Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-05 00:00:00

У березні 2019 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором № 6121208352 від 30.06.2016 року в сумі 69294 грн., з яких: заборгованість за основною сумою боргу - 31661,16 грн., заборгованість за відсотками - 6021,15 грн., сума заборгованості за платою за управління кредитом - 20962,7 грн., пеня - 10648,99 грн. Позивач зазначив, що 30.06.2016 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» (далі - ТОВ «ФК «ЦФР» ) та [PERSON] укладено кредитний договір № 6121208352, за яким останній отримав кредит у розмірі 34586,13 грн. на строк 42 місяця. 30.07.2018 року між ТОВ «ФК «ЦФР» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір відступлення прав вимоги № 20180730, у відповідності до вимог якого, ТОВ «ФК «ЦФР» відступив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги від [PERSON] коштів, право на одержання яких належить ТОВ «ФК «ЦФР». Позичальник неналежно виконував зобов`язання, тому утворилась заборгованість за договором на загальну суму 69294 грн. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути з відповідача вказану заборгованість та судові витрати 1921,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримав та просив про задоволення позову. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином, у відповідності до вимог ч.ч. 5, 6, п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України, про причини неявки відповідач суд не повідомив, у встановлений судом строк відзиву не подав без поважних причин. У відповідності з вимогами ст.ст.178, 279 ЦПК України, справу розглянуто в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, у зв`язку з відсутністю клопотання будь-якої зі сторін про інше. Вивчивши доводи позову, дослідивши та оцінивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих до суду доказів, відповідно до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України, суд дійшов наступного. Відповідно до ст.ст. 204, 227 ЦК України, правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. За правилами ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення щодо договору позики, якщо інше не встановлено законом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно ч.1 ст.1048 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання відсотків встановлюється договором. Відповідно до ч.1 ст.1049, ст.1050 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути кредитодавцю кредит у строк та в порядку, що встановлені договором. В разі несвоєчасного повернення коштів він не звільняється від обов`язку виконання зобов`язання, при цьому кредитодавець має право вимагати від позичальника достроково повернути всю суму кредиту та внести інші платежі, передбачені договором. Згідно положенням статей 627, 631 ЦК України, сторони є вільними при укладенні договору щодо визначення його умов з урахуванням вимог цього кодексу, як щодо строку його дії так і щодо наслідків закінчення цього строку. Ст. 261 ЦК передбачено, що за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання. Якщо строк виконання не визначений, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникло право вимоги про виконання зобов`язання Згідно ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Принцип повернення, строковості та платності означає, що кредит має бути поверненим позичальником банку у визначений у кредитному договорі строк з відповідною сплатою за його користування. Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст.536 ЦК України, за користування чужими грошима, боржник зобов`язаний сплачувати проценти. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Судом встановлено, що відповідно до заяви про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР», [PERSON] . 30.06.2016 року приєднався до умов отримання кредитів від ТОВ «ФК «ЦФР». Того ж дня, 30.06.2016 року [PERSON] підписав заяву № 6121208352 на отримання кредиту від ТОВ «ФК`ЦФР» в сумі 34586,13 грн. строком 42 місяців зі сплатою частинами від суми кредиту згідно з графіком платежів, зі сплатою початкового проценту 2,00% від суми кредиту, щомісячних процентів в розмірі 3,19 % від суми кредиту, річних процентів 11,99 % від суми боргу за договором, щоденної пені 0,3 % від загальної суми прострочення, пільговий період відсутній. У випадку внесення позичальником всієї цієї суми до закінчення пільгового періоду, без прострочення внесення щомісячних платежів, зобов`язання позичальника вважаються виконаними належним чином і припиненими. Зазначеною заявою [PERSON] доручив ТОВ «ФК «ЦФР» перерахувати за його рахунки грошові кошти в сумі 10000,00грн. ( рахунок у АТ «Таскомбанк»), в сумі 17631,00 грн. (рахунок у ПАТ «Банк Форвард»), та суму 5802,51 грн. ( отримувач - ПАТ «Страхова компанія ТАС», призначення - оплата страхового платежу за договором страхування від 30.06.2016 року), суму в розмірі 600,00 грн. ( отримувач ТОВ «майСейфеті», призначення - оплата за пакет послуги «Охоронець Кредит Маркет 48» за рахунок кредиту від 30.06.2016 року). Відповідно до графіку платежів, [PERSON] повинен був сплачувати з 30.06.2016 року до 27.12.2019 року щомісячні платежі щомісячно по 2115,06 грн. до закінчення строку дії договору, в тому числі щорічні проценти та щомісячні проценти. [PERSON] своїм підписом засвідчив, що заява разом з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» становлять кредитний договір між ТОВ «ФК «ЦФР» та ним як позичальником, ознайомився з кредитним договором до його укладення і згоден з усіма його умовами. Відповідно до платіжних доручень від 30.06.2016 року ТОВ «ФК «ЦФР» перерахував [PERSON] за рахунок кредиту грошові кошти в сумі 10000,00 грн. та 17631,00 грн. Згідно додаткового договору до кредитного договору, укладеного шляхом підписання позичальником заяви від 30.06.2016 року №6121208352 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» від 25.11.2016 року, укладеного між ТОВ «ФК «ЦФР» та [PERSON] , сторони досягли згоди викласти у новій редакції умови надання кредиту та графік платежів: сума кредиту 34586,13 грн., строком на 45 місяців зі сплатою частинами від суми кредиту згідно з графіком платежів, зі сплатою початкового проценту 2,00% від суми кредиту, щомісячних процентів в розмірі 3,19 % від суми кредиту, річних процентів 11,99 % від суми боргу за договором, щоденної пені 0,3 % від загальної суми прострочення, пільговий період відсутній; відповідно до графіку платежів, [PERSON] повинен сплачувати з 30.06.2016 року по 29.09.2016 року щомісячні платежі в розмірі 2115,51 грн., 31.10.2016 року - 2125,88 грн., з 29.11.2016 року по 30.01.2017 року - 1449,99 грн., з 28.02.2017 року по 02.03.2020 року - 2112,47 грн., 27.03.2020 року - 2112,39 грн., щомісячно до закінчення строку дії договору, в тому числі щорічні проценти та щомісячні проценти. Відповідно до довідки ФК «ЦФР» від 31.10.2018 року слідує, що на рахунок всього надійшло 11718,73 грн., з яких: списано річні проценти в сумі 1969,66 грн., списано щомісячні проценти в розмірі 6619,80 грн., списано частина кредиту в розмірі 2924,97 грн., списано пеня та неустойка в розмірі 204,30 грн., станом на 30.07.2018 року сума несплаченого боргу [PERSON] становить 38326,63 грн., сума пені та неустойки - 10648,99 грн., а всього - 48975,62 грн. Сума для дострокового погашення становить 69294,00 грн. Згідно наданого позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором від 30.06.2016 року №6121208352 станом на 30.07.2018 року, сума простроченої заборгованості становить 69294 грн., у тому числі прострочена заборгованість за кредитом - 31661,16 грн., прострочена заборгованість - 6021,15 грн., прострочена плата за управління - 20962,7 грн., штраф, пеня - 10648,99 грн. Відповідно до договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30.07.2018 року, ТОВ «ФК «ЦФР» відступає новому кредитору ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату, а новий кредитор приймає належні кредиторові права грошової вимоги до боржників за кредитними договорами вказаними в реєстрі боржників, укладеними між кредитором і боржником. Таким чином, до ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» перейшли всі права первісного кредитора у зобов`язаннях за кредитним договором №6121208352 від 30.06.2016 року. З витягу з Реєстру боржників до Договору відступлення прав вимоги № 20180730 від 30.07.2018 року вбачається, що кредитний договір №6121208352 від 30.06.2016 року, укладений між ФК «ЦФР» та [PERSON] , входить до зазначеного Реєстру. 07.08.2018 року ФК «ЦФР» надіслала [PERSON] . повідомлення про відступлення права вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» та необхідність сплати заборгованості в сумі 69294 грн. на рахунок ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до 21.08.2018 року. 07.08.2018 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надіслала повідомлення [PERSON] про відступлення права грошової вимоги за кредитним договором від 30.06.2016 року №6121208352 станом на 30.07.2018 року, в якому зазначила про необхідність сплати загальної суми заборгованості за кредитом у розмірі 69294 грн. з зазначенням реквізитів для сплати заборгованості. В судовому засіданні встановлено, що відповідач взяті на себе зобов`язання за кредитним договором виконував не належним чином, порушуючи умови договору щодо здійснення щомісячних платежів, процентів та повернення кредиту допустив утворення заборгованості. Згідно з представленим розрахунком, станом на 30.07.2018 року заборгованість позичальника [PERSON] за кредитним договором №6121208352 від 30.06.2016 рокустановить 69294,00 грн., що складається з наступного: прострочена сума заборгованості за кредитом - 31661,16 грн., прострочена заборгованість за процентами - 6021,15 грн., прострочена плата за управління кредитом - 20962,7 грн., пеня - 10648,99 грн. Таким чином, оскільки відповідач не виконав свої зобов`язання по договору кредиту, внаслідок чого допустив утворення заборгованості по виконанню кредитних зобов`язань, а тому суд вважає, що позивач вправі відновити свої порушені майнові права шляхом стягнення заборгованості за кредитним договором із відповідача. Однак, суд не вбачає підстав для задоволення вимоги позивача про стягнення з відповідача плати за управління кредитом, з таких підстав. З рішення Конституційного Суду України від 10 листопада 2011 року № 15-рп/2011 вбачається, що положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозв`язку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10.05.2007 № 168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Управління кредитом (обслуговування кредиту) є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення плати (комісії), проте, встановлення у договорі плати за управління кредитом, та не зазначення банком, які саме послуги за вказану плату надаються відповідачу, є незаконним. Вказаний висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1746цс16. Враховуючи визщенаведене та те, що щомісячна плата за управління кредитом, є фактично платою за обслуговування кредиту і така плата не передбачена умовами кредитного договору від 30.06.2016 року №6121208352, заявлені позивачем вимоги про стягнення з відповідача щомісячної плати за управління кредитом є безпідставними, а тому в їх задоволенні слід відмовити. У зв`язку із наведеним, позовні вимоги слід задовольнити частково, стягнувши із відповідача [PERSON] на користь позивача заборгованість за кредитним договором від 30.06.2016 року №6121208352 станом на 30.07.2018 року в розмірі 48331,30 грн., що складається з наступного: прострочена сума заборгованості за кредитом - 31661,16 грн., прострочена заборгованість за процентами - 6021,15 грн., пеня - 10648,99 грн. У відповідності до положень ст. 141 ЦПК України, слід стягнути із відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог в розмірі 1339,90 грн. судового збору.

Outcome: partial