Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-11 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала 06.10.2001 року зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], який на теперішній момент проживає разом з батьком. З 01.07.2015 року шлюбні відносини між сторонами були повністю припинені. За час шлюбу сумісно придбали плиту газову «ARDO KTLE 6640 G6 Inbox», пилосос «SAMSUNG VC-7415V», телефон «PANASONIC KX-TCD530M», телевізор «28-29 SAMSUNG CS-29M6MQQ», компютер з комплектуючими та фурнітуру, компютерний стіл «Престиж S-213 F09», ноутбук, пральну машину автомат, холодильник, мікрохвильову піч, DVD програвач з караоке, DVD диски в кількості 80 штук, планшет, телефон мобільний «SAMSUNG», смартфон сенсорний. Просила визнати за нею право власності на компютер з комплектуючими та фурнітуру, компютерний стіл «Престиж S-213 F09», мікрохвильову піч, DVD диски в кількості 40 штук, планшет, смартфон сенсорний, на інше майно визнати право власності за [PERSON] Позивачка в судовому засіданні уточнила позовні вимоги, просила визнати за нею право власності на ноутбук і DVD диски в кількості 80 штук, на інше майно визнати право власності за [PERSON] у звязку з тим, що з ним проживає їх неповнолітній син. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, не заперечував проти визнання за позивачкою права власності на DVD диски в кількості 80 штук, також вказав, що зазначене позивачкою майно придбане у період шлюбу та є сумісною власністю подружжя, але заперечував проти передачі їй побуту, яким користується їх син. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з наступних підстав. Статтею 60 СК України передбачено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута під час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є обєктом права спільної сумісної власності подружжя. Цією статтею встановлена та діє презумпція спільності майна, суть якої полягає у тому, що якщо майно було набуте за час шлюбу, то передбачається (презумується), що воно є спільним. Презумпція спільності констатує, що сторона, яка потребує віднесення придбаного у період шлюбу майна до категорії спільного, не повинна представляти ніяких доказів, а всі види майна, придбаного в період шлюбу вважаються спільними незалежно від того, включений законом той чи інший об'єкт до переліку спільного майна чи ні. Виключення того чи іншого виду майна зі складу спільності, навпаки, потребує прямої вказівки закону на те що цей вид майна є особистою (роздільною) власністю одного з подружжя. Судом встановлено, що 06.10.2001 року зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрації шлюбу серії І-НО № 432904, актовий запис № 401. Згідно свідоцтва про народження серії І-НО № 687931, 10.05.2002 року народився [PERSON], батьками якого вказані сторони по справі. У період шлюбу, що не заперечує відповідач, сторонами було придбано плиту газову «ARDO KTLE 6640 G6 Inbox», пилосос «SAMSUNG VC-7415V», телефон «PANASONIC KX-TCD530M», телевізор «28-29 SAMSUNG CS-29M6MQQ», компютер з комплектуючими та фурнітуру, компютерний стіл «Престиж S-213 F09», ноутбук, пральну машину автомат, холодильник, мікрохвильову піч, DVD програвач з караоке, DVD диски в кількості 80 штук, планшет, телефон мобільний «SAMSUNG», смартфон сенсорний. Згідно ч. 1 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Таким чином, вищевказані речі придбані у період шлюбу та є обєктом права сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Згідно зі ст. 70 СК України, у разі розподілу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Як вбачається з роз'яснень Пленуму Верховного Суду України у п. 30 постанови № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розряді спору про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» при вирішенні спору про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, суд згідно з частинами 2, 3 ст. 70 СК України в окремих випадках може відступити від засади рівності часток подружжя, враховуючи обставини, що мають істотне значення для справи, а також інтереси неповнолітніх дітей, непрацездатних повнолітніх дітей (за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування). Позивачка в судовому засіданні пояснила, що син проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні, у звязку з чим просила відступити від засад рівності часток сторін при вирішенні спору про розподіл сумісно нажитого майна на користь відповідача. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що вказана обставина має істотне значення для справи, яка розглядається судом і є підставою для відступлення від засад рівності часток сторін при вирішенні спору. Отже, позов [PERSON] підлягає задоволенню, як обґрунтований та такий, що знайшов підтвердження в судовому засіданні. Оскільки позовні вимоги позивачки задоволені, а нею при зверненні до суду понесений судовий збір у розмірі 487,20 грн., то у порядку передбаченому ст.88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь позивачки.

Outcome: approved