Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-06 00:00:00

У березні 2015 року ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» звернувся в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитом, в обґрунтування якого послався на те, що 09.09.2013 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №105231/31/к2, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у сумі 10500,00 (десять тисяч пятсот) гривень на споживчі потреби, а позичальник зобовязався повернути отриманий кредит не пізніше 09.09.2015 року і сплатити банку проценти в розмірі 23,7 % річних, а також виконати всі інші зобовязання та умови в строки й порядку, встановленому кредитним договором. Позивач виконав взяти на себе зобовязання за п.п.1.1,2.4.кредитного договору та 09.09.2013 року надав відповідачу кредит в сумі 10500 грн. шляхом перерахування на його поточний (картковий) рахунок, що підтверджується меморіальними ордерами №1935 та №1936 від 09.09.2013р. Проте, відповідачем було порушено вимоги п.5.2.3 кредитного договору (будь яке невиконання або неналежне вико-нання позичальником своїх зобовязань за договором). Боржнику 08.09.2014р. за вих.1178 та 23.12.2014р. за вих.2429 направлялись вимоги про порушення умов кредитного договору та дострокове повернення забор-гованості, які залишилися поза увагою відповідача. Таким чином, станом на 30.01.2015р. у відповідача існує прострочена заборгованість в розмірі 9101.74 (девять тисяч сто один) грн. 74 коп., яку він в добровільному порядку не сплачує, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. В судове засідання представник позивача не зявився, але надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю, в якій також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує /а.с.30/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, але надав суду письмову заяву про визнання позову та розгляд справи за його відсутністю /а.с.32/. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встанов-лених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно частини 1 статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст.1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позико-давець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що 09.09.2013 року між ПАТ «Акціонерний банк «Експрес-Банк» та [PERSON] укладено договір №105231/31/к2 на видачу кредиту у сумі 10500.00 грн. строком на 24 місяці, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 23.7% річних. Відповідно до умов договору банк надав відповідачу кредитні кошти в національній валюті України гривні, шляхом зарахування суми кредиту на картковий рахунок №26209805063167.0 позичальника /а.с.6-8/. Пунктом 2.4 Договору передбачено, що кредит надається шляхом безготівкового перерахування коштів на поточний рахунок Позичальника, на який здійснюється зарахування заробітної плати позичальника. Днем видачі кредиту вважається день безготівкового перерахування коштів (а.с.6). Відповідно до п.5.2.1 договору [PERSON] зобовязався використати кредит на зазначені в договорі цілі, сплачувати проценти за користування ним та інші платежі за договором, та повернути його кредитодавцеві в порядку та умовах, визначених договором. Пунктами 6.2, 6.3 договору передбачено, що у разі прострочення позичальником зобовязань з повернення кредиту та/або сплати процентів за користування та/або інших платежів згідно з умовами договору позичальник зобовязаний сплатити на користь банка пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми прострочених зобовязань за кожен день прострочки. Також п. 6.4 договору передбачений штраф в розмірі 10% від суми кредиту за порушення п.п. 5.2.3 -5.2.5 договору. Відповідач в обумовлені кредитним договором строки своїх зобов`язань щодо сплати обовязкових пла-тежів, відповідно до графіка погашення, не виконує, у звязку з чим у нього виникла заборгованість, яка згідно розрахунку позивача станом на 30.01.2015 року складає 9 101 (девять тисяч сто одна) гривень 74 коп, із яких: сума боргу за кредитом 4368,00 гривень; прострочене тіло кредиту 2190,00 гривень; прострочена заборгованість за відсотками 1040.10 гривень; сума пені за кредитом 144.64 грн.; сума пені за відсотками 61.23 грн.; інфляційні нарахування за простроченим кредитом 176.95 грн.; інфляційні нарахування за прост- роченими відсотками 70.82 грн.; сума штрафу за порушення умов кредитного договору 1050.00 грн. /а.с.10/. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконан-ня з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання). У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обовязковим для виконання сторонами. Таким чином, оцінюючи надані позивачем докази в їх сукупності, виходячи з установленого в судовому засіданні неналежного виконання відповідачем зобовязань по кредитному договору №105231/31/к2 від 09 вересня 2013 року, суд прийшов до висновку, що предявлені позовні вимоги ґрунтуються на законі й договірних відносинах між сторонами, які прописані в кредитному договорі і є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно платіжного доручення № 76 від 20.02.2015 року вбачається, що позивач сплатив судовій збір в розмірі 243,60 гривень /а.с.5/. На підставі викладеного,

Outcome: approved