Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-08 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] про визначення часток у праві спільної сумісної власності. У позовній заяві вказано, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. Зважаючи на те, що у свідоцтві про право власності на житло не вказано, яка частка квартири належить кожному співвласнику, позивач просив суд задовольнити позовні вимоги. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явився, але його інтереси представляв адвокат [PERSON] У судовому засіданні адвокат позивача - [PERSON] підтримав позовні вимоги. Відповідачі [PERSON], [PERSON] в судове засідання не з'явились, але суду надали заяви про розгляд справи без їх участі, в яких вказали, що вони не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Зважаючи на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі вказаних осіб. Суд, вислухавши пояснення адвоката позивача та, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог та за наявними у справі доказами, які надані сторонами. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 04 січня 1991 року сторони по справі згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» приватизували квартиру [ADDRESS] . Статтями 9, 48, ЖК України передбачено, що громадяни мають право на приватизацію квартир державного житлового фонду. Відповідно до ст.ст. 2, 5, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» наймач та члени його сім'ї, які проживають в квартирі разом з наймачем мають право приватизувати займане ними житло безоплатно один раз. Передача займаних квартир здійснюється в спільну сумісну власність. Згідно ч. 1 ст. 357 ЦК України частки у праві спільної часткової власності вважаються рівними, якщо інше не встановлено за домовленістю співвласників або законом. Таким чином, вказаними нормативними актами передбачено, що наймач та кожний з членів його сім'ї мають право на приватизацію займаного ними житла в рівних частинах. Отже, сторони по справі правомірно використали своє право на приватизацію займаної ними квартири. Враховуючи те, що згідно законодавства громадяни мають право приватизувати займане ними житло в межах встановленої норми один раз, а [PERSON], [PERSON], [PERSON] використали своє право на приватизацію житла, тому суд приходить до висновку, що частки у праві спільної власності на дану квартиру вказаних громадян є рівними, тобто кожним з них приватизовано по 1/3 частині квартири. Виходячи з викладеного,

Outcome: approved