Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-14 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди та супроводу матері. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що з відповідачкою по справі він перебував в зареєстрованому шлюбі з 28.08.1999 року по 07.12.2010 року, що підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.12.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2010 року було визначено місце проживання [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON]. Відповідно до довідки по формі № 3 син [PERSON] є зареєстрованим разом з ним за адресою [ADDRESS], і проживаємо разом з батьком фактично за адресою: [ADDRESS]. Мати [PERSON], відповідачка по справі, проживає окремо. З її слів позивачу відомо, що на даний час вона фактично проживає в [ADDRESS], в квартирі своєї матері. Влітку 2018 року позивач має намір відправити сина [PERSON] до Великої Британії з метою вивчення канікулярного курсу з англійської мови у Великій Британії в школі HaiTOwHouselntemationalCollege (Harrow Drive, Swanage, Dorset, BN 19 1 PE, UnitedKingdom/. + 44 1929 424421), для чого необхідно отримати дозвіл матері на самостійний виїзд сина [PERSON] та його перельоти в супроводі співробітників авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України». Крім того, в період з 30.04.2018 року по 20.05.2018 року ми плануємо відвідати разом з сином [PERSON] з метою оздоровлення та туристичною метою Голландію; з 30.06.2018р. по 31.08.2018р. - Турцію, Іспанію, Італію, Грецію, СІЛА; з 26.10.2018 р. по 18.11.2018 р. - Великобританію, Німеччину, Іспанію, Португалію; з 20.12.2018 року по 13.01.2019 року - ОАЕ, США, Канаду, Великобританію, Фінляндію. Позивач та їхній син [PERSON] неодноразово звертались в усній та письмовій формі до відповідачки по справі з проханням надати нотаріальний дозвіл на виїзд сина за кордон, однак відповідачка такої згоди не надає, чим чинить перешкоди у покращенні здоров'я дитини, її фізичного, духовного інтелектуального розвитку як особистості. Враховуючи викладене, позивач просив суд надати дозвіл на тимчасовий самостійний виїзд на період з 01.06.2017р. по 31.07.2017р. до Великої Британії сина [PERSON], [INFO] та перельоти в супроводі співробітників авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України» без дозволу та супроводу матері [PERSON] з метою вивчення канікулярного курсу з англійської мови та на період з 30.04.2018 р. по 20.05.2018 р. на виїзд за кордон до Голландії; з 30.06.2018р. по 31.08.2018р. на виїзд за кордон до Турції, Іспанії, Італії, Греії, США; з 26.10.2018 р. по 18.11.2018 р. на виїзд за кордон до Великобританії, Німеччини, Іспанії, Португалії; з 20.12.2018 року по 13.01.2019 року на виїзд за кордон ОАЕ, США, Канади, Великобританії, Фінляндії з туристичною метою, а також з метою оздоровлення сина у супроводі батька [PERSON], [INFO]., без дозволу та супроводу матері [PERSON]. У судовому засіданні позивач позов підтримав та просив його задовольнити. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена, причини неявки суду не повідомила. За таких обставин та за письмовою згодою позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу. У відповідності до п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України № 475/97-ВР від 17 липня 1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Судом встановлено, що з 28.08.1999 року по 07.12.2010 року, що підтверджується рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 07.12.2010 року. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина - [PERSON], [INFO]. Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 28 травня 2010 року було визначено місце проживання [PERSON], [INFO], разом з батьком [PERSON]. Відповідно до довідки по формі № 3 син [PERSON] є зареєстрованим разом з ним за адресою [ADDRESS], і проживаємо разом з батьком фактично за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до п. 3, пп. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57, виїзд з України громадян, які не досягли шістнадцятирічного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли вісімнадцятирічного віку. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Частиною третьою статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно положень ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду. Зазначені норми регулюють порядок тимчасового виїзду дитини за кордон, однак, вирішуючи зазначене питання заявнику необхідно зазначати державу прямування та відповідний проміжок часу перебування дитини в країні до якої особа має намір виїхати. Згідно вимог ч. 2 ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріального засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути лише на підставі рішення суду. Згідно п.18 Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31 березня 1995 року, з наступними змінами і доповненнями, за відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього за кордон може бути дозволений за рішенням суду. Відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. З огляду на зазначене, суд має визначитись із правовою підставою надання дозволу на виїзд дитини без згоди матері, зазначити конкретну країну, до якої дозволяється виїзд дитини без згоди матері; та з урахуванням визначеної ст. 4 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» можливості ухвалення судом рішення на разовий виїзд без згоди матері, не позбавленої батьківських прав. А тому суд вважає за можливе задовольнити вимоги позивача та надати дозвіл на тимчасовий виїзд надати дозвіл на тимчасовий самостійний виїзд на період з 01.06.2017р. по 31.07.2017р. до Великої Британії сина [PERSON], [INFO] та перельоти в супроводі співробітників авіакомпанії «Міжнародні Авіалінії України» без дозволу та супроводу матері [PERSON] з метою вивчення канікулярного курсу з англійської мови та на період з 30.04.2018 р. по 20.05.2018 р. на виїзд за кордон до Голландії; з 30.06.2018р. по 31.08.2018р. на виїзд за кордон до Турції, Іспанії, Італії, Греії, США; з 26.10.2018 р. по 18.11.2018 р. на виїзд за кордон до Великобританії, Німеччини, Іспанії, Португалії; з 20.12.2018 року по 13.01.2019 року на виїзд за кордон ОАЕ, США, Канади, Великобританії, Фінляндії з туристичною метою, а також з метою оздоровлення сина у супроводі батька [PERSON], [INFO], без дозволу та супроводу матері [PERSON]. Таким чином, надання дозволу на виїзд за межі України малолітнього сина [PERSON], [INFO] за межі України, в супроводі батька [PERSON], [INFO], без дозволу та супроводу матері [PERSON] повністю відповідає правам та інтересам дитини, і, при цьому, не буде порушувати права відповідача на спілкування та участь у вихованні доньки. На підставі викладеного,

Outcome: approved