Jurisdiction: civil
Date: 2017-10-19 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до відповідача з вказаним позовом, у якому просив суд зобов'язати [PERSON] припинити дії щодо використання квартири [ADDRESS] не за призначенням - під розташування «хостелу» - для фактичного тимчасового проживання від 1 до 28 осіб, які не пов'язані родинними відносинами, за плату та зобов'язати її привести вказану квартиру у стан придатний для постійного проживання однієї сім'ї різного чисельного складу або однієї людини. В обґрунтування позову вказано, що розташування «хостелу», готелю, гуртожитку у квартирі багатоквартирного жилого будинку є незаконним, оскільки це не є цільовим використанням квартири, яка призначена для постійного проживання однієї сім'ї, і технічно, згідно з державними будівельними нормами, не пристосована для проживання 28 осіб. Під час судового розгляду представники позивачів позов підтримали, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві, просили задовольнити у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилася, про час розгляду справи повідомлялася судом належним чином за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому законом порядку, проте судова повістка повернулася до суду без вручення адресату. Заяви, клопотання, письмові заперечення від відповідача не надходили до суду. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки представники позивачів не заперечують проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши обґрунтування представників позивачів, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. З довідки Форми № 3 КП «Керуючої компанії з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» від 16.02.2016 № 201 вбачається, що відповідач є власником трикімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 60,70 кв. м., з яких житлова - 46 кв. м., з усіма зручностями, і у якій зареєстрованою значиться лише вона /а. с. 19/. Відповідно до ст. 55 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із частиною першою статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно частини ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорення. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з п. п. 3, 4 ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення. Покладення обов'язку припинити дію, яка порушує право, як спосіб захисту цивільного права чи інтересу можливе щодо триваючого правопорушення, вчиненого іншою особою, яким створюються перешкоди в здійсненні суб'єктивного права. Відновлення становища, яке існувало до порушення як спосіб захисту цивільного права та інтересу застосовується у тому разі, якщо покладення обов'язку на особу, яка його порушила, припинити дії не відновлює повністю суб'єктивне право, а цього можна досягти вчиненням інших, передбачених законом, заходів. Відповідно до п. 4.16 розпорядження Київської міської державної адміністрації від 10 грудня 2010 року № 1112 «Про питання організації управління районами в місті Києві» районні в місті Києві державні адміністрації забезпечують захист майнових та немайнових прав територіальної громади м. Києва. Відповідно до п. 10 Додатку 4 до розпорядження виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) 31.01.2011 № 121 «Про реалізацію районними в місті Києві державними адміністраціями окремих повноважень» до повноважень районних в місті Києві державних адміністрацій відноситься облік відповідно до закону житлового фонду, здійснення контролю за його використанням. Разом з тим, наявність функцій контролю за використанням житлового фонду не може реалізовуватися у спосіб покладання на особу за результатами розгляду цивільного позову суб'єкта владних повноважень обов'язку припинити нецільове використання власності. Позивачі не довели порушення відповідачами майнових та немайнових прав територіальної громади. Печерська районна у м. Києві державна адміністрація, Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» посилалися на те, що використання відповідачем квартири під «хостел» для проживання інших осіб порушує права інших мешканців житлового будинку. Жодних документів щодо порушених відповідачами прав позивачів до суду надано не було. Документів на підтвердження повноважень позивачів діяти в інтересах інших осіб до суду також надано не було. Тобто, повноважень звернення до суду в інтересах інших осіб позивачі не мають. Частиною 1 ст. 383 ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Отже, розміщення в квартирі місць для проживання інших осіб не свідчить про використання квартири не за призначенням. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог Печерської районної у м. Києві державної адміністрації, Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району м. Києва» з мотивів наведених в позові. На підставі встановлених судом обставин, що мають юридичне значення у справі,

Outcome: dismissed