Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство банк «Меркурій» (Позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про стягнення суми заборгованості за Договором на кредитну лінію № 14-10-14П-03 у розмірі 53 484,72 грн. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 03.02.2005р. між АКБ «Меркурій», правонаступником якого є ПАТ Банк «Меркурій» та [PERSON] було укладено Договір на кредитну лінію № 14-10-14П-03 про надання споживчого кредиту з додатковими угодами, згідно якого Позивач надав Відповідачу у тимчасове користування на умовах строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у розмірі, визначеному згідно Додаткових угод до Кредитного договору, строком повернення не пізніше 23.01.2014р., зі сплатою процентів за користування кредитом 25% річних. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2015р. по справі № 761/15486/14-ц було задоволено позов банку про стягнення заборгованості станом на 15.05.2014р. з [PERSON] в сумі 151 140,88 грн., яка була погашена останнім тільки 26.11.2015р. На теперішній час Банком нараховані проценти за користування кредитом з 16.05.2014р. по 01.01.2016р. в сумі 53 484,72 грн., які підлягають стягненню з Відповідача. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Києва Маліновської В.М. від 30.03.2016р. відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у судовому засіданні (а.с.46). В судове засідання представник Позивача не з'явився, про дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду клопотання про розгляд справи за відсутності представника Позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.49). Відповідач щодо позову заперечував, вказував на те, що у повному обсязі ним сплачено борг на користь Позивача на підставі рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2015р. по справі № 761/15486/14-ц, відтак позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно зі ст.ст. 60, 61 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що 03 лютого 2005 року між Акціонерним комерційним банком «Меркурій», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Банк «Меркурій» та [PERSON] був укладений Договір на кредитну лінію № 14-10-14П-03 про надання споживчого кредиту (далі - Кредитний договір), за умовами якого у період з 03 лютого 2005 року до 28 лютого 2005 року банк зобов'язувався надати позичальнику кредит у розмірі, що не перевищує заборгованість за ним більш ніж на 21 000 грн. строком повернення до 02 лютого 2010 року зі сплатою 26% процентів річних (а.с.6-8). До того ж, судом встановлено, що між тими ж сторонами були укладені додаткові угоди до Кредитного договору: 08 червня 2005 року - Додаткова угода № 1, за умовами якої збільшено ліміт кредитування на 26 000 грн. (а.с.9-10); 01 липня 2005 року - Додаткова угода № 2, за умовами якої змінено процентну ставку із 26% річних на 21% річних (а.с. 11); 09 серпня 2006 року - Додаткова угода № 3, за умовами якої збільшено ліміт кредитування на 55 000 грн. (а.с.12-13); 19 лютого 2007 року - Додаткова угода № 4, за умовами якої збільшено ліміт кредитування на 250 000 грн., а також змінено процентну ставку за користування кредитом із 21% річних на 19% річних (а.с.14-15); 12 травня 2008 року - Додаткова угода № 5, за умовами якої змінено процентну ставку із 19% річних на 21% річних (а.с.16); 02 лютого 2010 року - Додаткова угода № 6, за умовами якої продовжено строк кредитування на 12 місяців до 01 лютого 2011 року (а.с.17-18); 01 лютого 2011 року - Додаткова угода № 7, за умовами якої продовжено строк кредитування на 12 місяців до 31 січня 2012 року та змінено процентну ставку з 21% річних на 22,5% річних (а.с.19-20); 27 січня 2012 року - Додаткова угода № 8, за умовами якої продовжено строк кредитування на 12 місяців до 25 січня 2013 року та змінено процентну ставку з 21% річних на 22,5% річних (а.с.21-22); 28 березня 2012 року - Додаткова угода № 9, за умовами якої збільшено ліміт кредитування на 45 000 грн. (а.с.23-24); 25 січня 2013 року - Додаткова угода № 10, за умовами якої продовжено строк кредитування на 12 місяців до 23 січня 2014 року та змінено процентну ставку з 22,5 % річних на 25 % річних (а.с. 25-26); 24 жовтня 2013 року - Додаткова угода № 11, за умовами якої змінено реквізити позичкового рахунку, а також інші фінансові реквізити (а.с.27). В зв'язку з невиконанням Відповідачем своїх зобов'язань за Кредитним договором, Банк звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просив стягнути з Відповідача заборгованість, яка виникла станом на 15.05.2014 року у розмірі 161 968,75 грн., з яких 129 498,63 грн. - прострочена заборгованість за кредитом; 1 241,77 грн. - нараховані проценти за період з 01.05.2014р. по 14.05.2014р.; 24 214,48 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами; 1 255,61 грн. - пеня за прострочення сплати процентів; 5 758,26 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту. Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2015р. у справі № 761/15486/14-ц позовні вимоги ПАТ Банк «Меркурій» задоволено частково, стягнуто з [PERSON] на користь Банку кошти у розмірі 151 140,88 грн. (а.