Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-24 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], [PERSON] та ТОВ «Форвардавто-4» про визнання правочину недійсним, визнання права власності на автомобіль та повернення майна законному володільцю. Вказував, що 30.11.2012 року надав [PERSON] довіреність на право керування автомобілем [NUMBER] та вчинення юридично значущих дій, повязаних з його експлуатацією, яку скасував заявою від 06.05.2014 року, про що повідомив органи ДАІ та відповідача [PERSON], однак 20.10.2014 року довідався, що той передав автомобіль у власність іншої особи, хоча довіреність, яка на той час була скасована, не передбачала права розпорядження транспортним засобом. Як зясувалося, автомобіль був придбаний [PERSON] через ТОВ «Форвардавто-4» і зареєстрований за ним в органах ДАІ на підставі довідки-рахунку від 30.09.2014р. Просив визнати правочин недійсним та зобовязати [PERSON] повернути йому автомобіль. Заочним рішенням Іллічівського райсуду м. Маріуполя від 18.05.2015 року позов було задоволено частково, визнано недійсним договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбав спірний автомобіль та зобовязано відповідача повернути автомобіль [PERSON] Ухвалою від 06 квітня 2016 року суд скасував заочне рішення, після чого позивач уточнив заявлені вимоги та просив визнати недійсним договір купівлі-продажу, за яким [PERSON] придбав спірний автомобіль на підставі довідки-рахунку серії ВІА № 565890 від 30.09.2014 року, вилучити у нього автомобіль та повернути його у власність [PERSON], а в разі неможливості витребувати автомобіля в натурі, стягнути з [PERSON] його вартість, що становить 60000 грн. Відповідач [PERSON] заперечує проти задоволення вимог позивача, посилаючись на те, що автомобіль придбав у [PERSON], якому на підставі нотаріально посвідченої довіреності, виданої [PERSON] 30.09.2014 року, було надано дозвіл на відчуження спірного автомобіля. Регіональний сервісний центр МВС в Донецькій області, залучений до участі у справі в якості третьої особи, стверджує, що транспортний засіб перереєстровано без порушень вимог закону за [PERSON] на підставі довідки-рахунку від 30.09.2014 р. серія ВІА № 565890, виданої торгівельною організацією ТОВ «Форвардавто-4». Відповідачі [PERSON], ТОВ «Форвардавто-4», [PERSON] та [PERSON], а також третя особа без самостійних вимог - державний нотаріус [PERSON], до суду не зявились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів, зміст яких відповідно до частин 1-3, 5 ст. 203 ЦК не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно зі ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього грошову суму. Відповідно до Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 7 вересня 1998 р. N 1388, державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є, зокрема, засвідчені підписом відповідної посадової особи, що скріплений печаткою довідка-рахунок за формою згідно з додатком 1, видана суб'єктом господарювання, діяльність якого пов'язана з реалізацією транспортних засобів та їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери (п. 8). Перереєстрація транспортних засобів проводиться у разі отримання свідоцтва про реєстрацію замість утраченого або не придатного для користування, зміни їх власників, місця стоянки, місцезнаходження або найменування власників - юридичних осіб, місця проживання або прізвища, імені чи по батькові фізичних осіб, які є власниками транспортних засобів, а також у разі зміни кольору, переобладнання транспортного засобу чи заміни кузова, інших складових частин, що мають ідентифікаційні номери. При перереєстрації транспортних засобів у разі зміни їх власників зняття з обліку таких транспортних засобів не проводиться (п. 33). У разі перереєстрації транспортного засобу свідоцтво про реєстрацію підлягає заміні на загальних підставах (п. 39). Згідно з Порядком здійснення оптової та роздрібної торгівлі транспортними засобами та їх складовими частинами, що мають ідентифікаційні номери, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2009 р. N 1200, від громадян України на комісію приймаються транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, зареєстровані або зняті з обліку в Державтоінспекції, або машини, зняті з обліку в Держсільгоспінспекції, для їх подальшої реалізації за наявності паспорта громадянина України чи тимчасового посвідчення громадянина України, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (технічного паспорта) або свідоцтва про реєстрацію машини, свідоцтва про спадщину, рішення суду або довідки на складову частину, що має ідентифікаційний номер, виданої Державтоінспекцією або Держсільгоспінспекцією (п. 43). На продані транспортні засоби та їх складові частини, що мають ідентифікаційні номери, комісіонер видає покупцеві стосовно транспортних засобів, облік яких ведеться Державтоінспекцією, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу (технічний паспорт), а також на зняті з обліку транспортні засоби номерні знаки для разових поїздок. Крім зазначених документів, також видається сервісна книжка (гарантійний талон), довідка-рахунок, розрахунковий документ, який посвідчує факт купівлі транспортних засобів (п. 44). Правовідносини, що виникають з представництва регулюються нормами глави 17 ЦК, згідно з якими представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства. (ст. 237). Правочин, вчинений представником, створює, змінює, припиняє цивільні права та обов'язки особи, яку він представляє (ст. 239). Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Довіреність на вчинення правочину представником може бути надана особою, яку представляють (довірителем), безпосередньо третій особі (ст. 244). Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин (ст. 245). Посвідчення довіреностей, припинення та скасування довіреностей здійснюється відповідно до Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595, згідно з п. 7 гл. 4 якого посвідчені нотаріусами довіреності, а також передоручення за ними, припинення їх дії підлягають обов'язковій реєстрації в Єдиному реєстрі довіреностей у порядку, установленому Положенням про Єдиний реєстр довіреностей, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 28.12.2006 № 111/5, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.12.2006 за № 1378/13252. За повідомленням управляння ДАІ ГУ УМВС України в Донецькій області автомобіль зареєстровано на нового власника на підставі довідки-рахунку ВІА № 565890, виданої 30.09.2014р. ТОВ «Форвардавто-4», яка була оформлена торгівельною організацією без попереднього зняття транспортного засобу з обліку (т. 1 а.с. 58, 59). За даними Регіонального сервісного центру МВС в Донецькій області автомобіль марки ЗАЗ TF698 ЗНГ, 2010 року випуску, шасі (кузов) № Y6DTF698KA0238065, реєстраційний номер [NUMBER] було зареєстровано на нового власника на підставі довідки-рахунку ВІА № 565890, виданої 30.09.2014р. ТОВ «Форвардавто-4». Станом на 30.09.2014 року будь-які обмеження (розшук, арешт, угон, контроль, відміна доручення) були відсутні (т. 2 а.с. 73, 74, 75, 76, 77, 155). Відповідач надав до суду засвідчену печаткою ТОВ «Форвардавто-4» фотокопію довіреності (бланк НАА 875544), посвідченої державним нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори [PERSON] 30 вересня 2014 року та зареєстрованої у реєстрі за № 1-1771, за змістом якої [PERSON] уповноважив [PERSON] та/або [PERSON] експлуатувати, керувати та розпоряджатися належним йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії САА № 815574, виданого РЕВ 6-го МРЕВ м. Горлівка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 06.07.2010 року, автомобілем марки ЗАЗ TF698 ЗНГ, 2010 року випуску, шасі (кузов) № Y6DTF698KA0238065, реєстраційний номер [NUMBER], зареєстрованого РЕВ 6-го МРЕВ м. Горлівка УДАІ ГУМВС України в Донецькій області 06.07.2010 року, надавши їм право представляти його інтереси в органах ДАІ, а також в будь яких інших установах, підприємствах, організаціях, незалежно від їх підпорядкування і форм власності, з усіх без винятку питань, повязаних з розпорядженням та експлуатацією цього транспортного засобу, зняти його з обліку в органах ДАІ, здати номерні знаки, поставити на облік в органах ДАІ, слідкувати за технічним станом і робити поточний та капітальний ремонт транспортного засобу, проходити технічний огляд, змінювати вузли та агрегати, встановлювати та демонтувати газове обладнання, від його імені подавати та отримувати заяви, будь-які довідки та документи, у разі необхідності отримувати дублікат реєстраційного документу, укладати від його імені усі угоди, передбачені законом: купівлі-продажу, міни, закладу, оренди, передачі в позичку, отримати належні йому від продажу або оренди гроші, укладати страхові угоди, та ін. Строк дії довіреності до 13 вересня 2024 року (т. 2 а.с. 26). Таким чином, [PERSON] у встановленому законом порядку набув право власності на спірний автомобіль, яке за правилами ч. 2 ст. 328 ЦК України вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За нормами ст. ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна з яких зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Водночас статтею 204 ЦК України встановлена презумпція правомірності правочину, яка означає, що обовязок доказування у справах про визнання правочину недійсним покладається на позивача. Твердження позивача про те, що він не видавав довіреність, на підставі якої до [PERSON] перейшло право власності на спірний автомобіль спростовується посвідченою торгівельною організацією фотокопією зазначеної довіреності та повним витягом з Єдиного реєстру довіреностей, з якого вбачається: на бланку НАА 875544 30.09.2014 року державним нотаріусом Сніжнянської державної нотаріальної контори [PERSON] виготовлена та посвідчена довіреність; номер у реєстрі нотаріальних дій 1-1771; особа яка видала довіреність на розпорядження транспортним засобом [PERSON], ідн [NUMBER]; представник - [PERSON], [PERSON], майно - транспортний засіб, автомобіль легковий, серійний номер Y6DTF698KA0238065, номер державної реєстрації АН1180НС, опис: ЗАЗ TF698 ЗНГ, 2010 року випуску (т. 2 а.с. 110). Відомості Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, за якими зазначений бланк був використаний державним нотаріусом [PERSON] для посвідчення перекладу та списаний 06.10.2014 року (т. 2 а.с. 80) для вирішення питання щодо дійсності оспорюваного у цій справі правочину вирішального значення не мають, оскільки згідно з положеннями Глави 11 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріальна дія вважається вчиненою з моменту внесення про це запису до реєстру для реєстрації нотаріальних дій (п. 2). Запис у реєстрі для реєстрації нотаріальних дій є доказом вчинення нотаріальної дії (п. 3). Натомість питання щодо достовірності відомостей про витрачання бланків, внесених реєстратором до Єдиного реєстру спеціальних бланків нотаріальних документів, знаходиться в площині професійної діяльності нотаріуса, сумлінного здійснення ним діловодства і може стати підставою для притягнення нотаріуса до того чи іншого виду юридичної відповідальності, однак не впливає на дійсність належним чином посвідченого та внесеного до реєстру для реєстрації нотаріальних дій правочину. Заява позивача про недопустимість використання для доказування обставин даної справи копії довіреності, за якою був відчужений спірний автомобіль, є непереконливою. Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу. Судом у цій справі за клопотанням позивача були здійсненні усі доступні йому заходи щодо одержання оригіналу довіреності, які виявилися безуспішними. Намагання позивача перекласти обовязок надання оригіналу зазначеного документа на відповідача [PERSON] є необґрунтованою, оскільки вимога про надання оригіналу документа може бути звернена тільки до особи, яка ним володіє або за обставинами справи повинна була чи могла ним володіти, про що не можна вести мову стосовно [PERSON], який надав максимум документів, які зміг одержати за зверненням до ТОВ «Форвардавто-4». За таких обставин підстави для визнання посвідченої торговельною організацією фотокопії довіреності, яка за всіма реквізитами співпадає з даними Єдиного реєстру довіреностей, недопустимим доказом в розумінні ст. 59 ЦПК України, відсутні. Твердження позивача про те, що підпис на довіреності належить не йому, судом не приймається, оскільки не може бути належним чином перевірене. Посилання позивача на те, що посвідчення довіреності в м. Сніжному і продаж автомобіля в м. Маріуполі відбулися в один день є непереконливим, оскільки з просторово-часової точки зору можливість вчинення цих правочинів протягом одного дня не виключається. Таким чином, у супереч вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України позивачем не надано належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження недійсності правочину та спростування заперечень відповідача, у звязку з чим позов не підлягають задоволенню. Позивачем при зверненні до суду сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн. (т. 1 а.с. 2, 5). У подальшому позивач уточнив позовні вимоги та просив, поміж іншим, у разі неможливості повернення автомобіля в натурі, стягнути з [PERSON] його вартість у сумі 60000 грн.. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011 року (зі змінами) за подання позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати. З урахуванням положень ст. ст. 79, 80, 88 ЦПК України, п. 15 Постанови пленуму ВССУ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» № 10 від 17.10.2014 р., ст. 6 Закону України Про судовий збір сума недоплаченого позивачем судового збору після уточнення позовних вимог дорівнює 112,80 грн. (1% від 60000 487,20 = 112,80 грн.), яка підлягає стягненню з позивача в дохід держави.

Outcome: approved