Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-25 00:00:00

ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з централізованого опалення в сумі 9307 грн. 99 коп. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] є споживачем теплової енергії, яка відпускалась Шепетівським підприємством теплових мереж для опалення квартири [ADDRESS] . Загальна опалювальна площа квартири становить 18,3 кв.м, теплопостачання квартири забезпечується внутрішньобудинковою системою централізованого опалення. Облік нарахувань та оплати за послуги з теплопостачання квартири відображається на особовому рахунку № [NUMBER] . Відповідач своєчасно оплати послуг за теплопостачання не здійснював, внаслідок чого заборгованість станом на 01 лютого 2019 року становить 9307 грн. 99 коп. За укладеним між Шепетівської міською радою та ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» концесійним договором від 02 грудня 2011 року у концесію товариству передано цілісний майновій комплекс Шепетівського підприємства теплових мереж. Рішенням Шепетівської міської ради Хмельницької області № 10 від 26 квітня 2012 року ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» з 01 травня 2012 року визначена виконавцем послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної води та централізованого водовідведеня. 26 березня 2015 року Шепетівським міськрайонним судом видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості по сплаті послуг з централізованого опалення, однак ухвалою Шепетівського міськрайонного суду від 15 червня 2015 року даний судовий наказ скасовано та роз`яснено право на звернення до суду із тими самими вимогами в позовному порядку. Тому, просить стягнути з відповідача на користь ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» заборгованість за надані послуги з централізованого опалення в сумі 9307 грн. 99 коп. та судові витрати. 16 квітня 2019 року представник відповідача [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти задоволення позову та зазначив, що між відповідачем та ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» немає ніяких договірних відносин щодо постачання теплової енергії в належну йому квартиру, оскільки між ними не існує жодного правочину чи договору. Окрім того, вони неодноразово повідомляли про відключення від системи централізованого опалення. 09 січня 2018 року факт відключення квартири від мереж централізованого опалення підтвердила комісія у складі представників ТОВ «Шепетівка Енергоінвест». 19 березня 2018 року відповідачу було видано технічні умови № 0-621 на відключення квартири від мереж централізованого опалення, а тому вимоги позивача про стягнення з відповідача боргу за послуги централізованого опалення є безпідставними. 16 квітня 2019 року представник позивача подав відповідь на відзив, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та вказав, що 25 жовтня 2018 року між позивачем та відповідачем було укладено договір №1023-Т про реструктуризацію заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення на суму 9712 грн. 69 коп. з терміном сплати протягом 24 місяців. Цим договором відповідач визнав факт наявності заборгованості за особовим рахунком № [NUMBER] . Крім того відповідач є споживачем послуг з централізованого опалення за договором, який було опубліковано в газеті «Шепетівка» №19 (33) від 10 травня 2012 року та газеті «Шепетівський вісник» №76 від 08 липня 2014 року. Технічні умови на відключення квартири [ADDRESS] від мереж централізованого опалення були виготовлені 19 березня 2018 року, а право власності на квартиру у відповідача виникло набагато раніше 05 липня 2011 року, тобто відповідачем порушено «Порядок відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого опалення», а саме незаконно та самовільно відключено квартиру від мереж централізованого опалення. Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав, з підстав викладених у ньому, просив їх задовільнити повністю. Відповідач та його представник позовні вимоги не визнали, заперечували щодо його задоволення. Представник позивача просив застосувати строк позовної давності. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим до часткового задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Судом встановлено, що рішенням Шепетівської міської ради № 10 від 26 квітня 2012 року позивач визначений з 01 травня 2012 року виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, централізованого постачання холодної води, централізованого водовідведення. Постановами НКРЕ № 374 від 17 квітня 2014 року, № 146 від 17 жовтня 2014 року, № 634 від 03 березня 2015 року, № 1171 від 31 березня 2015 року, №1091 від 09 червня 2016 року, рішеннями виконавчого комітету Шепетівської міської ради № 339 від 29 грудня 2010 року, № 206 від 02 жовтня 2013 року та №292 від 30 жовтня 2017 року встановлено тарифи на послуги з централізованого опалення, що надаються позивачем. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 05 липня 2011 року та помісячним розрахунком нарахування та оплати за послуги теплопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] . Договір про надання послуг по утриманню будинку і прибудинкової території між ТОВ «Шепетівка Енергоінвест» та [PERSON] не укладався, однак такий договір фактично мав місце, оскільки позивач надавав житлово-комунальні послуги, а відповідач отримує ці послуги. Сам по собі факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати отриманих послуг у повному обсязі, оскільки згідно зі статтею 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають також із дій осіб, які породжують такі права та обов`язки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачами. Зазначену правову позицію викладено у постановах Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року № 6-2951цс15 та від 30 жовтня 2013 року № 6-59цс13. 25 жовтня 2018 року [PERSON] звернувся до позивача з заявою про укладення договору реструктуризації заборгованості за отримані послуги з централізованого опалення, оскільки станом на 01 лютого 2019 року ним була допущена заборгованість в сумі 9307 грн. 99 коп. Цього ж дня між сторонами був укладений договір №1023-Т про реструктуризацію заборгованості за централізоване опалення, згідно п.1 якого підприємство надало громадянці розстрочку у погашенні заборгованості за централізоване опалення, що утворилась станом на 25 жовтня 2017 року на суму 9712 грн. 69 коп. з терміном сплати протягом 24 місяців з розподілом за місяцями в такому порядку: з 01 листопада 2018 року по 01 листопада 2020 року щомісячно по 404,70 грн. Вказані умови договору відповідач не виконував, оскільки з 01 листопала 2018 року жодної оплати не вносив. Внаслідок неналежного виконання відповідачем зобов`язання по оплаті наданих послуг, за період з травня 2012 року по 01 лютого 2019 року виникла заборгованість, яка становить 9307,99 грн., що підтверджується помісячним розрахунком нарахування та оплати за послуги теплопостачання по особовому рахунку № [NUMBER] . Разом з тим, суд знаходить підлягаючою до задоволення заяву представника відповідача про застосування позовної давності. Відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність згідно ст. 257 ЦК України встановлюється тривалістю у три роки. За таких обставин, суд вважає, що стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення в межах строку позовної давності за період з січня 2016 року по лютий 2019 року. Таким чином, доводи відповідача про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду заслуговують на увагу. З огляду на викладене, відповідач належним чином не виконав свої обов`язки щодо оплати наданих позивачем житлово-комунальних послуг, в результаті чого за період з січня 2016 року по лютий 2019 року виникла заборгованість в сумі 4790 грн. 34 коп., що підтверджено помісячним розрахунком заборгованості, тому з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість за надані послуги в сумі 4790 грн. 34 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Судовий збір, що підлягає стягненню з відповідача становить 988 грн. 55 коп. (4790,34 становить 51,46% від 9307,99, а 51,46% від 1921 = 998,55). За наведених обставин вимоги позивача доведені належними та допустимими доказами.

Outcome: partial