Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-02 00:00:00

У 2013 році [PERSON] звернулася до суду з позовом, в обгрунтування якого зазначила, що 25 грудня 2005 року помер її брат [PERSON]. Після його смерті відкрилася спадщина на майно у вигляді квартири [ADDRESS]. Право власності [PERSON] на цю квартиру виникло на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 22.07.1994 року, що підтверджується довідкою КПТІ Бердянської міської ради від 23.07.2012 року. Як єдиний спадкоємець другої черги позивачка звернулася до Бердянської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. У звязку з тим, що у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документа на квартиру, нотаріус відмовила їй у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, про що винесла постанову від 02.10.2012 року. Отримати дублікат свідоцтва і зареєструвати право власності на підставі дублікату за померлим не можливо. Просить визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті брата [PERSON], померлого 25 грудня 2005 року. В судовому засіданні позивач та її представник [PERSON] позовні вимоги підтримали. Представник позивача додатково пояснив суду, що за рішенням Бердянського міськрайцонного суду від 18 серпня 2009 року позивачці було надано додатковий строк для подачі заяви для прийняття спадщини після смерті брата у три місяці. У встановлений судом строк [PERSON] подала заяву нотаріусу, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом їй було відмовлено через те, що у неї відсутній правовстановлюючий документ свідоцтво про право власності на житло від 22 липня 1994 року, на підставі якого спірна квартира була зареєстрована за спадкодавцем. Спірна квартира одразу після смерті [PERSON] декілька разів протягом лютого-березня 2006 року незаконно була відчужена третім особам. Проте за рішеннями Бердянського міськрайонного суду від 20 грудня 2010 року, довіреність від імені [PERSON] від 10.02.2006р., якою [PERSON] був уповноважений продати цю квартиру, а також договір купівлі-продажу квартири, укладений 17 лютого 2006 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON], та [PERSON], визнано недійсними. Вказане рішення набрало чинності. Рішенням Бердянського міськрайонного суду від 06 травня 2014 року спірна квартира була витребувана від останнього покупця [PERSON] на користь позивача. Просить позов задовольнити. Представник територіальної громади м. Бердянська в особі Бердянської міської ради в судове засідання не зявився. Про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Заяв про відкладення розгляду справи не надходило. Заперечень щодо позов не подавав. До участі у справі в якості співвідповідачів були залучені [PERSON] і [PERSON], які проти задоволення позову [PERSON] заперечують. В обґрунтування заперечень відповідачів їх представник [PERSON] оголосив письмові заперечення, пояснивши суду, що відповідачі вважають рішення суду, яким позивачці був наданий додатковий строк для подачі нотаріусу заяви про прийняття спадщини, незаконним, оскільки ніяких поважних причин пропуску строку звернення з заявою про прийняття спадщини у позивачки не було. Крім того, [PERSON] заяви про прийняття спадщини у строк, встановлений судом, так і не подала, а одразу звернулася до нотаріуса із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом, що було встановлено рішенням суду від 06 травня 2014р. Нотаріус їй відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину і постанову нотаріуса позивачка не оскаржувала. Вважають, що позивачка пропустила строк для прийняття спадщини, в тому числі і той, що був встановлений судом. Просить відмовити у задоволенні позову [PERSON] Відповідачка [PERSON] подала також зустрічну позовну заяву про визнання за нею права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS]. В обґрунтування якої вказує на те, що вона з чоловіком [PERSON] 23.03.2006 року купили спірну квартиру. Договір був посвідчений нотаріусом, право власності зареєстровано КПТІ за чоловіком. Оскільки вони перебувають з 1998 року у шлюбі, то вказана спірна квартира, відповідно до норм ст.60 СК України та ст. 368 ЦК України, є спільною власністю подружжя. З часу укладання договору купівлі-продажу позивачка до неї ніякого позову про витребування квартири не подавала. Тому вважає, що вона має право на ? частку спірної квартири. Представник відповідачки [PERSON] зустрічну позовну заяву підтримав з підстав, викладених у заяві. Просить її задовольнити. Представник позивача [PERSON] проти задоволення зустрічного позову заперечує. В обґрунтування заперечень посилається на те, що судовими рішеннями, які набрали законної сили, судом був встановлений факт незаконного відчуження квартири спадкодавця [PERSON], визнана недійсною довіреність від імені [PERSON] від 10.02.2006р., якою [PERSON] був уповноважений продати цю квартиру, а також визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири, укладений 17 лютого 2006 року між [PERSON], який діяв від імені [PERSON], та [PERSON] За рішенням суду, яке набрало чинності, спірна квартира була витребувана від останнього покупця [PERSON] на користь позивача. За таких підстав, вважає, що [PERSON] не має право вимагати визнання за нею права власності на ? частку квартири. Просить відмовити у задоволенні її зустрічного позову. Третя особа [PERSON] зустрічний позов підтримав, просить його задовольнити. Судом встановлено, що ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року (а.с.107-109, т.3) були скасовані рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 грудня 2014 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 15 жовтня 2015 року, справа за позовом [PERSON] до територіальної громади міста Бердянська в особі Бердянської міської ради про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом передана на новий розгляд до суду першої інстанції. До участі у справі в якості співвідповідачів за первісним позовом були залучені [PERSON] і [PERSON]М , які також були допитані судом в якості свідків. Свідки [PERSON] і [PERSON] суду показали, що вони є чоловіком та дружиною. 23.03.2006 року вони за спільні кошти купили квартиру [ADDRESS], договір купівлі-продажу був оформлений на імя [PERSON] [PERSON] жодних вимог до [PERSON] з приводу витребування квартири не предявляла. З 2006 року вони проживали у цій квартирі, сплачували житлово-комунальні послуги. Вислухавши пояснення учасників процесу, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі Відповідно до ч.3 ст.10, ч.ч. 1,2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Відповідно до вимог ст.ст. 58-59 ЦПК України докази мають бути належними і допустимими. Підстави звільнення від доказування визначені у ст.61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. 25 грудня 2005 року в м. Бердянську Запорізької області помер [PERSON], що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, сформованого 05 листопада 2009 року №00001624218 та копією актового запису про смерть №1877 від 28.12.2005р. (а.с.183-184, т.2). Після його смерті відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS], що належала [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 22 липня 1994 року (а.с.197, т.2).. Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав і обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ч.2 ст.1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Стаття 1268 ЦК України встановлено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно зі ст.1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. За ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Відповідно до ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якого є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Судом встановлено, що за рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 18 серпня 2009 року (а.с.178, т.2) [PERSON] був визначений додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] у три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили. Рішення суду набрало законної сили 29 серпня 2009 року (а.с.178, т.2). Бердянською державною нотаріальною конторою 25 вересня 2009 року після смерті [PERSON] була заведена Спадкова справа № 905/2009 (а.с.173-202, т.2). Як вбачається з матеріалів Спадкової справи, 25 вересня 2009 року з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до нотаріуса звернулася [PERSON], рідна сестра покійного ( а.с.174, т.2). Таким чином, судом встановлено, що [PERSON] подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у встановлений судом строк. Родинні відносини між [PERSON] і [PERSON] підтверджуються посвідкою про народження, свідоцтвом про одруження [PERSON], (а.с.179-180,т.2) та довідкою про народження [PERSON], виданої Мінусінським територіальним відділом агентства запису актів громадянського стану Красноярського краю (а.с.193,т.2). Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 21635815 від 25.09.09 року інформація про складені [PERSON] заповіти та/або спадкові договори відсутня (а.с.175,т.2). 02 жовтня 2012 року [PERSON] звернулася до нотаріуса з заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.195, т.2). Постановою нотаріуса від 02.10.2012 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкову квартиру після померлого брата позивачу було відмовлено у звязку з тим, що нею не надано нотаріусу оригінал свідоцтва про право власності на квартиру від 22 липня 1994 року, дублікат якого виданий управлінням житлового господарства виконкому Бердянської міської ради 14 лютого 2006 року. У звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на квартиру і неможливістю оформити свої спадкові права через нотаріуса, [PERSON] у березні 2013 року звернулася із цим позовом до суду. В процесі розгляду справи судом також встановлено, що спірна квартира після смерті [PERSON] впродовж лютого-березня 2006 року декілька разів була відчужена третім особам. 28 вересня 2006 року прокурором м. Бердянська за фактом шахрайства, підроблення та використання підроблених документів було порушено кримінальну справу (а.с.94, т.1). У червні 2008 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання недійсними довіреності, договорів купівлі-продажу, витребування майна. Справа тривалий час перебувала на розгляді у судах різних інстанцій. Так, рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2010 року (а.с.1-3, т.4) позовні вимоги [PERSON] були задоволені повністю: визнано недійсною довіреність від імені\~ [PERSON] від 10.02.2006 року, якою [PERSON] був уповноважений продати квартиру [ADDRESS], що посвідчена приватним нотаріусом Бердянського міського нотаріального округу [PERSON] за р.№ 277 від 10 лютого 2006 року, а також визнано недійсними договори купівлі-продажу квартири від 17 лютого 2006 року укладений між [PERSON], який діяв від імені [PERSON], та [PERSON]; від 10 березня 2006 року укладений між [PERSON] та [PERSON]. та від 23 березня 2006 року укладений між [PERSON] та [PERSON] Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2013 року (а.с.16-19, т.4) рішення Бердянського міськрайонного суду від 20 грудня 2010 року, ухвалу апеляційного суду Запорізької області від 14 березня 2013 року та ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 31 серпня 2011 року скасовано в частині визнання недійсними договору купівлі продажу квартири [ADDRESS], укладеного 10 березня 2006 року між [PERSON] та [PERSON]. та договору купівлі-продажу квартири , укладеного 23 березня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] Справа в цій частині була передана на новий розгляд. В частині визнання недійсною довіреності від імені\~ [PERSON], якою [PERSON] був уповноважений продати квартиру [ADDRESS], та в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири від 17 лютого 2006 року, укладеного між [PERSON], який діяв від імені [PERSON], та [PERSON] рішення суду залишено без змін. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 06 травня 2014 року (а.с.20-23, т.4) було витребувано від [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS]. В іншій частині позовних вимог [PERSON] було відмовлено. Ухвалами апеляційного суду Запорізької області від 26 листопада 2014 і від 26 травня 2015 року апеляційні скарги [PERSON] і [PERSON] відхилені. Рішення від 06 травня 2014 року залишено без змін. Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 жовтня 2015 року касаційна скарга [PERSON] відхилена. Рішення суду від 06 травня 2014 року залишено без змін ( а.с.24-35, т.4). Ухвалою Верховного Суду України від 27 листопада 2015 року (а.с.60-62,т.3) у допуску до провадження Верховного Суду України вказаної вище справи за позовом [PERSON] було відмовлено. В обґрунтування заявлених зустрічних позовних вимог [PERSON] посилається на те, що спірна квартира була придбана за спільні кошти подружжя, тому на момент придбання була їх спільною сумісною власністю. [PERSON] жодних вимог до неї, як співвласника квартири, не заявляла. ЇЇ право власності на ? частку спірної квартири ніким не опарювалося, тому просить визнати за нею право власності на ? частку квартири [ADDRESS],. Проте такі доводи відповідача суд визнає безпідставними і таким, що не ґрунтуються на законі. Статтею 60 Сімейного кодексу України визначено, що майно набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловіку на праві спільної сумісної власності. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами статті 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Як вбачається з копії свідоцтва про одруження (а.с.163, т.3) [PERSON] і [PERSON] одружилися 24 квітня 1998 року. 23 березня 2006 року між [PERSON] (продавець) і [PERSON] (покупець) був укладений договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] (а.с.169, т.3). В пункті 5.4 вказаного договору покупець повідомляє, що у шлюбі та фактичних шлюбних стосунках не перебуває, що підтверджується відсутністю будь-якої відмітки про укладення шлюбу у графі «Сімейний стан» у його паспорті СВ 082691, виданому Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області від 14.09.1999 року, і нерухоме майно, що набувається, буде належати йому на праві особистої приватної власності. У судовому засіданні відповідач [PERSON] предявив суду [NUMBER], який був виданий Бердянським МВ УМВС України в Запорізькій області 08.12.1999 року, в якому є відмітка про реєстрацію шлюбу. Рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 20 грудня 2010 року і рішенням того ж суду від 06 травня 2014 року було визнано недійсною довіреність від 10 лютого 2006 року, від імені\~ [PERSON] на імя [PERSON] та перший договір купівлі -продажу спірної квартири, укладений між [PERSON] і [PERSON], а також витребувано від [PERSON] на користь [PERSON] спірну квартиру. Вказані рішення суду набрали законної сили. За таких обставин, суд не вбачає підстав для визнання за [PERSON] права власності на ? частку спірної квартири. Таким чином, у задоволенні зустрічного позову [PERSON] необхідно відмовити. Разом з цим позов [PERSON] підлягає задоволенню. За нею необхідно визнати право власності в порядку спадкування за законом, як за спадкоємцем другої черги, на квартиру [ADDRESS].

Outcome: approved