Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про стягнення коштів. У своєму позові [PERSON] просить стягнути з ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» грошові кошти в сумі 43074 грн. та витрати з оплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. В обґрунтування позовних вимог [PERSON] посилається на те, що 17 липня 2015р. він уклав з відповідачем договір фінансового лізингу №000103, відповідно до умов якого лізингова компанія взяла на себе зобов'язання придбати у власність предмет лізингу - автомобіль марки Geely моделі МК cross модифікації basic plus і передати у користування позивача на строк та на умовах, передбачених договором. Позивачем було сплачено адміністративний внесок в розмірі 18790 грн. та авансовий внесок в розмірі 60710 грн., при цьому відповідач повинен був виконати умови договору та протягом тижня передати предмет лізингу. Разом з тим, в порушення умов договору, відповідач свої зобов'язання не виконав, що стало підставою для розірвання сторонами договору лізингу. На звернення позивача щодо необхідності повернення сплачених за договором платежів, відповідач повідомив про можливість отримання лише частини коштів в розмірі 36426 грн., а залишок коштів в розмірі 43074 грн. повернути відмовився, що на думку позивача є незаконним та свідчить про те, що зазначені кошти набути відповідачем без достатніх правових підстав. За наведених обставин вважає дії ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» протиправними та просить задовольнити позов у заявлений ним спосіб. В судове засідання позивач не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» в судове засідання не з'явився, про час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 17 липня 2015р. між [PERSON] та ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» було укладено договір фінансового лізингу №000103. За умовами вказаного договору, ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» взяло на себе зобов'язання придбати предмет лізингу - автомобіль марки Geely моделі МК cross модифікації basic plus і передати у користування позивача на строк та на умовах, передбачених договором.. На виконання вищевказаного договору [PERSON] сплатив ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто » адміністративний внесок в розмірі 18790 грн. та авансовий внесок в розмірі 60710 грн. Звертаючись до суду з позовом про стягнення коштів, [PERSON] зазначав, що відповідачем були порушені умови договору, що стало підставою для його розірвання, однак, кошти, внесені позивачем не повернув, що свідчить про те, що зазначені кошти набути відповідачем без достатніх правових підстав і відповідно до положень ст. 1212 Цивільного Кодексу України підлягають поверненню.. Разом з тим, суд не може погодитись з доводами позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 806 ЦК України, за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов'язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). Особливості окремих видів і форм лізингу встановлюються законом. Статтею 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що відносин, що виникають у зв'язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями ЦК України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов'язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі), що передбачено ч.2 ст.1 Закону України «Про фінансовий лізинг». Сторонами у спірних правовідносинах укладено правочин - договір фінансового лізингу в письмовій формі, який підписаний його учасниками та скріплений печаткою, отже при його укладенні були дотримані загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, відповідно до ст.ст. 202, 203 ЦК України. На підставі заяви позивача [PERSON] від 29.07.2015 договір фінансового лізингу було розірвано сторонами. Відповідно до п.12.1 договору лізингоодержувач який сплатив адміністративний платіж, частково або повністю сплатив авансовий внесок та не отримав транспортний засіб, має право розірвати даний договір за власним бажанням, про що має повідомити лізингодавця у письмовій формі з чітким волевиявленням щодо розірвання договору, шляхом направлення відповідного листа рекомендованою кореспонденцією на адресу лізингодавця та надати реквізити особистого банківського рахунку для здійснення такого повернення. У строк, встановлений чинним законодавством, лізингодавець розглядає заяву лізингоодержувача та надає письмову відповідь, в якій повідомляє про розірвання договору та про наслідки його розірвання. В такому випадку поверненню підлягає 60% від сплаченого авансового платежу та/або частини. 20.08.2015 позивачу [PERSON] було здійснено часткове повернення грошових коштів у розмірі 36426 грн., що підтверджується копією платіжного доручення (а.с.33). Відповідно до ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуто, згодом відпала. З огляду на правовідносини, які склались між сторонами, застосування до них положень ст.1212 ЦК України, є невірним розумінням закону, оскільки сторони правочину бажали його укладення та розраховували на реальне настання подій, що ним обумовлені, позивач добровільно сплатив передбачені договором лізингові платежі на рахунок відповідача, а тому відповідач набув дані кошти на достатніх правових підставах, та у спосіб, що не суперечить цивільному законодавству України. Набуття однією зі сторін зобов'язання майна за рахунок іншої сторони в порядку виконання договірного зобов'язання не є безпідставним. За наведених обставин суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до ТОВ «Лізингова компанія «Ваш Авто» про стягнення коштів є безпідставним, необґрунтованим, а тому у його задоволенні слід відмовити. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed