Jurisdiction: civil
Date: 2014-05-07 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON] звернулася до суду в порядку цивільного судочинства до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Свої вимоги мотивувала тим, що вона 22.08.2003 року зареєструвала шлюб з відповідачем у ВРАГС Оболонського РУЮ у м. Києві. За час їхнього з відповідачем шлюбу ними 29.12.2005 року на ім'я [PERSON] за договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим № 2925, було придбано двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9538331 від 11.01.2006 року. 28.09.2011 року за рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області, яку набрало законної сили 08.10.2011 року, шлюб між ними було розірвано. На даний час між нею та відповідачем у добровільному порядку не вирішено питання розподілу згаданої квартири, яка була придбана під час зареєстрованого шлюбу. Посилаючись на вищевикладені обставини та норми закону, позивач просила поділити квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] і являється спільним сумісним майном [PERSON] та [PERSON]. Визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Залишити у власності [PERSON] ? частину квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS]. Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у справі. У судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги у повному обсязі, та просила їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. За згодою позивача, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Статтею 368 ЦК України визначено, що спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Положеннями ст. 372 ЦК України передбачено, що майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Зважаючи на ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини ( навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку ( доходу). З огляду на ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається із матеріалів справи сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 22.08.2003 року, який розірвано на підставі рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 28.09.2011 року. За час шлюбу [PERSON] та [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS], що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області [PERSON] за реєстровим № 2925. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за [PERSON], що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно № 9538331 від 11.01.2006 року. Аналізуючи вище перелічені правові норми у розрізі наданих суду матеріалів, суд приходить до висновку, що спірна квартира є спільної сумісною власністю подружжя і підлягає розподілу у рівних частках. За таких обставин, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими і підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved