Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-14 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулась до суду із даним позовом, в обґрунтування якого вказала, що в силу похилого віку є непрацездатною особою. Відповідач є її сином, [PERSON] не надає їй матеріальної допомоги, вигнав її з будинку, в результаті чого вона вимушена проживати у прибудинковій частині домоволодіння. Разом з тим, відповідач працює, отримує заробітну плату та має можливість надавати матері матеріальну допомогу. У звязку із викладеним, просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на своє утримання у розмірі 1/4 частини з усіх видів його доходу щомісячно. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилась, надала заяву про можливість слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання не зявився, надав заяву про можливість розгляду справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав, вказував, що сам потребує матеріальної допомоги, адже тяжко хворіє та має на утриманні малолітню дитину. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] є матірю [PERSON], [INFO]. Відповідно до посвідчення, виданого Управлінням пенсійного фонду України Жовтневого району м. Маріуполя Донецької області, [PERSON] є пенсіонером за віком. Згідно ч. 1 ст. 202 Сімейного Кодексу України, повнолітня дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги. У відповідності до ч. 1 ст. 205 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін. Крім того, при вирішенні питання про стягнення аліментів на батьків слід враховувати, що вказане право батьків, якому кореспондує обовязок повнолітніх дітей виникає за наявності декількох умов: непрацездатності батьків та наявності у них потреби у матеріальній допомозі і залежить від майнового стану повнолітніх дочки, сина. Звільнення від обовязку утримувати матір, батька та обовязку брати участь у додаткових витратах можливі лише коли було встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків, що передбачено ч. 1 ст. 204 СК України. У відповідності до довідки № 190 від 26.09.2016 року, виданої начальником КП «Маріупольське трамвайно-тролейбусне управління», [PERSON] працює на підприємстві з 05 серпня 2015 року, його заробітна плата за період роботи з 01.07.2016 року по 31.08.2016 року склала 8599,42 грн. Водночас, відповідач має на утриманні малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого 22.02.2007 року Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області. Більше того, згідно з довідкою № 560 від 07.10.2016 року виданої КУ «Маріупольська міська лікарня №4», [PERSON] страждає на тяжке невиліковне захворювання, у звязку із чим отримує відповідну терапію та потребує повноцінного харчування. Також має кредитні зобовязання перед банківськими установами, що підтверджується відповідними кредитним договорами. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд, з урахуванням стану здоровя як позивача, так і відповідача, їх матеріального стану, а також того, що [PERSON] має на утриманні малолітню дитину сина [PERSON], [INFO] та хворіє на невиліковне важке захворювання, вважає, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання непрацездатної матері у розмірі 1/10 частини з усіх видів його доходу щомісячно. У звязку із задоволенням позовних вимог, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 551,20 грн., від сплати яких позивач був звільнений при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: partial