Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-27 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та відповідачем 30 серпня 2003 року зареєстрований шлюб, відділом реєстрації актів громадянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №628. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: доньку [PERSON] , [INFO] , доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини припинили у червні 2018 року. Причиною стала невідповідність характерів і поглядів на життя та людські цінності у сторін, відсутність поваги, що породжувало постійні непорозуміння та складнощі у стосунках під час сумісного життя та ведення господарства тощо. З червня 2018 року по теперішній час сторони сумісно не проживають, сумісного господарства не ведуть, збереження сім`ї позивач вважає неможливим та таким, що суперечить її інтересам та інтересам дітей. Ухвалою суду від 27.09.2018 року по справі відкрито провадження в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 08.11.2018 року. 08.11.2018 року по справі проведено підготовче судове засідання, справу призначено до розгляду на 13.12.2018 року. 13.12.2018 року в зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальній справи, розгляд справи відкладено на 23.01.2019 року. 23.01.2019 року в зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 27.02.2019 року. 27.02.2019 року за клопотанням відповідача [PERSON] розгляд справи відкладено на 18.03.2019 року. 18.03.2019 року сторонам надано термін на примирення строком на два місяця, провадження у справі зупинено, до закінчення строку на примирення. 28.05.2019 року за клопотанням відповідача [PERSON] продовжено строк на примирення, розгляд справи призначено на 02.07.2019 року. 02.07.2019 року за клопотанням відповідача, в зв`язку з перебуванням в м.Дніпро, розгляд справи відкладено на 25.07.2019 року. 25.07.2019 року за клопотанням відповідача, в зв`язку з відрядженням в м.Київ, розгляд справи відкладено на 24.09.2019 року. 24.09.2019 року в зв`язку з перебуванням судді в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженню №212/6273/17, розгляд справи відкладено на 10.10.2019 року. 10.10.2019 року за клопотанням відповідача, в зв`язку з перебуванням в м.Дніпро, розгляд справи відкладено на 01.11.2019 року. 15.11.2019 року в зв`язку з перебуванням судді в судовому засіданні з розгляду кримінального провадження, розгляд справи відкладено на 16.12.2019 року. 16.12.2019 року відповідачем [PERSON] заявлено відвід судді Козлову Ю.В., справа передана до канцелярії суду, відповідно до вимог ст.33 ЦПК України. Провадження у справі зупинено. 19.12.2019 року провадження у справі поновлено, розгляд справи призначено на 10.01.2020. 10.01.2020 року в зв`язку з виконанням суддею обов`язків слідчого судді та розгляду клопотань, які підлягають негайному виконанню, розгляд справи відкладено на 22.01.2020 року. 22.01.2020 року в процесі розгляду справи суд постановив ухвалу про закінчення з`ясування обставин справи та перевірки їх доказами та перейшов до судових дебатів, надавши сторонам час для підготовки до судових дебатів. 23.01.2020 року відповідач [PERSON] надав письмове клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з його перебуванням на стаціонарному лікуванні в м.Дніпро. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~28.01.2020 в судовому засіданні був присутній представник відповідача [PERSON] адвокат Лісовий Д.О., який наполягав на відкладенні судового засідання з приводу поважності причини відсутності його довірителя. Однак, спираючись на п.4 ч.3 ст.223 ЦПК України суд не взяв до уваги таку позицію, яка крім іншого, з урахуванням процесуальної поведінки сторони відповідача на протязі розгляду справи була розцінена як окремий випадок перманентного зловживання процесуальними правами. Допитана в суді позивач [PERSON] пояснила, що сімейно-шлюбні відносини, між сторонами припинені в червні 2018 року, з цього часу сторони сумісно не проживають, сумісного господарства не ведуть, та поновлювати взаємовідносини наміру вона не має через те, що це повністю протиричить її волі. На протязі всього розгляду справи вона неодноразово письмово підтверджувала саме таку позицію, щодо питання відновлення сім`ї. Вона категорично і беззаперечно наполягала на розірванні шлюбу. Вважала позицію відповідача необґрунтованою та такою, що має на меті штучне затягування процесу, наполягала на тому, що такий стан речей неприпустимий та є формою тиску на неї задля примусу продовження відносин, які обтяжливі для неї та пригнічують її. Зауважила, що на протязі всього розгляду справи відповідач постійно чинив на неї психологічний тиск, інколи висловлював погрози, поводив себе агресивно. \~ \~ \~ \~ Просила після розірвання шлюбу змінити їй прізвище на дівоче - « [PERSON] » та стягнути з відповідача понесенні при зверненні до суду витрати у вигляді судового збору. На останнє судове засідання 28.01.2020 року позивач [PERSON] не з`явилась, надала письмове клопотання про розгляд справи за її відсутності та звернення до суду в дебатах в письмовій формі, на позовних вимогах наполягала в категоричній формі. Присутній в судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Лісовий Д.О., просив в задоволенні позову відмовити, наполягав на позиції свого довірителя, щодо збереження сім`ї. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ Суд, вивчивши матеріали справи, проаналізувавши обставини справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню. Згідно свідоцтва про реєстрацію шлюбу, позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 30 серпня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №628, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб, яка міститься в матеріалах справи. Від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтва про народження. Відповідно до положень ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Згідно до ч.3, 4 ст.56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки встановлені законом. Статтею 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Твердження відповідача про можливість подальшого спільного життя сторін як подружжя і збереження сім`ї, суд вважає необґрунтованими, оскільки перебування особи в шлюбі може відбуватися за вільною згодою особи, а примушування до шлюбу є не допустимим. Судом неодноразово надавався сторонам строк на примирення, однак зазначені заходи результату не принесли. В процесі розгляду справи позиція позивача тільки посилилась з точки зору категоричності, якщо з початку позивач ще погоджувалась на якісь заходи щодо примирення, то в подальшому її позиція стала беззаперечною і не зважати на це суд не може. Суд схиляється до думки, що намагання зберегти шлюб зі сторони відповідача повинні були виявлятися дещо у інший спосіб ніж це можна було спостерігати в судовому засіданні (намагання психологічного впливу на позивача, агресивна поведінка відповідача з постійним порушенням порядку в залі судового засідання, відсутність належного реагування на зауваження головуючого, що саме по собі стало причиною винесення судом ухвали про повну відеофіксацію технічними засобами судового процесу). Враховуючи те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та правам, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Таким чином, при розірванні шлюбу особа, яка змінила прізвище при державній реєстрації шлюбу, визначає для себе чи далі іменуватися цим прізвищем або відновити дошлюбне прізвище. Позивачка у зв`язку з реєстрацією шлюбу змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Враховуючи вимогу позивача, суд вважає можливим змінити їй прізвище на дівоче « [PERSON] ». Згідно ч.2\~ст.114 Сімейного Кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Позивач також просить стягнути на її користь з відповідача понесені неї витрати по сплаті судового збору в розмірі 704,80 гривень Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, отже з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved