Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-03 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON], яка діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON], звернулася до суду із позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS]. В обґрунтування позову зазначає, що згідно з ордером №234 від 14.01.1985 року квартира була надана для проживання її батьку [PERSON] і членам його сімї: дружині [PERSON], дітям [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] Пізніше, з 1989 року в цій квартирі також став проживати [PERSON] Квартира не приватизована і не є їх приватною власністю. У 2014 році вона одружилася і взяла прізвище чоловіка «Сабанова». У вказаній квартирі також зареєстровано проживання її дітей [PERSON], [INFO], [PERSON], 05.02.2017р. народження, та малолітньої племінниці [PERSON], [INFO], над якою вона здійснює опіку. Приблизно з 2006 року відповідачі в квартирі не проживають, в квартирі не зявляються, оплату комунальних послуг не здійснюють. По комунальним платежам утворилася велика заборгованість. Їх речей в квартирі не має. Про фактичне місце їх знаходження їй нічого не відомо. Оскільки відповідачі більше шести місяців без поважних причин не проживають в квартирі, просить суд визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В судовому засіданні позивач позов підтримала. Суду додатково пояснила, що вона з 1998 року у спірній квартирі не проживала, оскільки відповідачі перешкоджали їй у цьому. У 2007 році було винесено рішення про її вселення у квартиру, але батько з братом [PERSON] стали знову перешкоджати їй в проживанні, тому вона в квартирі не проживала. Але їй відомо, що останні десять років у квартирі ніхто не жив, в ній було звалище непотребу, відключені світло, газ, вода. Є великі борги за комунальні послуги. Мати [PERSON] в квартирі не проживає з 1988 року. На початку 2017 року вона вирішила заселитися в квартиру зі своєю сімєю. Її чоловік вивіз з квартири все сміття. З серпня 2017 року вони заселилися в квартиру і стали там жити. Вона оплачує комунальні послуги. Відповідачі ніякої участі в утриманні квартири не приймають. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що вказану квартиру він отримав у 1985 році. Дружина покинула сімю у 1988 році. З того часу в квартирі він проживав разом дітьми. [PERSON] з 1998 року в квартирі не проживала. Жила зі своєю сімєю в орендованому житлі. А у грудні 2016 року чоловік доньки встановив нові двері в квартирі, викинув усі їхні речі. З того часу вони у квартиру нікого не впускають. На момент подачі позову [PERSON] в квартирі не проживала. Вона вселилася в квартиру тільки у серпні 2017 року. З його пенсії щомісяця вираховують борги за комунальні послуги. Просить відмовити у задоволенні позову. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що позивачка з 1998 року в квартирі не проживала, пішла з квартири добровільно. Він проживає у спірній квартирі постійно. У грудні 2016 року, поки їх не було вдома, чоловік позивача демонтував старі двері в квартирі і згодом встановив нові, ключів не дали. З того часу нікого в квартиру не впускають. Його речі викинули. З цього приводу він звертався до поліції. Позивачка у спірній квартирі на момент подачі позову також не проживала. В квартиру вона заселилася у серпні 2017 року. Просить відмовити у задоволенні позову, оскільки іншого житла він не має. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що він останнім часом в квартирі не проживав, оскільки вона була захламлена. Батько зносив до квартири увесь непотреб. Він разом з [PERSON] приходили в квартиру, наводили порядки, але все було марно. Потім позивач в квартирі змінили двері і замки, з того часу у квартиру їх не впускають, ключі не дають. Іншого житла він не має. Просить відмовити у задоволенні позову. Суду також показав, що він не памятає з якого року його мати [PERSON] не проживає в квартирі, оскільки на той час він був ще маленький. Але весь цей період вона там не жила і ніколи не приходила. Відповідач [PERSON] проти задоволення позову заперечує. Суду пояснив, що жив постійно у спірній квартирі. Останні роки в квартирі жити було неможливо, оскільки батько зносив до неї увесь непотреб. Але інтересу до цієї квартири він не втратив, оскільки це є його єдиним житлом. Неодноразово навідувався до квартири разом з [PERSON], наводили порядки. Після того, як позивачка встановила нові двері і замки, вона ключів йому не дає. В квартиру не впускає. Суду також показав, що його мати [PERSON] в квартирі не проживає з 1988 року. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилася, причин неявки суду не повідомила. Відзив на позов не подала. ЇЇ представник за довіреністю [PERSON] суду пояснила, що зі слів відповідачки [PERSON] відомо, що остання не проживає в квартирі з 1988 року, оскільки її чоловік [PERSON] вигнав її з квартири, що на її думку є поважною причиною не проживання в квартирі. Відповідач з приводу вселення в квартиру чи усунення перешкод в користуванні квартирою до суду ніколи не зверталася. Просить відмовити у задоволені позову. Представник третьої особи КП «Житлосервіс-2а» в судове засідання не зявився. Про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про розгляд справи без його участі. Допитаний у судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду показав, що [PERSON] з сімєю не проживала з 80-х років. В спірній квартирі жив [PERSON] з дітьми. Останні роки в квартирі постійно ніхто не жив. Бачив, що іноді приходили [PERSON] і [PERSON] Квартира була в непридатному для проживання стані. Навесні 2017 року [PERSON] почала робити в квартирі ремонт. Зараз вона там живе з чоловіком і своїми дітьми. Свідок [PERSON] суду показала, що в квартирі №36 останнім часом постійно ніхто не проживав. Квартира була завалена непотребом, який зносив туди [PERSON] Бачила, що іноді до квартири приходив [PERSON], [PERSON] [PERSON] в квартирі не проживає дуже давно. На початку 2017 року [PERSON] почала наводити порядки в квартирі, встановила нові вхідні двері. Зараз в квартирі живе позивач зі своєю сімєю. Свідок [PERSON] суду показала, що до березня 2017 року в квартирі постійно ніхто не проживав. Іноді бачила, що приходив [PERSON]. Свідок [PERSON] суду показав, що у спірній квартирі тривалий час ніхто постійно не проживав, вона була завалена сміттям, опалення не було, газ відрізали. Чув, що [PERSON] з [PERSON] іноді приходили до батька сварилися. Бачив іноді [PERSON], але чи жив він в квартирі не знає. Валентина почала проживати в квартирі з літа 2017 року. Свідок [PERSON] суду показав, що квартира №36 знаходилася в непридатному для проживання стані, була завалена сміттям, опалення, газу в квартирі не було. Постійно в ній ніхто не проживав. Іноді, десь раз на тиждень, зустрічав в підїзді [PERSON] [PERSON] в квартирі не проживає більше 20 років. З літа 2017 року в квартирі стала проживати [PERSON] з сімєю. Свідок [PERSON] суду показала, що позивачка з сімєю стала проживати в квартирі з серпня 2017 року. Вони встановили нові двері, підключили воду, електрику, навели в квартирі порядок. Відповідачі в квартирі останні роки постійно не проживали, квартира була в занедбаному стані. Вислухавши пояснення учасників справи, показання свідків, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.3 ст.12, ч.ч. 1,5,6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 14.01.1985р. [PERSON] на підставі рішення виконкому №24 від 11.01.1985р. був виданий ордер на житлове приміщення в квартирі [ADDRESS] (а.с.13) на склад сімї з пяти осіб: дружину [PERSON], дітей [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З довідки КП «Житлосервіс 2а» від 02.03.2017р. (а.с.14) видно, що в спірній квартирі зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] З пояснень позивача, представника відповідача [PERSON] [PERSON], пояснень інших відповідачів і показань свідків, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в спірній квартирі з 1988 року. Як зазначив [PERSON], [PERSON] виїхала з квартири добровільно, покинувши на нього дітей. З того часу жодних намагань повернутися проживати до квартири не приймала. До суду з позовом про вселення або усунення перешкод у користуванні квартирою вона ніколи не зверталася. Судом також було встановлено, що позивач [PERSON] до 01.08.2017 року в квартирі також не проживала. Але в лютому 2017 року нею були встановлені в квартирі нові вхідні двері і замки. Ключі від замків, як пояснила позивачка, вона нікому з відповідачів не давала. До суду позивач звернулася з цим позовом у березні 2017 року. Відповідачі посилались на те, що в квартирі вони не проживають з поважних причин, оскільки позивач в лютому 2017 року встановила нові вхідні двері і замки, і не пускає їх у квартиру. Вказані обставин також підтверджуються висновком про результати розгляду звернення [PERSON] і [PERSON], затвердженого начальником Бердянського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області від 07.08.2017 року (а.с.121). Надані позивачем довідки про наявність заборгованості за комунальними платежами по квартирі суд не може прийняти в якості належних доказів, оскільки вони не містять інформації щодо непроживання відповідачів у квартирі. Допитані у судовому засіданні свідки суду показали, що відповідачі [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] користувалися квартирою, але постійно в ній не проживали. Інших належних і допустимих доказів відсутності відповідачів в квартирі понад встановлені ст. 71 ЖК України строки, крім відповідача [PERSON], позивачем суду не надано. За статтею 47 Конституції України ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст.9 ЖК України, ст. Конституції України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно зі ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ним зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. За таких підстав, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню частково, а саме в частині визнання [PERSON] такою, що втратила право користування квартирою, оскільки в судовому засіданні було встановлено, що остання майже 30 років без поважних причин в спірній квартирі не проживає. В задоволенні позовних вимог про визнання [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] такими, що втратили право користування квартирою, необхідно відмовити за їх недоведеністю. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути компенсацію судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 128,00 грн. (640:5=128).

Outcome: partial