Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті бабусі [PERSON], яка померла 10 жовтня 1998 року, право власності на житловий будинок А-1, загальною площею 93,3 м2, житловою площею 61,2 м2, із прибудовою а1 та господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, вбиральня В, погріб П, колонка К1 та огорожа N, що знаходяться за адресою: Київська область, Броварський район, село Требухів, вулиця Лугова, 55. В обґрунтування позову зазначала, що після смерті 10 жовтня 1998 року її бабусі [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно, зокрема на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за вказаною адресою. Згідно із заповітом від 07 липня 1987 року все своє майно [PERSON] заповіла їй, [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON]). Спадщину після смерті бабусі [PERSON] вона прийняла, оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проживаючи у даному будинку. У встановленому законом порядку вона звернулася до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON], однак у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належний спадкодавцю житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами за зазначеною вище адресою нотаріальною конторою їй відмовлено, оскільки за життя спадкодавця право власності на житловий будинок не оформлялось та не реєструвалось. Факт належності [PERSON] спірного нерухомого майна підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, довідкою [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області, записами в погосподарських книгах цієї сільської ради. Позивач [PERSON] у судове засідання не зявилася, подала суду заяву, у якій просила розглянути справу за її відсутності, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] сільська рада Броварського району Київської області у судове засідання не зявилася, подала до суду заяву, у якій просила розглянути справу за відсутності їхнього представника за наявними у справі документами. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Із заповіту від 07 липня 1987 року, посвідченого секретарем виконкому [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області [PERSON], зареєстрованого в реєстрі за №\~34, видно, що [PERSON] все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що належатиме їй на день смерті і на що за законом вона матиме право, заповідала [PERSON], після реєстрації шлюбу [PERSON], позивачу у справі. 10 жовтня 1998 року у віці 84 років померла бабуся позивача [PERSON], про що свідчить свідоцтво про її смерть серії І-БК №\~086093. За змістом ч. 1 ст. 524 ЦК України (1963 року), який був чинним на момент відкриття спадщини, спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Відповідно до ст. 548 ЦК України (1963 року) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 549 ЦК України (1963 року) визнавалося, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Ці дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Судом встановлено, що після смерті 10 жовтня 1998 року [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй на час відкриття спадщини майно, зокрема на житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що розташовані за адресою: Київська область, Броварський район, село Требухів, вулиця Лугова, 55, у якому спадкодавець була зареєстрована та постійно проживала до дня смерті, про що свідчить довідка [PERSON] сільської ради від 25 квітня 2016 року №\~608. Із цієї ж довідки видно, що на день смерті [PERSON] разом із нею у даному будинку постійно проживала та була зареєстрованою її онука позивач [PERSON] разом із двома її дітьми. Проживають вони у вказаному будинку й на даний час. Виходячи з наведеного вище, позивач [PERSON] вважається такою, що прийняла спадщину за заповітом після смерті бабусі [PERSON], оскільки фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, проживаючи в спадковому будинку. Із спадкової справи №\~1057 до майна померлої 10 жовтня 1998 року [PERSON] видно, що 11 листопада 2006 року із заявою про прийняття спадщини за заповітом після її смерті до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області звернулася позивач [PERSON], яка проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Листом за вих. №\~2455/02-14 від 19 квітня 2016 року у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на належний [PERSON] спірний спадковий житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, що розташовані у селі Требухів Броварського району Київської області по вулиці Луговій, 55, нотаріальною конторою позивачу [PERSON] відмовлено, так як спадкодавець [PERSON] право власності на цей житловий будинок за життя не зареєструвала. Факт належності померлій 10 жовтня 1998 року [PERSON] зазначеного вище, спірного спадкового нерухомого майна підтверджується технічним паспортом на житловий будинок, виготовленим 21 березня 1988 року, довідкою виконавчого комітету [PERSON] сільської ради Броварського району Київської області від 25 квітня 2016 року №\~608, з якої видно, що власником домоволодіння за №\~55 по вулиці Луговій у селі Требухів Броварського району згідно із записами в погосподарській книзі №\~8 цієї сільської ради за 1996-2000 роки значилася [PERSON] Із технічного паспорта на житловий будинок, власником у якому зазначена [PERSON], за вказаною адресою знаходяться: житловий будинок А-1, загальною площею 93,3 м2, житловою площею 61,2 м2, із прибудовою а1 та господарськими будівлями і спорудами: сарай Б, вбиральня В, погріб П, колонка К1 та огорожа N. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У ст. 392 ЦК України визначено, що власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. За змістом ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав є визнання права. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем, яка прийняла спадщину після смерті бабусі [PERSON], якій на день смерті 10 жовтня 1998 року належав спірний житловий будинок із господарськими будівлями і спорудами, суд дійшов висновку, що позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved