Jurisdiction: civil
Date: 2019-06-20 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей. В обґрунтування позову зазначає, що перебувала з відповідачем у шлюбі з 21 вересня 2001 року. Мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року шлюб між ними розірвано. Діти проживають разом із нею, відповідач добровільно матеріальну допомогу на їх утримання не надає. На підставі викладеного позивач просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1\\3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до досягнення повноліття сином [PERSON] , [INFO] , після чого стягувати по 1/4 частині з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення повноліття дочкою [PERSON] , [INFO] , починаючи стягнення аліментів з 14.03.2019 року. Позивач у судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій позов підтримала та просить розглядати справи без її участі. Відповідач у судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначив про визнання ним позову в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають частковому задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 21 вересня 2001 року. Мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 30 березня 2016 року шлюб між сторонами розірвано. Діти проживають із матір`ю та знаходяться на її утриманні. Згідно з частиною 1 статті 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Статтею 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Приймаючи до уваги матеріальний стан сторін та всі інші обставини, передбачені статтею 182 Сімейного кодексу України, суд приходить до висновку, що розмір аліментів, які підлягають стягненню з відповідача на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , необхідно визначити в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісяця, до досягнення повноліття найстаршою дитиною - сином [PERSON] , [INFO] , після чого стягувати аліменти в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і не більше десяти прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку щомісяця до досягнення повноліття дочкою [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач у своїй заяві проти стягнення з нього аліментів у такому розмірі не заперечував. При цьому, суд враховує, що відповідно до статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Отже, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивачем буде доведено, що ним вживалися заходи щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням відповідача від їх сплати. В своєму позові позивач просить стягувати аліменти, починаючи з 14.03.2019 року. Однак із позовом про стягнення аліментів на утримання дітей позивач звернулася до суду 26 березня 2019 року. Докази вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, починаючи з 14 березня 2019 року, та ухилення останнього від їх сплати не надала. В той час як відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, оскільки позивачем не надано доказів, що нею вживалися заходи щодо отримання аліментів від відповідача, починаючи з 14.03.2019 року, аліменти на утримання дітей слід стягувати з відповідача з 26 березня 2019 року - дня пред`явлення позивачем позову про стягнення аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України необхідно допустити негайне виконання рішень у межах суми платежу за один місяць. Згідно зі ст. 141 ЦПК України, оскільки в силу ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 768,40 грн

Outcome: partial