Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-02 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на його користь інфляційне збільшення суми боргу за договором позики від 30 жовтня 2013 року у сумі 6\~570 грн. 45 коп. та судові витрати. В обґрунтування вимог зазначає, що 30 жовтня 2013 року позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] у позику дві грошові суми 2\~500 доларів США та 15\~000 грн. Однак, [PERSON] суму позики своєчасно не повернув. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26.09.2014 року по справі № 204/3822/14-ц було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в розмірі 3 375 доларів США, що за курсом НБУ на момент подання позовної заяви є еквівалентним 39\~590 грн. 30 коп., який складається з заборгованості за позикою у розмірі 2 500 доларів США, що за курсом НБУ на момент подання позовної заяви є еквівалентним 29\~326 грн. 15 коп., та заборгованості за процентами у розмірі 875 доларів США, що за курсом НБУ на момент подання позовної заяви є еквівалентним 264 грн. 15 коп. Крім того, було прийнято рішення щодо стягнення з [PERSON] боргу за договором позики в розмірі 20 250 грн., який складається з заборгованості за позикою у розмірі 15 000,00 грн. та заборгованості за процентами у розмірі 5\~250 грн. Загальна сума боргу [PERSON] в гривнях склала 59\~840 грн. 30 коп. Позивач у встановленому законом порядку отримав виконавчий лист, на підставі якого було відкрито виконавче провадження. Оплата боржником визначеної у виконавчих листах суми відбулась 06 квітня 2017 року. До того, в судовому порядку слухалась справа за його позовом про стягнення відсотків за наведеним договором позики. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 05.02.2019 року (справа № 204/6307/16-ц) було вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 35\~480 грн.92 коп. інфляційного збільшення суми боргу за договором позики від 30.10.2013 року за період з 23.05.2014 року по 23.09.2016 року. Посилаючись на ст. 625 ЦК України, позивач вважає, що має право на стягнення суми інфляційного збільшення суми боргу за договором позики від 30.10.2013 року за період з 23.09.2016 року по 06.04.2017 року, тобто до моменту розрахунку боржника. За розрахунками позивача, 3% річних від суми боргу у розмірі 59\~840 грн. 30 коп. за період з 23.09.2016 року по 06 квітня 2017 року становить 945 грн. 47 коп., а інфляційні втрати 5\~624 грн. 98 коп. Таким чином, позивач вимушений звернутися до суду для стягнення вказаної вище суми. Виклик сторін відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, у порядку спрощеного провадження не здійснювався, справа розглядалася за наявними у справі матеріалами. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У \~відповідності \~до \~ч. 1 \~ст. \~15 \~ЦК \~України, кожна \~особа \~має \~право \~на \~захист \~свого \~цивільного \~права \~у \~разі \~його \~порушення, \~невизнання \~або \~оспорювання. В судовому засіданні встановлено, що 30 жовтня 2013 року між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 2 500,00 доларів США та 15 000,00 грн. строком на 60 днів, зі сплатою відсотків у розмірі 5% щомісячно з 1 по 5 число. Проте, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконав та у встановлений термін не повернув позивачу позику. Вказані обставини були встановлені рішенням Красногвардійського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року у справі № 204/3822/2014-ц, яким було задоволено позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в розмірі 3 375 доларів США, що за курсом НБУ на момент подання позовної заяви було еквівалентно 39 590 грн. 30 коп., який складається із заборгованості за позикою в розмірі 2 500 доларів США, що за курсом НБУ на момент подання позовної заяви було еквівалентно 29 326 грн. 15 коп., та заборгованості за процентами в розмірі 875 доларів США, що за курсом НБУ на момент подання позовної заяви було еквівалентно 10 264 грн. 15 коп. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] борг за договором позики в розмірі 20 250 грн., який складається із заборгованості за позикою в розмірі 15 000 грн. та заборгованості за процентами в розмірі 5 250 грн., а також стягнуто судовий збір у розмірі 598 грн. 40 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили 28 жовтня 2014 року (а.с. 4-5). При цьому, відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На виконання вищевказаного рішення Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 29 жовтня 2014 року видані виконавчі листи № 204/3822/14-ц. Крім того, постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року по справі № 204/6307/16-ц було скасовано рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 21 грудня 2016 року у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Частково задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення коштів за договором позики. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] інфляційне збільшення суми боргу за договором позики від 30 жовтня 2013 року у сумі 35 480 грн. 92 коп. та судовий збір за звернення з апеляційною скаргою у сумі 575 грн. 29 коп. В іншій частині позовних вимог [PERSON] відмовлено (а.с. 6-8). При цьому, у вищевказаній постанові зазначено, що сума інфляційного збільшення боргу розрахована за період з 29 жовтня 2014 року по 23 вересня 2016 року. З листа старшого державного виконавця Чечелівського відділу державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області Корчемкіної М.В. № 378/08 від 05 березня 2019 року (а.с. 9-10) вбачається, що на примусовому виконанні у Чечелівському відділі державної виконавчої служби міста Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області перебували виконавчі провадження ВП № 52220394, ВП № 52220545 та ВП № 52220667 з примусового виконання виконавчих листів № 204/3822/14-ц, виданих Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 29 жовтня 2014 року. При здійсненні примусового виконання з боржника було стягнуто суми в рахунок погашення заборгованості, які згідно з розпорядженням державного виконавця від 11 квітня 2017 року були направлені на реквізити [PERSON] У зв`язку з повним виконанням боржником рішення суду на користь стягувача державним виконавцем 12 квітня 2017 року було винесено постанови про закінчення виконавчого провадження. Оскільки постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року по справі № 204/6307/16-ц з відповідача на користь позивача було стягнуто суму інфляційного збільшення боргу за період з 29 жовтня 2014 року по 23 вересня 2016 року, та з урахуванням того, що рішення суду по справі № 204/3822/2014-ц було виконано відповідачем лише у квітні 2017 року, то позивач на підставі ст. 625 ЦК України вирішив звернутись до суду з даним позовом про стягнення з відповідача на користь позивача компенсації інфляційних втрат та трьох процентів річних від простроченої суми за період з 23 вересня 2016 року по 06 квітня 2017 року. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У правовому висновку, викладеному у постанові Великої палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року по справі № 14-16цс18, судам роз`яснено, що стаття 625 ЦК України розміщена у розділі I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України. Відтак, приписи розділу I книги 5 ЦК України поширюються як на договірні зобов`язання (підрозділ 1 розділу III книги 5 ЦК України), так і на недоговірні (деліктні) зобов`язання (підрозділ 2 розділу III книги 5 ЦК України). Отже, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Таким чином, слід дійти висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача на користь позивача компенсації інфляційних втрат та трьох процентів річних. При цьому, оскільки постановою Дніпровського апеляційного суду від 05 лютого 2019 року по справі № 204/6307/16-ц з відповідача на користь позивача було стягнуто суму інфляційного збільшення боргу за період з 29 жовтня 2014 року по 23 вересня 2016 року, то розрахунок компенсації інфляційних втрат та трьох процентів річних слід здійснювати за період з 24 вересня 2016 року по 06 квітня 2017 року. Загальна сума боргу відповідача за рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 26 вересня 2014 року у справі № 204/3822/2014-ц становила 59\~840 грн. 30 коп. (39\~590 грн. 30коп. + 20\~250 грн. = 59\~840 грн. 30 коп.) Суму 3 % річних, які на підставі ст. 625 ЦК України, належать позивачу за прострочення відповідачем виконання зобов`язання, належить розраховувати наступним чином: 3% / 365 днів = 0,008219178 (сума основного боргу х 0,008219178 / 100) х кількість днів прострочення зобов`язання = сума пені. За період з 24.09.2016 року по 06.04.2017 року Таким чином, сума 3 % річних складає 954 грн. 16 коп. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оскільки позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача 3 % річних у розмірі 945 грн. 47 коп., а суд враховуючи положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, не може вийти за межі заявлених позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3 % річних за період з 24 вересня 2016 року по 06 квітня 2017 року саме у розмірі, який просить позивач - 945 грн. 47 коп. Що стосується індексу інфляції, то згідно із Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою Наказом Держкомстату № 265 від 27 липня 2007 року індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі № 62-97р від 3 квітня 1997 року, для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою. У випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із платежів, які необхідно зробити в різні періоди, кожен платіж збільшується на величину індексу інфляції за відповідний період, а результати додаються. При цьому, вважається, що сума, внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. По аналогії, якщо погашення здійснено с 1 по 15 число відповідного місяця, то інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця. Що стосується індексу інфляції, то розрахунок індексу інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Величина індексів інфляції за період з 24 вересня 2016 року по 06 квітня 2017 року складає: у жовтні 2016 року 102,8%, у листопаді 2016 року 101,8%, у грудні 2016 року 100,9%, у січні 2017 року 101,1%, у лютому 2017 року 101,0%, у березні 2017 року 101,8%. Загальний індекс інфляції за вищезазначений період складає 109,76 %. Таким чином, сума індексу інфляції за період з 24 вересня 2016 року по 06 квітня 2017 року становитиме: (59\~840\~грн.\~30\~коп. х 109,76 % / 100 %) 59\~840 грн. 30 коп. = 5 840 грн. 41 коп. Оскільки позивач у позовній заяві просить стягнути з відповідача інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 5\~624 грн. 98 коп., а суд враховуючи положення ч. 1 ст. 13 ЦПК України, не може вийти за межі заявлених позовних вимог, суд вважає, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути інфляційне збільшення суми боргу за період з 24 вересня 2016 року по 06 квітня 2017 року саме у розмірі, який просить позивач - 5\~624 грн. 98 коп. З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, та з відповідача на користь позивача підлягають стягненню три відсотки річних у розмірі 945 грн. 47 коп. та інфляційне збільшення суми боргу у розмірі 5\~624 грн. 98 коп. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому, з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір у розмірі 741 грн. 20 коп. Також, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави недоплачений судовий збір при подачі позову у розмірі 27 грн. 20 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved