Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-19 00:00:00

У березні 2010 року [PERSON] звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що вона є власником садиби, розташованої по вулиці Охотницькій, 15 в с.Богданівка Машівського району Полтавської області. В належний їй житловий будинок тимчасово вселився її [PERSON] з сімєю, а вона тимчасово переселилася в житловий будинок [PERSON], розташований по вулиці Чкалова, 2 в с.Миронівка Машівського району Полтавської області. Після смерті сина, 02 березня 2009 року, вона неодноразово зверталася до відповідачки з вимогою виселитися в свій будинок в с.Миронівка, але відповідачка продовжувала користуватися її садибою як своєю власністю. Позивачка зазначає, що 14 серпня 2009 року виконавчим комітетом Кошманівської сільської ради рекомендовано відповідачці вибратися через 6 місяців з житлового будинку в с. Богданівка в належний їй будинок в с.Миронівка. Після закінчення шестимісячного строку для виселення, відповідачка на її прохання про переселення не відреагувала. 24 лютого 2010 року виконавчим комітетом Кошманівської сільської ради прийнято повторне рішення, яким рекомендовано їй та відповідачці вселитися у власне житло. Оскільки відповідачка продовжує проживати в її житловому будинку, на прохання про переселенні не реагує, тому позивач просить позов задовольнити та усунути перешкоди в користуванні належним їй житловим будинком та спорудами, розташованими по вулиці Охотницькій, 15 в с.Богданівка Машівського району Полтавськоїх області шляхом зобовязання [PERSON] звільнити його. Також позивач просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати по справі в сумі 223,31грн. 19 квітня 2010 року від позивачки надійшла заява про зміну та уточнення позовних вимог, в якій просить виключити вимогу про зобовязання [PERSON] звільнити житловий будинок, а заявляє вимогу про її виселення без надання іншого житлового приміщення. В судовому засіданні позивач та представник позивача [PERSON] наполягають на задоволенні позову з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідачка позов не визнала, пояснила, що дійсно, проживає в будинку [PERSON], але за її згодою. Будинками вони обмінялися в 2000 році. Заперечує проти виселення, тому що за час проживання в цьому будинку нею зроблено ремонтні роботи, на підтвердження чого надала квитанції про оплату будівельних матеріалів та товарів. Представник служби в справах дітей Машівської РДА [PERSON] в судове засідання не зявилась, надала суду клопотання, в якому просить розглядати дану справу без участі представника служби в справах дітей, в судовому засіданні 22.04.2010 року частково заперечувала проти задоволення позову, зазначаючи, що при цьому можуть бути порушені права неповнолітньої особи [PERSON], 27.11.1997р.н. сина відповідачки, так як в будинку в с.Миронівка, що належить його матері, можуть бути гірші умови проживання. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, підтверджується наявними в справі доказами, що житловий будинок №15 з господарськими будівлями та спорудами, розташований по вулиці Охотницькій в с.Богданівка Машівського району Полтавської області та земельна ділянка під вказаним житловим будинком належить [PERSON], тобто вона є одноособовою власницею будинку і це її право ніким не оспорюється (а.с. 7-13). [PERSON] з сімєю в 2000 році за згодою позивачки вселився в належний їй житловий будинок. [PERSON] з сином і по сьогодні проживають в будинку [PERSON]О.(а.с.30,32). [PERSON] зареєстрована в [INFO] (а.с. 5,13), фактично проживає в [INFO] (а.с.14-20). [PERSON] зареєстрована в [INFO] (а.с.30 ), фактично проживає в [INFO] (а.с. 30). Відповідачка не надала доказів про право користування будинком, який належить позивачці, вона не має договору найму житла з позивачем у справі, за користування житлом власнику будинка не сплачує. Проживання відповідачки в будинку створює перешкоди для позивача в користуванні належним їй житловим будинком. У відповідності до ст.811 ЦК України, договір найму житла укладається у письмовій формі. У відповідності до ст.391 Цивільного Кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зважаючи на те, що відповідачка фактично користується належним позивачеві житловим будинком, останньою, у відповідності до вимог ст.168 ЖК України, було неодноразово письмово попереджено відповідачку про виселення її з будинку, про що свідчать рішення виконавчого комітету Кошманівської сільської ради від 14 серпня 2009 року за №81, від 22 жовтня 2009 року за №122(а.с. 14-20), але вона проігнорувала попередження та з будинку у добровільному порядку не виселилась. У відповідності до ст.169 ЖК України, у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобовязані звільнити жиле приміщення, а в разі відмови підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Суд враховує ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненям фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, а саме те, що позивачка просить виселити відповідачку, при цьому не наполягає на виселенні онука [PERSON] Суд також бере до уваги ст.18 Закону України «Про охорону дитинства», в якій вказано, що держава забезпечує право дитини на проживання в таких санітарно-гігієнічних та побутових умовах, що не завдають шкоди її фізичному та розумовому розвитку. Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов житлового будинку за адресою с.Миронівка, вул.Чкалова, будинок №2, Машівського району, який належить відповідачці, вказаний житловий будинок придатний для проживання і знаходиться в задовільному стані (а.с.64). Щодо правовідносин, що виникли чи існують між сторонами стосовно здійснення поліпшень у вигляді ремонту, то відповідач не позбавлений можливості в порядку, встановленому діючим ЦПК України, звернутися до суду за захистом порушених, невизнаних, оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню в повному обсязі судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved