Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-11 00:00:00

У березні 2017 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком, в якому просить суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON] за адресою: [ADDRESS]. Крім того, [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, в якому просить суд стягнути з [PERSON] аліменти на його користь на утримання доньки [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частики з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи стягувати від дня предявлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою Василівського районного суду Запорізької області від 18 травня 2017 року цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів, обєднано в одне провадження зі справою за позовом [PERSON] до [PERSON] про визначення місця проживання дитини з батьком. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 1999 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між ними було розірвано рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2016 року. Діти проживають з позивачем, перебувають на його утриманні. Після припинення стосунків відповідачка не надає фінансової допомоги на утримання дітей. Діти постійно потребують нормального харчування, одягу та коштів на навчання. Усе це потребує значних коштів і позивач сам не здатний в повній мірі цього забезпечити. На даний момент, відповідачка покинула малолітнього сина [PERSON], [INFO], і поїхала за межі України, вихованням дитини не займається. У позивача є всі необхідні умови для проживання дитини разом з ним. [PERSON] зареєстрований та проживає [INFO]. Квартира належить йому на праві власності. Дитина не отримує потрібного догляду з боку матері, яка покинула дитину на невизначений строк. Позивач [PERSON] у судовому засіданні просить задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, стягнути з відповідачки на його користь аліменти на утримання сина [PERSON] та доньки [PERSON], визначити місце проживання сина з батьком у [ADDRESS]. Представник позивача адвокат [PERSON] у судовому засіданні позов підтримала та просить задовольнити. Представник відповідачки адвокат [PERSON] у судовому засіданні заперечує проти задоволення позову у повному обсязі, вважає його необґрунтованим. Відповідачка [PERSON] у судові засідання не з`явилася. Представник третьої особи [PERSON] районної державної адміністрації Запорізької області в особі Служби у справах дітей [PERSON] у судовому засіданні 30 травня 2017 року просить вирішити спір в інтересах неповнолітніх дітей. В наступні судові засідання [PERSON] не з`явився. Свідок [PERSON], [INFO], суду показала, що позивач по справі її зять, а відповідачка [PERSON] донька. Вона як бабуся допомагає виховувати дітей. [PERSON] Лєва водить до дитячого садочка та забирає його. Взимку 2016-2017 року жила [ADDRESS]. Всю зиму відповідачка висилала гроші, з березня 2017 року безпосередньо позивачеві кошти не надсилає, передає через неї. З цього самого часу [PERSON] Лєв проживає з батьком. Свідок [PERSON], [INFO], суду показала, що сторони по справі її сусіди, вона проживає [INFO], з ними перебуває у добрих стосунках. Відповідачка по справі [PERSON] у грудні 2016 року поїхала за кордон на заробітки. Бабуся [PERSON] допомагає у вихованні дітей. Свідок [PERSON], [INFO], суду показала, що сторони по справі її сусіди, вона проживає [INFO]. Зі слів [PERSON] знає, що відповідачка [PERSON] висилає гроші. Вислухавши пояснення позивача, представників сторін та свідків, вивчивши письмові докази, суд вважає, що дана позовна заява підлягає задоволенню частково, виходячи з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 грудня 1999 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON], [INFO], та сина [PERSON], [INFO]. Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано рішенням Василівського районного суду Запорізької області від 03 лютого 2016 року. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] проживає разом з батьком по вул. Шевченка, 97/1 м. Василівка Запорізької області та знаходиться на його утриманні, що підтверджується довідкою про склад сімї №1508 від 09 березня 2017 року. Дитина постійно потребує нормального харчування, одягу та коштів на лікування. Усе це потребує значних коштів і позивач сам не здатний в повній мірі цього забезпечити. Угоди про добровільну сплату аліментів сторонами не досягнуто. Згідно вищевказаної довідки про склад сімї №1508 від 09 березня 2017 року [PERSON] також зареєстрована разом з батьком по вул. Шевченка, 97/1 м. Василівка Запорізької області. Однак, дана адреса не є її місцем фактичного проживання, оскільки, вона навчається в Комунальному ВНЗ КОР «Коледж культури і мистецтв» в м. Києві на денній формі навчання з 01 вересня 2015 року по 30 червня 2019 року, що підтверджується довідкою №32 від 14 лютого 2017 року, виданою директором Комунального ВНЗ КОР «Коледж культури і мистецтв». Згідно ст. 80 Сімейного кодексу України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивач [PERSON] працює в.о. начальника філії «[PERSON] ДЕД» ДП «Запорізький облавтодор», отримує пенсію по інвалідності 2-ї групи, є депутатом [PERSON] районної ради Запорізької області. Відповідачка [PERSON] за строковим Договором про найм між роботодавцем та іноземним працівником від 21 грудня 2016 року, з грудня 2016 року працює в Державі Ізраїль. Як вбачається з наданих позивачем квитанцій про оплату, позивач [PERSON] несе витрати по оплаті комунальних послуг, витрати на лікування, харчування та інші необхідні витрати п утриманню малолітнього сина [PERSON]. Стороною відповідача не надано суду доказів, що [PERSON] надає щомісячно кошти позивачеві [PERSON] на утримання сина [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показала, що її донька [PERSON] перераховує їй грошові кошти з Ізраїлю, а вона їх витрачає. Надає кошти онучці [PERSON] та купує необхідні речі онуку [PERSON] Лєву. Гроші позивачеві на утримання онука вона не передає. Таким чином, судом встановлено, що відповідачка [PERSON] в порушення ст.180 СК України не надає кошти на утримання сина. Придбання певних речей бабою [PERSON] Лєва [PERSON], за гроші [PERSON], носить несистемний характер, без урахування всіх потреб малолітньої дитини, яка знаходиться на утриманні батька [PERSON] Тому суд задовольняє позов в частині стягнення аліментів з відповідачки та користь позивача на утримання малолітнього сина. В частині стягнення з [PERSON]на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], суд відмовляє. [PERSON] регулярно отримує матеріальну допомогу від матері, у вигляді грошових переказів, що підтверджується роздрукованими повідомленнями про перекази. З аналізу вказаних доказів вбачається, що такі перекази мають системний характер, надходять як безпосередньо від матері [PERSON] так і від бабусі [PERSON] Так як позивач [PERSON] просить суд стягнути аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON], а суд задовольняє позов в частині стягнення аліментів на утримання однієї дитини, тому суд вважає необхідним стягнути з [PERSON], на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], який народився 29 серпня 2011 року, аліменти у розмірі 1/6 частини всього її заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття сина. В задоволенні позову в частині визначення місця проживання [PERSON], [INFO], з батьком [PERSON], суд відмовляє. Згідно ч. 1\~ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою Відповідно до ст.ст.160,161 СК України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Позивач [PERSON], відповідачка [PERSON] та їх малолітній син [PERSON], зареєстровані та проживають в [INFO]. Сторони проживають разом і на даний час між ними фактично відсутній спір щодо місця проживання малолітньої дитини між батьками, які проживають окремо. Той факт, що на даний час [PERSON] перебуває в Державі Ізраїль, не є підставою для задоволення позову в цій частині. [PERSON] у грудні 2016 року виїхала за кордон до Ізраїлю, де працює за контрактом, який має строковий характер, терміном на один рік. Дата укладення трудового договору 21 грудня 2016 року. Контракт закінчується у грудні 2017 року. Відповідачка зареєстрована [INFO], тобто за місцем проживання та реєстрації позивача та сина [PERSON]. Позивач також в судовому засіданні підтвердив, що відповідачка до виїзду на роботу за кордон проживала з ним та сином і вони продовжують бути зареєстрованими разом за однією адресою. Враховуючи зазначене вище, суд приходить до висновку про відсутність на даний час підстав для визначення у судовому порядку місця проживання малолітнього [PERSON] з позивачем. Сплату судового збору слід покласти на відповідачку.

Outcome: partial