Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-14 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, у якому, враховуючи зменшення позовних вимог, просив стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у загальному розмірі 21551 грн. 32 коп. В обґрунтування позову зазначав, що у лютому 2019 року він та [PERSON] в усній формі домовилися про те, що відповідач на його замовлення виготовить та встановить на території домоволодіння позивача відкатні ворота і така робота буде коштувати 32500 грн., для чого позивач має сплатити відповідачу авансовий платіж у розмірі 20000 грн., виготовлення та встановлення воріт буде здійснене протягом 20 днів з часу сплати авансового платежу. Погодившись на такі умови, 19 лютого 2019 року він передав [PERSON] авансовий платіж у сумі 20000 грн., про що відповідачем власноручно була написана розписка про отримання ним зазначеної суми коштів. Проте, взяті на себе зобов`язання відповідач не виконав, відкатні ворота до цього часу не виготовив та не встановив, отриманий від нього авансовий платіж у сумі 20000 грн. йому не повернув. Його неодноразові звернення щодо виконання робіт чи повернення йому грошових коштів відповідачем залишені без задоволення, у зв`язку з чим він звертався до поліції. Відповідно до проведеної працівниками поліції перевірки [PERSON] зобов`язувався повернути йому кошти в найближчий строк, проте коштів не повернув. Позивач вважає, що на його користь з [PERSON] підлягає стягненню основна сума заборгованості в розмірі 20000 грн., 3\~% річних від простроченої суми в розмірі 814 грн. 01 коп. та інфляційні втрати в розмірі 737 грн. 31 коп., всього у загальному розмірі 21551 грн. 32 коп. Позивач [PERSON] та його представник адвокат Левенцов В.В. у судове засідання не з`явилися, останній подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справу за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] повторно у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем його проживання, про причини неявки суд він не повідомив, відзив на позов і заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки та не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Провівши заочний розгляд справи, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини. За змістом ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ч. 1 ст. 526 ЦК України закріплено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч. 2 ст. 570 ЦК України авансом вважається сума сплачена в рахунок належних з боржника платежів. Суд встановив, що 19 лютого 2019 року між позивачем [PERSON] і відповідачем [PERSON] був укладений усний договір на виготовлення та встановлення відкатних воріт на території домоволодіння позивача за ціною 32500 грн., за умовами даної домовленості сторін відповідач [PERSON] на виконання вказаних робіт отримав від позивача [PERSON] авансовий платіж у розмірі 20000 грн., строк виконання робіт 20 днів, що підтверджується власноручно написаною відповідачем розпискою, до якої додано копію паспорта відповідача. За змістом ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У ч. 1 ст. 625 ЦК України встановлено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Верховний Суд у постанові від 28 листопада 2019 року у справі №\~910/1084/18 виклав правовий висновок та зазначив, що аванс є звичайною сумою попередньої оплати за договором, яка не виконує забезпечувальної функції, властивої завдатку. У разі невиконання зобов`язання, по якому передавався аванс, незалежно від того, з чиєї вини це відбулося, аванс підлягає поверненню особі, яка його сплатила. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що всупереч досягнутих домовленостей сторін та вимог закону відповідач [PERSON] взятих на себе зобов`язань не виконав, відкатні ворота не виготовив та на території домоволодіння позивача [PERSON] їх він не встановив, чим порушив взяті на себе 19 лютого 2019 року зобов`язання щодо виконання вказаних робіт. Від виконання взятих зобов`язань відповідач ухиляється, що підтверджується доданою до позову роздруківкою переписки сторін за допомогою SMS-повідомлень, листом Броварського відділу поліції ГУ\~НП в Київській області від 10 жовтня 2019 року №\~15510/109/1003/04-19, з якого видно, що в ході проведення перевірки звернення позивача [PERSON] від 25 вересня 2019 року за №\~26428 відповідач [PERSON] взяв на себе зобов`язання повернути найближчим часом позивачу кошти, отримані на встановлення воріт. Враховуючи наведене вище, суд вважає, що у зв`язку з невиконанням належним чином своїх зобов`язань з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сплачений позивачем авансовий платіж у розмірі 20000 грн. у межах заявлених вимог та наданих доказів. Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позивач [PERSON] заявив також вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] на його користь на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційних втрат у розмірі 737 грн. 31 коп. та 3\~% річних від простроченої суми в розмірі 814 грн. 01 коп. за період з 10 березня 2019 року по 10 березня 2020 року (до дня подачі позову). Виходячи з положень ч. 2 ст. 625 ЦК України, враховуючи прострочення виконання зобов`язань відповідачем [PERSON] , суд вважає, що ці вимоги позивача [PERSON] ґрунтуються на вимогах закону, проте підлягають задоволенню лише частково. Із матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з цим позовом [PERSON] просив стягнути з [PERSON] на його користь суму переданих відповідачу на виготовлення відкатних воріт коштів у загальному розмірі 27000 грн., із цієї ж суми за вказаний вище період позивачем було проведено розрахунок інфляційних втрат та 3\~% річних від простроченої суми. Ухвалою суду від 11 березня 2021 року позовну заяву [PERSON] у частині стягнення з [PERSON] основної суми боргу в розмірі 7000 грн. за заявою представника позивача було залишено без розгляду. За таких обставин, розрахунок інфляційних втрат та 3\~% річних від простроченої суми має проводитися за зазначений вище період із суми боргу в розмірі 20000 грн. Суд не погоджується із наданим позивачем [PERSON] розрахунком нарахованих відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України сум інфляційних втрат та 3\~% річних від простроченої суми, оскільки він був зроблений позивачем із основної суми боргу в розмірі 27000 грн., без урахування зменшення позовних вимог щодо основної суми боргу до 20000 грн. Враховуючи обґрунтованість позовних вимог щодо стягнення з відповідача на користь позивача інфляційних втрат і 3\~% річних від простроченої суми за період з 10 березня 2019 року по 10 березня 2020 року, суд вважає необхідним провести розрахунок цих сум за вказаний вище період, виходячи із суми боргу саме в розмірі 20000 грн. Відповідно до проведеного судом розрахунку з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] за період з 10 березня 2019 року (дата виникнення зобов`язання) по 10 березня 2021 року (кінцева дата розрахунку заборгованості, що визначена позивачем) підлягають стягненню: інфляційні втрати за несвоєчасне повернення коштів у розмірі 481 грн. 56 коп., що обраховані за формулою: 20000 грн. (сума боргу) х 102,408\~% (сукупний індекс інфляції) / 100\~% 20000 грн. (сума боргу); 3\~%\~річних за\~прострочення виконання\~зобов`язання у\~розмірі 602\~грн.\~97\~коп.,\~що обраховані\~таким чином:\~за період\~з 10\~березня по\~31\~грудня 2019\~року,\~що складає\~297\~днів прострочення:\~20000\~грн.\~(сума\~боргу)\~х 3\~%\~(процентна\~ставка)\~/\~100\~%\~х 297\~(кількість\~днів)\~/\~365\~(днів\~у році)\~=\~488 грн. 22 коп.; за період з 01 січня по 10 березня 2020 року, що складає 70 днів прострочення: 20000 грн. (сума боргу) х 3\~% (процентна ставка) / 100\~% х 70 (кількість днів) / 366 (днів у році) = 114 грн. 75 коп. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи, що відповідач [PERSON] , отримавши авансовий платіж у розмірі 20000 грн., не виконав зобов`язання по виготовленню та встановленню позивачу [PERSON] відкатних воріт, від виконання взятих на себе зобов`язань ухиляється, отримані грошові кошти у вказаній сумі позивачу на його вимогу відповідач не повернув, враховуючи період прострочення зобов`язання, виходячи з наведеного, суд дійшов висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню сума боргу в розмірі 20000 грн., 3\~% річних від простроченої суми в розмірі 602 грн. 97 коп. та інфляційні втрати в розмірі 481 грн. 56 коп. Також відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 840 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: partial