Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-16 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по договору банківського вкладу №01/77504 від 20.02.2013 року в розмірі 20 000 гривень , а також 23,5% річних за фактичну кількість днів користування вкладом в розмірі 4790,13; стягнути з відповідача заборгованість по договору банківського вкладу №02/77504 від 18.11.2013 року в розмірі 10 000 гривень, а також проценти у розмірі 20,9% річних - 598,75 грн.; стягнути з відповідача заборгованість по договору банківського вкладу №03/77504 «Святковий» від 28.11.2013 року в розмірі 25 000 гривень, а також проценти у розмірі 1331,5 гривень; стягнути з відповідача витрати на правову допомогу у розмірі 2000 гривень і суму сплаченого судового збору. В обґрунтування своїх позовних вимог [PERSON] посилалась на невиконання відповідачем встановлених в договорах умов банківського вкладу. В судовому засіданні представник позивача [PERSON], що діє на підставі договору про надання правової допомоги від 28.02.2014 року (а.с.30) на задоволенні позовних вимог наполягав, в обґрунтуваннях посилався на обставини, викладені в позовній заяві. Представник відповідача Бей Я.М., який діє на підставі довіреності №37 від 14.04.2014 року (а.с.57) в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується розпискою про вручення судової повістки, яка міститься в матеріалах справи, надав заяву про перенесення слухання справи у зв'язку з тим, що з 23 квітня 2014 року ПАТ Банк «Меркурій» розпочинають виплату коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 14 березня 2014 року включно та за договорами банківського рахунку. Виплати коштів будуть здійснюватися протягом терміну дії тимчасової адміністрації через установи ПУАТ «ФІДОБАНК». Про строки та порядок виплат вкладникам, строк дії договорів яких закінчується після 14 березня 2014 року буде оголошено додатково на офіційному сайті Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та на сайті банку. У зв'язку з чим просив перенести розгляд справи на деякий час для задоволення основних вимог Позивача в добровільному порядку (а.с.56). Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та об'єктивно оцінивши докази, які містяться в справі, приходить до наступного. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах позовних вимог та на підставі доказів, наданих сторонами. Судом встановлено, що 20 лютого 2013 року між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу №01/77504 з виплатою процентів на дату повернення вкладу. (а.с.6-7). Відповідно до умов вказаного договору, позивач передав відповідачу кошти на вкладний рахунок [NUMBER] в сумі 20 000 грн. у формі депозиту на строк зберігання 370 днів з 20.02.2013 р. по 24.02.2014 р. та зобов'язується виплачувати вклад та нараховані проценти на умовах та в порядку, визначених договором. Повернення вкладу 24.02.2014 року шляхом видачі готівки або за заявою позивача в безготівковій формі зі сплатою 23,5 % річних. При нарахуванні процентів застосовується метод визначення кількості днів ( фактична кількість днів у місяці та році). Як вбачається з матеріалів справи, 20 лютого 2013 року позивачем було передано банку кошти в розмірі 20 000 гривень, що підтверджується квитанцією № 257КП264 від 20.02.2013 року, (а.с.8). Згідно умов п. 3.1.2 Банк зобов'язаний повернути Вкладнику суму Вкладу і зробити остаточний розрахунок по процентах в день повернення Вкладу, або видати суму Вкладу, або його частину, достроково, на першу вимогу Вкладника. Крім того, 18 листопада 2013 між позивачем та відповідачем був укладений договір банківського вкладу №02/77504 з виплатою процентів на дату повернення вкладу. (а.с.10-11) Банк прийняв від вкладника на депозитний рахунок [NUMBER] кошти в сумі 10 000 грн. на період з 18.11.2013 року по 22.11.2014 року, що підтверджується квитанцією №002КП586 від 18.11.2013 року. (а.с.12) Згідно умов п. 3.1.2 Банк зобов'язаний повернути Вкладнику суму Вкладу і зробити остаточний розрахунок по процентах в день повернення Вкладу, або видати суму Вкладу, або його частину, достроково, на першу вимогу Вкладника. Також, 28 листопада 2013 року між [PERSON] (Вкладником) та Банком у відділенні №4 було укладено договір банківського вкладу «Святковий» №03/77504, відповідно до якого банк приймає від вкладника на депозитний рахунок [NUMBER] кошти в сумі 25 000 грн. на строк зберігання 120 днів з виплатою процентів в кінці терміну (з 1-го по 90 день 20%, з 91-го по 120 день - 24% річних). (а.с.14-15). Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] вніс в касу банку 25000 грн., що підтверджується квитанцією №002КП667 від 28 листопада 2013 року. Згідно умов п. 3.1.2 Банк зобов'язаний повернути Вкладнику суму Вкладу і зробити остаточний розрахунок по процентах в день повернення Вкладу, або видати суму Вкладу, або його частину, достроково, на першу вимогу Вкладника. В судовому засіданні було встановлено, що термін дії договору №01/77404 від 20 лютого 2013 року закінчився, у зв'язку з чим, позивач [PERSON] 12.02.2014 року та 07.03.2013 року направляла до відповідача офіційні заяви (вимоги про повернення вкладу) за вказаним договором та іншими укладеними між ним та ПАТ Банк «Меркурій» договорами, посилаючись при цьому на умови п. 3.1.2 Договорів (а.с.20-26, 46-50). Відповідно до ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Відповідно до ч. 2 ст. 1060 ЦК України, за договором банківського внеску незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Отже, відповідач зобов'язаний повернути суму вкладу на першу вимогу вкладника, а відмова від такої видачі є неправомірною. У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання мають виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків є договори. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов'язків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов'язків. Відмова відповідача повернути вкладнику його кошти порушує права вкладника та умови укладеного між сторонами договору. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідач порушив умови договору в частині неповернення вкладу та несплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов'язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов'язань. Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно з ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст.1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном, як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. У відповідності з ч. 1, 2 ст. 8 ЦПК України, суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких дана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Згідно з ч. 1, 6 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Держава не втручається у здійснення власником права власності. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України). Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). В силу ч.ч. 1, 5 ст. 1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Розраховуючи суми процентів за договорами вкладу, суд виходить з умов договорів та отримує наступні суми. За договором №01/77504 від 24 лютого 2013 року розмір відсотків складає: 20000 (сума вкладу) грн. х 23,5 (відсотки річних) = 4700 грн. (виплата станом на 24.02.2014 року в останній день за договором) + 90,13 грн. (7днів прострочення щодо виплати вкладу станом на 03.03.2014 року - по день вимоги позивача) = 4790 грн. 13 коп. За договором №02/77504 від 18 листопада 2013 року розмір відсотків складає: 10000 (сума вкладу) грн. х 20,9 (відсотки річних)/ 370 днів (строк вкладу) х 106 днів (кількість днів до вимоги станом на 03.03.2014 року - по день вимоги позивача) = 598 грн. 75 коп. За договором №03/77504 від 28 листопада 2013 року розмір відсотків складає: 25000 (сума вкладу) грн. х 20 (відсотки річних з 1 по 90 день вкладу)/365 днів у році х 90 днів = 1232 грн. 87 коп. + 25000 (сума вкладу) грн. х 24 (відсотки річних з 91 дня по 120 день вкладу) / 365 днів у році х 6 днів (до 03.03.2014 року - по день вимоги позивача) = 1331 грн. 50 коп. Щодо посилань представника відповідача стосовно того, що з 23 квітня 2014 року ПАТ Банк «Меркурій» розпочне виплати коштів вкладникам за договорами, строк дії яких закінчився до 14 березня 2014 року та за договорами банківського рахунку через установи ПУАТ «ФІДОБАНК», то суд зазначає, що будь яких належних та допустимих доказів у підтвердження своєї заяви, представником відповідача надано не було. Крім того, з письмових пояснень ПАТ Банк «Меркурій» також вбачається, що про строки та порядок виплат вкладникам, строк дії договорів яких закінчується після 14 березня 2014 року буде оголошено додатково, що в свою чергу говорить взагалі про невизначеність строків виплати коштів за договорами банківського вкладу [PERSON] від 18 листопада 2013 року та від 28 листопада 2013 року. Крім того, відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленого цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. А у відповідності до ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справу протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з ПАТ Банк «Меркурій» грошових коштів у формі депозиту з виплатою процентів на дату повернення вкладу банківського вкладу відповідно до Договорів №01/77504 від 20.02.2013 року, №02/77504 від 18.11.2013 року, №03/77504 від 28.11.2013 року, виходячи з того, що позивач всі передбачені договором сторін умови виконав в повному обсязі, відповідач укладав договір та приймав кошти від позивача і зобов'язувався його виконати у відповідності до норм чинного законодавства, проте цього не зробив, є такими, що підлягають задоволенню. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України у разі задоволення позовних вимог з відповідача стягуються витрати, понесені позивачем та документально підтверджені. Суд задовольняє позовні вимоги про відшкодування понесених судових витрат та стягує з відповідача понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 369 грн. 31 коп., які документально підтверджені. Інша частина судових витрат в розмірі 247 грн. 89 коп., які позивач не сплатив при зверненні до суду, підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Щодо вимог [PERSON] про відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 2000 грн., то суд приходить до висновку про часткове задоволення цих вимог, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ст. 84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Згідно вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення процесуальних окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Судом встановлено, що представнику позивача - адвокату [PERSON] позивач [PERSON] здійснила виплату грошової суми відповідно до договору про надання правової допомоги №1 від 28.02.2014 року у розмірі 2000 грн. (платіжне доручення №@2PL445196 від 03.03.2014 року) (а.с.31). Згідно журналів судових засідань адвокат [PERSON] приймав участь у розгляду даної справи у двох судових засіданнях загалом 76 хвилин, що складає із розрахунку згідно вимог Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» витрат на правову допомогу та підлягає відшкодуванню - 617 грн. 12 коп. А тому суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката саме в розмірі 617 грн. 12 коп. На підставі викладеного та

Outcome: partial