Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-03 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог просить суд визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя його - [PERSON] та [PERSON]; визнати за ним на праві власності ? частину квартири [ADDRESS] на праві спільної сумісної власності. Позов мотивовано тим, що він із відповідачем перебував у шлюбі у період часу із 04.12.1996 року по 21.02.2003 року. Під час перебування у шлюбі ними було придбано трьохкімнатну квартиру [ADDRESS], яка була надано йому та [PERSON] як працівникам АКБ «Україна», які перебували на квартирному обліку як подружжя. Так, керівництвом банку, як замовником будівництва, було куплено дану квартиру та в подальшому надано їм. Однак, з метою відшкодування банку вартості квартири, з ними було укладено кредитні договори. Так, 22.12.1998 року ним у АКБ «Україна» отримав кредит у розмірі 5007 грн. В подальшому, на підставі рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 14.04.2004 року розрахунок за даним кредитом було проведено простими та привілейованими акціями АКБ «Україна». Таким чином, він також приймав участь у виплаті вартості квартири, а тому вона придбавалася і на його кошти. Після розірвання шлюбу він продовжив проживати у спірній квартирі, сплачував кошти на її утримання. Однак з 2013 року відповідач почала чинити перешкоди у його проживанні у даному житлі: змінила вхідні замки, виставила його особисті речі, провокувала сварки та бійки. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просять його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] та її представник [PERSON] заперечили проти задоволення позову та пояснили, що спірна квартира була придбана відповідачем виключно за її власні кошти, які вносилися у відповідності до умов договору від 15.03.1995 року, укладеному із виробничо - господарською фірмою «СПМК - 516», щомісячно, шляхом внесків для оплати виконаних робіт 5- го числа місяця, що слідує за звітним, за виданими рахунками. Строк дії договору було установлено із 15.03.1995 року по 31.12.1996 року. Вона повністю сплатила вартість квартири протягом 1995 - 1996 років та набула право власності на неї. Окрім цього, укладений позивачем кредитний договір від 22.12.1998 року є споживчим договором, який укладено на споживчі цілі, а не на будівництво квартири. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з'явилася, будучи повідомленою про час та місце розгляду справи. Надала до суду заперечення, згідно яких у задоволенні позову просить відмовити, оскільки одноосібною власницею спірної квартири являється її мати [PERSON] Остання в період часу із 1995 - 1996 років повністю сплатила вартість квартири та набула право власності на неї. У 2003 році шлюб між її матір'ю та позивачем було розірвано, після чого останній виїхав з квартири та у ній не проживав. У 2014 році [PERSON] почав намагатися вселитися у квартиру, що стало причиною виниклих сварок із [PERSON] Вона має право користування даною квартирою, оскільки зареєстрована у ній і постійно там проживає. Заслухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази , суд прийшов до наступного висновку: сторонами не заперечується, що із 04.12.1996 рік по 08.04.2002 рік вони перебували у шлюбі. Згідно відмітки у паспорті громадянина Україна на ім'я [PERSON] шлюб із [PERSON] зареєстровано 04.12.1996 року. (а.с.6). 08.04.2002 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави шлюб, зареєстрований між [PERSON] та [PERSON] - розірвано. Рішення набрало законної сили 09.05.2002 року. (а.с.89). 21.02.2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Октябрського районного управління юстиції м.Полтави видано свідоцтво про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON], про що в книзі актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 78. (а.с. 15). 15.03.1995 року між виробничо - господарською фірмою «СПМК - 516 ЛТД» (Замовник) в особі [PERSON] та [PERSON] (Забудовник) укладено договір на будівництво квартири в 119- квартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS], згідно якого забудовник передає кошти на рахунок замовника на умовах і в розмірах, передбачених цим договором, а замовник веде будівництво і по закінченню його передає у власність забудовника 3 - кімнатну квартиру загальною площею 65,7 кв.м, житловою площею 34, 6 кв.м. на 8 поверсі. (а.с. 91). Пунктом 1.1 даного договору визначено, що забудовник перераховує кошти замовнику шляхом щомісячних внесків для оплати виконаних робіт до 5- го числа місяця, що слідує за звітним за рахунками, виданими замовником. 06.12.1996 року актом державної приймальної комісії прийнято в експлуатацію закінчений будівництвом об'єкт, а саме житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. (а.с.152). Згідно акту передачі квартир у власність у 119 - квартирному житловому будинку по [ADDRESS] від 19.02.1997 року, директор виробничо - господарської фірми «СПМК - 516 ЛТД» [PERSON] з однієї сторони і [PERSON] світлана Володимирівна з іншої сторони склали цей акт про те, що на підставі договору від 15.03.1995 року виробничо - господарська фірма передає у власність [PERSON] 3 - кімнатну квартиру [ADDRESS]: житловою площею 34,6 кв.м., загальною площею 65,7 кв.м. Вартість квартири виплачена [PERSON] в повному обсязі і становить 10818 грн.(а.с.90). 11.12.1996 року рішенням виконавчого комітету Полтавської міської ради № 393 «Про затвердження акту державної комісії по прийманню в експлуатацію 119 - квартирного житлового будинку по [ADDRESS] вирішено затвердити акт державної комісії по прийманню в експлуатацію 119 - квартирного житлового будинку по [ADDRESS]. Замовник - виробничо - господарська фірма БПМК - 516 ЛТД.(а.с.5). Листом № 01/39 від 17.01.2014 року виробничо - господарська фірма «СПМК - 516 ЛТД» повідомила, що актом передачі квартири у власність у 119 - квартирному житловому будинку по [ADDRESS] від 19.02.1997 року квартира [NUMBER] була передана у власність [PERSON]. В цьому акті зазначено, що вартість квартири у розмірі 10818 грн. виплачена нею в повному обсязі на момент передачі квартири. Примірник договору на дольову участь у будівництві від 05.03.1995 року був наданий [PERSON] як забудовнику за договором. (а.с.88). 27.02.1997 року виконкомом міської ради народних депутатів, управління житлово - комунального господарства посвідчено, що квартира [NUMBER] в житловому будинку, розташованому в [ADDRESS] належить [PERSON] на праві особистої власності, про що видано Свідоцтво № 89 на право особистої власності. (а.с.4). На даному правовстановлюючому документі 27.02.1997 року зроблено реєстровий напис про те, що квартира [ADDRESS] зареєстрована в Полтавському бюро технічної інвентаризації на праві особистої власності за [PERSON] та записана в реєстрову книгу № 141, за реєстровим номером № 18602. До спірних правовідносин суд вважає за необхідне застосувати положення Кодексу про шлюб та сімю Української РСР, який діяв з 01 січня 1970 року та до 01 січня 2014 року, тобто вступу в дію Сімейного кодексу України. Зокрема, ст. 22 КпШС визначено, що майно нажите подружжям за час шлюбу є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження майном. Подружжя користується рівними правами на майно і в тому разі, якщо один із них був зайнятий веденням домашнього господарства, доглядом за дітьми або з інших поважних причин не мав самостійного заробітку. Відповідно до ст. ст. 28, 29 КпШС, в разі поділу майна, яке є спільною сумісною власністю подружжя, їх частки визнаються рівними. В окремих випадках суд може відступити від начала рівності часток подружжя, враховуючи інтереси неповнолітніх дітей або інтереси одного з подружжя, що заслуговують на увагу. Із матеріалів справи вбачається, що сторони перебували у шлюбі 04.12.1996 рік по 08.04.2002 рік. Свідоцтво № 89 на право особистої власності на квартиру [ADDRESS] видано на імя [PERSON] 27.02.1997 року, в цей же день здійснено реєстровий напис про те, що квартира [ADDRESS] зареєстрована в Полтавському бюро технічної інвентаризації. Таким чином, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] придбана під час перебування їх у шлюбі. Приписами ст. 10 ч. 3, ст. 60 ч. 1, 2 передбачено, що кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, у судовому засіданні відповідач [PERSON] не довела, що спірна квартира була придбана виключно на її кошти та кошти її родичів та її вартість у розмірі 10818 грн. вона сплатила повністю. виробничо - господарській фірмі « БПМК - 516 ЛТД» на підставі умов договору від 15.03.1995 року на будівництво квартири [NUMBER] в 119- квартирному житловому будинку за адресою: [ADDRESS] У судовому засіданні допитана як свідок [PERSON] показала, що станом на 1997 рік працювала начальником відділу кредитних вкладень АКАБ «Україна» та одночасно була головою профспілкового комітету. Разом з нею у банку працювали: бухгалтером [PERSON] та працівником господарського відділу [PERSON] Оскільки останні перебували на квартирному обліку, як особи, що потребують житла, були однією сімєю, профспілковим комітетом та дирекцією банку було прийнято рішення надати їм саме 3 - кімнатну квартиру. Замовником будівництва даної квартири виступала безпосередньо дирекція АКАБ «Україна», яка перераховувала грошові кошти виконавцеві. Після здачі квартири в експлуатацію працівники банку, яким виділялася квартира укладали з банком кредитний договір для подальшого відшкодування банку вартості квартири. Дані договори укладалися як з [PERSON], так і [PERSON], які таким чином сплачувати вартість отриманої квартири банку. Дана трикімнатна квартира виділялася саме сторонам як подружжю, оскільки [PERSON], навіть маючи малолітню доньку, саме трикімнатну квартиру не отримала б. Замовником будівництва була виключно дирекція банку, а не працівники, тому укладати будь - які угоди безпосередньо із забудовником відповідач не могла. Аналогічні показання надала суду свідок [PERSON], яка станом на 1997 рік працювала головним бухгалтером АКАБ «Україна». Таким чином, слід звернути увагу на той факт, що у наданому суду договорі, укладеному 15.03.1995 року забудовником вказано [PERSON]. Однак, на час укладення договору остання не перебувала у шлюбі із [PERSON], мала прізвище «Клюка». Даний факт вказує на невідповідність договору даті його укладення. Одночасно, у даному договорі, паспортні дані відповідача засвідчені даними паспорта громадянина України серії [NUMBER], виданого Київським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 09.01.1997 року, а тому до даного договору суд відноситься критично та не приймає до уваги як належний та допустимий доказ, а також акт від 19.02.1997 року, згідно якого виробничо- господарська фірма «СПМК - 516 ЛТД» передала [PERSON] квартиру [NUMBER] у даному житловому будинку. При чому, 06.12.1996 року державна приймальна комісія прийняла в експлуатацію 119- квартирний житловий будинок за адресою: [ADDRESS]. Тобто, передача спірної квартири в експлуатацію згідно вказаного вище акту відбувалася в період шлюбу [PERSON] та [PERSON] При цьому слід звернути увагу на той факт, що позивач із 06.08.1997 року зареєстрований у квартирі [ADDRESS] Згідно наданої довідки № 14 від 30.04.2014 року товариством власників квартир (ТВК) «Струмок» , до якого входить квартира [ADDRESS], [PERSON] приймав участь в ремонті труб водопостачання в підвалі, здавав свою частину коштів 150 грн. в період липня 2011 року.(а.с.94). Згідно довідки, вданої ТВК «Струмок» № 125 від 19.06.2014 року за адресою [ADDRESS] проживають та зареєстровані [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Заборгованість по квартирній платі станом на 01.06.2014 року становить 2239, 83 грн. Заборгованість [PERSON] - 303, 39 грн.; [PERSON] - 1936 грн. квартплата не сплачується більше 4 років. (а.с. 96). Допитані свідки голова ТВК «Струмок» Соляник Т.О. та бухгалтер кооперативу Бойко Є.Г показали суду, що у квартирі 3 112 будинку [ADDRESS] зареєстровані три особи: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] Рахунок зі сплати квартирної плати розділений між даними особами. [PERSON], заборгованості не має, в той час як [PERSON] має значну заборгованість та квартирну плату не сплачує тривалий час. Із довідки про реєстрацію місця проживання слідує, що [PERSON] зареєстрований із 06.08.1997 року у [ADDRESS]. (а.с.134). Згідно даних трудової книжки серії [NUMBER] на ім'я [PERSON] із 1992 року по 2001 позивач працював у акціонерному комерційному агропромисловому банку «Україна». (а.с.144). Одночасно суд критично відноситься до показань свідка [PERSON] в тій частині, що відповідач сама сплачувала вартість квартири. Так дані показання не підтверджені іншими доказами, а також свідок є рідним братом [PERSON] та зацікавлений в результаті розгляду справи на користь відповідача. Окрім цього, в матеріалах справи наявні пояснення [PERSON], які як доказ долучені до справи та надані відповідачем, згідно яких [PERSON] являється матірю [PERSON] та вказала, що квартиру [ADDRESS] її донька отримала від банку. (а.с.84). З урахуванням проаналізованих доказів у справі суд не приймає до уваги доводи відповідача та її представника в тій частині, що позивач з часу розірвання шлюбу у спірній квартирі не проживав. Так, слід прийняти до уваги, що позивач зареєстрований у [ADDRESS] права користування нею не позбавлявся, бере участь в її утримування, сплачуючи відповідні кошти як квартплату. При цьому, судом встановлено, що між сторонами склалися неприязнені відносини з приводу користування спірною квартирою Так, в матеріалах справи наявні заяви, написані як позивачем, так і відповідачем до правоохоронних з приводу їхніх дій. Із даних заяв слідує, що, починаючи з 2013 року [PERSON] намагається вселитися у квартиру [ADDRESS], однак відповідач чинить перешкоди, а саме вчиняє сварки, викидає його речі, змінила вхідні замки. Натомість, [PERSON] у поданих нею скаргах вказує на застосування фізичної сили відносно неї зі сторони позивача, незаконні намагання того проникнути у належне їй житло, псування її майна. На а.с. 95 наявний кредитний договір від 22.12.1998 року, укладений між АКБ «Україна» та [PERSON], згідно якого банк надав позичальнику довгостроковий кредит у сумі 5007 грн. строком на 8 років зі сплатою за користування кредитом 0,75 відсотків річних з кінцевим строком погашення 1 листопада 2006 року. 14.04.2004 року рішенням Октябрського районного суду м.Полтави зобов'язано АКАБ «Україна» в особі регіонального ліквідатора АК АПБ «Україна» в Полтавській області вчинити дії за кредитним договором без номера між [PERSON] та відповідачем АК АПБ «країна» по погашенню суми кредиту належними [PERSON] акціями банку «Україна» в сумі 698 грн. (а.с.87). Таким чином, факт укладення даних договорів із позивачем підтверджують показання свідків [PERSON] та [PERSON] За результатами розгляду справи, суд приходить до висновку, що квартира [ADDRESS] була придбана сторонами під час перебування їх у шлюбі, а тому являється спільною сумісною власністю подружжя. Відповідач не надала суду доказів того, що придбала дану квартиру виключно на свої кошти та повністю сплатила її вартість. Її доводи з цього приводу спростовані матеріалами справи вказаними вище. З урахуванням положень ст. 28, 29 КпШС, суд приходить до висновки, що частки сторін у даній квартирі є рівними, а тому дане спільне майно підлягає поділу із визнанням за кожною стороною ? частини квартири без її реального поділу. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно статті 261 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Статтею 267 Цивільного кодексу України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Однак, судом встановлено, що після розірвання шлюбу у 2003 році відповідач продовжив проживати у квартирі, був зареєстрований у ній, сплачував комунальні платежі, ніс інші витрати по догляду за нею. Спір з приводу квартири виник між сторонами у 2013 року, а саме з часу коли відповідач заявила про право приватної особистої власності на неї та між ними виникали сварки з приводу користування цим житлом. Із даною позовною заявою позивач звернувся до суду 25.03.2015 року, а отже в межах строку позовної давності, який ним не пропущено. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення. Розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до ст.88 ЦУПК України. При подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 800 грн. (а.с. 1) та 500 грн. (а.с. 176). Оскільки позов задоволено повністю, судові витрати підлягають стягненню із відповідача на користь позивача.

Outcome: approved