Jurisdiction: civil
Date: 2014-01-23 00:00:00

У вересні 2013 року Публічне акціонерне товариство по газопостачанню та газифікації «Донецькміськгаз» (далі ПАТ «Донецькміськгаз») звернулось до суду з зазначеним позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в обґрунтування якого послалось на те, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг з газопостачання, які надає позивач. У зв'язку з тим, що відповідач нерегулярно та не в повному обсязі оплачує послуги з газопостачання за період з 01 серпня 1999 року по 01 серпня 2012 року утворилась заборгованість в розмірі 1679,88 гривень, яку позивач просить стягнути з відповідача на його користь, а також, інфляційні нарахування в розмірі 869,05 гривень, 3% річних в розмірі 263,41 гривень та судовий збір в розмірі 229,40 гривень. Рішенням Київського районного суду м. Донецька від 22 листопада 2013 року та Додатковим рішенням від 02 грудня 2013 року позовні вимоги ПАТ «Донецькміськгаз» задоволено частково: стягнуто з [PERSON] на користь позивача заборгованість за використаний природний газ в розмірі 561,88 гривень, 3%річних в розмірі 16,86, інфляційні нарахування в розмірі 187,68 та судовий збір в розмірі 229,70 гривень. Не погодившись з рішенням суду відповідач [PERSON] приніс апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування рішення суду та ухвалення нового про відмову у задоволенні позовних вимог ПАТ «Донецькміськгаз», посилаючись на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам по справі та наявним у справі доказам. В обґрунтування доводів апеляційної скарги посилався на те, що суд першої інстанції прийшов до помилкового висновку про наявність у нього заборгованості перед позивачем, а також не врахував, що в період з 09 липня 1999 по 30 липня 2010 року він був споживачем послуг по газопостачанню разом зі своїм батьком, який є інвалідом Великої Вітчизняної Війни, та користувався пільгами відповідно до Закону України «Про статус ветеранів ВВВ, гарантіях їх соціального захисту». Крім цього, судом першої інстанції не було взято до уваги те, що 20 вересня 2010 року при проведенні представниками позивача повірки його лічильника газу, було опломбовано газовий котел, а 04 квітня 2011 року представниками позивача газопостачання в його будинок було відключено повністю. Крім цього, вважав визначений судом розмір заборгованості та інші суми такими, що не відповідають фактичним обставинам справи та наявним в матеріалах справи доказам. В судовому засіданні апеляційного суду відповідач [PERSON] доводи апеляційної скарги підтримав, просив її задовольнити. Представник позивача ПАТ «Донецькміськгаз» Щербінін Є.А. просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга [PERSON] підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із роз'ясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК, а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права). Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Судом першої інстанції встановлено, що відповідач [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] та є споживачем послуг за газопостачання, які надає позивач. Також, судом першої інстанції встановлено, що [PERSON] нерегулярно та не в повному обсязі оплачував послуги з газопостачання за період з 01 серпня 1999 року по 01 серпня 2012 року, у зв'язку чим, утворилась заборгованість в розмірі 1679,88 гривень, інфляційні нарахування в розмірі 869,05 гривень, 3% річних в розмірі 263,41 гривень (а.с.2-8, 10). Частково задовольняючи позовні вимоги ПАТ «Донецькміськгаз» суд першої інстанції керувався Законом України «Про житлово-комунальні послуги», Правилами користування приміщеннями житлових будинків і прибудинковими територіями, ст.ст. 251, 253, 257, 261 ЦК України та виходив з того, що стягненню підлягає сума заборгованості за послуги з газопостачання за період з 01 серпня 2009 року по 01 серпня 2012 року, а також, підлягають стягненню інфляційні нарахування та 3% річних. Такі висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального права, але помилкові в частині визначення періоду та розміру заборгованості [PERSON] перед позивачем, за наступних підстав. Як вбачається зі змісту копії ухвали Київського районного суду м. Донецька від 20 червня 2013 року про скасування судового наказу (а.с. 12), 23 квітня 2013 року за заявою ПАТ «Донецькміськгаз» було видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] заборгованості за послуги з газопостачання в розмірі 2927,04 гривень. Зі змісту копії акту демонтажу та встановлення лічильника газу від 20 вересня 2010 року (а.с. 28) вбачається, що працівниками позивача було опломбовано газовий котел в будинку відповідача, а зі змісту рішення Апеляційного суду Донецької області від 06 вересня 2012 року вбачається, що 04 квітня 2011 року будинок [PERSON] взагалі було відключено від системи газопостачання (а.с. 29-31). Таким чином, з урахуванням наведеного, вимог ст. 257 ЦК України, стягненню підлягає заборгованість за період з 01 квітня 2010 року по 01 вересня 2013 року. Але, як вбачається зі змісту особового рахунку (а.с. 2-7) фактично нарахування проводились в період з вересня 2010 року по травень 2011 року, у зв'язку з чим, стягненню підлягає фактично нарахована сума заборгованості, яка складає 420,86 гривень. Крім цього, в порядку ст. 625 ЦК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 3% річних та індекс інфляції за час прострочення виконання зобов'язання у вигляді оплати за надані послуги з газопостачання. Відповідно до розрахунку (а.с. 10) 3% річних за вказаний період складають 34, 59 гривень, а інфляційні витрати складають 138, 57 гривень (а.с. 10 зворотній бік). Крім цього, в порядку ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім судові витрати, які складають 229,40 гривень, але, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, стягненню підлягають судові витрати в розмірі 114,70 гривень.

Outcome: partial