overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-30 00:00:00

У березні 2015 року позивач ДВНЗ «Переяслав-Хмельницький державний університет імені Григорія Сковороди» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми боргу по сплаті коштів за навчання, посилаючись на те, що сторони у справі уклали договір № 110 від 01.09.2013 року про надання відповідачу освітньої послуги ( навчання). На підставі розділу 1 договору позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання останнього. Наказом № 352 від 23.08.2013 року, [PERSON] був зарахований до складу студентів та отримував освітню послугу ( навчання) відповідно до умов договору. Термін навчання склав два роки. Наказом № 149-к/с від 18.06.2014 року. відповідач був відрахований з числа студентів за порушення умов договору ( несплату навчання). Згідно п. 3.1 договору, [PERSON] зобов'язаний вносити плату за отриману послугу (навчання) в розмірах та у строки, що обумовлені договором. В порушення цієї вимоги відповідач сплатив лише сім разів, фактично було сплачено 4690 грн., заборгованість за навчання складає 2010 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону позивач просив суд: стягнути з [PERSON] на користь Державного вищого навчального закладу «Переяслав-Хмельницький державний університет імені Григорія Сковороди» заборгованість у розмірі 2010 грн. та витрати по сплаті судового збору в сумі - 243.60 грн. У судове засідання позивач свого представника не направив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, просив розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений. У зв'язку з неявкою сторін в засідання в силу ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, перевіривши матеріали справи та наявні у ній докази, знаходить, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. За правилами ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Судом установлено, що сторони у справі уклали договір № 110 від 01.09.2013 року про надання відповідачу освітньої послуги ( навчання). На підставі розділу 1 договору позивач взяв на себе зобов'язання за рахунок коштів відповідача здійснити навчання останнього. Наказом № 352 від 23.08.2013 року, [PERSON] був зарахований до складу студентів та отримував освітню послугу ( навчання) відповідно до умов договору. Термін навчання склав два роки. Наказом № 149-к/с від 18.06.2014 року відповідач був відрахований з числа студентів за порушення умов договору ( несплату навчання). Згідно п. 3.1 договору, [PERSON] зобов'язаний вносити плату за отриману послугу (навчання) в розмірах та у строки, що обумовлені договором. В порушення цієї вимоги відповідач сплатив лише сім разів, фактично було сплачено 4690 грн., заборгованість за навчання складає 2010 грн. За таких обставин, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд покладає на відповідача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-15 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу дітей не мають. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що містяться відповідні документи в матеріалах справи. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 23.10.2010 року у Центральному відділі реєстрації шлюбів в м. Києві з державним Центром розвитку сім»ї, актовий запис № 3327. Від шлюбу дітей не мають. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначив, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть його інтересам. До судового засідання позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що містяться відповідні документи в матеріалах справи. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 18.05.1985 року у Палаці реєстрації одружень та новороджених м. Києва, актовий запис № 1937. Від шлюбу мають дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-14 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначив, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть його інтересам. До судового засідання позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач до судового засідання надала заяву з проханням розглядати справу без її участі, оскільки позов визнає. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 07.10.2005 року у Відділі реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис № 1608. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-23 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначив, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть його інтересам. До судового засідання позивач надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що містяться відповідні документи в матеріалах справи. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 26.09.2003 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Оболонського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1382. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-18 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувсь до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з відповідачем сімейне життя не склалось, оскільки вони втратили почуття любові та поваги один до одного, у них різні погляди на життя. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Спільне господарство не ведуть, подружні стосунки не підтримують. Зазначила, що подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу не можливі і суперечитимуть її інтересам. До судового засідання представник позивача надав заяву з проханням розглядати справу без його участі, оскільки позовні вимоги підтримує та просить суд постановити рішення, яким шлюб розірвати. Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про що містяться відповідні документи в матеріалах справи. Заяв, заперечень, клопотань суду не надав, в зв'язку з чим суд визнає його неявку без поважних причин та вважає можливим розглянути справу у його відсутності по наявним в справі доказам та постановити заочне рішення, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно свідоцтва про одруження, сторони зареєстрували шлюб 12.03.1999 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Мінського району м. Києва, актовий запис № 279. Від шлюбу мають сина [PERSON] [INFO]. Також встановлено, що сторони припинили подружні стосунки, спільне господарство не ведуть та не спілкуються. Відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітніх дітей та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Враховуючи всі докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в зв'язку з тим, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, що має істотне значення. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливе. На підставі наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-14 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла його тітка - [PERSON], яка своїм заповітом від 29 липня 2011 року все своє майно заповіла йому (позивачу). У встановлений законодавством термін позивач не прийняв спадщину після смерті тітки, оскільки не знав про існування вищевказаного заповіту та визначення його як спадкоємця, про що довідався від свого батька лише зараз. Коли він /позивач/ звернувся з письмовою заявою до Бородянської райдержнотконтори з метою прийняти спадщину, то нотаріус відмовив йому у вчиненні відповідної нотаріальної дії та повідомив, що строк для прийняття спадщини після смерті [PERSON] закінчився і йому необхідно звернутися з відповідним позовом до суду. Просив визначити йому /позивачу/ додатковий строк для подання ним заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після померлої [PERSON] терміном три місяці з моменту набрання чинності рішенням суду. В судовому засіданні позивач свій позов підтримав та викладене підтвердив. Відповідач - Бородянська селищна рада свого представника в судове засідання не направила, просила справу розглядати без його участі. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [INFO] року померла [PERSON], яка своїм заповітом від 29 липня 2011 року все своє майно заповіла позивачу (а.с.6-8). [PERSON] звернувся до Бородянської районної державної нотаріальної контори з приводу прийняття спадщини, однак, нотаріус своїм листом від 7 лютого 2014 року повідомив йому, що спадкова справа після померлої [PERSON] не заводилась, ніхто заяв про прийняття спадщини не подавав і ним пропущено строк для прийняття спадщини, з питання продовження даного строку рекомендовано звернутись до суду (а.с.5). Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви для прийняття спадщини. За таких обставин, оскільки позивач у визначений чинним законодавством термін не звернувся до нотаріуса із відповідною заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] через те, що не знав про існування заповіту на його користь, то суд, вважаючи причину пропуску ним /позивачем/ строку для прийняття спадщини поважною, визнає за необхідне надати йому додатковий строк для подачі заяви до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті спадкодавиці терміном три місяці з моменту набрання чинності даним рішенням.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-21 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з 14 жовтня 2011 року з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина - [PERSON] [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося. З 10 липня 2013 року проживають окремо, не ведуть спільне господарство, не підтримують сімейно-шлюбні відносини. Тому просив шлюб розірвати. В судове засіданні сторони не з'явились, просили слухати справу без їх участі проти примирення заперечують. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 14 жовтня 2011 року перебувають в шлюбі зареєстрованому виконкомом Білокриницької селищної ради Радомишльського району Житомирської області. Від цього шлюбу мають сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4), копією свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки сторони проти примирення заперечують, а шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та дружини, то суд вважає, що позов необхідно задовольнити та шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-30 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачкою перебуває в зареєстрованому шлюбі з 05 жовтня 2003 року. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Сімейне життя з відповідачкою не склалося, протягом останніх двох років проживають окремо, шлюбні відносини не підтримують і не ведуть спільного господарства. Вважає, що подальше сумісне життя і збереження сім'ї неможливе, шлюб існує формально, просив його розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу у його відсутність, позов підтримав, проти примирення заперечував. Відповідачка в судове засідання не з'явилась, відповідно до заяви просила слухати справу у її відсутність, проти примирення заперечувала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що сторони з 05 жовтня 2003 року перебувають в шлюбі зареєстрованому відділом реєстрації актів громадянського стану Бородянського районного управління юстиції Київської області, від цього шлюбу вони мають сина - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.4) та копією свідоцтва про народження (а.с.6). Відповідно до ст.105, 112 Сімейного кодексу України даний шлюб може бути розірвано за позовом одного з подружжя. Оскільки позивач позов підтримав, проти примирення заперечував, відповідачка позов визнала, то суд вважає за необхідне позов задовольнити і шлюб між сторонами розірвати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-31 00:00:00

у березні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Заявив позовну вимогу про визнання недійсним кредитного договору № 2621/0906/88-077 від 12.09.2006 року, укладеного між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого був ПАТ «СВЕДБАНК», правонаступником якого є ПАТ»ОМЕГА БАНК». 01.09.2015 року представник позивача [PERSON] звернувся до суду із заявою про витребування доказів, в обґрунтування якої зазначив, що з метою сприяння у збиранні доказів, враховуючи відсутність у позивача та представника необхідних повноважень для отримання доказів просив суд витребувати у ПАТ «ОМЕГА БАНК» докази відступлення та передачі своїх прав і зобов»язань за кредитним договором №2621/0906/88-077 укладеного від 12.09.2006 р. між [PERSON] та Акціонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого став ПАТ «СВЕДБАНК», правонаступником якого, в свою чергу, на даний момент є ПАТ «ОМЕГА БАНК» та витребувати у ПАТ «ПЕРЕХІДНИЙ БАНК «РВС БАНК» докази купівлі АКТИВІВ ПАТ «ОМЕГА БАНК» та укладений Договір, щодо законного придбання зобов»язань саме за кредитним договором №2621/0906/88-077 укладеного від 12.09.2006 р. між [PERSON] та Акіонерним комерційним банком «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого став ПАТ «СВЕДБАНК», правонаступником якого, в свою чергу, на даний момент є ПАТ «ОМЕГА БАНК». В судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав заяву в повному о обсязі. Суд, вивчивши матеріали позову, прийшов до висновку, що клопотання про витребування доказів підлягає задоволенню. Згідно ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі є складнощі, суд за їх клопотанням зобов'язаний витребувати такі докази. Враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

у березні 2015 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Заявив позовну вимогу про визнання недійсним кредитного договору № 2621/0906/88-077 від 12.09.2006 року, укладеного між [PERSON] та АКБ «ТАС-Комерцбанк», правонаступником якого був ПАТ «СВЕДБАНК», правонаступником якого є ПАТ «ОМЕГА БАНК». 14.07.2015 року представником позивача подано до суду заяву про витребування доказів, відповідно до якої представник просить витребувати у ПАТ «ОМЕГА БАНК» належним чином завірену копію кредитної справи [PERSON] щодо отримання ним кредиту за відповідним договором від 12.09.2006 року. В судове засідання сторони не з»явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представником позивача подана заява про забезпечення доказів, представником відповідача подано заяву про розгляд справи у відстуності відповідача. Суд вважає можливим та доцільним розгляд даної заяви у відсутності сторін. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що клопотання підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 137 ЦПК України у випадках, коли щодо отримання доказів у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, є складнощі, суд за їх клопотанням зобов»язаний витребувати такі докази. Враховуючи, що у позивача відсутня можливість отримати від відповідача копію кредитної справи, суд вважає за необхідне клопотання задовольнити.

Outcome: approved