Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-15 00:00:00

У березні 2015 року позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свої вимоги мотивує тим, що позивачка з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі, який 18.12.2012 року рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області - розірвано. Від шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO]. Відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає. Тому, позивачка просила суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], з часу звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття, у розмірі ? частини його заробітку (усіх доходів) на місяць, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. В судове засідання позивачка не з'явилась. До суду направила заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явився. До суду направив заяву про розгляд справи у його відсутність, позов визнав, просив задовольнити. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON], [INFO], згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER], видане відділом реєстрації акті цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 128. Дитина, [PERSON], [INFO], згідно довідки виконавчого комітету Боярської міської ради Києво-Святошинського району Київської області від 17.02.2015 року № 583, знаходиться на утриманні позивачки та проживає разом з нею за адресою: [ADDRESS]. Ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно ч. 1 ст. 18 «Конвенції про права дитини» держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно з ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1 ст.183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Ч. 2 ст. 182 СК України визначено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Оскільки угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами у справі не досягнуто, стан здоров'я та матеріальний стан відповідача [PERSON] дозволяють йому утримувати свою малолітню дитину, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання доньки [PERSON], [INFO], в розмірі ? частини заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 03.03.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Враховуючи наведене та

Outcome: approved