с.56-61). При винесенні рішення суд виходив з того, що враховуючи той факт, що тимчасову адміністрацію в Публічному акціонерному товаристві Банк «Меркурій» було введено із 11 квітня 2014 року, нарахування Відповідачу відсотків та штрафних санкцій за Договором мало здійснюватись Позивачем саме до цієї дати, відтак станом на 02 квітня 2014 року виникла заборгованість перед Позивачем у розмірі 151 140 грн. 88 коп., про що свідчить Лист-вимога про усунення порушення вих. № 2313 від 10 квітня 2014 року (а.с.62), яка підлягає стягненню з Відповідача на користь Позивача. При цьому зі змісту рішення суду встановлено, що суд розглядав вимоги банку щодо стягнення заборгованості, розрахованої станом на 15 травня 2014р. З матеріалів справи вбачається, що 25 листопада 2015 року Відповідач в повному обсязі сплатив Банку заборгованість в сумі 151 140,88 грн. на виконання рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2015р. у справі № 761/15486/14-ц, що підтверджується квитанцією № 14308821 від 25.11.2015р. (а.с.63). Відповідно до п.п.2.2.4. Кредитного договору Позичальник зобов'язується сплачувати проценти за користування кредитом. Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється банком щомісяця із дня фактичного надання кредиту до повного погашення позичкової заборгованості, виходячи із кількості календарних днів у році. Відтак, зважаючи на те, що рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2015р. у справі № 761/15486/14-ц фактично виконане лише 25.11.2015р., суд з урахуванням положень Кредитного договору, вважає за можливе стягнути з Відповідача на користь Банку нараховані проценти за період з 16.05.2014р. по день фактичного погашення заборгованості згідно кредитного договору - 25.11.2015р. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності з ч.1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Відповідно до ч.ч. 1-2 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави («Позика»), якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Статтею 1049 ЦК України визначено, що позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика, надана за договором безпроцентної позики, може бути повернена позичальником достроково, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. З розрахунку Позивача вбачається, що прострочена заборгованість Відповідача за нарахованими процентами станом на 01.01.2016р. становить 53 484,72 грн. (а.с.35-36). Разом з тим, суд, перевіривши розрахунок Позивача, дійшов висновку, що Позивачем невірно вказано суму нарахованих процентів, яка підлягає стягненню з Відповідача. Так, Позивач при здійсненні розрахунку суми нарахованих процентів за період з 16.05.2014р. по 25.11.2015р. фактично від суми добутку сум нарахованих відсотків за період з 01.08.2013р. по 25.11.2015р. - 75 126,97 грн. відняв суму сплачених Відповідачем відсотків в сумі 21 642,25 грн. Водночас, суд, здійснюючи розрахунок суми нарахованих відсотків за час фактичного користування Відповідачем кредитними коштами, виходив з того, що сума нарахованих відсотків до стягнення за період з 16.05.2014р. по 31.05.2014р. становить: за травень 2014р. - 1 419,16 грн. (2 749,63 грн. - сума нарахованих відсотків за травень 2014р. / 31 днів у травні 2014р. *16 днів (з 16.05.2014р. по 31.05.2014р.) = 1 419,16 грн.), сума нарахованих відсотків згідно Розрахунку Позивача за червень 2014р. становить 2 660,93 грн., за липень 2014р. - 2 749,63 грн., за серпень 2014р. - 2 749,63 грн., за вересень 2014р. - 2 660,93 грн., за жовтень 2014р. - 2 749,63 грн., за листопад 2014р. - 2 660,93 грн., за грудень 2014р. - 2 749,63 грн., за січень 2015р. - 2 749,63 грн., за лютий 2015р. - 2 483,54 грн., за березень 2015р. - 2 749,63 грн., за квітень 2015р. - 2 660,93 грн., за травень 2015р. - 2 749,63 грн., за червень 2015р. - 2 660,93 грн., за липень 2015р. - 2 749,63 грн., за серпень 2015р. - 2 749,63 грн., за вересень 2015р. - 2 660,93 грн., за жовтень 2015р. - 2 749,63 грн., за листопад 2015р. (по 25.11.2015р.) - 2 217,44 грн., а всього загальна сума нарахованих відсотків за час фактичного користування кредитними коштами (з 16.05.2014р. по 25.11.2015р.) становить 49 493,33 грн. Враховуючи вищевикладене, оскільки Відповідачем не було в строк повернуто кредитні кошти та нараховані відсотки згідно Договору на кредитну лінію № 14-10-14П-03 про надання споживчого кредиту від 03.02.2005р. з урахуванням рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 16.06.2015р. у справі № 761/15486/14-ц, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ПАТ Банк «Меркурій» підлягають частковому задоволенню шляхом стягнення з [PERSON] нарахованих процентів за весь час фактичного користування кредитними коштами з 16.05.2014р. по 25.11.2015р. в загальній сумі 49 493,33 грн. Відповідно до ст.88 ЦПК України суд також присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1 378,00 грн. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст. 525, 526, 530, 631, 1049, 1054 ЦК України, та

Outcome: partial