Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-10 00:00:00

У вересні 2015 року позивач ПАТ «СК «Провідна»» звернувся до суду із позовом, яким просив стягнути з відповідача на відшкодування шкоди в поряду регресу кошти в сумі 11 334 грн. 23 коп. з підстав, передбачених ст..ст.993,1166,1191 ЦК України та ст.ст.33,38 Закону України « «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та на їх обґрунтування пояснив, що 23.09.2013 року між ПАТ «СК «Провідна»» та відповідачем [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів у формі полісу, за умовами якого застраховано транспортний засіб - автомобіль «Мерседес» д.н.з. [NUMBER]. 26.06.2014 року на перехресті просп. Героїв Сталінграду - Мате Залки в м.Києві сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Мерседес», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], та автомобіля «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON], унаслідок чого було пошкоджено транспортний засіб «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER].Постановою Оболонського районного суду м.Києва від 18.07.2014 року відповідача [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України та притягнуто до адміністративної відповідальності.Власник транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] звернувся до ПАТ «СК «Провідна»» із заявою про страхову виплату, в результаті чого позивачем було здійснено страхову виплату в сумі 11 334 грн. 23 коп. Як на підставу необхідності стягнення з відповідача виплаченої страхової суми в порядку регресу представник позивача посилався на не повідомлення відповідачем ПАТ «СК «Провідна»» відповідною заявою про факт ДТП у передбачений договором страхування триденний термін. Відповідач у судовому засіданні 19.10.2015 р. позовні вимоги не визнав та просив у задоволенні позову відмовити з мотивів його безпідставності та не обґрунтованості. Аналогічну позицію підтримала у судовому засіданні представник відповідача [PERSON] Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи та документи, судом встановлено наступні обставини та правовідносини, які їх регулюють. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] 26.06.2014 року близько 16.10 год., керуючи автомобілем «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] та рухаючись в м.Києві на перехресті просп. Героїв Сталінграду - вул. Мате Залки, в порушення вимог п.10.1 ПДР при зміні напрямку руху не переконався, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем «Фольксваген» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Відповідно до постанови Оболонського районного суду міста Києва від 18.07.2014 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КпАП України, та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с.12). Відповідно до положень ч.ч. 2, 3 ст. 61 ЦПК України - обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Транспортний засіб «Мерседес» д.н.з. [NUMBER] було застраховано згідно з полісом №АС/ 4247833 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, укладеним 23.09.2013 року між позивачем ПАТ «СК «Провідна»» та відповідачем [PERSON] Позивачем ПАТ «СК «Провідна»» 27.02.2015 року було здійснено страхову виплату власнику транспортного засобу «Фольксваген», д.н.з. [NUMBER] [PERSON] в сумі 11 334 грн. 23 коп. (а.с.28). Як на підставу необхідності стягнення з відповідача виплаченої страхової суми в порядку регресу представник позивача посилався на не повідомлення відповідачем ПАТ «СК «Провідна»» відповідною заявою про факт ДТП у передбачений договором страхування та ст. 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» триденний термін. Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст.15 ЦК України - кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) - страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. Із внесенням Законом України від 17.02.2011 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо дорожньо-транспортних пригод та виплати страхового відшкодування» змін у статтю 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» було розширено перелік обов'язків учасників ДТП, у зв'язку з чим обов'язок вжиття заходів для невідкладного, але не пізніше трьох робочих днів повідомлення страховика про настання ДТП був викладений уже в підпункті 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Проте, вказані зміни, що стосуються нумерації зазначеного підпункту, до підпункту «ґ» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 статті 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у якому міститься відсилання на відповідні номери пунктів та підпунктів статті 33 цього Закону щодо строків та умов обов'язкового повідомлення страховика про настання ДТП, внесені не були. Відповідно до підпункту 33.1.4 пункту 33.1 статті 33 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (у редакції, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) у разі настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов'язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - Моторне (транспортне) страхове бюро України), повідомлення про ДТП установленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов'язок, він має підтвердити це документально. Отже, наведеними правовими нормами встановлено обов'язок особи невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання ДТП, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування, письмово повідомити страховика про настання ДТП. Такий обов'язок установлений законодавством для надання страховику можливості перевірити обставини ДТП власними силами і запобігти необґрунтованим виплатам. У даному випадку факт настання страхового випадку ніким не оспорюється. Він зафіксований правоохоронними органами (а.с.13-15); відповідач, як особа, винна в ДТП, притягнутий до адміністративної відповідальності (а.с.12). Сам позивач його визнав, добровільно сплативши страхове відшкодування (а.с.28). Тому сам по собі факт неповідомлення відповідачем страховику про настання страхового випадку не може бути покладений в основу ухвалення рішення, яке в своїй основі мусить базуватись на загальних положеннях про відшкодування збитків у позадоговірних зобов'язаннях, адже регресні зобов'язання входять до групи позадоговірних, тому спори з них мають вирішуватись у загальному порядку відшкодування збитків. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України від 16.09.2015 року у справі №6-284цс15. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, зважаючи на те, що обов'язок по доведенню обставин справи покладено на кожну із сторін, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення суми страхового відшкодування в порядку регрессу з відповідача на користь позивача. Відповідно до ст. 88 ч. 1 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З огляду на відхилення позовних вимог судові витрати стягненню з відповідача не підлягають. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed