Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-28 00:00:00

у вересні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до Голосіївської районної ради міста Києва про визнання права власності на спадкове майно, в якому просила визнати за нею право власності на автомобільний гараж по [ADDRESS] площею 22, 8 кв. м., який належав її померлому чоловіку [PERSON]. Позовні вимоги позивач мотивувала тим, що з 03.09.1987 року перебувала у шлюбі з [PERSON], який помер [INFO]. Вказала на те, що з ряду технічних причин не змогла отримати свідоцтво про право власності на гараж, який знаходиться в [ADDRESS], який належав [PERSON] на підставі договору міни, укладеного між ним та [PERSON]. Як зазначила позивач, [PERSON] мав належно оформлені дозволи на будівництво гаражу, однак у зв'язку з несвоєчасним оформленням технічної документації, а саме - технічного паспорта, який був виготовлений 10.06.2013 року, вона змушена звернутися до суду за визнанням права власності на гараж. В подальшому за клопотанням позивача відповідача у справі було замінено на належного - Київську міську раду. В судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача - Київської міської ради в судове засідання не з'явився, про час та місце судового засідання повідомлений належним чином, у поданих на позов запереченнях просив справу слухати без участі представника ради та відмовити в позові. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши надані у справі докази, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та необхідність їх задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі, зареєстрованому 03.09.1987 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції м.Києва, а/з 1165 (а.с.3). [INFO] [PERSON] помер (а.с.4). Згідно з довідкою від 20.08.2013 року №3411/02-31, виданою Другою київською державною нотаріальною конторою [PERSON] (а.с.7), у видачі позивачеві свідоцтва про право на спадщину після смерті померлого [INFO] [PERSON] на гараж (машиномісце) [ADDRESS] відмовлено у зв'язку з ненаданням документів, які б свідчили про належність цього майна спадкодавцеві. Згідно з договором від 20.06.1965 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON] в присутності голови кооперативу Облміськбуду Ройтмана Г.М., у зв'язку зі зміною місця проживання (переселення з [ADDRESS] на [ADDRESS]) [PERSON] передає [PERSON] збудований ним гараж по [ADDRESS], а [PERSON] сплачує вартість будівництва гаражу для [PERSON] в іншому кооперативі Облміськбуду (а.с.9). Як вбачається з копії витягу з рішення №308/1 виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих м.Києва від 02.12.1955 року №126 «Про надання дозволу на переобладнання приміщень на побудову гаражів» (а.с.10), [PERSON] будо дозволено побудувати гараж в садибі по [ADDRESS]. Також цим рішенням було вирішено затвердити план гаражу в ТЕС при виконкомі Міськради та дозвіл на проведення робіт одержати в Держархбудконтролі. Як свідчить Генеральний план будівлі по [ADDRESS] (а.с.11-12), розміщення гаражу №2 було погоджено та затверджено Житловим управлінням Ленінської районної ради депутатів трудящих м.Києва, Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю м.Києва, Київським міським бюро технічної інвентаризації. 01.07.1956 року Інспекцією Державного архітектурно-будівельного контролю м.Києва [PERSON] видано дозвіл на будівництво гаражу за земельній ділянці [ADDRESS] на підставі рішення виконкому Ленінської районної ради депутатів трудящих м.Києва №53/1 від 24.02.1956 року (а.с.13). Копії квитанцій, що збереглися у позивача, підтверджують здійснення [PERSON] оплати за гараж в період 1979 - 1996 років (а.с.69-76). Зазначені обставини свідчать про те, що право власності на гараж (машиномісце) [ADDRESS], який на законних підставах належав [PERSON], за договором від 20.06.1965 року, укладеним між [PERSON] та [PERSON], перейшло до [PERSON] 10.06.2013 року Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна [PERSON] видано технічний паспорт [NUMBER] на гараж (машиномісце) [ADDRESS] (а.с.14). Згідно з довідкою про показники об'єкта нерухомого майна від 08.07.2013 року ГЖ-2013 №1258, виданою Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (а.с.8), загальна площа нежитлового приміщення за адресою [ADDRESS] становить 22,8 кв.м., інвентаризаційна вартість становить 12577 гривень. Згідно з інформаційною довідкою від 31.07.2013 року ГЖ-2013 №1811, виданою Київським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна (а.с.62), за даними Бюро гараж (машиномісце) [ADDRESS] на праві власності не зареєстрований. Як вбачається з копії спадкової справи №450/2009 до майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.43-63), інших спадкоємців померлого [PERSON], окрім [PERSON], немає. 19.05.2009 року [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину після померлого [PERSON] Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ч.1 ст.182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно з ч.4 ст.334 ЦК України права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Договір між [PERSON] та [PERSON], який за своїм змістом є договором міни, було укладено 20.06.1965 року, в той час, коли регулювання цивільних відносин здійснювалося за правилами Цивільного кодексу Української РСР 1963 року, який не містив норм щодо виникнення прав на нерухоме майно з дня державної реєстрації такого права і не передбачав реєстрації договору міни, крім випадку, коли такий договір стосувався жилого будинку. На час смерті [PERSON], тобто на [INFO], приписи ч.4 ст.334 ЦК України вказували на державну реєстрацію договору про відчуження майна як на момент виникнення права власності у набувача цього майна лише у випадках, коли договір, за яким відчужувалося майно, підлягав державній реєстрації. Статтею 715 ЦК України, яка є спеціальною нормою щодо відносин міни, не пов'язано момент набуття права власності з державною реєстрацію цього права або державною реєстрацією договору. Таким чином, між [PERSON] та [PERSON] 20.06.1965 року було укладено договір міни, за яким право власності на гараж (машиномісце) [ADDRESS], який на законних підставах належав [PERSON], перейшло до [PERSON] Оскільки на час звернення [PERSON] до Другої київської державної нотаріальної контори за отриманням свідоцтва про право на спадщину на вказаний гараж після смерті [PERSON] закон вимагав надання документа, який свідчив би про належність спадкового майна спадкодавцеві, тобто свідоцтва про право власності, у зв'язку з відсутністю такого документа [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж. Отже, право власності [PERSON] на гараж може бути встановленим у судовому порядку. Відповідно до ч. 1 ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1296 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з ч. 3 ст. 1296 Цивільного кодексу України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Згідно з ч. 1 ст. 1297 Цивільного кодексу України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно з ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму ВСУ «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Судом встановлено, що гараж (машиномісце) [ADDRESS], належав на праві власності [PERSON] Позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем після смерті [PERSON]. Спадкове майно незалежно від часу прийняття спадщини належить позивачу як спадкоємцю з часу відкриття спадщини. Невидача позивачу свідоцтва про право на спадщину на гараж у зв'язку з відсутністю передбаченого на час звернення за оформленням спадщини правовстановлюючого документа на гараж порушує її право власності, яке в даному випадку повинно бути захищено судом. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За пунктом 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не бере до уваги письмові заперечення представника відповідача, в яких зазначено, зокрема, про відсутність підстав визнання права власності на гараж за [PERSON] з підстав неоформлення належним чином [PERSON] права власності на гараж, оскільки вони спростовуються матеріалами справи у їх сукупності та вищенаведеними положеннями законодавства. Крім цього, відсутність документа про право власності на майно не означає відсутність самого права і не може бути підставою для позбавлення особи такого права. Також суд вважає безпідставним посилання представника відповідача у своїх запереченнях на позов на приписи абзацу 3 ч.2 ст.331 ЦПК України, оскільки положення цієї статті регулюють набуття права власності на новостворене майно та об'єкти незавершеного будівництва і не стосуються предмета вирішуваного спору. З урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Київської міської ради про визнання права власності на спадкове майно є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. Згідно з приписами статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі наведеного,

Outcome: approved