Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому просила розірвати укладений 10 вересня 1994 року шлюб з [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану м. Ічня Чернігівської області за актовим записом № 79, посилаючись на те, що від спільного проживання в шлюбі у них , [INFO] року народилася дочка [PERSON], яка на даний час є повнолітньою, а сімейне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, у зв»язку з чим они припинили шлюбні відносини, тому збереження шлюбу та подальше спільне проживання є неможливим і суперечитиме їхнім інтересам. Позивач у судове засідання не з'явилася, надавши заяву, в якій просила розглянути справу за її відсутності. Відповідач також у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності та визнання позовних вимог. Заяв та клопотань від учасників справи не надходило. Відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 10 вересня 1994 (а.с. 6). Від спільного проживання в шлюбі у них [INFO] року народилася дочка [PERSON] (а.с. 8), яка на даний час є повнолітньою. Згідно ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Частиною третьою статті 105 СК України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Ураховуючи, що між сторонами припинені фактичні шлюбні відносини через різні характери та погляди на життя, якіпримирятися не бажають суд, з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, тому їх формально існуючий шлюб необхідно розірвати. Суд встановив також, що визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а вимоги позивача обгрунтовані на законі. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Так як відповідач визнав позов у підготовчому судовому засіданні, а позивач просить стягнути з нього судовий збір, тому суд вважає необхідним повернути останній з державного бюджету Ічнянського району 50 відсотків судового збору, а саме 384,20 грн від 768,40 грн, який був сплачений [PERSON] березня 2019 року в Чернігівському облуправлінні АТ «Ощадбанк» по квитанції № 137, при цьому суму судового збору у розмірі 384,20 грн необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved