Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-29 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності за набувальною давністю. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у квартирі [ADDRESS] проживала та була прописана [PERSON], право власності на яку вона набула згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.02.1993 року управлінням житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради згідно розпорядження № 114 від 19.01.1993 року. 10.01.1998 року позивачем було передано [PERSON] 1500 (одну тисячу п'ятсот) доларів США, про що вона власноручно написала розписку. В подальшому вона обіцяла укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та посвідчити його у нотаріуса. [PERSON] передала позивачу правовстановлюючі документи на квартиру, позивач вселився до неї, а відповідач виїхала з квартири до свого сина в с. Кам'яні Потоки Кременчуцького району. В подальшому з нею був втрачений зв'язок, а тому належним чином оформити договір купівлі-продажу не вдалось. З січня 1998 року позивач відкрито володіє квартирою [ADDRESS]. Просив суд визнати за ним право власності на квартиру [ADDRESS], за набувальною давністю. Позивач у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомляла. Третя особа [PERSON] у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. Представник третьої особи Реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника. Покладалися на розсуд суду. Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного. Судом достовірно встановлено, що у квартирі [ADDRESS] проживала та була прописана [PERSON], право власності на яку вона набула згідно свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.02.1993 року управлінням житлово-комунального господарства Кременчуцької міської ради згідно розпорядження № 114 від 19.01.1993 року. 10.01.1998 року позивачем було передано [PERSON] 1500 (одну тисячу п'ятсот) доларів США, про що вона власноручно написала розписку. В подальшому вона обіцяла укласти з позивачем договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] та посвідчити його у нотаріуса. [PERSON] передала позивачу правовстановлюючі документи на квартиру, позивач вселився до неї, а відповідач виїхала з квартири до свого сина в с. Кам'яні Потоки Кременчуцького району. В подальшому з нею був втрачений зв'язок, а тому належним чином оформити договір купівлі-продажу не вдалось. З січня 1998 року позивач відкрито володіє квартирою [ADDRESS]. Відповідно до ч.1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. У відповідності ст. 397 ЦК України володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. У відповідності до п. 13 Постанови пленуму ВССУ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» № 5 від 07.02.2014 року можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності. Згідно п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності; володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна; володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. Згідно з п. 14 цієї ж постанови, виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved