Jurisdiction: civil
Date: 2016-07-14 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення коштів, посилаючись на те, що 06.09.2012 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір від 06.09.2012 року. Відтак позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 22 086,99 грн. і судові витрати. Належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи позивач у судове засідання, 15 липня 2016 року, свого представника не направив. Відтак, враховуючи наявну у матеріалах справи заяву позивача про розгляд справи у його відсутність, суд вважає за можливе розглянути дану справу по суті без участі представника банку. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та день розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд, вважає за можливе розглядати справу у його відсутність та ухвалити у справі заочне рішення. Вивчивши зміст позовної заяви, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення даного позову, виходячи із такого. Як вбачається із матеріалів справи і встановлено судом, 06.09.2012 року, між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений кредитний договір від 06.09.2012 року, за умовами якого позичальником було отримано у кредит 3 500,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Підписанням заяви на отримання кредиту відповідач підтвердив ознайомлення та згоду з умовами договору, Умовами надання споживчого кредиту фізичним особам, встановленими банком. Умовами договору передбачено зобов'язання відповідача здійснювати погашення заборгованості за кредитом, відсотках та оплачувати комісії на умовах, передбачених договором. Згідно зі ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст.ст. 525, 526, 530 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином та у встановлений строк, одностороння відмова від зобов'язання не допускається. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Предметом даного позову є вимога банку про стягнення із відповідача кредитної заборгованості за вказаним кредитним договором, яка за доданим до позовної заяви розрахунком складається із 3 489,80 грн. боргу за кредитом, 14 369,24 грн. несплачених відсотків за користування кредитом, 2 700,00 грн. боргу по комісіям, 500,00 грн. фіксованої частини штрафу та 1 027,95 грн. процентної складової штрафів. Згідно з ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Водночас, заявивши даний позов, позивач не виконав, передбаченого статтею 60 ЦПК України, процесуального обов'язку із доказування належними і допустимими доказами факту надання кредиту відповідачу, розміру і періоду виникнення боргу за кредитом, відсотками і неустойкою. У ході розгляду даної справи позивачем не було надано належних і допустимих доказів, які б підтверджували факт надання відповідачу кредиту і обґрунтованості заявленого позивачем розрахунку складових кредитної заборгованості. Наведене свідчить про необґрунтованість вимог даного позову, що зумовлює відсутність правових підстав для їх задоволення. Так, у підтвердження позовних вимог позивачем було надано лише довільно складений розрахунок боргу. Водночас, зі змісту наявного у матеріалах справи розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором не можна встановити, за який період його було складено і які періоди із якими складовими у нього були включені. Разом з цим належним доказом наявності кредитної заборгованості є відповідні платіжні документи, або виписка про рух коштів на особовому рахунку позичальника, відповідні докази отримання кредиту позичальником, як то заява на отримання готівки, заява на переказ коштів на особовий рахунок та ін. Крім того, із складеного банком розрахунку заборгованості вбачається, що із 30.04.2014 року по 30.12.2015 року банк обліковує на рахунках позичальника 2 285,94 грн. поточного боргу за кредитом і 1 203,86 грн. простроченого боргу за кредитом. При цьому, на суму простроченого боргу за кредитом у розмірі 1 203,86 грн. банк із 01.09.2014 року по 31.03.2015 року застосував відсоткову ставку за кредитом у розмірі 34,80%, а із 01.04.2015 року по 30.11.2015 року - 43,20%. Водночас, за період з 31.08.2014 року по 31.12.2015 року позичальнику було нараховано 12 235,65 грн. боргу за відсотками за користування кредитом. Тобто, за 16 місяців банк у своєму розрахунку, яким він підтверджує позовні вимоги, нарахував позичальнику 12 235,65 грн. боргу за відсотками за користування кредитом у загальному розмірі 3 489,80 грн., що значно перевищує суму вказаних платежів, які мали б бути нараховані банком виходячи із визначеної договором відсоткової ставки за користування кредитом у розмірі 30%, а також підвищеної відсоткової ставки за користування простроченою частиною кредиту у розмірі 34,80% і 43,20% відповідно. При цьому суд вважає доведеним наявність боргу позичальника за тілом кредиту у розмірі 3 489,80 грн. Наведене свідчить про необґрунтованість складеного банком розрахунку заборгованості позичальника, оскільки від розрахунку боргу за відсотками за періодами користування кредитом залежить і розмір нарахування боргу за неустойкою і комісіями. Відтак, необґрунтованість і недоведеність належними і допустимими засобами доказування заявлених ПАТ КБ «Приватбанк» позовних вимог зумовлює відсутність правових підстав для задоволення даного позову у частині стягнення із відповідача заявлених банком боргу за відсотками, неустойкою і комісією. На підставі зазначеного,

Outcome: partial