Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-13 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про спонукання до виконання мирової угоди. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив в позовній заяві, що 14 травня 2009 року Обухівським районним судом Київської області у справі № 2-460/09 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: відділ паспортної, реєстраційної та міграційної служби при Обухівському РВ ГУ МВС України в Київській області, про усунення перешкод в користуванні власністю та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, [PERSON], про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, зобовязання не чинити перешкоди, визнано мирову угоду, укладену між сторонами, відповідно до умов якої [PERSON] окрім інших умов угоди, в тому числі, зобовязався подарувати 1/3 частину житлового будинку № 15 по вулиці Новій в смт. Козин Обухівського району Київської області третій особі [PERSON] Посилаючись на те, що [PERSON] умови мирової угоди не виконував, просить суд спонукати останнього до виконання умов мирової угоди, визнаної ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14.05.2009 року, а саме: подарувати 1/3 частину житлового будинку, що знаходиться у смт. Козин, Обухівського району Київської області, по вулиці Нова, 15 [PERSON] та стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 551,21 грн. У судовому засіданні представники позивача заявлені позовні вимоги підтримали і просили спонукати відповідача до виконання умов мирової угоди та стягнути з останнього на користь позивача судові витрати по справі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, посилаючись на те, що обраний позивачем спосіб захисту прав є неналежним. Окрім того, враховуючи той факт, що позивач [PERSON] не є стороною мирової угоди, так як згідно представлених самим позивачем доказів сторонами мирової угоди є [PERSON] та [PERSON], представник відповідача вважає, що позивач не є належним позивачем, а також просив застосувати до позовних вимог позовну давність та надав письмові заперечення проти позову. [PERSON], третя особа у справі, в судове засідання не зявився, заяв, клопотань до суду не подав. Заслухавши пояснення представників сторін, вивчивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що в 2009 році в провадженні Обухівського районного суд Київської області перебувала справа за позовом [PERSON] до [PERSON], третьої особи, відділ паспортної, реєстраційної та міграційної служби при Обухівському РВ ГУ МВС України в Київській області , про усунення перешкод в користуванні власністю та зустрічна позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа, [PERSON], про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, зобовязання не чинити перешкод. Провадження у вказаній справі було закрито, у зв'язку із постановленням ухвали Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2009 року, яка набрала законної сили, про визнання мирової угоди, відповідно до якої [PERSON] зобовязався протягом 2009-2010 років придбати у власність [PERSON] однокомінатну квартиру, орієнтовною житловою площею 17-20 кв.м, в смт Козин Обухівського району Київської області та подарувати 1/3 частину житлового будинку № 15 по вулиці Новій смт. Козин Обухівського району Київської області третій особі, [PERSON], а позивач за зустрічним позовом, [PERSON], при виконанні затвердженої судом 14 травня 2009 року мирової угоди, зобовязується відмовитись від будь-яких претензій стосовно житлового будинку № 15 вулиці Новій смт. Козин Обухівського району Київської області. Зазначена мирова угода не виконана, що не оспорювалось представниками сторін по справі. З метою захисту своїх порушених прав позивач звернувся до Обухівського районного суду Київської області з позовом, що розглядається. Спірні правовідносини в цій справі є похідними від правовідносин у справі, в якій постановлено ухвалу про визнання мирової угоди. Підставою позову є невиконання стороною однієї з умов мирової угоди в частині зобовязання відповідача подарувати 1/3 частину житлового будинку позивачеві. Відповідно до ч. 1 ст. 126 ЦПК України, у справах позовного провадження особами, які беруть участь у справі, є сторони, треті особи, представники сторін та третіх осіб. Відповідно до ст. 30 ЦПК України, сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Відповідно до ч. 1\~ст. 175 ЦПК України\~мирова угода укладається сторонами з метою врегулювання спору на основі взаємних поступок і може стосуватися лише прав та обов'язків сторін та предмета спору. У разі укладення сторонами мирової угоди, суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Закриваючи провадження у справі, суд за клопотанням сторін може постановити ухвалу про визнання мирової угоди. Згідно правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-274цс15, у разі невиконання однією з сторін зобовязання за умовами мирової угоди, інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. Згідно із пунктом 2 частини другої статті 17 Закону України «Про виконавче провадження» виконанню державною виконавчою службою підлягають ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. Вимоги до виконавчого документа закріплено у статті 18 цього Закону. Однією з підстав відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження є невідповідність виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 Закону України «Про виконавче провадження» (пункт 6 частини першої статті 26 цього Закону). Відповідно до пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції від 21 квітня 1999 року) було передбачено, що мирові угоди, які затверджені судом, відносяться до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Однак Законом України від 18 листопада 2003 року № 1255 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» положення пункту 5 статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» виключено. Отже, на момент постановлення ухвали суду про визнання мирової угоди вона не відносилась до рішень, що підлягають виконанню державною виконавчою службою. Системний аналіз зазначених норм показав, що у разі невиконання однією зі сторін зобовязань за умовами мирової угоди інша сторона угоди не позбавлена можливості звернутися до суду з позовом про спонукання до виконання мирової угоди. При цьому звернення заінтересованої особи до суду із зазначеним позовом без попереднього отримання постанови державного виконавця про відмову у відкритті виконавчого провадження не є підставою для відмови в задоволенні указаного позову. Таким чином, право на звернення до суду за захистом порушеного права у разі невиконання однією з сторін зобовязання за умовами мирової угоди про спонукання до виконання мирової угоди є особи, які є сторонами мирової угоди, а саме , особи, між якими укладено мирову угоду - [PERSON] і [PERSON]. В судовому засіданні встановлено, що мирову угоду затверджену ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 14 травня 2009 року позивач не укладав та її стороною не був, так як мирову угоду було укладено між [PERSON] і [PERSON], зазначені обставини представниками сторін в судовому засіданні не оспорювались. Відповідно до\~ст. 3 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до\~ст. 11 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень\~ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ст. 61 цього Кодексу. Докази надаються сторонами та іншими особами, що беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч. 2, 3\~ст. 58 ЦПК). [PERSON] того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч. 2\~ст. 59 ЦПК). Таким чином, суд вважає, що [PERSON] не є належним позивачем, оскільки він не є стороною мирової угоди, що визнана судом та укладена між іншими особами у справі № 2-460/09 за позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа: відділ паспортної, реєстраційної та міграційної служби при Обухівському РВ ГУ МВС України в Київській області, про усунення перешкод в користуванні власністю та за зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа, [PERSON], про визнання житлового будинку спільною сумісною власністю подружжя, визнання права власності, зобовязання не чинити перешкоди. Таким чином доводи представника відповідача про те, що обраний позивачем спосіб захисту прав є неналежним, заслуговують на увагу. Враховуючи наведене, суд не знаходить підстав для задоволення позовних вимог [PERSON], так як не вбачає обґрунтованості позовних вимог позивача в обраний ним спосіб захисту про спонукання [PERSON] до виконання мирової угоди, а тому підстав для застосування строку позовної давності суд не вбачає. При цьому, відмовляючи у задоволенні позову, суд,

Outcome: dismissed