Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] (Позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» (Відповідач, ПАТ «ВіЕйБі банк») про стягнення грошових коштів за договором депозиту. Позов мотивовано тим, що 07.05.2013 року між Позивачем та Відповідачем був укладений Договір банківського вкладу «Англійський «Постійний» № 579152/2013, згідно якого сума початкового вкладу складає 316 000,00 грн., на строк 24 місяці, з щомісячною виплатою процентів. Згідно п.1.7. Договору дата вимоги Вкладником вкладу - 07 травня 2015 року. Позивач 07.05.2013р. за платіжним дорученням перерахував на рахунок Банку грошові кошти в повному обсязі. Станом на 7 травня 2015 року на рахунок-кореспондент (вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат») [NUMBER] не було перераховано відсотків за збереження Вкладу та суми самого вкладу. Банк умови Договору не виконав, а саме не повернув грошові кошти у сумі 316 000,00 грн. на рахунок-кореспондент вкладника у вказаний у Договорі строк, чим порушив умови Договору. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015р. № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку». За результатом розгляду поданого позивачем індивідуального звернення, 25.09.2015р. Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, грошовим переказом було перераховано належну позивачу суму гарантованого відшкодування за вкладом в ПАТ «ВіЕйБі Банк» в сумі 200 000,00 грн. Отже, станом на 11.03.2016р. основна заборгованість відповідача перед Позивачем за Договором банківського вкладу «Англійський «Постійний» № 579152/2013 від 07.05.2013р. складає 116 000,00 грн., а станом на 20.03.2015р. заборгованість Відповідача за відсотковою ставкою 24% річних від суми вкладу складає 141 779,00 грн. Враховуючи вищевикладене, Позивач просив стягнути з ПАТ «ВіЕйБі Банк» на свою користь суму основного боргу у розмірі 116 000,00 грн., 24% річних від суми вкладу - 141 779,00 грн., а всього 257 779,00 грн. Відповідач подав суду заперечення на позовну заяву (а.с.19-20), в яких зазначив, що відповідно до постанови правління Національного банку України від 19.03.2015р. № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015р. № 63, згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015р. по 19.03.2016р. включно. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016р. № 213 продовжений строк здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» строком на два роки до 19.03.2018 року включно. 03 листопада 2015 року Позивачу було виплачено кошти в сумі 200 000,00 грн. під час ліквідації, які виплачені банком-агентом згідно реєстру грошових коштів в межах гарантованої суми, отже фондом гарантування вкладів фізичних осіб була повернута Позивачу сума вкладу в граничних розмірах відшкодування. 26.03.2015р. в офіційному друкованому органі-газеті «Голос України» № 54 (6058) було опубліковано оголошення про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку та призначення уповноваженої особи Фонду. Всупереч вимогам ст. 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Позивач не заявив уповноваженій особі Фонду про свої вимоги до банку, відтак згідно ст. 49 вказаного Закону вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційні процедурі не підлягають і вважаються погашеними. В судовому засіданні представник Позивача - [PERSON] позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник Відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду клопотання, в якому просив проводити розгляд справи за його відсутності (а.с.23). Вислухавши пояснення представника Позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов'язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Так, у судовому засіданні достовірно встановлено, що 07 травня 2013 року між [PERSON] (Вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський Акціонерний Банк» (ПАТ «ВіЕйБі Банк», Банком) було укладено договір банківського вкладу «Англійський «Постійний» № 579152/2013 (в національній валюті України) (а.с.12), предметом якого було розміщення Вкладником в Банку строкового вкладу на умовах депозитного продукту «Англійський «Постійний» в національній валюті України на строк 24 місяці, з дня укладення договору, з щомісячною виплатою процентів. Відповідно до п.1.1., 1.3., 1.5. для обліку вкладу Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок [NUMBER], код банку 380537. Сума початкового вкладу 316 000,00 грн. зі ставкою процентів в розмірі 24% річних. Мінімальна сума вкладу - 5 000,00 грн. (п.1.4.). Пунктом 1.2. Договору встановлено, що Банк відкриває на ім'я Вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат» [NUMBER], код банку 380537, куди Банк перераховує нараховані проценти за збереження Вкладу та може бути перерахований Вклад по закінченні строку його дії. Нараховані проценти за збереження вкладу з капіталізацією процентів Банк перераховує на Рахунок. Згідно п.1.7. Договору дата вимогу вкладником вкладу - 07 травня 2015 року. Водночас, 07 травня 2013 року між Позивачем та Банком було укладено Договір банківського вкладу на вимогу «Для виплат» [NUMBER] (в національній валюті України), предметом якого було відкриття на ім'я Вкладника іменного вкладного рахунка на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в національній валюті України [NUMBER], код банку 380537 (а.с.11). На виконання умов Договору № 579152/2013 від 07.05.203р. Позивач вніс на депозитний рахунок [NUMBER] грошові кошти в сумі 316 000,00 грн., що підтверджується Квитанцією № 124073 від 07.05.2013р. (а.с.10). Відповідно до ст.ст.525, 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Згідно з ч.ч. 1,2 ст.1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. При цьому, за договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов'язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Відповідно до положень ст.1061 ЦК України банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. За ч. 5 вказаної статті проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав. Отже, з наведених норм вбачається, що вкладник за договором банківського вкладу, в силу ст.ст.1060, 1061 ЦК України, вправі вимагати від банку повернення здійсненого вкладу разом з нарахованими процентами в будь-який момент, а банк, отримавши відповідну вимогу, повинен видати вклад у повному обсязі у відповідності до умов договору. Разом з тим, як встановлено в судовому засіданні та що є загальновідомою обставиною, станом на дату вимоги вкладником вкладу, визначеної Договором банківського вкладу, відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків Славкіну Марину Анатоліївну строком на 1 рік з 20.03.2015 р. по 19.03.2016 р. включно (а.с.21). Рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 22.02.2016р. № 213 продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» на два роки по 19.03.2018р. включно (а.с.22). Відповідно до ч.1 ст.1074 ЦК України обмеження прав клієнта щодо розпорядження грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаним злочинним шляхом, або фінансування тероризму, передбачених законом. Тобто, випадки обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, можуть бути передбачені в спеціальному законі. При цьому, процедура щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку врегульована Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (надалі - Закон), який є спеціальним законом, що регулює дані правовідносини. Відтак, у зв'язку із застосуванням спеціальних механізмів врегулювання правовідносин та прав позивача із банком, щодо подальшої діяльності якого прийнято рішення про виведення його з ринку, застосуванню підлягає Закон України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Інші правові норми, зокрема положення ЦК України про зобов'язання, можуть бути застосовані, якщо вони не суперечать цьому Закону. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» ліквідація банку - процедура припинення функціонування банку як юридичної особи відповідно до положень цього Закону та Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». За змістом ч. 1, 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», уповноважена особа Фонду від імені Фонду виконує функції з ліквідації банку відповідно до цього Закону та приступає до виконання своїх обов'язків негайно після прийняття Фондом рішення про призначення уповноваженої особи Фонду. За приписами ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. За таких обставин, зважаючи на розпочату процедуру ліквідації ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» уповноважений представник Фонду має діяти в межах положень Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Пунктом 16 ст.2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначено, що тимчасова адміністрація - це процедура виведення банку з ринку, що запроваджується Фондом стосовно неплатоспроможного банку в порядку, встановленому цим Законом. Так, відповідно до положень ч.1, п.1 ч.5 ст.36 Закону з дня призначення уповноваженої особи Фонду призупиняються всі повноваження органів управління банку (загальних зборів, спостережної ради і правління (ради директорів) та органів контролю (ревізійної комісії та внутрішнього аудиту). Уповноважена особа Фонду від імені Фонду набуває всі повноваження органів управління банку та органів контролю з дня початку тимчасової адміністрації і до її припинення. Під час тимчасової адміністрації не здійснюється, зокрема, задоволення вимог вкладників та кредиторів банку. При цьому, п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону визначено, що обмеження, встановлене п. 1 ч. 5 ст. 36 Закону, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом. Згідно положень ч.ч. 1, 2 ст. 26 Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку. Судом встановлено, що 03 листопада 2015 року Фондом гарантування вкладів фізичних осіб через банк-агент було виплачено Позивачу грошові кошти в граничному розмірі відшкодування коштів, визначеному Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» в сумі 200 000,00 грн., що підтверджується заявою на виплату переказу від 03.11.2015р. (а.с.8). Відповідно до пункту 6 статті 2 цього Закону, ліквідація банку - це процедура припинення банку як юридичної особи відповідно до законодавства. Отже, у спорах, пов'язаних з виконанням банком, у якому введена тимчасова адміністрація та/або запроваджена процедура ліквідації, своїх зобов'язань перед його кредиторами, норми Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» є спеціальними, і цей Закон є пріоритетним відносно інших законодавчих актів України у таких правовідносинах. Відповідно до ч.3 ст.46 вказаного Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачено, що під час здійснення ліквідації у банку не виникає жодних додаткових зобов'язань (у тому числі зі сплати податків і зборів (обов'язкових платежів), крім витрат, безпосередньо пов'язаних із здійсненням ліквідаційної процедури, щодо унеможливлює виникнення нових зобов'язань. Як вже зазначалося вище, процедура повернення вкладу у разі ліквідації банку встановлена спеціальним Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за положеннями якого з дня призначення Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, припиняються всі повноваження органів управління банку та наступають наслідки, встановлені ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Відповідно до ч.5. ст. 45 Закону протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. Фонд припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами (ст. 49 Закону). Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб затверджує перелік вимог кредиторів, після чого задоволення цих вимог здійснюється в порядку черговості, встановленої ст. 52 вказаного Закону. Зокрема, вимоги вкладників - фізичних осіб у частині, що перевищує суму, виплачену Фондом, погашаються у четверту чергу. Отже, відшкодування Позивачу грошових коштів в сумі, що перевишує суму виплачену Фондом буде здійснюватись у відповідності до процедури, яка передбачена Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Крім того, вказаний порядок повернення коштів є єдиним способом задоволення вимог кредиторів Відповідача за встановлених Законом особливостей, норми якого є спеціальними нормами та такими, що обов'язково застосовуються до правовідносин, які виникли у зв'язку з виведенням неплатоспроможних банків з ринку. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський Акціонерний банк» про стягнення грошових коштів за договором депозиту задоволенню не підлягають. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. ст.ст. 525, 526, 610, 612, 625, 1058, 1060, 1061, 1074 ЦК України, ст.ст. 2, 26, 36, 45, 46, 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» та

Outcome: dismissed