Jurisdiction: civil
Date: 2020-04-01 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] , в якому просять визнати за ними в рівних частинах, по Ѕ частки за кожним, право власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (загальною площею 0,1 га), кадастровий номер - 4810136900:04:052:0044, що розташована за адресою: [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування позовних вимог позивачі вказали, що їм відмовлено у вчиненні нотаріальної дії - видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частку земельної ділянки, у зв`язку з тим, що немає можливості встановити місце відкриття спадщини та коло спадкоємців. При цьому, спір в частині оформлення спадкових справ на житловий будинок вже вирішено в судовому порядку рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.11.2010 по справі № 2-4792/2010. На підставі цього судового рішення позивачі отримали свідоцтва про право власності на нерухоме майно та здійснили державну реєстрацію права власності. У зв`язку із відмовою нотаріуса у вчинення нотаріальної дії та неможливості оформити спадкові права на земельну ділянку, позивачі звернулися до суду з вказаним позовом. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.05.2019 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 07.05.2019 провадження по справі зупинено до отримання відповіді від компетентних органів Російської Федерації про вручення або невручення [PERSON] документів. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 21.02.2020 провадження по справі поновлено та призначено підготовче засідання. У судове засідання, призначене на 26.03.2020 на 08:10 годину, сторони не з`явилися. Представник позивачів надала до суду письмову заяву про розгляд справи за відсутності сторін, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач надав на електронну адресу суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги визнав у повному обсязі та просив розгляд справи провести за його відсутності. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У зв`язку з тим, що відповідач позов визнав, суд вважає за можливе ухвалити рішення в підготовчому судовому засіданні. Згідно вимог статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Виходячи з вимог частини 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Дослідивши матеріали справи та надані докази в їх сукупності, суд встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Як встановлено судом, [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 21.04.2009 Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, про що зроблено відповідний актовий запис №219. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , повторно виданим Миколаївським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, актовий запис №2297, [PERSON] (після одруження змінила прізвище на « [PERSON] ») є донькою [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.12.1951, актовий запис №3749 [PERSON] є сином [PERSON] . Згідно державного акту серії МК від 16.06.1998, на підставі рішення виконкому Миколаївської міської Ради народних депутатів від 29.05.1998 за №300, [PERSON] на праві приватної власності належить земельна ділянка загальною площею 0,1 га, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Згідно Витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 04.09.2018 кадастровий номер вищевказаної земельної ділянки 4810136900:04:052:0044. Згідно спадкової справи № 394/2009, заведеної після смерті [PERSON] , спадщина прийнята [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] але в її оформлені державним нотаріусом було відмовлено. Вказане стало підставою звернення [PERSON] та [PERSON] до суду з відповідним позовом, який задоволено рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 25.11.2010 по справі №2-4792/2010. Відповідно до рішення суду визнано за [PERSON] та [PERSON] право власності по Ѕ частини за кожним будинку [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Для оформлення спадкових прав на земельну ділянку за адресою [ADDRESS] позивачі 07.12.2018 звернулися до Другої миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, але їм було відмовлено постановами державного нотаріуса від 30.11.2018 та 07.12.2018 у зв`язку з відсутністю можливості встановити місце відкриття спадщини та коло спадкоємців. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За приписами частини 3 статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до положень частини 2 статті 1220, частини 5 статті 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини - дня смерті особи або дня, з якого вона оголошується померлою. Разом із тим, згідно зі статтею 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається на ім`я кожного з них із зазначенням імені та частки у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина 3 статті 1296 ЦК України). Таким чином, спадкові права є майновим об`єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку. У відповідності до пункту 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до статті 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі спадкування. Згідно з частиною першою статті 1225 ЦК України право власності на земельні ділянки переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. З матеріалів справи встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] позбавлені можливості оформити спадкові права на спадкове майно - земельну ділянку та іншого способу захисту своїх спадкових прав, крім судового, в них немає, тому суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Крім того, відповідно до абзацу 3 пункту 24 постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», в разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Відповідно до частини четвертої статті 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, визнання відповідачами позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що дає суду законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved