Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-28 00:00:00

У березні 2018 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до ПАТ АКБ «Аркада» про визнання дій неправомірними. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги позивач посилається на те, що 24.06.2003 року між ним та відповідачем ПАТ АКБ «Аркада» укладено кредитну угоду № 38062-Н про інвестування у житлове будівництво, відповідно до умов якої відповідач надав позивачу кредитні кошти в розмірі 170 153,63 грн. для інвестування в житлове будівництво згідно з договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 38062 від 25.03.2003 року на строк до 01.03.2020 року. В подальшому, з отриманого від відповідача ПАТ АКБ «Аркада» листа від 09.03.2016 року позивачу стало відомо, що відповідач в односторонньому порядку змінив умови вказаної кредитної угоди, а саме суттєво збільшив розмір процентів, кредиту, незаконно та з надуманих підстав нарахував пеню, ігноруючи рішення суду від 19.01.2004 року, яким зобов`язано відповідача щоквартально надавати позичальнику інформацію про суму та дату обов`язкових платежів за вказаною кредитною угодою. Разом з тим, відповідач не виконував та не виконує на даний час вказане рішення суду, не повідомляв його належним чином про суму відсотків, що підлягають до сплати та курс розрахункової одиниці по кредитній угоді. Відтак вважає, що приховуючи вказану інформацію відповідач порушив його законні права. Також позивач зазначив, що виконав всі вимоги кредитної угоди, сплативши 17.11.2006 року всю суму коштів за кредитною угодою та набувши право власності на інвестований об`єкт, визначений договором про участь у Фонді фінансування будівництва, а тому відповідач неправомірно стягував кошти шляхом нарахування процентів та пені. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними та такими, що здійснені з порушенням вимог законодавства. Ухвалою суду (суддя Москаленко К.О. ) від 13.03.2018 року позовну заяву залишено без руху та надано строк позивачу для усунення недоліків, а саме для надання відомостей про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися, надання попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, підтвердження про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього ж відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав та доплатити суму судового збору за подання позову (а.с. 95-96). Ухвалою суду (суддя Москаленко К.О.) від 13.04.2018 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 11.06.2018 року (а.с. 105). Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу справ від 31.05.2018 року вказана справа розподілена для розгляду судді Батрин О.В. у зв`язку із закінченням строку повноважень судді Москаленко К.О. (а.с. 107). Ухвалою суду від 31.05.2018 року справу прийнято суддею до свого провадження (а.с. 111). 11.06.2018 року через канцелярію суду від представника відповідача Пилєвої К.О. надійшов відзив на позовну заяву з письмовими доказами (а.с. 114-135), згідно з яким заперечила щодо задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність, з огляду на те, що рішення суду від 19.01.2004 року, яким зобов`язано ПАТ АКБ «Аркада» щоквартально надавати позичальнику [PERSON] інформацію про суму та дату обов`язкових платежів за кредитною угодою № 38062-Н від 24.06.2003 року, виконується належним чином та відповідач щоквартально протягом 2004-2018 років надає вказану інформацію позивачу. Також зазначила, що позивач не погодився на внесення змін до кредитної угоди, у зв`язку з чим відбулося збільшення платежу з огляду на зростання інфляційних процесів. 25.04.2016 року позивач уклав з відповідачем додатковий договір, відповідно до якого встановлено курс ОдІн на рівні курсу ОдІн на дату укладання кредитної угоди. При цьому, свої зобов`язання за кредитною угодою позивачем належним чином не виконував. Крім того, враховуючи, що відповідач належним чином виконував рішення суду від 19.01.2004 року та позивачу добре було відомо про механізм нарахування та суму нарахованих відсотків за користування кредитом, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду з пропуском строку позовної давності, що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог. Ухвалою суду від 07.09.2018 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 25.10.2018 року, надано строк відповідачу для подання відзиву (а.с. 157). 04.10.2018 року через канцелярію суду від позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої заперечив щодо викладених відповідачем обставин та зазначив, що відповідачем навмисно приховувалась інформація з приводу нарахування та суму нарахованих відсотків за користування кредитом відповідно до кредитної угоди (а.с. 161-164). 26.10.2018 року від представника відповідача Чаюна В.В. надійшли письмові заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначив, що позивачем невірно трактуються умови додаткового договору № 3 до кредитної угоди. Також зазначив, що твердження позивача щодо виконання ним усіх вимог кредитної угоди у зв`язку з поверненням всіх кредитних коштів та набуття права власності на інвестований об`єкт є помилковим, оскільки суперечить п. 8.2. кредитної угоди. Крім того, вважає необґрунтованими доводи позивача, що своєчасне звернення до суду унеможливлювало ненадання та приховування відповідачем інформації про механізм нарахування та суму нарахованих відсотків за користування кредитом, оскільки відповідач щоквартально деталізовано надавав позивачу вказану інформацію (а.с. 168-169). Ухвалою суду від 28.01.2019 року заяву представника позивача [PERSON] про відвід судді визнано необґрунтованою, передано заяву про відвід для вирішення в порядку ч. 1 ст. 33 ЦПК України іншому судді та провадження у справі зупинено до вирішення заяви про відвід (а.с. 197). Ухвалою суду (суддя Писанець В.А.) від 30.01.2019 року відмовлено представнику позивача у задоволенні його заяви про відвід головуючого судді від розгляду цивільної справи № 757/12649/18-ц (а.с.201). Ухвалою суду від 01.02.2019 року провадження у цивільній справі поновлено та призначено судове засідання на 01.03.2019 року (а.с.205). У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві та просив позов задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог, посилаючись на відзив на позовну заяву та письмові докази. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, виходячи з такого. Як встановлено судом та вказана обставина не оспорюється сторонами, 24.06.2003 року між [PERSON] та АКБ «Аркада», правонаступником якого є ПАТ АКБ «Аркада», укладено кредитну угоду № 38062-Н про інвестування у житлове будівництво, відповідно до умов якої банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 170 153,63 грн. зі сплатою 10,50% річних за фактичну суму та строк користування кредитними коштами, для інвестування в житлове будівництво згідно з договором про участь у Фонді фінансування будівництва № 38062 від 25.03.2003 року та на строк до 01.03.2020 року (а.с. 9-13). 24.06.2003 року між сторонами укладено додаткову угоду № 1 до кредитної угоди про інвестування у житлове будівництво № 38062-Н від 24.06.2003 року, відповідно до умов якої сторони погодили графік та строк повернення кредитних коштів позичальником (а.с. 14). Відповідно до п.2.3 кредитної угоди банк нараховує проценти на суму кредитних коштів, розраховану з використанням механізму ОдІн, виходячи з відсоткової ставки 10,5%, а позичальник в свою чергу, відповідно до п. 5.2 кредитної угоди, зобов`язався щоквартально не пізніше 15 числа відповідного місяця платежу, сплачувати на рахунок банку проценти за фактичну суму та строк користування кредитними коштами, нарахованими станом на 28 число попереднього місяця. Згідно з п. 2.5, 2.6 кредитної угоди позичальник повертає кредитні кошти, розмір яких розраховано в ОдІн, по курсу гривні до ОдІн на дату сплати коштів, а нараховану з використанням механізму ОдІн суму процентів за користуванням кредитним коштами позичальник сплачує в гривнях по курсу гривні до ОдІн на дату сплати коштів. Пунктом 5.1 кредитної угоди передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути кредитні кошти не пізніше дати, зазначеної в п. 2.1 шляхом поступового погашення своєї заборгованості за кредитною угодою на рахунки в банку відповідно до графіку повернення кредитних коштів, узгодженого сторонами в додатковій угоді № 1 до кредитної угоди від 24.06.2003 року. При цьому, позичальник зобов`язаний щоквартально, не пізніше 15 числа відповідного місця платежу, сплачувати на рахунок в банку проценти за фактичну суму та строк користування кредитними коштами, нараховані на 28 число попереднього місяця. Крім того, проценти за користування кредитними коштами банк нараховує з дати перерахування банком кредитних коштів. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2004 року задоволено скаргу [PERSON] .В., визнано дії АКБ «Аркада» щодо ненадання інформації [PERSON] про суму відсотків за користування кредитом неправомірними і зобов`язано надавати таку інформацію на вимогу заявника у встановлені кредитною угодою строки сплати відсотків за користування кредитною угодою від 24.06.2003 року (а.с. 20-21). Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 22.03.2004 року рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2004 року змінено, виключено з його мотивувальної частини мотиви та висновки суду щодо упущення в тексті угоди про письмове повідомлення заявника про суму нарахованих АКБ «Аркада» відсотків за користування кредитом є приховуванням інформації від споживача. В решті рішення Печерського районного суду м. Києва від 19.01.2004 року залишено без змін (а.с.22.-23). Вказаним судовим рішенням суду від 19.01.2004 року встановлено, що діями АКБ «Аркада» було порушено права заявника як споживача на своєчасне отримання інформації для належного виконання своїх зобов`язань за кредитною угодою від 24.06.2003 року. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Отже, обставини, встановлені вказаними рішеннями судів не підлягають доказуванню. ПАТ АКБ «Аркада», на виконання рішення суду, щоквартально надавав позивачу [PERSON] інформацію про суму та дату обов`язкових платежів за кредитною угодою № 38062-Н від 24.06.2003 року, що підтверджується листами-повідомленнями ПАТ АКБ «Аркада», направленими на адресу позивача протягом 2004-2018 років (а.с. 27-37, 39-43, 45-53, 55-61, 63, 65). При цьому, банк в своїх повідомленнях вказував лише обов`язкові квартальні платежі за процентами, оскільки, як вбачається з матеріалів справи, позивачем [PERSON] 17.11.2006 року наперед було сплачено в рахунок погашення тіла кредиту у розмірі 143 635 грн. з випередженням графіку сплати до 15.03.2016 року, що підтверджується платіжним дорученням № 22 від 17.11.2006 року з призначенням платежу погашення кредиту № 38062-Н від 24.06.2003 року. З огляду на викладене, суд вважає твердження позивача щодо ігнорування та невиконання відповідачем рішення суду від 19.01.2004 року безпідставними, необґрунтованими та такими, що не знайшли підтвердження під час судового розгляду справи. Не ґрунтуються на матеріалах справи і є безпідставними доводи позивача про те, що відповідач ПАТ АКБ «Аркада» в односторонньому порядку змінив умови кредитної угоди № 38062-Н від 24.06.2003 року шляхом перевищення сум, які обов`язкові до сплати за вказаною кредитною угодою, з огляду на таке. Як встановлено судом та не заперечувалось сторонами, листом № 527-4/1 від 09.03.2016 року відповідачем ПАТ АКБ «Аркада» повідомлено позивачу [PERSON] про необхідність сплатити 71,23426 ОдІн (станом на дату сплати становить 4 663,61 грн.) в рахунок погашення процентів за користування кредитом за період з 28.11.2015 року по 27.02.2016 року та 95,56794 ОдІн (6 256,57 грн.) погашення основного зобов`язання. Разом з тим, 15.03.2016 року позивачем сплачено готівкою за кредитною угодою № 38062-Н від 24.06.2003 року лише проценти у сумі 4 663,51 грн., а 16.03.2016 року безготівково грошові кошти у розмірі 1 224,72 грн. (18,70738 ОдІн), у зв`язку з чим виник борг зі сплати основного зобов`язання у розмірі 5 031,85 грн. (76,86056 ОдІн). Листом ПАТ АКБ «Аркада» від 25.03.2016 року позивачу [PERSON] було запропоновано, з огляду на економічні негаразди в державі, наслідком яких є зростання інфляційних процесів, внести зміни до умов кредитної угоди № 38062-Н від 24.06.2003 року, в якій передбачити подальше погашення позивачем залишку кредиту в сумі 45 953,89 грн. зі сплатою 10,50 % річних без нарахування курсової різниці в ОдІн (а.с.19). 25.04.2016 року між [PERSON] та ПАТ АКБ «Аркада» укладено додатковий договір № 3 до кредитної угоди № 38062-Н від 24.06.2003 року про інвестування у житлове будівництво, відповідно до умов якого сторони внесли зміни до кредитної угоди від 24.096.2003, виклавши її в новій редакції (а.с.15-18). Пунктом 2.2 додаткового договору № 3 встановлено, що на момент укладання додаткового договору невиконані кредитні зобов`язання (залишок кредиту) позичальника становлять 2 672,85631 ОдІн (45 953,89 грн.), а подальша сплата процентів за користування кредитними коштами здійснюється в гривнях по курсу гривні до ОдІн: 1ОдІн=17,19280 грн., що відповідає курсу ОдІн на момент укладання кредитної угоди № 38062-Н від 24.06.2003 року. Відповідно до п. 6.1. кредитної угоди в новій редакції сторони погодили, що у випадку прострочення сплати процентів за користування кредитними коштами позичальник сплачує на рахунок банку пеню у розмірі 2% від суми коштів, яка належить до сплати, за кожний прострочений день, починаючи з дат сплати процентів, визначених у п.п. 5.2,5.8 кредитної угоди. Позичальник сплачує пеню незалежно від відшкодування збитків, спричинених прострочкою виконання. Суму пені, розраховану з використанням механізму ОдІн, позичальник сплачує на рахунок банку в гривнях по курсу гривні до ОдІн, вказаному у п.2.2 кредитної угоди. Відповідно до п. 6.2. кредитної угоди у випадку прострочення повернення кредитних коштів згідно зі строків, визначених у графіку повернення кредитних коштів, банк нараховує проценти за прострочену суму кредитних коштів, розраховану з використанням механізму ОдІн, виходячи з відсоткової ставки 20% річних. Нараховану суму процентів, розраховану з використанням механізму ОдІн, позичальник сплачує в гривнях по курсу гривні до ОдІн, вказаному у п. 2.2 кредитної угоди. Розрахунок суми процентів за користування кредитними коштами, належних до сплати за прострочені дні, банк здійснює на дату сплати коштів відповідно до п. 5.5 кредитної угоди. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох і більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із ч. 1ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Укладаючи та підписуючи кредитну угоду № 38062-Н від 24.06.2003 року, додаткову угоду № 1 до кредитної угоди про інвестування у житлове будівництво № 38062-Н від 24.06.2003 року, додатковий договір № 3 до кредитної угоди № 38062-Н від 24.06.2003 року про інвестування у житлове будівництво, сторони договору, зокрема і позивач, засвідчили свою згоду на їх укладання на умовах, зазначених у вказаних кредитних угодах та додатковому договорі. Позивач підписавши останні, надав згоду на укладення кредитних угод та додаткового договору саме на цих умовах. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про безпідставність посилань позивача на зміну відповідачем в односторонньому порядку умов кредитної угоди, зокрема, збільшення розміру процентів, кредиту, незаконного нарахування пені. Щодо тверджень позивача на те, що він виконав всі вимоги кредитної угоди, сплативши 17.11.2006 року всю суму коштів за кредитною угодою та набувши право власності на інвестований об`єкт, визначений договором про участь у Фонді фінансування будівництва, а тому відповідач неправомірно стягував кошти шляхом нарахування процентів та пені, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до п. 8.2 кредитної угоди № 38062-Н від 24.06.2003 року дія угоди припиняється з дати погашення позичальником усіх сум заборгованості за угодою, із врахуванням положень п. 5.1 кредитної угоди, з дня повернення усієї суми кредитних коштів та нарахованих на суму кредитних коштів процентів відповідно до графіку повернення кредитних коштів, затвердженого додатковим договором № 1 до кредитної угоди. Належних та допустимих доказів на підтвердження виконання позивачем вказаного пункту суду не надано. Тому посилання позивача про виконання всіх умов кредитної угоди є помилковим. Іншого судом не встановлено. Згідно з ч. 1ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів дійшов висновку, що позовні вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, належних та допустимих доказів порушення відповідачем законних прав позивача суду не надано, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню. Що стосується заяви відповідача ПАТ АКБ «Аркада» про застосування строків позовної давності до вимоги позивача, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 256 ЦК України визначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (пункт 1), за зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (пункт 5). Статтею 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Рішенням Конституційного Суду України у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України щодо офіційного тлумачення окремих положень частини першої статті 4 Цивільного процесуального кодексу України від 01.12.2004 № 18-рп/2004 (справа про охоронюваний законом інтерес) визначено, що поняття «охоронюваний законом інтерес», що вживається в ч.1 ст. 4 ЦПК України та інших законах України у логічно-смисловому зв`язку з поняттям «права», треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституціїі законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. З урахуванням наведеного, оскільки прав та охоронюваних законом інтересів позивача, відповідачем не порушено, і суд відмовляє позивачу у позові по суті у зв`язку з безпідставністю та необґрунтованістю позовних вимог, питання порушення строку позовної давності (за даних обставин) не впливає на суть ухваленого рішення і відповідно, строк позовної давності, як спосіб захисту саме порушеного права, при вирішенні даного спору застосуванню не підлягає. Оскільки суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову, то відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір, сплачений позивачем за подання позову, йому не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed