Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-23 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 04.09.2018 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №481198005, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі, визначені договором та додатками до нього. 28.11.2018 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №№481198005. 03.01.2019 р. між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №20190103, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до відповідача, що включає в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами та всіма іншими платежами за кредитними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон плюс», а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача. Позичальник умови кредитного договору належним чином не виконує, грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом не надає. Відповідно до Реєстру прав вимоги №2 від 30.01.2019 до Договору факторингу №20190103 від 03.01.2019 характеристики права вимоги, переданих фактору клієнтом за договором та боржників за основними договорами ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідача у сумі 9 957,00 грн., з яких: 8 000,00 грн. - заборгованість за основною сумою боргу; 1957,00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Посилаючись у позові на вказані підстави, у позові й заявлено позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача суми заборгованості за кредитним договором №481198005від 04.09.2018 в сумі 9 957,00 грн., а також понесені судові витрати в розмірі 2270,00 грн. У судове засідання позивач не з`явився, в особі представника за довіреністю надав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, повідомив також про те, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач не скористався правом брати участь в судових засіданнях, у відзиві на позовну заяву зазначив, що він заперечує проти позову та вважає позовні вимоги необґрунтованими, виходячи з наступного. У кредитному договорі №481198005, складеному українською мовою, прізвище, ім`я та по батькові відповідача зазначені як « [PERSON] », тобто російською мовою. Сума заборгованості, заявлена у позові становить 9957 грн., з яких 8000 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу і 1957 грн. - сума заборгованості за відсотками, але позивачем не надано жодного підтвердження виконання перерахування суми кредиту, або будь-яких коштів від ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» на рахунок відповідача. Крім того, такого виду підписання електронного договору, як зазначено у кредитному договорі №481198005 «Логін Особистого кабінету та Пароль Особистого кабінету» ЗУ «Про електронну комерцію» не містить. Також у відзиві зазначається, що письмове повідомлення про відступлення права вимоги відповідачем не було отримане та позивачем не надано додатків до договору факторингу №28/1118-01, що відповідно до п. 12 цього договору, є невід`ємною частиною договору. 03.01.2019 р. між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №20190103, відповідно до умов якого ТОВ ТОВ «Таліон плюс» передає (відступає) ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення Боргів» за плату належні йому права вимоги, однак, Реєстр прав вимог № 2 від 30.01.2019 року, який наданий позивачем сторонами, не підписаний, а дата складання даного реєстру вказана 30.01.2019 року, що не відповідає даті укладення договору факторингу 03.01.2019 року. У відповіді на відзив щодо факту укладання кредитного договору та перерахування коштів позивач зазначив наступне. Згідно п.1.1. Кредитного договору Товариство зобов`язується надати позичальникові кредит на суму 8 000 грн. 00 коп. (вісім тисяч грн. нуль коп.) на умовах строковості, зворотності, платності, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом, нараховані згідно п.1.4. цього Договору. Кредитний договір з позичальником укладено в електронній формі. Електронні правочини оформлюються шляхом фіксації волі сторін та його змісту. Така фіксація здійснюється за допомогою складання документу, який відтворює волю сторін. На відміну від традиційної письмової форми правочину воля сторін електронного правочину втілюється в електронному документі. Згідно з п. 4.1 Кредитного договору, невід`ємною частиною Договору є «Правила надання грошових коштів у кредит Товариства з обмеженою відповідальністю «Манівео Швидка Фінансова Допомога» (далі - Правила). Уклавши цей Договір, Позичальник підтверджує, що він ознайомлений, повністю розуміє, погоджується і зобов`язується неухильно дотримуватись Правил, текст яких розміщений на Сайті Товариства: www.moneyveo.ua. - та є в загальному доступі - (Правила кредитування від 02.04.2018). Ці Правила є публічною пропозицією (офертою), у розумінні ст.ст. 641, 644 ЦК України на укладення договору кредиту, та визначають порядок і умови кредитування, права і обов`язки сторін, іншу інформацію, необхідну для укладення договору, тому кредитний договір № 481198005 укладений між сторонами 04.09.2018 в електронній формі має силу договору, який укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. З моменту відступлення права вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» за кредитним договором відповідачем не здійснено жодного платежу на погашення заборгованості за кредитним договором № 481198005 від 04.09.2018, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснювалося жодних додаткових нарахувань. Щодо факту отримання грошових коштів позивач вказує, що відповідно до умов Договору, 04.09.2018 на картковий рахунок відповідача була перерахована грошова сума в розмірі 8000 грн. 00 коп. Згідно з п. 4 Розділу II Положень про порядок емісії електронних платіжних засобів і здійснення операцій з їх використанням, затверджених постановою Правління НБУ № 705 від 05.11.2014 р., електронний платіжний засіб, за допомогою якого можна ініціювати переказ з рахунку користувача, має дозволяти ідентифікувати користувача. Ідентифікація користувача може здійснюватися за реквізитами електронного платіжного засобу, нанесеними на нього в графічному та електронному вигляді. Зазначений вище платіжний засіб належав саме [PERSON] , якому було належним чином перераховано грошові кошти відповідно до умов Договору, про що позивачем надано копію платіжного доручення (заява). Також щодо відступлення права вимоги позивач зазначає, що ним надано до суду належні та допустимі докази, які підтверджують факт переходу права грошової вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» відносно [PERSON] , а твердження відповідача щодо недоведення позивачем факту переходу права грошової вимоги є необґрунтованими та безпідставними та з метою повного та об`єктивного розгляду справи, позивач надав розширений витяг з Реєстру прав вимоги № 2 від 30.01.2019 до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 та Платіжне доручення № 15056 від 31.01.2019, як підтвердження сплати по Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019. Проте, зважаючи на те, що за вищезазначеним Договором про відступлення права вимоги до ТОВ «ФК «ЄАПБ» перейшло право грошової вимоги щодо великої кількості кредитних договорів, інформація по яких не має відношення до розгляду цієї цивільної справи у суді, позивач вважає за доцільне до відповіді на відзив на позовну заяву додати належним чином засвідчену копію витягу з Реєстру прав вимоги № 2 від 30.01.2019 до Договору факторингу № 20190103 від 03.01.2019 (перша сторінка, сторінка із інформацією по заборгованості відповідача та остання сторінка із підписами Директора ТОВ «ТАЛІОН ПЛЮС» та ТОВ «ФК «ЄАПБ», що закріплені відбитками печаток цих підприємств) із ретушованою конфіденційною інформацією інших боржників та інформацією, що становить комерційну таємницю сторін договору. На виконання п. 5.2.4. Договору факторингу, згідно вимог ст. ст. 512 - 514, 516 ЦК України, на адресу Відповідача, зазначену в Кредитному договорі, ТОВ «ФК «ЄАПБ» направлено повідомлення про відступлення права вимоги. Згідно з умовами Кредитного договору Позичальник зобов`язується вчасно повернути Кредит, сплатити відсотки за користування Кредитом в порядку, визначеному цим Договором. Не зважаючи на це, відповідач не виконав свого обов`язку та припинив повертати наданий йому Кредит в строки, передбачені Кредитним договором. На вимогу п. 6 ч. 3 ст.175 ЦПК України та з метою досудового врегулювання спору у зв`язку з істотними порушеннями відповідачем умов кредитного договор позивачем, який набув права грошової вимоги, на адресу відповідача було направлено простою кореспонденцією повідомлення про порядок погашення заборгованості по кредитному договору та включення персональних даних відповідача до бази персональних даних разом з вимогою про погашення загальної суми боргу. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 77-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, 21.08.2015 р. між 04.09.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та [PERSON] був укладений кредитний договір №481198005, згідно з умовами якого позичальник отримав кредит та зобов`язався повернути кредит, сплатити проценти та інші платежі визначені договором та додатками до нього (а.с. 5-6). Відповідно до п. 1.4 Кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у розмірі 1,45 процентів від суми кредиту за кожний день користування кредитом, починаючи з першого дня перерахування суми кредиту до закінчення строку кредиту, визначеного в п. 1.3 цього договору. Кредит надається строком на 17 днів (п. 1.3 договору). 28.11.2018 р. між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №481198005 (а.с. 8). 03.01.2019 р. між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №20190103, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до відповідача, що включає в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами та всіма іншими платежами за кредитними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон плюс», а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с.9-11, 62-65). 08.02.2019 р. за вих. №003119702-1 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» повідомило листом відповідача про перехід права вимоги за кредитним договором та порядок погашення заборгованості по кредитному договору №481198005 від 04.09.2018 у сумі 9 957,00 грн. Правовідносини між сторонами в даній справі виникли з договірних правовідносин (кредитного договору), що підтверджується кредитним договором №481198005 від 04.09.2018, розрахунком заборгованості станом на 30.01.2020 р. (а.с.13). Суд, дослідив докази в межах заявлених суду вимог, дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язання є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають із підстав, установлених ст. 11 цього Кодексу, зокрема: договорів та інших правочинів (ч. 2 ст. 509 ЦК України). Зобов`язання перестає діяти в разі його припинення з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України), та ці підстави зазначені в ст. ст. 599, 600, 601, 604 - 609 ЦК України, та за відсутності інших підстав припинення зобов`язання, передбачених договором або законом, зобов`язання припиняється його виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України). Належним виконанням зобов`язання є виконання, прийняте кредитором, у результаті якого припиняються права та обов`язки сторін зобов`язання. Згідно зі змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ст. 527 ЦК). Статтею 629 ЦК України, передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилась, та сплати процентів. Згідно з вимогами ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Боржник вважається таким, що прострочив виконання зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом ( ч. 1 ст. 612 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. У відповідності до ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. Відповідно до ч. 1 ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Що стосується заперечень відповідача проти позову, то вказані заперечення не є слушними та спростовуються доказами, наданими позивачем. Водночас щодо заперечень відповідача щодо того, що він не підписував договір та йому не було перераховано кошти, суд зазначає наступне. Відповідно до Закону України «Про електронну комерцію», який регулює правові відносини у сфері електронної комерції під час вчинення електронних правочинів, саме цей спеціальний закон у сфері електронної комерції у статті 12 встановлює, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: - електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; - електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; - аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Кредитний договір було укладено з відповідачем в електронній формі, шляхом використання позичальником електронного підпису, визначеного ст. 12 Закону України «Про електронну комерцію», що відповідає правилам ч. 1 ст. 205 ЦК України. Зі змісту договору про надання фінансового кредиту, який наданий позивачем, встановлено, що в ньому визначено основні істотні умови, характерні для такого виду договорів, зазначено суму кредиту, дату його видачі, строк надання коштів, розмір процентів, умови кредитування, а Позичальник в свою чергу погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису та надання номеру карти для перерахування відповідачем кредитних коштів. Згідно п.4.1 кредитного договору №481198005 від 04.09.2018 його невід`ємною частиною є Правила надання грошових коштів у кредит, яка розміщені на сайті Товариства (а.с.5-6). Крім того, кредитні кошти, відповідно до умов кредитного договору, у розмірі 8000,00 грн., були перераховані первісним кредитором згідно платіжного доручення (заяви) на рахунок відповідача (а.с. 66). Що стосується заперечень відповідача щодо, що письмові повідомлення про відступлення права вимоги не було ним отримано, суд виходить з наступного. Як встановлено судом, 28.11.2018 між ТОВ «Манівео швидка фінансова допомога» та ТОВ «Таліон плюс» було укладено Договір факторингу №28/1118-01, відповідно до умов якого до ТОВ «Таліон плюс» перейшло право вимоги до відповідача за кредитним договором №481198005 (а.с. 8). 03.01.2019 року між ТОВ «Таліон плюс» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено Договір факторингу №20190103, у відповідності до умов якого ТОВ «Таліон плюс» відступило ТОВ «ФК Європейська агенція з повернення боргів» право грошової вимоги до відповідача, що включає в себе суму заборгованості за основною сумою кредитів, нарахованими процентами та всіма іншими платежами за кредитними договорами, право на одержання яких належить ТОВ «Таліон плюс», а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло право вимоги грошових коштів від відповідача (а.с.9-11, 62-65). Частинами першою, третьою статті 512 ЦК України передбачено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Кредитор у зобов`язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом. За договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату, а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором (ст. 1077 ЦК України). Відступлення права вимоги є договірною передачею вимог первісного кредитора новому кредиторові та відбувається на підставі укладеного між ними правочину, при цьому заміна кредитора саме у зобов`язанні допускається протягом усього часу існування зобов`язання, якщо це не суперечить договору та не заборонено законом. Отже, закон не пов`язує укладення договору факторингу з обов`язковим повідомленням боржника щодо укладання такого договору, разом з тим, таке повідомлення відповідачу було направлено (а.с. 12, ), а тому доводи відповідача про те, що фактично відступлення право вимоги не відбулося, не є слушними. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). В силу ст. 516 вказаного Кодексу заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Як передбачено ч. 2 ст. 517 Цивільного кодексу України, боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. У відповідності до ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обов`язку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первинному кредитору і таке виконання зобов`язання є належним. Неотримання боржником письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові не є перешкодою для реалізації права фактора звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду, оскільки боржник у судовому засіданні має можливість заперечувати проти вимог фактора. Таким чином, суд, безпосередньо дослідивши зібрані докази, оцінивши їх на предмет належності і допустимості, достатності та достовірності, кожний окремо та в сукупності і логічному взаємозв`язку, приходить до висновку, що, враховуючи встановлення судом обставин того, що договір є укладеним та відповідач отримував грошові кошти, однак, порушив зобов`язання в частині їх повернення в обумовлені законом строки, для суду наявні підстави для задоволення позовних вимог у повному обсязі та стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором №481198005 від 04.09.2018, розмір якої станом на 31.10.2020 р. складає 9 957 (дев`ять тисяч дев`ятсот п`ятдесят сім ) грн. 00 коп., з яких: 8000,00 грн. - сума заборгованості за основною сумою боргу, 1957, 00 грн. - сума заборгованості за відсотками. Питання про розподіл судових витрат вирішено у відповідності до ч. 2 ст. 133, ч. 1 ст. 141, п. 2 ч. 5 ст. 265 ЦПК України.

Outcome: approved