Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-04 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернувся\~до суду з позовом до відповідача, в якому просив визнати за ним, в порядку спадкування за заповітом, право власності на 8/300 часток земельної ділянки, загальною площею 0, 0246 га, яка розташована [ADDRESS] (далі Земля). В обґрунтування своїх вимог зазначив, що після смерті його матері [PERSON], яка померла 10.10.2016 року, відкрилась спадщина, що складається, окрім іншого майна, з Землі. Як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину у визначений законом шестимісячний термін, однак нотаріусом йому було відмовлено, у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Землю, у звязку з наявністю розбіжностей розміру Землі фактичного користування та розміру, зазначеного в Державному акті на неї, а також відсутністю витягу з Державного земельного кадастру на земельну ділянку. Сторони в судове засідання не прибули. До суду надіслали письмові заяви, в яких просять справу розглянути у їх відсутності. Позивач позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити в повному обсязі, представник відповідача при вирішенні справи поклався на розсуд суду, представник третіх осіб проти задоволення позову не заперечив. Дослідивши матеріали справи та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що\~10.10.2016 року померла [PERSON] рідна матір позивача, після смерті якої відкрилась спадщина, окрім іншого майна, на Землю, з цільовим призначенням для обслуговування індивідуального житлового і господарських будівель, 33/100 частин якої, згідно копії Державного акту на право приватної власності на землю від 02.12.1996 року належить [PERSON], а 8/100 [PERSON] рідному сину [PERSON], які остання успадкувала після його смерті, отримавши Свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.11.2001 року. На підставі рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 15.09.2016 року [PERSON] дружина [PERSON], який є рідним сином померлої [PERSON], успадкувала належні йому 8/300 ідеальних часток житлового будинку та земельної ділянки по вул. Князів Острозьких, 6, які той в свою чергу успадкував після смерті [PERSON] За життя [PERSON] розпорядилась своїм майном, склавши заповіт, посвідчений 21.03.2011 року, на імя своїх дітей: [PERSON] і [PERSON], які від належної їм частки у спадщині відмовились у березні 2017 року на користь [PERSON] - позивача по справі. Після її смерті позивач спадщину прийняв, у встановлений законом шестимісячний термін та отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 12.04.2017 року на 59/100 часток житлового будинку, який належав померлій на підставі свідоцтва про право власності та свідоцтва про право на спадщину за заповітом і розташований за тією ж адресою, що й Земля, однак у вчиненні нотаріальної дії, щодо видачі відповідного свідоцтва на неї, постановою нотаріуса від 04.09.2017 року, йому було відмовлено, у зв'язку з відсутністю витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку та розбіжністю площ фактичного землекористування, а саме 0, 0200 га, замість вказаних у Державному акті 0, 0246 га.(а.с. 7-8) Листом від 04.09.2017 року було встановлено, що конфігурація та площа Землі в Державному акті не відповідає конфігурації та площі земельної ділянки визначеної в матеріалах кадастрової зйомки (в державному акті становить - 0, 0246 га, а по факту 0, 0200 га), а також у звязку з тим, що до переліку власників Землі входить покійна [PERSON] затвердити матеріали інвентаризації земельної ділянки не є можливим, тому Управлінням Держгеокадастру Новоград-Волинської міської ради [PERSON] рекомендовано звернутись до суду для вирішення вказаного питання. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом (ст. 327 ЦК України). Однією з таких підстав, відповідно до ст. 1217 ЦК України, є спадкування майна, в тому числі за заповітом. Стаття 1216 ЦК України передбачає, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Основним юридичним документом, що підтверджує право власності на Землю за життя спадкодавиці було Свідоцтво про право на спадщину за законом від 09.11.2001 року.(ст. 126 ЗК України в редакції від 25.10.2001 року). З введенням в дію з 05.03.2009 року нової редакції ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, яка, в свою чергу, проводиться за заявочним принципом. Як встановлено в судовому засіданні і слідує з матеріалів справи, за життя [PERSON] правомірно набула на Землю право власності, успадкувавши її після смерті свого рідного сина [PERSON], відкрито користувалась нею починаючи з 2001 року, проте не здійснила належну її державну реєстрацію. Відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення). Оскільки до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавиці на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок її смерті, та, враховуючи неможливість оформлення позивачем своїх спадкових прав у нотаріальній конторі, суд приходить до висновку про можливість визнання за ним права власності в порядку спадкування за заповітом на 8/300 часток земельної ділянки, та фактично становить 0,200 га, яка залишились після смерті його матері [PERSON] Відтак, позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved