Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-04 00:00:00

ТОВ «Уют» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за утримання будинку та прибудинкової території. Позов мотивований тим, що, надаючи послуги з утримання та обслуговування будинку [ADDRESS] позивач терпить збитки в зв'язку з відмовою відповідача розрахуватись за отримані послуги, в результаті чого виникла заборгованість в сумі 41 209,59 гривень, з яких утримання будинку та прибудинкової території 24 672,53 гривень, обслуговування замково-переговорного пристрою - 474,30 грн., а також 2 421,64 гривень 3% річних, інфляційних втрат - 13 641,12 гривень, що змусило позивача звернутись до суду з цим позовом. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, викладених в позовній заяві та просила позов задовольнити. Відповідач та його представник в судовому засіданні щодо заявленого позову заперечували та просили залишити його без задоволення, оскільки заявлений позов є необґрунтований та безпідставний. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу від 29.12.2005 року №1097967, що підтверджується Витягом з Державного реєстру правочинів (а.с.9). Функції з утримання цього будинку та прибудинкової території передані Балансоутримувачем Товариством з обмеженою відповідальністю «БМУ-3» Виконавцю ТОВ «УЮТ» за договором від 29.01.2002 р. (а.с.45). Згідно з наданим позивачем розрахунком заборгованості за [PERSON] за період з квітня 2008 року по грудень 2015 року утворилась заборгованість в сумі 41 209,59 гривень, з яких утримання будинку та прибудинкової території 24 672,53 гривень, обслуговування замково-переговорного пристрою - 474,30 грн., а також 2 421,64 гривень - 3% річних, інфляційних втрат - 13 641,12 гривень. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 24.03.2016 року з ТОВ «УЮТ» було витребувано докази. Зокрема, довідку про укладення чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг з відповідачем, а також акти виконаних робіт (а.с. 82). На виконання вимог ухвали про витребування доказів, позивачем доказів про укладення чи відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг з відповідачем та актів виконаних робіт за його підписом до суду не надано. Проте надано достатню кількість актів виконаних робіт, зокрема за підписами мешканців будинку [ADDRESS] [PERSON] ([NUMBER]) та [PERSON] ([NUMBER]). 25.05.2016 року в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] своїх підписів на оригіналах актів виконаних робіт не визнали. Відповідно до висновку експертів ВВ КНДІСЕ за №2237/2238/16-21 від 22.11.2016 року судово-технічної та почеркознавчої експертизи підписи від імені [PERSON] та [PERSON] в актах виконаних робіт, виконані не ними, а іншою особою. 25.01.2015 року представником ТОВ «УЮТ» подано заяву про виключення цих документів з числа доказів, зокрема актів виконаних робіт (а.с. 119 т.2). Проте відповідач наполягає на цьому письмовому доказі, який був предметом експертного дослідження, і посилається такі докази в своїх запереченнях проти позову. Ухвалою суду від 24.05.2017 р. витребувано в Товаристві з обмеженою відповідальністю «УЮТ» правовстановлюючі документи про право власності чи право користування на землі прибудинкової території по [ADDRESS] відомості про те, як обліковуються офісні приміщення в будинку [ADDRESS] які знаходяться на балансі ТОВ «БМУ-3». У відповідь на ухвалу суду про витребування доказів позивач надало письмову відповідь про те, що правовстановлюючі документи про право власності чи право користування на землі прибудинкової території надати не може, оскільки право власності чи право користування на цю земельну ділянку ТОВ «УЮТ» не оформлялось, земельна ділянка є комунальною власністю територіальної громади м. Вінниці. Офісні приміщення, які належать ТОВ «БМУ-3», та знаходяться в цьому ж будинку [NUMBER] мають окремий вхід та окрему прибудинкову територію, хоча письмових доказів про це так і не подано, площа офісу та площа прибудинкової території, яку утримує ТОВ «БМУ-3», в розрахунку тарифу на житлові приміщення не враховувались, письмових доказів про це також суду не подано. Відтак щодо витребування судом доказів позивач обмежився наданням письмового пояснення, яке не спростовує заперечення відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з огляду на наступне. Відповідно до ст. 627 Цивільного кодексу України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У договорах за участю фізичної особи - споживача враховуються вимоги законодавства про захист прав споживачів. Відповідно до ч.3 ст. 6 ЦК України сторони в договорі не можуть відступити від положень актів цивільного законодавства, якщо в цих актах прямо вказано про це, а також у разі, якщо обов'язковість для сторін положень актів цивільного законодавства випливає з їх змісту або із суті відносин між сторонами. Відповідно до ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади з питань житлово-комунального господарства. Відповідно до ч.1. ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначені права та обовязки споживача й виконавця житлово-комунальних послуг. Зокрема, правом споживача є одержання вчасно та відповідної якості житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, обов'язком укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплата житлово-комунальних послуг у строки, встановлені договором або законом. Обов»язком виконавця - надання послуг вчасно та відповідної якості згідно із законодавством та умовами договору, а також підготовка та укладення із споживачем договору про надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Форма та зміст (умови) типового договору затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій». Зі змісту ч. 3 ст. 6, ч. 1 ст. 630 ЦК України, ст. ст. 19-21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», постанови Кабінету Міністрів України від 20 травня 2009 року № 529 «Про затвердження типового договору про надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій» вбачається, що умови типового договору, що набули юридично обов'язкового значення в силу актів цивільного законодавства, є обов'язковими для сторін договору, які не мають права відступити від їх положень і врегулювати свої відносини на власний розсуд. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов»язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов»язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію : передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов»язку. За змістом ч.1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов»язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов»язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Заперечуючи проти позову, [PERSON] посилається на те, що ТОВ «УЮТ» не укладало з ним договору про надання послуг із утримання будинку та прибудинкової території з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання та переліком послуг і їх вартістю, при цьому товариство деяких видів передбачених послуг не надає взагалі, а ті, які надаються на переконання відповідача неякісні й надаються невчасно. На підставі зазначених доказів відповідачем подано до суду фото-таблиці. Представником позивача не надано суду жодних доказів які б підтверджували укладення відповідного договору та/або його підготовку, чи відмову відповідача від його укладення. Натомість на вимогу суду надано лише ряд актів виконаних робіт по будинку [ADDRESS]. Проте жоден з них не містить підпису [PERSON]. Крім того, суд звертає увагу, що відповідно до висновків судово-технічної та почеркознавчої експертизи від 22.11.2016 року в досліджених актах, підписи вчинені не мешканцями будинку [PERSON] та [PERSON], а тому подані акти суд не приймає як достатній доказ надання [PERSON] послуг з утримання будинку та прибудинкової території. Згідно із ст.ст. 11,58,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Доказування не може грунтуватись на припущеннях. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на розрахунок заборгованості [PERSON] (т. 1 а.с.5-8, 58-59, т 2, а.с . 123-128, 203-205) Проте такі розрахунки складені без підтвердження надання послуг між їх Виконавцем ТОВ «УЮТ» та Споживачем [PERSON] первинними документами - актами виконаних робіт, як це передбачено в Законі України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Наданий розрахунок не можна вважати належним доказом з огляду на відсутність джерела походження та структури боргу. До того ж, ТОВ «Уют» не надано інформації про вартісну базу нарахування боргу та доказів про те, що квартира відповідача обладнана домофоном, за обслуговування якого він повинен сплатити нараховану ТОВ «Уют» заборгованість. Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 14 Закону України від 24 червня 2004 № 1875-IV «Про житлово-комунальні послуги» вказана послуга віднесена до третьої групи затвердження цін/тарифів на житлово-комунальні послуги, ціни/тарифи на які визначаються виключно за договором (домовленістю сторін). Суд звертає увагу на те, що для будинку [ADDRESS] не визначена прибудинкова територія, а також не встановлена її площа та межі. Розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Натомість земля під будинком та навколо нього не передана у власність чи постійне користування (статті 42, 116 Земельного кодексу України) ТОВ «Уют». Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно ст. 42 Земельного Кодексу України розміри та конфігурація земельних ділянок, на яких розташовані багатоквартирні будинки, а також належні до них будівлі, споруди та прибудинкові території, визначаються на підставі відповідної землевпорядної документації. Види документації із землеустрою та її склад встановлюються Законом України «Про землеустрій» . Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Згідно з пунктом 107 Порядку ведення Державного земельного кадастру затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 р. №1051 державна реєстрація земельної ділянки здійснюється під час її формування за результатами складення документації із землеустрою після її погодження у встановленому порядку та до прийняття рішення про її затвердження органом державної влади або органом місцевого самоврядування (у разі, коли згідно із законом така документація підлягає затвердженню таким органом) шляхом відкриття Поземельної книги на таку земельну ділянку відповідно до пунктів 49 - 54 цього Порядку. Відповідно до статті 198 Земельного кодексу України при відведенні земельної ділянки та розробленні документації із землеустрою з метою посвідчення прав на земельну ділянку у порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу, в обов'язковому порядку проводиться кадастрова зйомка, призначення якої полягає у визначенні чи відновленні меж земельної ділянки. Кадастрова зйомка включає геодезичне встановлення меж земельної ділянки, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами, виготовлення кадастрового плану. Позивачем не вказано на підставі якої документації із землеустрою надано в користування земельну ділянку по [ADDRESS] , 46 . Відтак додана до матеріалів справи схема та загальний обмір прибудинкової території не можуть слугувати документами, які встановлюють площу та межі прибудинкової території і відповідно не можуть бути застосовані при розрахунку однієї із складових тарифу по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій - вартості прибирання прибудинкової території. На переконання суду, для будинку [ADDRESS] не визначена прибудинкова територія, не встановлені її площа та межі. Земля під будинком та навколо нього не передана у власність чи постійне користування відповідно до вимог статей 42 та 116 Земельного кодексу України. Відсутні документи, які б посвідчили право власності чи постійного користування земельною ділянкою відповідно до вимог статей 125, 126 Земельного кодексу України. Позивачем не надано рішення (наказ, розпорядження тощо) Балансоутримувача ТОВ «БМУ-3» про передачу майна в користування Виконавцю та акт приймання-передачі Виконавцю майна в користування на час виконання робіт та обслуговування, який є невідємною частиною Договору від 29 січня 2002 р. між ТОВ ЖЕК «Уют» та ТОВ «БМУ-3» на утримання 131 квартирного житлового будинку [ADDRESS] і прибудинкової території і мав би підтверджувати факт передачі житлового будинку [ADDRESS] на обслуговування ТОВ ЖЕК «Уют». За наведених обставин та, враховуючи не доведення позивачем надання відповідачеві послуг з утримання будинку та прибудинкової території та обслуговування замково-переговорного пристрою, суд приходить до переконання в необґрунтованості заявленого позову, а тому в його задоволенні слід відмовити у повному обсязі. Відповідно до ч.1ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. Судові витрати відповідача складаються з оплачених експертних послуг в розмірі 3853, 50 грн. (т.2 а.с. 69), які підлягають стягненню на його користь з відповідача. Враховуючи викладене,

Outcome: approved