продавцем транспортного засобу. Як вбачається з п.3.3.4. Кредитного договору відповідачка зобов'язалася здійснювати погашення кредиту та сплату відсотків за користування ним щомісячно ануїтетними платежами в сумі 461,00 (чотириста шістдесят один) долар, що складало 2328,05 (дві тисячі триста двадцять вісім гривень 05 копійок) гривень по курсу Національного банку України на 26 червня 2007 року (5,05 (п'ять грн. 05 коп.) за 1 долар США шляхом внесення готівки до каси банку або шляхом безготівкових перерахувань, починаючи з липня 2007 року, в подальшому - не пізніше останнього робочого дня звітного місяця. Першу сплату відсотків за користування кредитом провести до 27 червня 2007 року. Сплату останнього ануїтетного платежу здійснити до 26 червня 2014 року. При сплаті останнього ануїтетного платежу банк та позичальник здійснюють звірку сум нарахованих та сплачених процентів за користування кредитом. За положеннями ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного Кодексу України, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного Кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідачка [PERSON] в порушення цих вимог, не виконала умови пп. 1.5, 3.3.4, кредитного договору, тобто своєчасно не повертає позивачу кредитні кошти і не сплачує відсотки за користування кредитними коштами і ніяких заходів по поверненню заборгованості не вживає. Статтею 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. У відповідності до ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Судом також встановлено, що 26 червня 2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки № 1 за умовами якого відповідач [PERSON] зобов'язався відповідати перед позивачем по зобов'язанням [PERSON], які у неї виникли за Кредитним договором. За п.1.1 договору поручитель зобов'язується перед кредитором відповідати солідарно в повному обсязі за своєчасне та повне виконання боржником зобов'язання за кредитним договором № 1307 від 26 червня 2007 року, а також додатковими угодами до нього, що укладені та можуть бути укладені в майбутньому. Відповідно до ч. 1 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 2 ст. 554 ЦК України) За положеннями ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. На час розгляду справи суду не надано підтверджень виконання відповідачами взятих на себе зобов'язань перед кредитною установою. У зв'язку з тим, що право позивача є порушеним, воно підлягає судовому захисту шляхом примусового стягнення з відповідачів повної суми заборгованості в розмірі 23 130, 73 доларів США, яка підтверджена відповідним розрахунком (а.с. 17). Як роз'яснено у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 № 14, у разі пред'явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Станом на день ухвалення рішення тобто на 21 жовтня 2014 року Національним банком України встановлений офіційний курс гривні до долара США в розмірі 12,9506 гривень за 1 долар США. Отже сума боргу відповідачів становить 299 556 (двісті дев'яносто дев'ять тисяч п'ятсот п'ятдесят шість) гривень 41 копійка. Враховуючи проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права юридичних осіб у спосіб, визначений законами України.

Outcome: approved