Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом. В обґрунтування позовних вимог позивачка зазначила, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 19 жовтня 1974 року, зареєстрованим виконкомом Лисівської сільської ради Красноармійського району Донецької області, актовий запис за № 21. Відповідачі є їх спільними дітьми. 14 серпня 1976 року за їх сумісні кошти був придбаний житловий будинок, який розташований за адресою: місто Покровськ (Красноармійськ), вулиця Маршала Москаленко (колишня 40 років Жовтня), будинок 7 на підставі договору купівлі-продажу, посвідчений нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори [PERSON], оформленого на імя [PERSON] 29 березня 1993 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. 31 травня 2017 року [PERSON] помер. На підставі наведеного, позивачка просить визнати обєктом права спільної сумісної власності подружжя будинок № 7 по вулиці вулиця Маршала Москаленко (колишня 40 років Жовтня) в м. Покровську Донецької області та визначити частку у праві спільності на вказаний житловий будинок в розмірі 1/2. Позивачка в судове засідання не з'явилась, надала заяву, в якій підтримала позовні вимоги, просила справу розглянути за її відсутності. Відповідачі в судове засідання не зявились, надали заяви, в яких позовні вимоги визнали повністю, просили справу розглянути за їх відсутності. Дослідивши письмові докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю. Судом встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини. Сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 19 жовтня 1974 року по 29 березня 1993 року (а.с.4, 8). 31 травня 2017 року [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого Покровським міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 469 (а.с.9). Під час зареєстрованого шлюбу сторонами придбаний жилий будинок № 7 по вулиці 40 років Жовтня в Красноармійську Донецької області на підставі договору купівлі-продажу від 14 серпня 1976 року, посвідченого нотаріусом Красноармійської державної нотаріальної контори 14 серпня 1976 року, зареєстрованого в реєстрі за № 3346, оформлений на імя [PERSON] (а.с.5-6). Згідно ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч.1 ст.61 СК України обєктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно ст.63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до положень ч.1 ст.68 СК України розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Згідно абз.5,6 п. 3.4 Інформаційного листа ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво про право на спадщину спадкоємці учасника спільної сумісної власності мають право звернутися з позовом про визначення частки майна, належної померлому на праві спільної сумісної власності. Зі змісту ст. 357 ЦК вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. Отже резолютивну частину судового рішення в цій категорії справ має бути викладено наступним чином: «Визначити, що частка померлого (П.І.Б.) в праві спільної сумісної власності на квартиру (будинок, садибу) становила…). Суд приходить до висновку про те, що оскільки житловий будинок був придбаний під час шлюбу [PERSON] та [PERSON] за спільні кошти, то він є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки яких в цьому майні є рівними. Відповідно до ст. ст.60, 61, 63 СК України,

Outcome: approved