Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-13 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просив ухвалити рішення, яким звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» в рахунок погашення заборгованості за Кредитним договором № 09.2/234-6 від 21.06.2006 року, яка станом на 12.02.2018 року складається з заборгованості: за кредитом - 486 492 грн. 58 коп., за відсотками - 186 982 грн. 71 коп., розмір інфляційних витрат за кредитом - 18 024 грн. 06 коп., розмір інфляційних витрат за відсотками - 20 636 грн. 84 коп., шляхом проведення прилюдних торгів згідно Закону України «Про виконавче провадження», за початковою ціною, встановленою на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності/незалежним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідача судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що 21 червня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» як кредитором та [PERSON] як позичальником було укладено Договір кредиту № 09.2/234-6, відповідно до умов якого позичальник надав кредитору у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 55 000 доларів США. В порушення умов договору позичальник [PERSON] свої зобов`язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 12 лютого 2018 року має заборгованість, а саме: за кредитом - 486 492 грн. 58 коп., за відсотками - 186 982 грн. 71 коп., розмір інфляційних витрат за кредитом - 18 024 грн. 06 коп., розмір інфляційних витрат за відсотками - 20 636 грн. 84 коп. Також, у зв`язку з систематичним порушенням боржником своїх обов`язків зі сплати кредиту йому було нараховано неустойку: на 12.02.2018 року розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту становить 38 298 грн. 95 коп., на 12.02.2018 року розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків становить 44 079 грн. 08 коп. Крім того, в забезпечення виконання зобов`язань позичальника, що випливають з Основного договору, 21 червня 2006 року між сторонами було укладено Іпотечний договір № 546, відповідно до умов якого останній передав Банку в іпотеку наступне майно, а саме: квартиру [ADDRESS] житловою [ADDRESS] . Сторони оцінили вищезазначений предмет іпотеки у 328 250 грн. Зважаючи на невиконання відповідачем зобов`язання стосовно умов повернення кредиту, позивач вправі вимагати стягнення заборгованості по кредиту, за відсотками, за пенею з останнього, за рахунок предмету іпотеки. Відповідачу було направлено Вимогу - Повідомлення про усунення порушень та попередження про звернення стягнення на Предмет іпотеки, але на дату подання позовної заяви вказана вимога не виконана. Оскільки відповідач у добровільному порядку не погашає заборгованість за кредитним договором, то позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом. 29 листопада 2018 року до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про зупинення провадження по справі до набрання законної сили судовим рішенням в іншій справі № 201/13625/17, оскільки 01 лютого 2018 року Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська відкрито провадження у цивільній справі № 201/13625/17 за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», треті особи Жовтневий відділ державної виконавчої служби м. Дніпра Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, приватний нотаріус Харківського нотаріального округу Ємець Іван Олександрович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, яка розглядається в даний час. Розглянувши вказану заяву, суд 14 травня 2019 року вирішив відмовити у її задоволенні, оскільки на теперішній час у суду відсутні правові підстави та передбачені законом обставини, які б викликали необхідність зупинення провадження у справі або перешкоджали б розгляду справи в межах даного провадження, а в заяві відповідача відсутні належні обґрунтування щодо неможливості розгляду даної справи. Предмет позову на даний час не реалізовано. Більш того, з Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що цивільна справа № 201/13625/17 вже розглянута Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська ще до звернення відповідача [PERSON] до суду з даною заявою про зупинення провадження по справі. Так, рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10 жовтня 2018 року по цивільній справі № 201/13625/17, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/77333732, було задоволені позовні вимоги [PERSON] та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Ємець Іваном Олександровичем від 04.02.2016 року, зареєстрований в реєстрі за № 435, про звернення стягнення на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . У судове засідання представник позивача не з`явився, але надав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розглядати справу без його участі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України, передбачено, що якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. В судовому засіданні встановлено, що 21 червня 2006 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Договір кредиту № 09.2/234-6, відповідно до умов якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти у сумі 55 000 доларів США, зі сплатою 12% відсотків річних, з кінцевим терміном погашення до 20 червня 2021 року, на умовах визначених договором кредиту (а.