Jurisdiction: civil
Date: 2018-01-21 00:00:00

У вересні 2017р. Громадська організація «Одеська обласна організація Всеукраїнської спілки автомобілістів» (далі - ГО ООО ВСА) звернулася до суду із зазначеним позовом до [PERSON], посилаючись на те, що відповідач з січня 2012 року є членом ГО ООО ВСА, за ним закріплені місця для зберігання транспортного засобу із гаражем [ADDRESS].Відповідно до п.3.5 Статуту ГО ООО ВСА члени організації, зокрема, зобов'язані дотримуватись положень Статуту, своєчасно сплачувати членські внески. Позивач зазначав, що у відповідності з п.3.2 правил експлуатації гаражів та зберігання транспортних засобів на автостоянках ГО ООО ВСА, п.2.2.5 договору зберігання транспортних засобів від 25 червня 2011 року, п.2.2.5 договору зберігання транспортних засобів від 30 листопада 2007року, укладених між позивачем та відповідачем, прострочені платежі сплачуються в розмірі членського внеску, встановленого на поточний місяць. Відповідно до рішення президії Одеської обласної організації ВСА (протокол №4 від 19 грудня 2016 року) розмір щомісячного членського внеску на автостоянці №19 на сьогоднішній день складає 200,00 грн. на місяць. Позивач стверджував, що відповідач не сплачує щомісячні членські внесків за зберігання транспортного засобу за період з квітня 2013 року по серпень 2017року включно на машиномісці [NUMBER] що разом становить 53 місяці, та за зберігання транспортного засобу за період з липня 2014 року по серпень 2017 року включно на машиномісці [NUMBER], що включно становить 38 місяців, та допустив порушення своїх обов'язків перед позивачем у вигляді прострочення їх сплати у розмірі 18200,00 грн. Вказував, що заборгованість відповідача перед позивачем по сплаті щомісячних членських внесків за користування двома машиномісцями за останні три роки складає 14400,00 грн. Посилаючись на вказані обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості за щомісячними членськими внесками у розмірі 14400,00 грн. та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надав заяву, якою позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити та розглянути поданий позов за його відсутності в порядку заочного провадження, у зв'язку з систематичної неявкою відповідача в судові засідання (а.с.67). Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки у судове засідання суду не повідомив (а.с.52, 60, 62, 65-66). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280ЦПК України, зі згоди позивача суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.223 ЦПК України. Згідно зі ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідачів, повідомлених належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Враховуючи наведене та дослідивши матеріали справи, суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку та ухвалити заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються розділом першим книги п'ятої ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Згідно з ч.1,3, 5 ст. 1 Закону України «Про громадські об'єднання» громадське об'єднання - це добровільне об'єднання фізичних осіб та/або юридичних осіб приватного права для здійснення та захисту прав і свобод, задоволення суспільних, зокрема економічних, соціальних, культурних, екологічних, та інших інтересів. Громадська організація - це громадське об'єднання, засновниками та членами (учасниками) якого є фізичні особи. Громадське об'єднання може здійснювати діяльність зі статусом юридичної особи або без такого статусу. Громадське об'єднання зі статусом юридичної особи є непідприємницьким товариством, основною метою якого не є одержання прибутку. Громадське об'єднання здійснює свою діяльність у відповідності до статуту, який повинен відповідати вимогам ст. 11 Закону України «Про громадські об'єднання». Встановлено, що Громадська організація «Одеська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» є юридичною особою, має свій статут (а.с.15,16-27). Пунктом 3.2 Статуту громадської організації «Одеська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» встановлено, що членами обласної організації можуть бути громадяни України, іноземці, особи без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, досягли 14 років, сплатили вступний внесок, визнають мету, завдання та Обласної організації та виявили бажання брати участь у їх реалізації. Матеріалами справи встановлено, що 30 листопада 2007р. між начальником автостоянки громадської організації «Одеська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» та членом союзу автомобілістів [PERSON] був укладений договір зберігання транспортних засобів, відповідно до умов якого [PERSON]мав право зберігати автомобіль [NUMBER], на колективній автостоянці громадської організації «Одеська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» №19, місце [NUMBER] (а.с.6-7). Крім того, 25 червня 2011 року відповідач звернувся до позивача з заявою про закріплення за ним машиномісця на автостоянці №19 для постійного зберігання автомобіля марки «Тойота Камри» (а.с.35). 25 червня 2011 року між начальником автостоянки громадської організації «Одеська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» та членом союзу автомобілістів [PERSON] був укладений договір зберігання транспортних засобів, відповідно до умов якого [PERSON]мав право зберігати автомобіль марки «Тойота Камри», д/н [NUMBER], на колективній автостоянці громадської організації «Одеська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» №19, місце [NUMBER] (а.с.8-9). Отже відповідно до вказаного вище договору позивач є членом союзу автомобілістів. Відповідно до п. 2.2.2 договорів автолюбитель зобов'язаний, не пізніше 31 січня наступного року, підтверджувати своє членство у громадської організації «Одеська обласна організація Всеукраїнській спілці автомобілістів», шляхом сплати річного членського внеску. Згідно п.3.2 правил експлуатації гаражів та зберігання транспортних засобів на автостоянках Одеської обласної організації «Всеукраїнська спілка автомобілістів» прострочені платежі сплачуються в розмірі членського внеску, встановленого на поточний місяць (а.с.11-14). Аналогічні умови встановлені у пунктах 2.2.5 договорів зберігання транспортних засобів, укладених між начальником автостоянки громадської організації «Одеська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» та членом союзу автомобілістів [PERSON] Факт зберігання відповідачем транспортних засобів наколективній автостоянці громадської організації «Одеська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» №19, місця [NUMBER] та [NUMBER], підтверджується картками обліку заїзду та виїзду транспортних засобів автостоянці №19 (а.с.4,5). Отже, між сторонами виникли договірні відносини, за якими за відповідачем закріпляється місце для зберігання транспортного засобу із гаражем [NUMBER] та [NUMBER] на автостоянці №19 ГО «ООО ВСА», а відповідач зобов'язаний сплачувати щомісячні членські внески. Судом встановлено, що відповідач з 2013 року по 2017 рік включно не сплачує щомісячні членські внески. Рішенням президії громадської організації «Одеська обласна організація «Всеукраїнська спілка автомобілістів» був затверджений розмір щомісячного членського внеску на автостоянці №19 в розмірі 200,00 грн., що підтверджується витягом з протоколу №4 від 19 грудня 2016 року (а.с.33-34). Станом на 31 серпня 2017 року заборгованість відповідача за період з березня 2013 року по серпень 2017 року склала 18200,00 грн., з яких: по машиномісцю [NUMBER]-10600,00 грн., по машиномісцю [NUMBER] - 7600,00 грн., що підтверджується довідкою про стан заборгованості від 31 серпня 2017 року (а.с.10). З матеріалів справи вбачається, що позивач неодноразово звертався до відповідача з проханням погасити заборгованість по щомісячним членським внескам, але відповідач ігнорує дане прохання (а.с.38-40). Суд вважає, що між сторонами виникли зобов'язальні відносини. Тому, надаючи виниклим між сторонами по справі правовідносинам належну правову оцінку, судом досліджено зміст ч.ч.1,2 ст. 509 ЦК України, за якими зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. При цьому, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно ч.1, ч.2 п.1 ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Як встановлює ст. 626 ч.1 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Щодо ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як вказує ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 530 ч.1 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України, настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч.2 ст. 615 ЦПК України одностороння відмова від зобов'язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов'язання. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. За таких обставин суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення заборгованості підлягають задоволенню і з відповідача по справі необхідно стягнути грошові кошти в розмірі 14400,00 грн. про зобов'язання виконувати обов'язки за договором підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів в їх сукупності. Згідно ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд також вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір у справі складає 1600,00грн., які сплачені позивачем при зверненні до суду (а.с.1).

Outcome: approved