Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-11 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» звернулося до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні майном шляхом виселення та зняття з реєстрації [PERSON] з однокімнатної квартири загальною площею 32,30 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS], без надання іншого житла. Вимоги мотивує тим, що ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору іпотеки від 12.03.2013 року посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2001. У вказаній квартирі зареєстрована відповідач [PERSON] 04 серпня 2015 року ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» на адресу [PERSON] було направлено вимоги про добровільне звільнення приміщення. На час подачі позову вимоги відповідачем виконано не було, вона продовжує проживати в квартирі, чим порушує право власності ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» на вказану квартиру. В судовому засіданні представник позивача Скляр М.С. підтримала позов та обставини викладені у заяві. Відповідач та третя особа в судове засідання не з'явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином згідно вимог ч. 5 ст. 74 ЦПК України за зазначеною позивачем адресою місця проживання, за яка є адресою реєстрації відповідача, про причини неявки не повідомили, у зв'язку з чим суд, з урахуванням думки представника позивача, вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача і третьої особи та відповідно до ст. 169 ч. 4, ст. 224 ЦПК України ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Згідно Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 24.06.2014 року за № 23395225, ТОВ «Фінансова компанія «Народна позика» є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору іпотеки від 12.03.2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Верповською О.В. за реєстровим № 2001 (а.с. 10). Згідно довідки по формі № 3, виданої ЖБК «Восход - 2» від 03.08.2015 р. убачається, що у зазначеній квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідач по справі [PERSON] (а.с. 11). Представник позивача в судовому засіданні пояснила, що відповідач по даний час проживає у спірній квартирі та залишається там зареєстрованою, уникає спілкування, неправомірними діями відповідач порушує права позивача, оскільки останній, будучи власником, не може вільно користуватися та розпоряджатися квартирою. Згідно ст. ст. 41, 47 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 3 Цивільного кодексу України визначено, що загальними засадами цивільного законодавства є неприпустимість позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією України та законом. Згідно ст. 155 Житлового кодексу України, жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавством. Статтями 317, 319 ЦК України передбачено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном; власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а, відповідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Позивачем 04 серпня 2015 року надсилалася на адресу відповідача рекомендованим листом письмова вимога про добровільне виселення та зняття з реєстрації зі спірної квартири, про що свідчить опис вкладення у цінний лист, копія вимоги та зворотне поштове повідомлення про відправку кореспонденції (а.с. 15-17). Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 346 ЦК України, право власності припиняється уразі звернення стягнення на майно за зобов'язаннями власника. Отже, право власності іпотекодавця [PERSON] (третьої особи у справі) на квартиру [ADDRESS] припинилось у встановленому законом порядку. Позивач на даний час є власником вказаної квартири, його право власності, відповідно до закону, вважається набутим правомірно. Відповідно ч. 1 ст. 109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Порядок та процедуру проведення виселення громадян, що мешкають у житловому будинку чи житловому приміщенні, на які звернуто стягнення як на предмет іпотеки, врегульовані нормою ч. 3 ст. 109 Житлового кодексу України та ст. 40 Закону України «Про іпотеку». При цьому, відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 40 Закону України «Про іпотеку», звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Отже, як встановлено судом, відповідач не є власником спірної квартири, мешкає там без будь-яких на те підстав, у зв'язку з чим не має права користування квартирою позивача, дозвіл на проживання відповідачу у зазначеній квартирі не надавався, будь-яких угод з приводу цього між сторонами не укладалося, письмова вимога позивача про добровільне звільнення квартири відповідачем не виконана. За вищевикладених обставин заявлені вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, тому позов підлягає задоволенню, Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідаче на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 218 грн. 00 коп.

Outcome: approved