с. 5-7). В забезпечення виконання позичальником зобов`язань за Договором кредиту №09.2/234-6 21 червня 2006 року між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» та [PERSON] було укладено Іпотечний договір № 546, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М., зареєстрований в реєстрі за № 2269, відповідно до умов якого відповідач передав в іпотеку позивачу нерухоме майно - в житловому будинку літ.А-4 квартиру [ADDRESS] (а.с. 19-21). Найменування позивача було змінено з Акціонерного комерційного банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що підтверджується Свідоцтвом про державну реєстрацію юридичної особи серії А01 № 365338, дата заміни свідоцтва про державну реєстрацію - 14 червня 2010 року (а.с. 35). 30 жовтня 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про внесення змін № 1 до Договору кредиту № 09.2/234-6 від 21.06.2006 року, в якому сторони дійшли згоди викласти Договір кредиту в новій редакції (а.с. 8-11). Крім того, 08 листопада 2012 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про внесення змін № 2 до Договору кредиту № 09.2/234-6 від 21.06.2006 року, відповідно до якого сторони дійшли згоди кредит у формі ануїтетної схеми погашення перевести на стандартну схему погашення. Крім того, у пункті 1.1 сторони дійшли згоди змінити валюту кредиту та перевести суму кредиту 47 948,51 доларів США разом з нарахованими відсотками в сумі 11 626,53 доларів США в гривню за курсом 8,21 грн. за 1 долар США, що на дату укладення цього Договору загалом становить 489 111 грн. 08 коп. Таким чином, в результаті здійснення рефінансування заборгованості за Договором кредиту (окрім нарахованих пені та штрафів) з дати укладення цього договору про внесення змін заборгованість за кредитом складає 489 111 грн. 08 коп. У пункті 1.5.1 сторони обумовили, що починаючи з дати укладення цього Договору до 07.11.2022 року процентна ставка за користування кредитом встановлюється у розмірі 9,9% річних. Кінцевий термін повернення заборгованості за кредитом - 07 листопада 2028 року (а.с. 13-14). 08 листопада 2012 року між сторонами було також укладено і Договір № 1, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М., зареєстрований в реєстрі за № 2580, про внесення змін до Іпотечного договору № 546, посвідченого 21.06.2006 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Хомич О.М. в реєстрі за № 2269, відповідно до якого до Іпотечного договору були внесені зміни щодо суті та розміру забезпечених заставою зобов`язань, а також внесено зміни до п. 4.6 статті 4 щодо способів звернення стягнення на предмет іпотеки та статті 5 щодо урегулювання можливих спорів (а.с. 22). Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 623 ЦК України, боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідач умови Кредитного договору стосовно повернення кредитних коштів виконував неналежним чином, у зв`язку з чим у відповідача [PERSON] перед позивачем утворилась заборгованість. Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України, наслідками порушення боржником зобов`язання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником [PERSON] кредитного договору та утворенням простроченої заборгованості за кредитним договором Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» вирішило скористатись своїм правом на повернення кредиту достроково та у березні 2015 року звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. Заочним рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року по цивільній справі № 204/1712/15-ц, яке міститься в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням http://www.reyestr.court.gov.ua/Review/56520706, було задоволено позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» та стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» суму заборгованості за тілом кредиту у розмірі 486 492 грн. 58 коп., заборгованості по сплаті відсотків у розмірі 67 640 грн. 05 коп., пені за прострочення сплати кредиту у розмірі 11 699 грн. 85 коп., пені за прострочення сплати відсотків у розмірі 6 421 грн. 21 коп., судові витрати по справі у розмірі 3 654 грн., а всього 575 907 грн. 69 коп. Вказане рішення набрало законної сили 25 липня 2016 року. Відповідно до ст. 575 ЦК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Згідно зі ст. 589 ЦК України, у разі невиконання зобов`язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов`язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв`язку із пред`явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором. У відповідності до ст. 590 ЦК України, звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. У разі часткового виконання боржником зобов`язання, забезпеченого заставою, право звернення на предмет застави зберігається в первісному обсязі. У пунктах 4.2 та 4.4 Іпотечного договору сторони дійшли згоди про те, що у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених цим Договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання зобов`язань за Договором кредиту, а у разі його невиконання звернути стягнення на предмет іпотеки. Дострокове звернення стягнення на предмет іпотеки відбувається у разі невиконання іпотекодавцем зобов`язань, передбачених Договором кредиту (в тому числі в разі несвоєчасного погашення процентів та кредиту) та/або невиконання іпотекодавцем зобов`язань, передбачених підпунктами 2.1.1.-2.1.12 цього Договору. В новій редакції пункту 4.6 Іпотечного договору зазначено, що іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один із наступних способів: на підставі рішення суду або на підставі виконавчого напису нотаріуса, або шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», або шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому статтею 38 Закону України «Про іпотеку», або шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем в порядку, встановленому статтею 6 Закону України «Про іпотечне кредитування, операції з консолідованим іпотечним боргом та іпотечні сертифікати». Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. У зв`язку з невиконанням відповідачем [PERSON] зобов`язань за кредитним договором та несплатою заборгованості позивач вирішив скористатись своїм правом на звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором та у березні 2018 року звернулось до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовною заявою про звернення стягнення на предмет іпотеки. При цьому, згідно Розрахунку позивача заборгованість відповідача станом на 12 лютого 2018 року становить 794 514 грн. 22 коп., з яких: сума заборгованості за кредитом - 486 492 грн. 58 коп., сума заборгованості за відсотками - 186 982 грн. 71 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту - 38 298 грн. 95 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків - 44 079 грн. 08 коп., розмір інфляційних витрат за кредитом - 18 024 грн. 06 коп., розмір інфляційних витрат за відсотками - 20 636 грн. 84 коп. (а.с. 28-30). Тобто, з вищевикладеного вбачається, що після винесення Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 11 грудня 2015 року рішення по цивільній справі № 204/1712/15-ц, позивач донарахував позичальнику [PERSON] заборгованість за відсотками та пенею, а також донарахував розмір інфляційних витрат. Розглядаючи питання щодо правомірності донарахування позивачем відповідачу заборгованості за відсотками та пені суд виходить з наступного. За умови пред`явлення банком до боржника та поручителя вимог про дострокове виконання зобов`язання шляхом повернення усієї суми взятих у кредит грошових коштів, змінюється в односторонньому порядку строк виконання основного зобов`язання. Звернувшись у березні 2015 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» скористалось своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, на повернення кредиту достроково та в односторонньому порядку змінило строк виконання основного зобов`язання, строк кредитування, періодичність платежів та порядок сплати процентів за користування кредитом. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року по справі № 310/11534/13-ц роз`яснено, що звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Рішенням Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року були задоволені вимоги кредитора у розмірі простроченої заборгованості за кредитним договором, яка існувала станом на 11 лютого 2015 року та строкової заборгованості (заборгованість наперед), тобто усієї суми заборгованості, яка підлягала поверненню позичальником згідно умов кредитного договору, загальний розмір якої становив 575 907 грн. 69 коп. При цьому, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року по справі № 444/9519/12 зазначено, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, враховуючи викладене, суд приходить до переконливого висновку, що донарахування Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» боржнику [PERSON] суми заборгованості за відсотками є неправомірним та не ґрунтується на вимогах діючого законодавства України. Крім того, згідно ч. 1, 3 ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 550 ЦК України право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Неустойка за своєю правовою природою володіє акцесорним (додатковим) характером та будучи цивільно-правовою санкцією вона спрямована на попередження невиконання чи неналежного виконання умов договору. Отже, право кредитодавця нараховувати обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Такий висновок суду також знайшов своє підтвердження у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року по справі № 202/4494/16-ц. Таким чином, суд приходить до висновку, що донарахування Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» боржнику [PERSON] пені також є неправомірним та не ґрунтується на вимогах діючого законодавства України. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні. За таких обставин, суд вважає, що заборгованість відповідача за відсотками становить 67 640 грн. 05 коп., а не 186 982 грн. 71 коп., як зазначив позивач у даній позовній заяві. Щодо правомірності та розмірів нарахування Публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» [PERSON] . [PERSON] . інфляційних витрат, суд виходить з наступного. За змістом частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом статті 552 та частини другої статті 625 ЦК інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та три проценти річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Незважаючи на наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, останній має право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Отже, до моменту погашення боржником в повному обсязі заборгованості за рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 11 грудня 2015 року по справі № 204/1712/15-ц Банк має право на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України. Що стосується індексу інфляції, то згідно із Методикою розрахунку базового індексу споживчих цін, затвердженою Наказом Держкомстату № 265 від 27 липня 2007 року індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує зміни у часі загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Він є показником зміни вартості фіксованого набору споживчих товарів та послуг у поточному періоді порівняно з базисним. Відповідно до рекомендацій Верховного Суду України відносно порядку застосування індексів інфляції при розгляді судових справ, викладених у листі № 62-97р від 3 квітня 1997 року, для визначення індексу інфляції за будь-який період необхідно помісячні індекси, що складають відповідний період, перемножити між собою. У випадках, коли відшкодуванню підлягає сума, яка складається із платежів, які необхідно зробити в різні періоди, кожен платіж збільшується на величину індексу інфляції за відповідний період, а результати додаються. При цьому, вважається, що сума, внесена за період з 01 по 15 число відповідного місяця, наприклад, індексується за період з урахуванням цього місяця, а якщо з 16 по 31 число, то розрахунок починається з наступного місяця. По аналогії, якщо погашення здійснено с 1 по 15 число відповідного місяця, то інфляційна зміна розраховується без урахування цього місяця, а якщо з 16 по 31 число місяця - інфляційна зміна розраховується з урахуванням цього місяця. Розрахунок індексу інфляції повідомляється Листом Національного банку України, за даними Держкомстату України наступного місяця, який слідує за розрахунковим. Відповідно до ст. 13 ЦПК України відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У позовній заяві позивачем зазначено, що розмір інфляційних витрат за кредитом становить 18 024 грн. 06 коп., а розмір інфляційних витрат за відсотками складає 20 636 грн. 84 коп. При цьому, з наданих позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що розрахунок інфляційних витрат за кредитом та за відсотками здійснювався за період з лютого 2017 року по січень 2018 року включно. За таких обставин, оскільки суд розглядає справу виключно в межах заявлених нею вимог, то сума індексу інфляції судом розраховується також лише за період з 01 лютого 2017 року по 31 січня 2018 року. Індекс інфляції за період з 01.02.2017 року по 31.01.2018 року визначений: у лютому 2017 року - 101,0%, у березні 2017 року - 101,8%, у квітні 2017 року - 100,9%, у травні 2017 року - 101,3%, у червні 2017 року - 101,6%, у липні 2017 року - 100,2%, у серпні 2017 року - 99,9%, у вересні 2017 року - 102,0%, у жовтні 2017 року - 101,2%, у листопаді 2017 року - 100,9%, у грудні 2017 року - 101,0%, у січні 2018 року - 101,5%. Загальний індекс інфляції за вищезазначений період складає 114,12%. Заборгованість відповідача за кредитом становить 486 492 грн. 58 коп. Таким чином, сума індексу інфляції по заборгованості за кредитом за період з 01.02.2017 року по 31.01.2018 року становитиме: (486 492 грн. 58 коп. х 114,11 % / 100 %) - 486 492 грн. 58 коп. = 68 644 грн. 10 коп. Однак, у позовній заяві розмір інфляційних витрат за кредитом, в рахунок погашення якого позивач просить звернути стягнення на предмет іпотеки, зазначений позивачем у сумі 18 024 грн. 06 коп., а тому звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення інфляційних витрат за кредитом можливе лише в межах суми, яку просить позивач, тобто у сумі 18 024 грн. 06 коп. Заборгованість відповідача за відсотками становить 67 640 грн. 05 коп. Таким чином, сума індексу інфляції по заборгованості за відсотками за період з 01.02.2017 року по 31.01.2018 року становитиме: (67 640 грн. 05 коп. х 114,11 % / 100 %) - 67 640 грн. 05 коп. = 9 544 грн. 01 коп. За таких обставин, суд вважає доведеною заборгованість відповідача [PERSON] перед позивачем за Договором кредиту № 09.2/234-6 від 21 червня 2006 року на загальну суму 581 700 грн. 70 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 486 492 грн. 58 коп., заборгованості за відсотками - 67 640 грн. 05 коп., інфляційних витрат за кредитом - 18 024 грн. 06 коп., інфляційних витрат за відсотками - 9 544 грн. 01 коп. Згідно ст. ст. 33, 35 Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. За вих. Б18.02/10 від 08 лютого 2018 року позивачем на адресу відповідача направлялась Вимога про усунення порушень, Вимога про добровільне виселення (а.с. 26), в якій відповідача було повідомлено про невиконання відповідачем умов Кредитного договору № 09.2/234-6 від 21.06.2006 року та необхідність сплатити заборгованість по кредиту, відсотках за користування кредитом та нараховану неустойку у загальному розмірі 794 514 грн. 22 коп. У вказаній вимозі відповідача також повідомлено, що у разі невиконання цієї вимоги Банк розпочне звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до Закону України «Про іпотеку» шляхом подання до суду позову про звернення стягнення на предмет іпотеки чи вчинення виконавчого напису нотаріуса. Однак, як вбачається з матеріалів справи, відповідач на дану вимогу не відреагував та на теперішній час має непогашену заборгованість. 26 квітня 2018 року Загальними зборами акціонерів було прийнято рішення про зміну найменування позивача з Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», що підтверджується Статутом Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» (нова редакція), затвердженим рішенням річних Загальних Зборів акціонерів ПАТ «Укрсоцбанк» від 26 квітня 2018 року (протокол № 2) (а.с. 68-83), а також Витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с. 84). Таким чином, оскільки [PERSON] порушив умови кредитного договору, добровільно в строк не сплатив заборгованість за договором забезпеченим іпотекою, то суд вважає за необхідне звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру [ADDRESS] , у межах доведеної перед судом суми заборгованості у загальному розмірі 581 700 грн. 70 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом - 486 492 грн. 58 коп., заборгованості за відсотками - 67 640 грн. 05 коп., інфляційних витрат за кредитом - 18 024 грн. 06 коп., інфляційних витрат за відсотками - 9 544 грн. 01 коп. Відповідно до статті 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Таким чином, суд вважає, що в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за Договором кредиту № 09.2/234-6 від 21 червня 2006 року у загальному розмірі 581 700 грн. 70 коп. можливо звернути стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором № 546 від 21 червня 2006 року - квартиру [ADDRESS] , шляхом продажу вказаного предмету іпотеки. За таких обставин, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Акціонерного товариства «Укрсоцбанк» підлягають частковому задоволенню. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача має також бути стягнутий судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог (який становить 81,68 %), у розмірі 6 434 грн. 18 коп. (7 877 грн. 30 коп. х 81,68 % = 6 434 грн. 18 коп.). На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial