Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-14 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просив стягнути з нього на його користь заборгованість за кредитним договором в сумі 29 006,47 грн., мотивуючи тим, що всупереч умов укладеного кредитного договору від 15.12.2013 року між ним та відповідачем, останній своїх договірних зобов'язань належним чином не виконує у зв'язку з чим у нього перед банком виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача в позовній заяві просив справу розглянути без його участі, не заперечив щодо винесення заочного рішення. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач був повідомлений в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, зокрема судова повістка направлялась за останнім відомим та вказаним у позовній заяві місцем його реєстрації 17.10.2016 року та 25.01.2017 року, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обов'язки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 15.12.2013 року відповідач звернувся до банку з Анкетою-заявою про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку. Цього ж дня між сторонами було укладено кредитний договір, який складається із заяви кредитора, Довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду». Відповідно до даного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 2,5 % в місяць на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем суду, слідує, що розмір кредитного ліміту відповідачу було встановлено в сумі 2 800 грн., який в подальшому не змінювався. Відсоткова ставка з вересня 2014 року була підвищена до 2,9 %, з квітня 2015 року - до 3,6 %. Умовами договору передбачено право банку на встановлення будь-якого кредитного ліміту та зміну тарифів. З січня 2014 року у відповідача почала виникати прострочена заборгованість за кредитом. Договір про відкриття кредитної лінії є одним із видів кредитного договору, а кредитна лінія - однієї із форм її кредитування, в якій у межах встановленого ліміту здійснюється видача і погашення кредиту кількома частинами (траншами). Перед укладенням кредитного договору відповідач був вільним в погодженні всіх умов кредитування в банку, з Умовами, тарифами, порядком погашення по кредиту він був ознайомлений, погодився з ними та надав свою згоду, що останні разом з його заявою складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, про що свідчить його підпис. Строк даного договору не визначений моментом пред'явлення вимоги і згідно пункту 1.1.7.12 Умов діє протягом 12 місяців з моменту його підписання. Якщо протягом цього терміну жодна зі сторін не проінформує іншу сторону про припинення дії договору, він автоматично лонгується на такий же термін. Пролонгація договору полягає у продовженні його строку зі збереженням тих умов, на яких його було укладено (якщо інше не передбачено договором), зокрема щодо самої умови про порядок пролонгації договору, які також залишаються чинними. Доказів на підтвердження того, що відповідачем подавалась заява про припинення дії договору чи закриття карткового рахунку, суду надано не було. Відповідно до пункту 2.1.1.12.11 Умов Банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов'язань в цілому або у встановленої Банком долі в разі не виконання боржником своїх боргових та інших обов'язків за цим договором. Відповідач зобов'язався погасити заборгованість за кредитом, відсотками за його користування, за перевитрати платіжного ліміту, та оплачувати комісії, а за порушення кредитної дисципліни - сплатити пеню і штраф в розмірі 500 грн. + 5% від суми позову (пп. 1.1.2.5-1.1.2.7, 2.1.1.7.6 Умов). Належним чином не виконуючи умови кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків і комісії, на день звернення позивача до суду з даним позовом загальна заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 04.09.2016 року склала 29 006,47 грн., яка включає в себе: заборгованість за кредитом - 2 781,79 грн., заборгованість по процентам за користування кредитом - 21 317,23 грн., заборгованість за пенею та комісією - 3 050 грн. та штраф - 1 857,45 грн. (500 грн. - фіксована частина, 1 357,45 грн. - процентна складова). Правильність проведеного позивачем розрахунку відповідачем не спростована, будь-яких клопотань на його спростування ним не заявлено, як і не було надано власного розрахунку, що свідчить про погодження з вказаною в позовній заяві сумою. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує умови кредитного договору, припинив погашення кредиту і відсотків та на день подачі позовної заяви до суду заборгував позивачу грошові кошти. Таким чином, невиконання відповідачем своїх договірних зобов'язань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Підстав для застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України суд не знаходить, оскільки відповідач в судове засідання не прибув, заперечень проти позову не подав та не надав суду будь-яких доказів на наявність обставин, які б мали істотне значення для вирішення справи. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, зобов'язання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. З відповідача також належить стягнути судовий збір, понесений позивачем при подачі позову.

Outcome: approved