Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про визнання права власності на спадкове майно, посилаючись на те, що 04 червня 2010 року померла її мати [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина на 1/2 частку домоволодіння, яке розташоване по вул. О. Кобилянської, № 19 в с. Драниця Новоселицького району. Спадщину після її смерті як спадкоємець за законом 1 черги прийняв її чоловік [PERSON], який помер 27 серпня 2015 року. Після його смерті відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Спадщину на земельну ділянку після його смерті як спадкоємець за заповітом прийняв відповідач [PERSON]. 15 липня 2016 року спадкоємець [PERSON] подав заяву до нотаріальної контори, якою надав свою згоду на включення позивачки до кола спадкоємців, оскільки вона є спадкоємцем по заповітом після смерті [PERSON], у звязку з чим, вона звернулася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини на вищевказане домоволодіння. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки нею не було подано правовстановлюючого документу на житловий будинок. Просила суд визнати за нею право власності на домоволодіння в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON]. В судовому засіданні представник позивачки позов підтримав та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не зявився, направивши до суду заяву, в якій позов визнав та просив розглянути справу у його відсутності. Суд, заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до довідки Драницької сільської ради Новоселицького району № 1012 від 26 липня 2016 року станом на 1990-1991 роки домоволодіння, яке розташовано по вул. О. Кобилянської, № 19 в с. Драниця Новоселицького району відносилося до дворів колгоспного типу, в якому були зареєстровані та проживали двоє осіб подружжя [PERSON] та [PERSON], в силу чого виходячи з положень ст. 123 ЦК УРСР в редакції 1963 року кожен з них мав рівні долі у колгоспному дворі, тобто по 1/2 частці домоволодіння. Житловий будинок та господарські споруди вказаного домоволодіння, побудовані до 1959 року на відведеній для вказаної мети земельній ділянці та зареєстровані в Драницькій сільській раді в погосподарській книзі із наданням відповідної адресної частини, що підтверджується технічним паспортом домоволодіння. Дані обставини у своїй сукупності свідчать про те, що житловий будинок та господарські споруди побудовані відповідно до діючого на час їх будівництва законодавства, належним чином були зареєстровані органом місцевого самоврядування і належали зареєстрованим та проживаючим в ньому станом на 1990-1991 роках особам на праві спільної сумісної власності. Після смерті 04 червня 2010 року [PERSON] відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаного домоволодіння. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У відповідності до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народженні після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З свідоцтва про одруження серії ЯФ № 465751 від 23 лютого 1956 року вбачається, що спадкодавець [PERSON] була дружиною [PERSON]. Спадщину після смерті [PERSON] своєчасно прийняв як спадкоємець за законом 1 черги її чоловік [PERSON], який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Мамалигівської сільської ради Новоселицького району № 1489 від 13 жовтня 2016 року. Після смерті 27 серпня 2015 року [PERSON] відкрилася спадщина на все вказане домоволодіння. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Відповідно до заповіту, який був складений 28 липня 2015 року від імені спадкодавця [PERSON] та посвідчений секретарем Драницької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець заповів позивачці [PERSON] належний йому житловий будинок з господарськими побудовами будівлями та спорудами, який розташований по вул. О. Кобилянської, № 19 в с. Драниця Новоселицького району Чернівецької області. Статтею 1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч.1 ст. 1269 ЦК України спадкодавець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Статтею 1270 ЦК України строк для прийняття спадщини встановлений у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно ст. 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Відповідно до заповіту, який був складений 06 серпня 2015 року та посвідчений секретарем Драницької сільської ради Новоселицького району, спадкодавець [PERSON] заповів відповідачу [PERSON] земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 0,95 га, яка розташована на території Драницької сільської ради Новоселицького району. Спадщину після смерті [PERSON], як спадкоємець за заповітом на земельну частку (пай) прийняв відповідач [PERSON], звернувшись з відповідною заявою до нотаріальної контори, що підтверджується матеріалами спадкової справи. 15 липня 2016 року відповідач [PERSON] звернувся до державної нотаріальної контори з заявою про надання своєї згоди на включення до кола спадкоємців після смерті [PERSON] його доньки - позивачку [PERSON], оскільки остання пропустила шестимісячний строк для прийняття спадщини. Того ж числа позивачка звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті її батька [PERSON], а саме домоволодіння, яке розташовано по вул. О. Кобилянської, № 19 в с. Драниця Новоселицького району. Однак, у звязку із смертю спадкодавця та відсутністю за ним правовстановлюючих документів на вказане домоволодіння, нотаріальна контора відмовила позивачці у видачі свідоцтва про право на спадщину. Враховуючи, що позивачка є спадкоємцем за заповітом після смерті [PERSON], спадщину після його смерті прийняла, інших спадкоємців немає, то право власності на домоволодіння слід визнати за нею в порядку спадкування. На підставі ст.ст. 328, 1223, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України, суд

Outcome: approved