Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-29 00:00:00

ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, вказавши у позові, що 05.11.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 5512/405CLAPS, за умовами якого відповідачеві було надано кредит в національній валюті у сумі 5911,80 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 21.11.2015 року. Крім того, 26.03.2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1260/4326CLAPS, за умовами якого відповідачеві було надано кредит в національній валюті у сумі 4720,00 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом строком до 03.04.2016 року. 21 липня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20150721-Г, у відповідності до умов якого первісний кредитор відступив позивачу право вимоги до відповідача за вказаними кредитними договорами коштів, включаючи суму основного зобов*язання, плату за кредитом, пеню за порушення грошових зобов*язань та інші платежі, право на одержання яких належить первісному кредитору. Відповідно до додатку №1 до вказаного договору факторингу позивач набув права грошової вимоги до відповідача за кредитним договором №5512/405CLAPS від 05.11.2013 року в сумі 7861,76 грн., з яких 4917,19 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 519,58 грн.- заборгованість за відсотками; 545,00 грн. заборгованість за комісією, 1879,99 грн. заборгованість за пенею, та за кредитним договором № 1260/4326CLAPS від 26.03.2013 року в сумі 4987,26 грн., з яких 2874,63 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 264,91 грн.- заборгованість за відсотками; 435,00 грн. заборгованість за комісією, 1412,72 грн. заборгованість за пенею. Просять позов задовольнити та справу розглянути без участі представника позивача. Відповідач в судове засідання не зявилася, надала суду письмову заяву, в якій зазначила, що позов визнає частково у зв*язку з тим, що вона не згодна з нарахуванням комісії, а також не згодна з нарахуванням пені, яка повинна бути нарахована в межах одного року на дату звернення до суду. Просить суд застосувати строки давності по нарахуванню пені і відмовити у стягненні суми комісії. Справу розглянути за її відсутності. Відповідно до ч.2 ст. 158 ЦПК України кожна особа може заявити про розгляд справи у її відсутності. Дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05 листопада 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 5512/405CLAPS, за умовами якого відповідач отримала грошовий кредит в національній валюті у сумі 5911,80 гривень строком до 21.11.2015 року. За умовами кредитного договору (п.1.2.) за користування кредитом встановлено процентну ставку у розмірі 12,00% річних, встановлено комісію за обслуговування кредитом в сумі 109,00 гривень(а.с.25). 26 березня 2013 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 1260/4326CLAPS, за умовами якого відповідач отримала грошовий кредит в національній валюті у сумі 4720,00 гривень строком до 03.04.2016 року. За умовами кредитного договору (п.1.2) за користування кредитом встановлено процентну ставку у розмірі 12,00% річних, встановлено комісію за обслуговування кредитом в сумі 87,00 гривень(а.с.11). 21 липня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» було укладено договір факторингу № 20150721-Г, за умовами якого(додаток №1 до Договору) ПАТ «Платинум Банк» відступив ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» право вимоги коштів у відповідача за кредитними договорами №5512/405CLAPS від 05.11.2013 року та № 1260/4326CLAPS від 26.03.2013 року у зв*язку з порушенням позичальником умов договору (а.с.37-39). Відповідно до Додатку №1 заборгованість за за кредитним договором №5512/405CLAPS від 05.11.2013 року становить 7861,76 грн., з яких 4917,19 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 519,58 грн.- заборгованість за відсотками; 545,00 грн. заборгованість за комісією, 1879,99 грн. заборгованість за пенею, та за кредитним договором № 1260/4326CLAPS від 26.03.2013 року становить 4987,26 грн., з яких 2874,63 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 264,91 грн.- заборгованість за відсотками; 435,00 грн. заборгованість за комісією, 1412,72 грн. заборгованість за пенею (а.с.36). Про зміну умов кредитного договору стосовно передачі права вимоги та необхідність погашення суми заборгованості із нарахованою пенею відповідач була повідомлена листами, адресованими ПАТ «Платинум Банк» за вих. № 001151261 від 27 липня 2015р. та ТОВ ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за вих. № 001151261-1 від 27 липня 2015 р (а.с.34,35). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства. Відповідно до ч.2 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти; до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з положеннями ст.ст.10461050 вказаного Кодексу договір позики повинен у відповідних випадках укладатися у письмовій формі; позикодавець має право у відповідних випадках на одержання від позичальника процентів від суми позики; позичальник зобов'язаний повернути позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ст.1052 ЦК України у разі невиконання позичальником обовязків, встановлених договором позики, щодо забезпечення позики, позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення позики та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу. Предметом договору факторингу відповідно до положень ч.1 ст. 1078 ЦК України може бути право грошової вимоги, строк платежу за якою настав(наявна вимога) , а також право вимоги, строк платежу за якою виникне в майбутньому (майбутня вимога). Відповідно до ч.2. зазначеної статті майбутня вимога вважається переданою фактору з дня виникнення права вимоги до боржника. Якщо передання права грошової вимоги обумовлене певною подією, воно вважається переданим з моменту настання цієї події. Договір факторингу, за яким передано право грошової вимоги, укладено до закінчення строку дії кредитного договору( майбутня вимога) у зв*язку невиконанням боржником зобов*язань за договором. Строк дії договору №5512/405CLAPS від 05.11.2013 року обумовлено 36 платіжними періодами (п.1.7 договору). Відповідно до п. 1.2. кредитного договору остання сума кредиту мала бути погашена у 21.11.2016 року (а.с.25). Строк дії договору № 1260/4326CLAPS від 26.03.2013 року року обумовлено 36 платіжними періодами (п.1.2 договору). Відповідно до п. 1.2 вказаного договору остання сума кредиту мала бути погашена 03.04.2016 року (а.с.11). Статтею 1082 ЦК України закріплено, що боржник зобов'язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Відповідно до повідомлень від 27.07.2015 року відповідач була повідомлена кредитодавцем та фактором про зміну кредитора за цим договором та розмір заборгованості за кредитними договорами у сумі 7861,76 гривень та в сумі 4987,26 гривень відповідно (а.с.34,35). Отже, суд приходить до висновку, що відповідач порушила взяті на себе зобов'язання за кредитними договорами щодо повернення кредитів, тому відповідно до умов кредитних договорів та договорів факторингу позивач має право на стягнення з відповідача заявленої заборгованості. Разом з тим, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанова від 16.11.2016 року у справі № 6-174цс16, положення пунктів 22, 23 статті 1, статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів» з подальшими змінами у взаємозвязку з положеннями частини четвертої статті 42 Конституції України треба розуміти так, що їх дія поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору. Відповідно до пункту 3.6 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою правління Національного банку України від 10\~травня 2007 року №\~168, банки не мають права встановлювати платежі, які споживач має сплатити на користь банку за дії, які банк здійснює на власну користь (ведення справи, договору, облік заборгованості споживача тощо), або за дії, які споживач здійснює на користь банку (прийняття платежу від споживача, тощо), або що їх вчиняє банк або споживач з метою встановлення, зміни або припинення правовідносин (укладення кредитного договору, внесення змін до нього, прийняття повідомлення споживача про відкликання згоди на кредитного договору тощо). Враховуючи те, що обслуговування кредиту є супутньою послугою, за надання якої можливе встановлення комісії, а встановивши в кредитному договорі сплату щомісячної комісії за обслуговування кредиту, відповідач не зазначив, які саме послуги за вказану комісію надаються позивачу. При цьому відповідач нараховував, а позивач сплатив комісію за послуги, що супроводжують кредит, а саме за компенсацію сукупних послуг банку за рахунок позивача, що є незаконним. Тому суд приходить висновку, що вимога позивача про стягнення з відповідача комісії за користування кредитом в сумі 545,00 грн. за кредитним договором за №5512/405CLAPS від 05.11.2013 року та в сумі 435,00 грн. за кредитним договором за № 1260/4326CLAPS від 26.03.2013 року є незаконною та в її задоволенні належить відмовити. Крім того, в частині нарахування пені за кредитним договором за №5512/405CLAPS від 05.11.2013 року в сумі 1879,99 грн. грн. позивачем взято період з 21.07.2014 р. по 20.07.2015р., та в частині нарахування пені за кредитним договором за № 1260/4326CLAPS від 26.03.2013 року в сумі 1412,72 грн. грн. позивачем взято період з 04.08.2014 р. по 20.07.2015р., а з позовом до суду позивач звернувся лише 22.11.2016р., що суперечить положенню п.1 ч.2 ст.258 ЦК України, згідно з яким позовна давність в один рік застосовується зокрема до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до положень ч.3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за наявністю заяви сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Тому в частині нарахування пені за період, що перевищує один рік, виходячи з дня звернення до суду і строку нарахування пені з порушенням строку давності , у стягненні заборгованості за пенею належить відмовити , виходячи із клопотання відповідача про застосування строку давності в цій частині. Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Таким чином, вимоги позивача відповідно до положень ст.ст. 512-514 ЦК України щодо обсягу переходу прав первісного кредитора є обгрунтовані. За таких обставин, на користь позивача з відповідача належить стягнути заборгованість за кредитом №5512/405CLAPS від 05.11.2013 року в сумі 4917,19 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 519,58 грн.- заборгованість за відсотками, а всього суму заборгованості, яка становить 5436,77 гривень за першим договором, та заборгованість за кредитом № 1260/4326CLAPS від 26.03.2013 року в сумі 2874,63 грн.- заборгованість за основною сумою боргу, 264,91 грн.- заборгованість за відсотками, а всього суму заборгованості за цим договором, яка становить 3139,54 гривень. Таким чином, з відповідача на користь позивача за двома договорами факторингу належить стягнути 8576,31 гривень та віднести на відповідача судові витрати , понесені позивачем у справі. На підставі викладеного та

Outcome: partial