Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-07 00:00:00

У березні 2017 року позивач Публічне акціонерне товариство «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Дельта Банк» Кадирова В.В. в особі представника за довіреністю Тафіїва Василя Федоровича, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Національний Банк України звернулось до суду з позовом до [PERSON]. [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просили стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь АТ «Дельта Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 981 783,96 грн., з яких: тіло кредиту - 626422,61 грн.; відсотки - 103 475,66 грн.; комісія - 5835,34 грн.; пеня - 239 554,26 грн.; штраф - 6 496,09 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, але від нього надійшла заява, в якій вони просять розглядати справу у відсутність їх представника та зазначають, що не заперечують проти заочного розгляду справи та задоволення позову в повному обсязі. Третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Національний банк України в судове засідання не з'явилась, про причини своєї неявки суд не повідомили, хоча про день та час слухання справи були повідомлені належним чином. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явилися, не попередивши суд про причини своєї неявки, хоча про день і час розгляду справи були повідомлені належним чином. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає до часткового задоволення за наступних обставин. Так, 07 серпня 2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 151/019/ФКВ-08, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 23 954,00 доларів США з розрахунку в розмірі 9,90 % річних на строк з 07 серпня 2008 року по 06 серпня 2015 року. В позові позивачем вказувалось про те, що у відповідності до вимог ст. 512-519 ЦК України та ст.ст. 92,95 ЗУ «Про банки та банківську діяльність», Постанови Правління НБУ № 369 «Про затвердження Положення про застосування НБУ заходів впливу за порушення банківського законодавства», 30.06.2010 року між ТОВ «Укрпромбанк», АТ «Дельта Банк» та Національним банком України було укладено договір про передачу активів та кредитних зобов'язань ТОВ «Укрпромбанк» на користь АТ «Дельта Банк», відповідно до п. 4.1 визначено, що Укрпромбанк передає Дельта Банк права вимоги за кредитними та забезпечувальними договорами, що забезпечує виконання кредитних зобов'язань перед Національним банком України , внаслідок чого Дельта Банк замінює Укрпромбанк як кредитора у даних зобов'язаннях та згідно п. 4.2 внаслідок передачі Укрпромбанком Дельта Банку прав вимоги до боржників, Дельта Банку переходить (відступається) право вимагати від боржників повного, належного та реального виконання обов'язків за кредитними та забезпечувальними договорами. Таким чином, судом встановлено, що АТ «Дельта Банк» набуло право вимоги за кредитним договором № 151-019/ФКВ-08 від 07.08.2008 року. Так, з матеріалів справи вбачається, що у відповідності до п. 2.4 кредитного договору, повернення кредиту здійснюється щомісячними частинами в розмірі не менш як 285,00 доларів США по 20 число (включно) кожного місяця, наступного за місяцем отримання кредиту. При цьому, договором визначено, що дозволяється дострокове повне або часткове повернення кредиту. У випадку внесення позичальником коштів на повернення заборгованості за кредитом у сумі, що перевищує розмір щомісячного платежу по кредиту, надлишкова сума коштів, після виконання п.3.9 та п. 4.2.2 цього договору, зараховується в рахунок повернення кредиту. У відповідності до п. 2.5 кредитного договору, визначено, що повернення кредиту здійснюється шляхом безготівкового перерахування коштів з рахунку позичальника та /або шляхом внесення готівки до каси банку. Кредит повертається лише в тій валюті, в якій він був наданий. Пунктами 1.5, 2.6,2.7 кредитного договору, визначено, що відсотки за користування кредитом нараховуються у валюті кредиту за період з дня його надання до дня його повернення. Проценти нараховуються щомісячно на фактичну заборгованість по кредиту за період з першого по останній день кожного календарного місяця. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів за користування кредитом використовується метод факт/факт, виходячи з фактичної кількості днів у місяці та році. При розрахунку процентів враховується дань надання та не враховується день повернення кредиту. Нараховані проценти сплачуються позичальником у валюті кредиту по 20 числа ( включно) кожного наступного місяця за місяцем нарахування процентів та одночасно з остаточним повернення кредиту шляхом внесення готівкових коштів у касу Банку або шляхом безготівкового перерахування з поточного рахунку позичальника. Судом встановлено, що виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором забезпечується порукою, відповідно до укладеного Договору поруки № 136-019/ZФКВ-08 від 07.08.2008 року між ТОВ «Український промисловий банк» та [PERSON], [PERSON] згідно з яким поручитель поручається перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором № 151-019/ФКВ-08 від 07.08.2008 року. Відповідальність поручителя настає у випадку невиконання (неналежного виконання) боржником зобов'язань за договором. Поручитель і боржник несе перед кредитором солідарну відповідальність, а поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник. Судом встановлено, що позичальник умови кредитного договору протягом тривалого часу належним чином не виконує, в зв'язку з чим, станом на 31.01.2017 року та відповідачем наявна заборгованість у сумі 981 783,96 грн., з яких: тіло кредиту 626422,61 грн.; відсотки - 103 475,66 грн.; комісія - 5835,34 грн.; пеня - 239 554,26 грн.; штраф 6 496,09 грн.. В порушення умов договору відповідач зобов'язання за вказаним договором належним чином не виконав, в зв'язку з чим станом на 31.05.2016 року утворилась заборгованість в сумі 32923,63 грн.. Статтею 536 ЦПК України визначено, що за користування чужими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Статтею 546 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. На підставі ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положення ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним свого зобов'язання. Поряд з цим, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ПАТ «Дельта Банк» в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту - 626422,61 грн.; відсотками - 103 475,66 грн.; комісією - 5835,34 грн.; пенею- 239 554,26 грн. є законними та обґрунтованими і такими, що підлягають до задоволення. Проте, суд не може погодитися з розміром нарахованого штрафу у розмірі 6 496,09 грн., оскільки даний вид штрафних санкцій не може подвійно застосуватись до боржника у відповідності до правил та вимог ст. 549 ЦК України. Таку правову позиції зазначено у Постанові від 21 жовтня 2015 року у справі № 6-2003цс15 Верховного Суду України, згідно якої відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно - правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов'язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у ст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно - правової відповідальності за одне і те саме порушення. За таких обставин, суд приходить до висновку, що вимоги ПАТ «Дельта Банк» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів на ліквідацію АТ «Дельта Банк» в частині стягнення штрафу у розмірі 6 496,09 грн. є такими, що накладають на відповідачів [PERSON], [PERSON] подвійну цивільно - правову відповідальність, яка є прямо забороненою Конституцією України, тому є необгрутованими в даній частині позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial