Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-21 00:00:00

у березні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що 11 червня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений кредитний договір № 490041252, за умовами якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 18 63,11 доларів США, а відповідач зобов'язувався в порядку та на умовах, що визначені договором , повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором. Позивач свої зобов'язання за договором виконав, надавши відповідачеві, кредит в сумі 18 631,11 доларів США. У порушення умов договору відповідач свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 11 березня 2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 11 318,65 доларів США, що за курсом НБУ на 11 березня 2014 року складає 104 537,92 грн.. Розмір неустойки становить 3 403,92 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає 31 438,26 грн. Крім того, у жовтні 2013 року ПАТ «Альфа-Банк» звернувся у суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що в забезпечення виконання зобов'язань позичальника [PERSON], що випливають з договору кредиту № 490041252 від 11 червня 2007 року, між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки № 490041252-П, за умовами якого [PERSON], як поручитель, поручилася за виконання боржником обов'язків, що виникли на підставі договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04.06.2014 р. цивільну справу за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором об'єднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. У липні 2014 року ПАТ «Альфа-Банк» надав до суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просить стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором у розмірі 135 976,18 грн., з яких за кредитом - 104 537,92 грн. та пеня - 31 438,26 грн. В судовому засіданні представник позивача підтримав уточнені позовні вимоги та просив суд задовольнити позов з вищевказаних підстав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні не визнав позовні вимоги та заперечував проти їх задоволення, зазначивши, що банк без згоди боржника та поручителя збільшив процентну ставку за кредитним договором з 01.09.2008 р. до 14,50%. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилася, надала заяву про слухання справи без її участі. Вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Згідно зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова, установа зобов'язується надати грошові кошти /кредит/ позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Між ЗАТ «Альфа Банк», яке відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи змінило назву на ПАТ «Альфа Банк», та [PERSON] 11 червня 2007 року було укладено кредитний договір № 490041252, згідно п.2 якого [PERSON] було надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення і строковості та платності грошові кошти на купівлю автотранспортного засобу у сумі 18 631,11 доларів США, строком до 11 червня 2013 року, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12 % річних. (а.с. 5) Відповідно до умов договору позичальник повертає кредит та сплачує банку передбачені договором відсотки, в строки та на умовах, передбачених договором. Для забезпечення належного виконання умов кредитного договору між ЗАТ «Альфа Банк», яке відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи змінило назву на ПАТ «Альфа Банк», та [PERSON] 11 червня 2014 року було укладено договір поруки № 490041252-П. (а.с. 38) За цим договором поручитель [PERSON] поручається за виконання боржником [PERSON] зобов'язань за кредитним договором. Відповідно до умов договору поруки поручитель та боржник відповідають перед банком за порушення обов'язків по кредитному договору як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Відповідачі порушили умови кредитного договору, внаслідок чого станом на 11 березня 2014 року утворилась заборгованість за кредитним договором, яка становить 135 976,18 грн. і складається з : - заборгованості за тілом кредиту в розмірі 11 318,65 доларів США, що в еквіваленті становить 104 537, 92; - заборгованість по пені в сумі 3 403,92 доларів США, що в еквіваленті становить 31 438,26 грн. Відповідно до п. 5.1 кредитного договору, банк має право вимагати від позичальника дострокового виконання зобов'язань за договором в випадках істотного порушення позичальником зобов'язань за договором, в тому числі в разі затримання сплати частини кредиту та/або процентів за його користування, щонайменше на один календарний місяць. Суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України. Згідно ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно п.3 ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом: сплата неустойки. З досліджених в судовому засіданні доказів судом достовірно встановлено, що ПАТ «Альфа-Банк» були виконані зобов'язання перед відповідачем [PERSON] та надано кредит в сумі 18 631,11 доларів США. Згідно наданого ПАТ «Альфа-Банк» розрахунку заборгованості, складеного та завіреного відповідно до вимог чинного законодавства та виписок з розрахункового рахунку [PERSON], заборгованість відповідача станом на 11 березня 2014 року становить 135 976,18 грн. та складається з: заборгованості за тілом кредиту в розмірі - 104 537,92 грн. та пені в сумі 31 438,26 грн. В добровільному порядку погасити дану заборгованість відповідач відмовляється, а тому, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк2 до [PERSON] підлягають задоволенню. Згідно з вимогами ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За правилом частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. Таким чином, у зобов'язаннях, в яких беруть участь поручителі, збільшення кредитної процентної ставки навіть за згодою банку та боржника, але без згоди поручителя або відповідної умови в договорі поруки, не дає підстав покладення на останнього відповідальності за невиконання або неналежне виконання позичальником своїх зобов'язань перед банком. Обсяг відповідальності поручителя визначається договором поруки. Він може бути таким же, як і обсяг відповідальності основного боржника. Поручитель може прийняти на себе поручительство за виконання основним боржником тих обов'язків, які останній буде приймати на себе у разі зміни зобов'язання у бік збільшення обсягу його обов'язків і відповідальності. Поряд з цим відповідальність поручителя може бути обмежена в будь-який спосіб. Отже, у разі, коли поручитель прийняв на себе повну відповідальність за виконання боржником зобов'язання, а пізніше це зобов'язання боржник і кредитор змінили в бік збільшення без погодження з поручителем, порука припиняється. В даному конкретному випадку відповідно до умов договору поруки № 490041252-П від 11 червня 2007 року [PERSON] поручилася за виконання боржником ([PERSON].) обов'язків, що виникли на підставі кредитного договору № 490041252 від 11 червня 2007 року або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому. Водночас, відповідно до вимог п. 5.4. договору поруки, у разі збільшення обсягу відповідальності боржника за основним договором (кредитний договір № 490041252 від 11 червня 2007 року) передбачена цим договором порука діє тільки у випадку, якщо поручитель надасть свою згоду на таке збільшення. Доказів того, що поручитель - [PERSON] висловлювала свою згоду на зміну кредитного договору № 490041252 від 11 червня 2007 року шляхом збільшення відсоткової ставки за користування кредитом з 12,00% річних до 14,50% річних суду не надано. При цьому за загальним правилом цивільного законодавства згода на зміну договору, який за законом повинен бути укладений у письмовій формі, також має бути письмовою. Виходячи з викладеного, суд приходить до висновку про наявність правових підстав вважати поруку [PERSON] припиненою. Відповідно до правових позицій Верховного Суду України за наслідками розгляду заяв про перегляд судових рішень з мотивів неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, викладених у постановах від 21 травня року 2012: № 6-69 цс 11, № 6-18 св 11, № 20 цс 11, № 88 цс 11, які відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК є обов'язковими для всіх судів України, за положеннями частини першої статті 559 ЦК України припинення поруки в разі зміни основного зобов'язання без згоди поручителя, унаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності, презюмується. У цьому разі звернення до суду з позовом про визнання договору поруки припиненим не є необхідним, проте такі вимоги підлягають розгляду судом у разі наявності відповідного спору. При цьому, законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правовою захисту, не заборонений законом. Отже, відповідно до частини першої статті 559 ЦК України до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності останнього: збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає, зокрема, у разі встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення, розширення змісту основного зобов'язання щодо дострокового повернення кредиту та плати за користування ним, що є підставою для визнання договору поруки припиненим. Таким чином, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. За таких підстав, позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» підлягають частковому задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» 1359,79 грн. судового збору.

Outcome: partial