overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2020-12-28 00:00:00

У березні 2020\~р.\~ [PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 16.04.2010\~р. Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області, актовий запис № 99, посилаючись на те, що з вересня 2019\~р. шлюбні стосунки з [PERSON] фактично припинені, їх не пов`язує спільний побут, вони перестали спільно проживати та нести взаємні права та обов`язки. Ухвалою від 02.10.2020\~р. [PERSON] та [PERSON] призначено строк для примирення до 29.12.2020\~р., та зупинено провадження у справі. Ухвалою від 29.12.2020\~р. провадження у справі поновлено. Від [PERSON] надійшла заява від 29.12.2020 р., у якій вона просить позовні вимоги задовольнити та зазначає, що за наданий судом строк примирення не відбулося. [PERSON] своєї позиції щодо позову у порядку, визначеному нормами Цивільного процесуального кодексу України, не повідомив. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Бердичівського міськрайонного управління юстиції Житомирської області 16.04.2010\~р. зареєстровано шлюб, актовий запис №\~99, вони є батьками дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] (а.\~с.\~7, 8). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] , та підтримання цієї вимоги після спливу призначеного Судом строку для примирення, свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б її інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] у якості відшкодування судових витрат підлягає стягненню 840,80\~грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-22 00:00:00

У березні 2020 р. [PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 17.01.2015 р. Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис № 15, посилаючись на те, що шлюбних відносин з [PERSON] не підтримує, шлюб існує формально, примирення неможливе. [PERSON] позов визнав, про що зазначено у його заяві від 23.06.2020 р. Судом з`ясовано, що між [PERSON] та [PERSON] Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Бердичеву реєстраційної служби Бердичівського міськрайонного управління юстиції у Житомирській області 17.01.2015 р. зареєстровано шлюб, актовий запис № 15, вони є батьками дітей - [PERSON] , яка народилася [INFO] , та [PERSON] , яка народилася [INFO] (а. с. 5, 12, 13). Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Разом з тим, згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Звернення [PERSON] з позовною вимогою про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] та визнання останнім цього позову свідчить про те, що подальше спільне життя [PERSON] та [PERSON] і збереження шлюбу між ними суперечило б їхнім інтересам та інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення, такий шлюб не ґрунтувався б на вільній згоді [PERSON] та [PERSON] . Частиною другою статті 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи зазначене, Суд приходить до висновку про наявність законних підстав для задоволення позову [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого з [PERSON] . Частиною четвертою статті 206 Цивільного процесуального кодексу України встановлено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Виходячи з наведеного та зважаючи, що визнання [PERSON] позову [PERSON] про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, Суд задовольняє позов. На підставі статей 141 та 142 Цивільного процесуального кодексу України з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 50% судового збору (420,40 грн.), сплаченого при поданні позову, інші 50% судового збору (420,40 грн.) підлягають поверненню [PERSON] з державного бюджету.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-08 00:00:00

У березні 2020\~р. [PERSON] звернулася з вказаним позовом, у якому просить стягувати з [PERSON] на її користь аліменти на її утримання у розмірі 2\~000,00\~грн. щомісячно, до досягнення дочкою [PERSON] , яка народилася [INFO] , трьох років, посилаючись на те, що вона не працює, оскільки доглядає малолітню дочку та немає змоги отримувати дохід, [PERSON] працює, проте матеріально їй не допомагає. [PERSON] проти позову заперечив та просить відмовити у його задоволені, посилаючись на те, що він не працює та отримає лише пенсію у розмірі 1\~300,00\~грн. Судом з`ясовано, що [PERSON] та [PERSON] з 21.08.2018\~р. перебувають у зареєстрованому шлюбі та є батьками дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] , та проживає з [PERSON] (а.\~с.\~8, 9, 10). Частинами другою та четвертою статті 84 Сімейного кодексу України визначено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином [PERSON] має право\~на утримання\~від [PERSON] до досягнення дочкою [PERSON] , яка народилася [INFO] ,\~трьох років,\~але лише\~за умови,\~що [PERSON] може надавати матеріальну допомогу. Зі змісту заяву від 09.07.2020\~р. [PERSON] випливає, що він не може надавати таку матеріальну допомогу. З довідки від 21.10.2016\~р. №\~13727/02 Бердичівського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України в Житомирській області та пенсійного посвідчення [PERSON] вбачається, що він отримує соціальну пенсію інваліду з дитинства (являється інвалідом 3 групи) з 26.07.2001\~р. довічно (а.\~с.\~33). [PERSON] доказів,\~які б\~вказували на\~те,\~що [PERSON] може надавати їй матеріальну допомогу, зокрема, що він працевлаштований, має інші доходи, окрім пенсії по інвалідності, не подала. За таких обставин Суд вважає, що [PERSON] не довела, що [PERSON] може надавати їй матеріальну допомогу. Зважаючи на викладене, Суд приходить до висновку, що у задоволенні позову [PERSON] необхідно відмовити.

Outcome: dismissed
Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-01 00:00:00

У березні 2020 р. МТСБУ звернулось до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди в порядку регресу, мотивуючи свої вимоги тим, що 19.12.2016 р. о 14.30 год. в м. Вишневе, Києво-Святошинського району, Київської області, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «Смарт Сіті», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , якого постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16.01.2017 р. визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та автомобіля марки «Пежо», д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . У зв`язку з тим, що водій [PERSON] не мав чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, МТСБУ з фонду захисту потерпілих було сплачено на користь потерпілої особи страхове відшкодування в сумі 26 935,04 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, однак однією з вимог позову є розгляд справи у відсутність представника. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним відповідно до вимог чинного законодавства, з заявами чи клопотаннями про неможливість розгляду справи за його відсутність до суду не звертався, відзиву не надав. Враховуючи неявку відповідача в судове засідання, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність відповідача з ухваленням заочного рішення, відповідно до ст. 280 ЦПК України, оскільки представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду із позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про розірвання шлюбу, в якому зазначила, що з 15 серпня 2017 року вона перебуває у шлюбі з відповідачем. Від шлюбу сторони дітей не мають, однак не бажання відповідача розлучитися через органи ДРАЦС змусило її звернутися до суду з позовною заявою. Позивач просить шлюб розірвати, посилаючись на те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сім`ї, суперечки. Шлюбні відносини між ними припинено. Подальше спільне сімейне життя і збереження шлюбу, на думку позивача, є неможливим. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо заочного вирішення справи, на примирення не згідна (а.с. 50). Відповідач у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про дату та час судового засідання шляхом публікації на веб-сайті Судової влади України оголошення про виклик до суду, причин неявки суду не повідомила (а.с. 49). Ухвалою суду 07 травня 2020 року прийнято рішення провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази, суд доходить висновку, що позовна заява є обґрунтованою і підлягає задоволенню, виходячи із такого. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 15 серпня 2017 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії [NUMBER] (а.с. 3). Позивач наполягає на розлученні, миритися не бажає. Причиною його рішення розірвати шлюб з відповідачем стало те, що спільне життя з відповідачем не склалось через різні погляди на сімейне життя, утримання сім`ї, суперечки. Подальше спільне сімейне життя між сторонами неможливе. Отже, подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, які регулюються статтями 105, 110, 112 СК України, відповідно до яких шлюб розривається судом за позовом одного із подружжя, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них чи інтересам неповнолітніх дітей. Отже, з огляду на те, що судом установлено, що збереження шлюбу та подальше спільне проживання подружжя суперечить інтересам позивача, то суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-20 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] (далі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (далі по тексту - відповідач, ПАТ «НЕК «Укренерго») про зобов`язання нарахувати та виплатити заохочення і винагороди, стягнення середнього заробітку за час затримки такого розрахунку. Свої вимоги мотивує тим, що працювала на посаді інженера 2 категорії відділу кадрів управління по роботі з персоналом відокремленого підрозділу «Державна інспекція енергетичного нагляду України» ДП «НЕК «Укренерго» (далі по тексту - Держенергонагляд) та 08 червня 2018 року була звільнена за угодою сторін на підставі п.1 ст. 36 Кодексу Законів про працю України (далі по тексту - КЗпП України). Позивач вважає, що її трудові права порушені невиконанням умов колективного договору ДП «НЕК «Укренерго», зокрема, не виплатою їй, як працівнику цього підприємства, одноразового заохочення до професійного свята - Дня енергетика за 2017 рік та винагороди за результатами фінансово-господарської діяльності підприємства за 2017 рік. Посилаючись на те, що ДП «НЕК «Укренерго» мало фінансові можливості, а також проведення відповідачем зазначених вище виплат усім іншим працівникам відокремлених підрозділів, позивач вважає, що її неправомірно, без будь-яких правових підстав, позбавили одноразового заохочення до професійного свята - Дня енергетика за 2017 рік та винагороди за результатами фінансово-господарської діяльності підприємства за 2017 рік. Тому, просить суд зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити вказані виплати у розмірі встановленого коефіцієнту до посадового окладу та виплаченому іншим працівникам підприємства. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення з ПАТ «НЕК «Укренерго» середнього заробітку за весь час затримки розрахунку в розмірі 100 000 грн. Відповідач надіслав на адресу суду відзив на позовну заяву, у якому послався на те, що рішення про виплату одноразового заохочення до професійного свята Дня енергетика та винагороди за підсумками роботи за 2017 рік працівникам Держенергонагляду не приймалося, у тому числі і позивачу. Також у відзиві відповідач вказав, що жодних порушень умов колективного договору та законодавства про працю ним вчинено не було, а відтак просив суд відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 квітня 2020 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У судове засідання, призначене на 21.09.2020 року належним чином повідомлений позивач не з`явився, проте надіслав клопотання про розгляд справи у його відсутність. Відповідач в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував, посилаючись на обставини, викладені у відзиві. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-05 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з заявою заінтересована особа: Головне управління пенсійного фонду України в Хмельницькій області про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, мотивуючи це тим, що в архівних довідках за № 129, 130 від 28.01.2019 року його прізвище, ім`я та по батькові вказано « [PERSON] », « [PERSON] », а не [PERSON] . В даний час заявник має намір оформитись на пенсію, однак при призначенні пенсії взяти до уваги вищезазначену архівні довідки немає підстав, по причині неправильного запису його прізвища, ім`я та по батькові, у зв`язку із чим заявник звернувся в суд з даною заявою. В судове засідання заявник не з`явився, однак від нього надійшла заява, відповідно до якої заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити у його відсутності. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, однак від нього надійшло пояснення, згідно якого просить справу слухати у його відсутності, щодо винесення рішення покладається на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що згідно копії паспорта серії [NUMBER] від 16.12.2016 року, копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.07.1961 року, копії довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією від 18.01.2019 року, прізвище ім`я та по батькові заявника зазначено [PERSON] . В судове засідання свідки [PERSON] та [PERSON] не з`явилися, однак від них надійшли заяви, про те, що дійсно працював у колгоспі «Поділля» з 1982 року по 2003 рік, та з 1987 року по 1991 рік, [PERSON] , [INFO] . Відповідно до п.п.9 п.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» суд рахує за необхідне звільнити заявника від сплати судового збору, оскільки [PERSON] є інвалідом другої групи, що підтверджується копією довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серії №0033711. Судові витрати розподіляються відповідно до ст. 141 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає заяву обґрунтованою, оскільки факт правовстановлюючих документів ніким не оспорюється.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-01 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] і просить визнати його такими, що втратив право користування житловим приміщення в будинку [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову вказує, що він є власником житлового будинку розташованого за адресою: [ADDRESS] . В будинку зареєстрований його брат [PERSON] , який з 2013 року в будинку не проживає та місце його проживання позивачу не відоме. Позивач через реєстрацію відповідача в будинку не може належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися свої майном, зокрема оформити субсидію в належному розмірі. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 24 березня 2020 року прийнято розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідач [PERSON] , незважаючи на те, що був належним чином повідомлений про розгляд справи, протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, не надав відзиву на позов в порядку, визначеному ст.178 ЦПК України. Дослідивши надані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ст.ст. 379,\~380,\~381 ЦК України\~об`єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - жилий будинок, садиба. Права власника жилого будинку (квартири) визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК України, згідно яких власник має право використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.2\~ст.405 ЦК України\~член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, виданим приватним нотаріусом Старокостянтинівського районного нотаріального округу Сарело Т.П. 27.09.2017 року; витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27.09.2017 року за № 98668438; технічним паспортом на садибний (індивідуальний) житловий будинок [ADDRESS] від 17.09.2012 року. Згідно акту обстеження домогосподарства від 20.01.2020 року, за адресою: [ADDRESS] проживає власник будинку [PERSON] , [INFO] . За вищевказаною адресою зареєстрований [PERSON] , [INFO] , але зі слів брата тривалий час не проживає. Оцінивши усі надані докази, в їх сукупності, суд дійшов висновку, що відповідач [PERSON] втратив право користування в будинку [ADDRESS] , оскільки відсутній у зазначеному будинку без поважних причин понад один рік. Оскільки позов [PERSON] задоволено, тому на підставі\~ст.141 ЦПК України\~з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 840 грн. 80 коп. понесених ним судових витрат по сплаті судового збору.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-15 00:00:00

у березні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що 01 березня 2013 року між ним та [PERSON] був зареєстрований шлюб відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, про що в книзі реєстрації актів, зроблено відповідний актовий запис за № 193. Спільне життя між ними не склалось через конфлікти та сварки, фактичні шлюбні відносини припинені з червня 2019 року, припинено спільне господарство, у зв`язку з чим подальше збереження сім`ї вважає неможливим. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 24 березня 2020 року відкрито загальне позовне провадження у даній справі.(а.с.16) Позивач в підготовчому судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх суд задовольнити. Відповідач у підготовчому судовому засіданні не заперечувала проти розірвання шлюбу. Вислухавши пояснення сторін у справі та дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони з 01 березня 2013 року перебувають у шлюбі, що був зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Деснянського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом № 193, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] .(а.с. 5) З позовної заяви вбачається, що сторони з червня 2019 року не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім`ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. При укладенні шлюбу відповідач [PERSON] змінила прізвище. При розгляді справи судом не порушувалось питання про зміну прізвища у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, вирішуючи питання про зміну прізвища відповідача на дошлюбне не вбачається за необхідне. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 840,80 гривень, який був сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-13 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що вони перебувають в шлюбі з 21.11.1987 року. Від спільного проживання в шлюбі у них дітей немає. Проте спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини, несумісність характерів. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, вирішуючи спір в межах заявлених позовних вимог, знаходить позов підлягаючим до задоволення з наступних підстав. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом об`єктивно встановлено, що між сторонами існують формальні шлюбні відносини на ґрунті непорозуміння одне до одного та різних поглядів на життя, несумісність характерів, у зв`язку із чим спільне життя між сторонами не склалося. Оцінюючи встановлене, суд приходить до висновку, що сім`я сторін розпалася і не може бути збережена, в зв`язку з чим подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача в плані влаштування власного життя. Згідно ст.113 Сімейного кодексу України - особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved