Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-08 00:00:00

ТОВ «Фінансова\~компанія «Європейська\~агенція з\~повернення боргів» (надалі - ТОВ «ФК\~«ЄАПБ») звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Свої вимоги мотивував тим, що між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] були укладені кредитні договори № 355720759 від 16.04.2015 та №453654496 від 17.12.2014, згідно яких останній отримав кредит у сумі 3198,00 грн та 12600,00 грн відповідно із строком повернення 48 місяці, сплатою відсотків за кредитом. Відповідно до договору відступлення прав вимоги №20170714 від 14.07.2017 року ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» відступило, а ТОВ «ФК «ЄАПБ» прийняв право вимоги за кредитними договорами, зокрема і за кредитними договорами, укладеними з відповідачем. Відповідно до вказаного договору позивач набув право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором № 355720759 від 16.04.2015 в сумі 8037,33 грн, з яких: 3198 грн - заборгованість по тілу кредиту, 759,44 грн заборгованість по відсотках річним, 2480,89 грн заборгованість по щомісячним відсоткам (плата за кредит), 1599 грн - пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, та за кредитним договором №453654496 від 17.12.2014 в сумі 28193,50 грн, з яких: 11666,41 грн - заборгованість по тілу кредиту, 2770,41 грн заборгованість по відсотках річним, 7456,68 грн заборгованість по щомісячним відсоткам (плата за кредит), 6300 грн - пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору. Вказана сума заборгованості не погашена ні на рахунок попереднього кредитора, ні на рахунок позивача. Вищевикладене й стало підставою для звернення до суду із вимогами про стягнення з відповідача вказаної заборгованості за кредитними договорами № 355720759 від 16.04.2015 та №453654496 від 17.12.2014 та судового збору. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 07.11.2018 відкрите спрощене позовне провадження в справі з викликом осіб за ініціативою суду. Відповідач подав відзиву на позов, яким просив відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що невідомі особи підписали договори від його імені, заволоділи коштами у зв`язку з чим він звернувся до правоохоронних органів (а.с.111-112, т.1). Представником позивача надана відповідь на відзив, в якій вказує, що поданий відзив не відповідає вимогам ст.178 ЦПк України, а також зазначає, що відзив не містить жодних доказів, які б мали істотне значення для правильного вирішення спору (а.с.132-134, 155-156 т.1). Відповідачем подані заперечення на відповідь, в яких останній вказує на недійсність кредитних договорів, на не підписання відповідачем цих договорів та на безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, а також просив застосувати строк позовної давності (а.с.173-178, 183-184, т.1) Зустрічна позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» про визнання недійсним кредитних договорів повернута позивачеві ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 05.12.2018 (а.с.151, т.1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2019 відмовлено в задоволенні клопотання про об`єднання справ №127/26861/18 та №127/31418/18 в одне провадження. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14.01.2019 у позивача витребувані оригінали письмових доказів ( кредитних договорів та інших доказів) (а.с.189, т.1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 29.01.2019 в справі призначена судова почеркознавча експертиза та зупинене провадження в справі (а.с. 246, т.1). Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 17.07.2019 провадження в справі поновлене. Представник позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» у судове засідання не з`явився, однак подав до суду письмове клопотання про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав повністю та просив їх задовольнити з підстав, зазначених в позові. Представник відповідача в судовому засіданні підтримав заперечення, просив застосувати строк позовної давності та в позові відмовити. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом установлено наступні фактичні обставини справи, яким відповідають правовідносини, врегульовані нормами ст. ст. 512, 514, 516, 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України. Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти; кредитний договір укладається у письмовій формі. Згідно ст. ст. 526, 530 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу; якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти; розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно положень ч.1 ст. 546 ЦК України та ст. 549 ЦК України, виконання зобов`язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою чи іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов`язання (п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Такими обставинами (предметом доказування) у даній справі є наявність між сторонами договірних правовідносин, що випливають з кредитного договору, та належне (неналежне) виконання сторонами своїх зобов`язань відповідно до умов кредитного договору та вимог ЦК України. Судом установлено, що 17.12.2014 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладений кредитний договір №453654496, згідно якого останній отримав кредит у сумі 12600,00 грн строком на 48 місяців та сплатою щомісячної плати за кредитом у розмірі 2,3 % від суми кредиту та 11,99 % річних. Відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки рівнозначними платежами в терміни відповідно до узгодженого між сторонами Графіку платежів. Відповідно до п.4.9 умов договору у випадку повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або внесення плати за кредитом позичальник зобов`язаний сплатити кредитодавцю пеню в розмірі 0,3 % від суми прострочення за кожний день прострочення. 16.04.2015 між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та [PERSON] укладений кредитний договір №355720759, згідно якого останній отримав кредит у сумі 3198,00 грн строком на 48 місяців та сплатою щомісячної плати за кредитом у розмірі 2,99% від суми кредиту та 11,99 % річних. Відповідач зобов`язався повертати кредит та сплачувати відсотки рівнозначними платежами в терміни відповідно до узгодженого між сторонами Графіку платежів. Відповідач, заперечував укладення ним цих договір, однак вказане твердження спростовується висновком експертів за результатами проведеної судово-технічної та почеркознавчої експертиз від 08.07.2019 за № 1584/1585/19-21, проведеної відповідно до ухвали суду від 29.01.2019. При цьому, суд відмічає, що не підписання відповідачем першої сторінки кредитного договору №355720759 від 16.04.2015 року (як встановлено висновком експертизи) при підписанні інших, які містять істотні умови договору, не дає підстав стверджувати, що такий договір між сторонами неукладений. Отже в суду відсутні підстави стверджувати, що договори не укладені. Доказів ж про те, що вказані договори є недійсними відповідач не надав. Звернення до правоохоронних органів не може буди доказом недійсності договору. Кредитор за вказаними договорами свої зобов`язання виконав, що підтверджується матеріалами справи. Відповідач свої зобов`язання за кредитними договорами не виконав. Станом на 14.07.2017 утворилась заборгованість, за кредитним договором №355720759 від 16.04.2015 в сумі 8037,33 грн, з яких: 3198 грн - заборгованість по тілу кредиту, 759,44 грн заборгованість по відсотках річним, 2480,89 грн заборгованість по щомісячним відсоткам (плата за кредит), 1599 грн - пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору, та за кредитним договором №453654496 від 17.12.2014 в сумі 28193,50 грн, з яких: 11666,41 грн - заборгованість по тілу кредиту, 2770,41 грн заборгованість по відсотках річним, 7456,68 грн заборгованість по щомісячним відсоткам (плата за кредит), 6300 грн - пеня за несвоєчасне виконання умов кредитного договору. Дана сума заборгованості встановлена в судовому засіданні на підставі наявних у справі доказів. Суд звертає увагу, що відповідач доказів щодо спростування цієї суми заборгованості не надав. Посилання представника відповідача в судовому засіданні про неврахування сплачених сум при розрахунку є не обґрунтованим, зважаючи, що сплачені суми враховані в залежності від виду платежу в рахунок якого проведене зарахування ( плата, відсотки чи тіло). 14.07.2017 року між ТОВ «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» та ТОВ «ФК «ЄАПБ» укладений договір відступлення права вимоги №20170714, відповідно до якого право вимоги за вказаними кредитними договорами відступлено до позивача ( витяг з Реєстру боржників) (а.с.87-93, т.1). Відповідно до п.6.2.3 договору права вимоги переходять до нового кредитора з моменту підписання цього договору. Право вимоги це право вимоги строк виконання якого настав та право грошової вимоги, яке виникне в майбутньому. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 516 ЦК України, заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже відповідно до вказаного договору до позивача перейшло право вимоги до відповідача за кредитними договорами. Відповідачу направлялося повідомлення про відступлення на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» права вимоги за кредитними договорами, однак заборгованість не погашена. Щодо стягнення вказаної суми заборгованості з відповідача, суд враховує, що відповідач, заперечуючи щодо позову, подав заяву про застосування строку позовної давності, вказуючи на строк виконання зобов`язань за договорами. Суд звертає увагу, що поняття «строк договору», «строк виконання зобов`язання» та «термін виконання зобов`язання» згідно з приписами ЦК України мають різний зміст. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. А згідно з частиною другою цієї статті терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами, а термін - календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (стаття 252 ЦК України). Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору (частина перша статті 631 ЦК України). Цей строк починає спливати з моменту укладення договору (частина друга вказаної статті), хоча сторони можуть встановити, що його умови застосовуються до відносин між ними, які виникли до укладення цього договору (частина третя цієї статті). Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (частина четверта статті 631 ЦК України). Закінчення строку договору, який був належно виконаний лише однією стороною, не звільняє другу сторону від відповідальності за невиконання чи неналежне виконання нею її обов`язків під час дії договору. Як установлено судом строк на який видалися кредити 48 місяців, тобто за договором №453654496 від 17.12.2014 року - до 17.12.2018 року, а за договором №385454705 від 16.04.2015 - до 16.04.2019 року. При цьому, повернення кредиту, внесення плати за ним здійснюється щомісячно, за графіком платежів. Тобто поряд зі строком договору встановлені й строки виконання зобов`язань. Поняття «строк виконання зобов`язання» охарактеризовані у статті 530 ЦК України. Згідно з приписами її частини першої, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Загальна позовна давність (зокрема, до вимог про стягнення заборгованості за кредитом і процентів) встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України), а спеціальна позовна давність до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) - тривалістю в один рік (пункт 1 частини другої статті 258 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності визначається статтею 261 ЦК України. Так, за загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частина п`ята цієї статті). Оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку кредитування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. Отже, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу. У разі порушення позичальником терміну внесення чергового платежу, передбаченого договором (прострочення боржника), відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитодавець до спливу визначеного договором строку кредитування вправі заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення кредитодавця до суду, процентів, а також попередніх невнесених до такого моменту щомісячних платежів у межах позовної давності щодо кожного із цих платежів.\~Невнесені до моменту звернення кредитора до суду щомісячні платежі підлягають стягненню у межах позовної давності, перебіг якої визначається за кожним з платежів окремо залежно від настання терміну сплати кожного з цих платежів. Аналогічні висновки сформульовані Верховним Судом України, зокрема, у постановах від 06 листопада 2013 року у справі № 6-116цс13, від 19 березня 2014 року у справі\~№ 6-20цс14, від 12 листопада 2014 року у справі № 6-167цс14, від 03 червня 2015 року у справі № 6-31цс15, від 30\~вересня 2015 року у справі № 6-154цс15, від 29\~червня 2016 року у справі № 6-272цс16, від 23 листопада\~2016 року у справі № 6-2104цс16 і від 14\~грудня 2016 року у справі\~№ 6-2462цс16. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі №\~444/9519/12 (провадження №\~14-10цс18) для забезпечення прогнозованості правозастосовної практики не встановила підстав для відступлення від наведених висновків, а тому вони підлягають застосуванню до спірних правовідносин. Оскільки кредитними договорами №453654496 від 17.12.2014 року та №385454705 від 16.04.2015 передбачені щомісячні платежі (додатки до договору), тому і строк позовної давності вираховується за кожним із цих платежів. Позовну заяву направлено до суду першої інстанції 21.10.2018 року ( надійшла до суду 24.10.2018), про що свідчать матеріали справи. Отже строк позовної давності за кожним окремим платежем згідно додатків до договорів слід застосувати до платежів до 22 жовтня 2015 року, до платежів після цієї дати строк позовної давності не застосовується (22 жовтня 2015 + 3 роки = 22 жовтня 2018 року). При цьому суд звертає увагу, що позивач заявив і про дострокове повернення тієї частини кредиту, що залишилася, і нарахованих згідно зі статтею 1048 ЦК України, але не сплачених до моменту звернення до суду, процентів. Отже в межах строку позовної давності підлягає стягненню заборгованість за кредитним договором №453654496 від 17.12.2014 року в сумі в розмірі 18\~785,61 грн, з яких: 10\~346,72 грн сума заборгованості по основній сумі боргу, 2420,71 грн сума заборгованості по відсоткам, 6018,18 грн сума заборгованості по платі за управління, та за кредитним договором №355720759 від 16.04.2015 в розмірі 5530,76 грн, з яких: 2881,26 грн сума заборгованості по основній сумі боргу, 663,58 грн сума заборгованості по відсоткам, 1985,92 грн сума заборгованості по платі за управління, в цілому 24\~289,37 грн. В\~задоволенні решти\~вимог,\~в тому\~числі і\~щодо стягнення\~пені,\~яка нарахована\~станом на\~14.07.2017,\~слід відмовити,\~оскільки вказані\~вимоги заявлені\~з пропуском\~строку позовної\~давності. За викладених обставин, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь позивача суму заборгованості, розмір якої встановлений в судовому засіданні. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь Товариства з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія\~«Європейська агенція\~з повернення\~боргів» підлягає\~стягненню судовий\~збір пропорційно\~задоволеним вимогам,\~тобто 1181,26 грн судового збору. Щодо розподілу витрат пов`язаних з проведенням експертизи, то оскільки наслідки розгляду справи не обґрунтовуються висновком експертизи, в суду відсутні підстави для їх розподілу. На підставі викладеного ст. 526, 527, 530, 536, 546, 549, 550, 610-611, 625, 629, 638, 1048, 1049, 1054, 1055 ЦК України, ст. 13, 81, 141, 263-265, 268, 273, 279, 354 ЦПК України, суд

Outcome: partial