Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-16 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що під час перебування у шлюбі з відповідачем за спільні кошти вони придбали квартиру [ADDRESS] (Московській) у м. Житомирі згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу від 25.09.2003 року. Догорів був укладений на імя відповідача і на теперішній час він вважає квартиру своєю особистою власністю. Тому оскільки відповідач відмовляється добровільно поділити квартиру позивач просить визнати за нею право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (Московській) в м. Житомирі. Позивач у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлені належним чином, до суду подала письмову заяву з проханням проводити розгляд справи в її відсутності, позовні вимоги підтримує та проти проведення заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки до суду не повідомив. Враховуючи, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, а тому за письмовою згодою позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд даної справи на підставі наявних у справі доказів згідно статей 224 - 226 ЦПК України та у відсутності сторін відповідно до вимог статей 158, 169 ЦПК України. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.\- Відповідно до ч. 2 ст. 60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 70 СК України передбачено, що у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Судом встановлено, що 05.10.1991 року Вільською сільською Радою Черняхівського району Житомирської області між сторонами було зареєстровано шлюб, який згідно свідоцтва про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції 06.04.2007 року, розірвано (а.с. 5, 6). Під час перебування у шлюбі згідно нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу квартири від 25.09.2003 року відповідачем було придбано 3-х кімнатну квартиру [ADDRESS] (Московській) у м. Житомирі загальною площею 58,10 кв. м, у тому числі жилою 36,8 кв. м (а.с. 10), тому квартира є обєктом спільної сумісної власності сторін. Як убачається з інформації з Реєстру прав власності на нерухоме майно від 27.05.2015 року (а.с. 26), за відповідачем зареєстровано право власності на зазначену квартиру 09.10.2003 року. Враховуючи рівність часток подружжя у праві спільної сумісної власності на спірну квартиру, що визначено ч. 1 ст. 70 СК України, і відсутність домовленості між ними та шлюбного договору щодо визначення іншого розміру їхніх часток у праві власності на неї у разі поділу майна, суд визнає за позивачем право власності на 1/2 частину квартири. За змістом ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За наведених обставин суд стягує з відповідача на користь позивача понесені нею та документально підтверджені судові витрати в розмірі 1043,50 грн. Враховуючи викладене та

Outcome: approved