Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-11 00:00:00

У вересні 2015 року садівницьке товариство «Чорнобилець - 2001» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті членських внесків, посилаючись на наступне. Садівницьке товариство «Чорнобилець-2001» є неприбутковою організацією, та відповідно до Статуту товариства, метою діяльності позивача є підвищення життєвого рівня членів товариства, захист їх майнових інтересів і соціальних прав, розвиток їх самоуправління та самоконтролю, зростання їх матеріального добробуту. Статутом товариства також передбачено, що члени товариства зобов'язані своєчасно сплачувати вступні та цільові внески у розмірах і в терміни, що встановлені загальними зборами товариства, а також сплачувати членські внески в порядку, передбаченому цим статутом, в розмірі згідно з кошторисом, затвердженими загальними зборами членів товариства на відповідний рік. Протоколами загальних зборів товариства було затверджено розміри цільових та членських внесків. Відповідач є членом садівницького товариства, оскільки є власником земельної ділянки № 33, але відповідач не виконує покладені на неї обов'язки щодо своєчасної оплати цільових та членських внесків. Станом на вересень 2015 року відповідач має загальну заборгованість у розмірі 100 663 грн., яка складається з заборгованості по оплаті цільового внеску на комунікації у розмірі 45 000 грн., по оплаті цільового внеску на дороги у розмірі 25 700 грн., по оплаті цільового внеску на встановлення лічильників у розмірі 7 100 грн., членських внесків на загальну суму 22 863 грн. З огляду на положення ст.ст. 526, 610, 625 ЦК України позивач просить суд постановити рішення про стягнення з відповідача на користь позивача суми боргу по оплаті членських та цільових внесків у розмірі 100 663 грн., яка складається з заборгованості по оплаті цільового внеску на комунікації у розмірі 45 000 грн., по оплаті цільового внеску на дороги у розмірі 25 700 грн., по оплаті цільового внеску на встановлення лічильників у розмірі 7 100 грн., членських внесків на загальну суму 22 863 грн., а також стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 400 грн., та витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 006, 63 грн. У судовому засіданні представники позивача підтримали заявлений позов у повному обсязі, та просили його задовольнити з підстав, визначених у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні надав суду пояснення, та просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі заявлених позовних вимог у зв'язку з його безпідставністю та необґрунтованістю. Зазначив, що відповідач дійсно є членом садівницького товариства «Чорнобилець-2001», та є власником земельної ділянки № 33. Оскільки відповідачка є донькою колишнього голови правління товариства [PERSON], а рішенням загальних зборів товариства від 30 квітня 2002 року, як [PERSON] та і всі його члени сім'ї, в тому числі і відповідач, були звільнені від сплати цільових та членських внесків, вважає, що посилання позивача на наявну заборгованість є безпідставною. Крім того представник відповідача просив суд застосувати до спірних правовідносин положення ст. 257 ЦК України, якою встановлено загальний строк позовної давності тривалістю у три роки. Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідка [PERSON], дослідивши письмові докази по справі, суд виходить з наступного. Садівницьке товариство «Чорнобилець-2001» було зареєстровано 21.01.2002 року, що підтверджується свідоцтвом про державну реєстрацію (а.с.38). Згідно з рішеннями Київської міської ради від 27.05.2004 № 275-13/1485 та від 18.11.2004 № 798/2208 громадянам, членам Садівницького товариства «Чорнобилець- 2001» у кількості 156 осіб, було передано у приватну власність земельні ділянки, відведені Садівницькому товариству «Чорнобилець-2001» згідно з рішенням Київської міської ради від 10.07.2003 № 638/798, що підтверджується списком членів Садівницького товариства «Чорнобилець-2001» (а.с.142-145, 146, 147). Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником земельної [ADDRESS] садівницького товариства «Чорнобилець-2001», у Оболонському районі м. Києва. (державний акт на право власності на земельну ділянку від 03 квітня 2006 року, виданий Київською міською Радою, а.с. 145). Вказана земельна ділянка була набута відповідачем на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30 грудня 2005 року (а.с. 78). Відповідачка була прийнята в члени товариства у листопаді 2003 року, оскільки на той час вона була власником земельної ділянки № 37 (а.с. 77). Відповідно до пункту 2.2. Статуту садівницького товариства «Чорнобилець- 2001», метою діяльності товариства є підвищення життєвого рівня членів товариства, захист їх майнових інтересів і соціальних прав, розвиток їх самоуправління та самоконтролю, зростання їх матеріального добробуту. Пунктом 2.4 Статуту зазначено, що члени товариства набувають у власність або на умовах оренди земельні ділянки для ведення садівництва, розмір яких у відповідності до статті 121 Земельного кодексу України не повинен перевищувати 0,12 гектара на одного члена товариства. Пунктом 8.2 вказаного Статуту зазначено, що, члени товариства зобов'язані своєчасно сплачувати вступні та цільові внески у розмірах і в терміни, що встановлені загальними зборами товариства, а також сплачувати членські внески в порядку, передбаченому цим статутом, в розмірі згідно з кошторисом, затвердженими загальними зборами членів товариства на відповідний рік. З наданих представниками позивача пояснень вбачається, що відповідачка всупереч положенням статуту товариства не несе витрат по сплаті цільових та членських внесків, у зв'язку з чим станом на вересень 2015 року має заборгованість на загальну суму 100 663 грн., яка складається з заборгованості по оплаті цільового внеску на комунікації у розмірі 45 000 грн. (рішення правління, протокол № 7 від 21.05.2009 року), по оплаті цільового внеску на дороги у розмірі 25 700 грн. (рішення правління, протокол № 7 від 21.05.2009 року), по оплаті цільового внеску на встановлення лічильників у розмірі 7 100 грн. (рішення правління, протокол № 9 від 07.04.2015 року), членських внесків на загальну суму 22 863 грн. (а.с. 93-96). 24.07.2015 року на адресу відповідача було надіслано претензію про сплату цільових та членських внесків у розмірі 100 663 грн. у строк до 06.08.2015 року, однак претензія залишилась без задоволення, заборгованість не погашена.(а.с.39). Відповідно до Закону України «Про об'єднання громадян» садівничі товариства є добровільними громадськими об'єднаннями для організації колективного саду та городництва і створення умов для культурного проведення вільного часу на земельних ділянках та мають бути зареєстровані в органах державної влади як юридичні особи, які користуються правами і виконують відповідні обов'язки, пов'язані з їхньою діяльністю, а також мають самостійний баланс. Садівницькі товариства мають повну господарську самостійність у впроваджені своєї діяльності і покривають свої витрати за рахунок внесків членів товариств і доходу від їх господарської діяльності. Садівницькі товариства є специфічними самоврядними об'єднаннями громадян для спільного здійснення своїх потреб, пов'язаних з сільськогосподарським виробництвом на своїх садових ділянках. Вони мають повну господарську самостійність у провадженні своєї діяльності і покривають свої витрати за рахунок внесків членів товариства. Статтею 13 Закону України «Про об'єднання громадян» передбачено, що об'єднання громадян діє на основі статуту або положення. Відповідно до частини 3 статті 6 Закону України «Про об'єднання громадян», всі основні питання діяльності об'єднань громадян повинні вирішуватись на зборах всіх членів або представників членів об'єднання. Згідно листів Державного комітету України з питань регуляторної політики та підприємництва №6978 від 11 жовтня 2004 року та №7076, садові товариства відносяться до обслуговуючих кооперативів. На підставі вимог статті 2 Закону України «Про кооперацію», обслуговуючий кооператив - це кооператив, який утворюється шляхом об'єднання фізичних та/або юридичних осіб для надання послуг переважно членам кооперативу, а також іншим особам з метою провадження їх господарської діяльності. Положеннями даної статті передбачено, що вступний внесок - грошовий чи інший майновий неповоротний внесок, який зобов'язана сплатити особа у разі вступу до кооперативної організації; членський внесок - грошовий неповоротний внесок, який періодично сплачується членом кооперативного об'єднання для забезпечення поточної діяльності кооперативного об'єднання; цільові внески - грошові, інші майнові та немайнові цінності членів кооперативної організації, що вносяться понад пай для забезпечення статутної діяльності цієї організації. Відповідно до ст.4 Закону України «Про кооперацію», кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності. За статтею 12 Закону України «Про кооперацію» основними правами члена кооперативу є: участь в господарській діяльності кооперативу, а також в управлінні кооперативом, право голосу на його загальних зборах, право обирати і бути обраним в органи управління; користування послугами кооперативу; одержання кооперативних виплат та виплат на паї; одержання паю у разі виходу з кооперативу в порядку і в строки, визначені його статутом; право вносити пропозиції щодо поліпшення роботи кооперативу, усунення недоліків у роботі його органів управління та посадових осіб; право звертатися до органів управління та органів контролю за діяльністю кооперативу, посадових осіб кооперативу із запитами, пов'язаними з членством у кооперативі, діяльністю кооперативу та його посадових осіб, одержувати письмові відповіді на свої запити. Основними обов'язками члена кооперативу є: додержання статуту кооперативу; виконання рішень органів управління кооперативу та органів контролю за діяльністю кооперативу; виконання своїх зобов'язань перед кооперативом; сплата визначених статутом кооперативу внесків. Законами, що регулюють діяльність окремих типів кооперативів або кооперативів за напрямами їх діяльності, та статутом кооперативу можуть бути передбачені додаткові права та обов'язки його членів. Згідно вимог статті 8 вищезазначеного Закону України «Про кооперацію», статут кооперативу є правовим документом, що регулює його діяльність. Відтак, зобов'язання, які виникають між учасником Товариства та Товариством мають виконуватися відповідно до положень Цивільного кодексу України. Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Таким чином, враховуючи невиконання відповідачем [PERSON] своїх зобов'язань щодо сплати членських та цільових внесків, суд приходить до висновку, що позовні вимоги законні та обґрунтовані. Не заслуговують увагу посилання представника відповідача на рішення загальних зборів садівницького товариства «Чорнобилець-2001» від 30 квітня 2002 року, як на підставу звільнення відповідача від сплати цільових та членських внесків (а.с. 104-105), оскільки зміст рішення загальних зборів свідчить про те, що зборами товариства було затверджено рішення про звільнення від сплати цільових та членських внесків [PERSON], [PERSON], [PERSON], та [PERSON] Крім того зазначене рішення містить посилання про звільнення від оплати внесків саме [PERSON], який не отримував заробітну плату, яка мала б йому зараховуватись у вигляді оплати за ділянки. Вказане рішення товариства має індивідуальний характер, та не стосується членів сім'ї вказаних осіб. Показання свідка [PERSON] не є доказом звільнення відповідача від оплати цільових та членських внесків, оскільки свідок станом на 30 квітня 2002 року не був членом товариства, та не зміг пояснити суду, чи був присутній на згаданих зборах товариства. Разом з тим, відповідно до вимог ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки. У відповідності до ч.1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Статтею 259 ЦК України встановлено, що позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Як встановлено судом, для спірних правовідносин спеціальна позовна давність законом не встановлена, загальний строк позовної давності, встановлений ст. 257 ЦК України становить три роки. Частиною п'ятою статті 261 ЦК України за зобов'язаннями з визначеним строком виконання, перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. (ч.4 ст. 267 ЦК України). Представник відповідача наполягав на застосуванні строків позовної давності, що є на його думку підставою для відмови у позові. З матеріалів справи вбачається, що перебіг позовної давності щодо оплати відповідачем цільового внеску на комунікації у розмірі 45 000 грн., та по оплаті цільового внеску на дороги у розмірі 25 700 грн. почався у травні 2009 року, позивач звернувся до суду з відповідним позовом у вересні 2015 року, тобто після спливу позовної давності, встановленої ст. 257 ЦК України. Клопотань щодо поновлення судом строків позовної давності, представником позивача заявлено не було. За таких обставин, суд вважає, що пропуск позивачем строку позовної давності, на застосуванні якого наполягає відповідач, є підставою для відмови у задоволенні позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача цільового внеску на комунікації у розмірі 45 000 грн., та по оплаті цільового внеску на дороги у розмірі 25 700 грн. За таких самих обставин суд не вбачає підстав для стягнення з відповідача на користь позивача членських внесків за період з 2005 року по серпень 2012 року. У межах строку позовної давності з відповідача на користь позивача підлягають стягненню заборгованість по оплаті членських та цільових внесків у розмірі 16 115 гривень, яка складається з заборгованості по оплаті цільового внеску на встановлення лічильників обліку електроенергії у розмірі 7 100 грн., та заборгованості по оплаті членських внесків за період з вересня 2012 року по червень 2015 року включно у розмірі 9 015 грн. Не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу, оскільки матеріали справи не містять письмових доказів, які б свідчили, що позивачем були понесені такі витрати. Враховуючи вимоги ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial