Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-05 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із заявою про усиновлення, в обґрунтування якої зазначив, що 24 вересня 1999 року він уклав шлюб з [PERSON] До реєстрації їх шлюбу [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON], від якого [INFO] народила сина - [PERSON]. З вересня 1998 року заявник з [PERSON] та її сином [PERSON] проживають усі разом однією родиною. До усиновлювальної дитини заявник відноситься як до власної, а дитина сприймає заявника як батька. Зазначає, що [PERSON] позбавлений батьківського піклування, оскільки його біологічний батько самоусунувся від виконання батьківських обов'язків, не приймав участі у вихованні, утриманні дитини. [INFO] рідний батько усиновлювальної дитини помер. Мати [PERSON] як і сама дитина не заперечують проти усиновлення та бажають цієї події з метою укріплення сімейних цінностей. Власних дітей заявник не має. В судовому засіданні [PERSON] підтримав заяву та просив її задовольнити в повному обсязі. [PERSON] в судовому засіданні заяву підтримала та просила суд її задовольнити в повному обсязі. [PERSON] в судовому засідання підтвердив своє бажання бути усиновленим [PERSON] та зазначив, що перебуває в гарних стосунках із заявником. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 24 вересня 1999 року знаходяться в зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану виконкомуІндустріальної районної ради м.Дніпропетровська 24 вересня 1999 року. До реєстрації їх шлюбу [PERSON] перебувала у шлюбі із [PERSON], від якого [INFO] народила сина - [PERSON]. [INFO] рідний батько [PERSON] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого повторно Індустріальним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 14 жовтня 2014 року. Як вбачається з матеріалів справи, та пояснень сторін, повнолітній [PERSON] до досягнення повноліття був позбавлений батьківського піклування зі сторони [PERSON] Як зазначив у судовому засіданні [PERSON], його рідний батько батьківських обов'язків не виконував, матеріальної чи будь-якої іншої допомоги не надавав, долею сина не цікавився. Звернення до суду із заявою про усиновлення зумовлене бажанням юридично оформити фактичний родинний зв'язок, який склався між заявником та [PERSON] Відповідно до ч. 2 ст. 208 СК України у виняткових випадках суд може постановити рішення про усиновлення повнолітньої особи, яка не має матері, батька або була позбавлена їхнього піклування. Відповідно до п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» № 3 від 30.03.2007 року, у зв'язку із включенням у СК правових норм про усиновлення повнолітньої особи необхідно брати до уваги, що така особа може бути усиновлена лише у виняткових випадках, зокрема якщо вона є сиротою або була позбавлена батьківського піклування до досягнення повноліття. Враховуючи винятковий характер права на усиновлення повнолітньої особи, суди мають установлювати при розгляді справ цієї категорії додаткові обставини, зокрема необхідність усиновлення і неможливість оформлення іншого правового зв'язку між особою, яку бажають усиновити, та особою, яка хоче це зробити (складення заповіту тощо). При цьому звернення до суду із заявою про усиновлення не повинно бути зумовлено бажанням досягти іншого правого наслідку, ніж юридичне оформлення родинного зв'язку (можливо, вже наявного факту). Слід також з'ясовувати наявність чи відсутність в усиновлювача своїх дітей. Закон не встановлює заборони на усиновлення повнолітньої особи тією, яка має власних дітей, проте на цей факт необхідно зважати виходячи з обставин, що визначають можливість рідних дітей бути спадкоємцями. У кожному конкретному випаду суд при вирішенні питання про усиновлення повнолітньої особи може врахувати й інші обставини. У СК не встановлено максимального віку повнолітньої особи, яка може бути усиновлена, однак визначено мінімальну різницю у віці між нею та усиновлювачем - не менше вісімнадцяти років. За положеннями ст. 207 СК України усиновленням є прийняття усиновлювачем у свою сім'ю особи на правах дочки чи сина. Усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільних та гармонійних умов її життя. Відповідно до ст. 211 СК України усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлючем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п'ятнадцять років. У разі усиновлення повнолітньої особи різниця у віці не може бути меншою, ніж вісімнадцять років. Відповідно до ст. 213 СК України переважне право перед іншими на усиновлення має громадян України, в сім'ї якого виховується дитина, а також який є чоловіком матері, дитина якої усиновлюється. Відповідно до ст.ст. 217, 219 СК України усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків, яка має бути зумовною. Згідно ч.4 ст. 224 СК України суд, постановляючи рішення про усиновлення повнолітньої особи, враховує мотиви, на підставі яких особи бажають усиновлення, можливість їхнього спільного проживання, їхній сімейний стан та стан здоров'я, а також ніші обставини, що мають істотне значення. В порядку ст. 217 СК України [PERSON] надала заяву про згоду на усиновлення, посвідчену приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Рудкевич Є.В. та зареєстровано в реєстрі за № 4138. У відповідності з вимогами ст. 218 СК України, у судовому засіданні, повнолітній [PERSON] надав згоду на усиновлення. Встановленим є те, що різниця у віці між заявником та дитиною становить 23 роки. Зі станом здоров'я дитини та наслідками усиновлення заявник ознайомлений. Спроможність заявника бути усиновлювачем підтверджена необхідними документами, передбаченими вимогами чинного законодавства України з питань усиновлення. Заявнику роз'яснено правові наслідки усиновлення. Заявник надав суду всі необхідні документи щодо усиновлення, передбачені п. 9.1 «Порядку провадження діяльності з усиновлення та здійснення нагляду за дотриманням прав усиновлених дітей», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.2008 року № 905, виходячи з яких він є фізично та психічно здоровим, матеріально забезпеченим, до кримінальної відповідальності не притягувався, батьківських прав не позбавлявся. Згідно до ст. 233 СК України, на підставі рішення суду про усиновлення в актовий запис про народження дитини або повнолітньої особи, складений органами державної реєстрації актів цивільного стану України, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни і видає нове свідоцтво про народження з урахуванням цих змін. Отже, оцінюючи подані докази в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об'єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи, враховуючи те, що [PERSON] був позбавлений батьківського піклування з боку батька, суд дійшов висновку, що заявлені заявником вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved