Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

у березні 2017 р. позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, в якому просить зобов'язати Приватне акціонерне товариство «АТЕК» видати йому спеціальний ордер на жиле приміщення в кімнаті [ADDRESS]. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що на підставі спільного рішення профкому та адміністрації підприємства у зв'язку з роботою у Київському заводі «Червоний Екскаватор», на даний час це ПАТ «АТЕК», позивачу було видано для проживання в кімнаті [ADDRESS]. В позові зазначено, що позивач був заселений до гуртожитку із дотриманням вимог чинного законодавства, в установленому порядку зареєстровий і проживає в кімнаті №727 та вважає, що відповідач визнав за ним право користування даним жилим приміщенням в гуртожитку, проте спеціальний ордер на заняття жилого приміщення йому так і не було видано, незважаючи на його численні звернення. Позивач зазначає, що відсутність спеціального ордеру порушує його житлові права і є перешкодою для використання його та його сім'ї права на приватизацію житлового приміщення в майбутньому, у зв'язку з чим звернулась до суду з даним позовом для захисту своїх прав та законних інтересів. Позивач та представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали у повному обсязі, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Представник відповідача у судовому засіданні заперечувала у задоволенні позовних вимог. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, в матеріалах справи міститься клопотання представника Святошинської районної у м. Києві державної адміністрації про розгляд справи за відсутності представника та просить постановити рішення відповідно до чинного законодавства (а.с. 34, 45). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у трудових відносинах з Київським заводом «Червоний Екскаватор» з 18.07.1975 по 15.04.1999 що підтверджується копією трудової книжки (а.с. 7-11). [PERSON] зареєстрований у гуртожитку по [ADDRESS], що підтверджується відповідним записом у паспорті громадянина України та (а.с. 4). Позивачу було видано спеціальний ордер на тимчасове проживання по [ADDRESS], який на підставі постанови КМУ від 02.03.2016 №2017 про затвердження правил реєстрації місця проживання та наказу Мністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України №84 від 27.01.2015 (п.2.2, п.2.3) ТОВ «Діловий центр» просив всіх мешканців здати вказаний ордер до 28.02.2017 (а.с. 13, 14). Відповідно до положень Глави 4 ЖК єдиною підставою для вселення в гуртожиток є спеціальний ордер, який видається адміністрацією підприємства, установи, організації на підставі рішення про надання жилої площі у гуртожитку. Ордер може бути видано лише на вільне жиле приміщення. Частиною 2 ст. 128 ЖК передбачено, що жила площа в гуртожитках надається за спільним рішенням адміністрації підприємства, установи, організації та відповідного профспілкового комітету. Позивач у позові зазначив, що він був заселений разом до гуртожитку із дотриманням чинного законодавства, в установленому порядку зареєстровані в кімнаті №727 тому вважає, що відповідач визнав за ними право користування даним жилим приміщенням в гуртожитку, проте спеціальний ордер на заняття жилого приміщення позивачу так і не було видано, незважаючи на його численні звернення, однак матеріали справи не містять доказів звернення позивача до відповідача про видачу йому спеціального ордеру. Посилання позивача на те, що відсутність спеціального ордеру порушує його житлові права і є перешкодою його та його доньки на приватизацію житла, в якому вони постійно проживають є недоведеними, тому, що позивач не надав суду будь-яких доказів про те, що він звертався до компетентних органів з проханням провести приватизацію, а йому було відмовлено. У відповідності до вимог ст. 16 ЦК України та ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно із вимогами ст. 19 ЦПК України, суд розглядає у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових правовідносин. Суди розглядають вищевказані справи в порядку позовного, наказного та окремого провадження. Отже, судовому захисту підлягає лише порушене, не визнане або оспорюване право особи. Відповідно до ст. 129 ЖК України ордер видається лише на вселення і під час вселення в гуртожиток на житлову площу і діючим законодавством видача ордеру після того, як мешканці там проживали вже більш, як тривалий час, не передбачена. Позивачем також було зазначено, що йому на підставі рішення профкому та адміністрації підприємства у зв'язку із роботою надано зазначену кімнату для проживання у гуртожитку, однак вказаного рішенян ним не долучено до матеріалів справи, що супуречить вимогам ст. 81 ЦПК України. Оскільки, позивач вже давно поселений в даний гуртожиток, то відповідно до діючого житлового законодавства, можливість поселення в гуртожиток в тому разі, коли люди вже там проживають, відсутня, а беручи до уваги, що позивач в гуртожитку постійно проживає, постійно зареєстрований, позивач перебуває на квартирному обліку з членами, то і необхідності в видачі ордеру для вселення не має. Враховуючи викладене, оцінюючи у сукупності зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку про безпідставність позовних вимог та відмові у їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed