Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-17 00:00:00

у вересні 2015 позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 19.06.2015 о 16 годині 00 хвилин, екскаватор Борекс 2101, д.н.з. 22307, який належить Комунальному підприємству «Полтавська міська шляхово експлуатаційна дільниця» (далі КП « ШЕД) під управлінням [PERSON], який рухався по вул.. Леніна, в району електроопори № 19 скоїв наїзд на автомобіль КРАЗ, покотився та здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER], який йому належить та автомобіль [NUMBER],що належить [PERSON], спричинивши таким чином механічні пошкодження транспортним засобам. Згідно ремонтної калькуляції, складеної представником страхової компанії «АХА» та заяви про страхове відшкодування, пошкодженням автомобіля йому було спричинено матеріальну шкоду у розмірі 5194, 66 грн. Дана страхова компанія, згідно договірних умов сплатила йому у рахунок страхового відшкодування в розмірі 50 % спричиненої шкоди, а саме 2597, 33 грн. Оскільки винні особи, діями яких було завдано механічних пошкодження належному йому автомобілю, перебували у трудових відносинах із КП «ШЕД» позивач, з урахуванням змінених позовних вимог, просить суд стягнути на свою користь із відповідача далі КП «ШЕД» завдану матеріальну шкоду у розмірі 2597,33 грн.; спричинену моральну шкоду у розмірі 3000 грн.; витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 487,20 грн.; зобовязати [PERSON] Державної казначейської служби України у Полтавській області прийняти від нього виконавчі листи і стягнути із рахунків КП «ШЕД» на його користь визначені судом суми. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник [PERSON] позов підтримали, просять суд його задовольнити, з підстав викладених у ньому. Представник відповідача [PERSON] Державної казначейської служби України у Полтавській області [PERSON] заперечив проти задоволення позову, оскільки юридична особа, інтереси якої він представляє на підставі судового рішення буде зобовязана виплати кошти з рахунків підприємств, які вона обслуговує. Оскільки на даний час позивачу не було відмовлено у вчиненні даної дії, то позов в частині позовних вимог зобовязального характеру до задоволення не підлягає. Представник відповідача КП «ШЕД» [PERSON] заперечив проти задоволення позову,зазначивши, що пошкодження автомобіля позивача мало місце внаслідок винних дій останнього, так як той залишив автомобіль не на спеціально об лаштованому для стоянки місці. Окрім цього,останній зобовязаний був звернути уваги, що поруч працівниками КП «ШЕД» проводилися ремонтні роботи і вжити заходів щодо збереження належного йому майна. Треті особи [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися,будучи повідомленими про час та місце розгляду справи. Суд, заслухавши пояснення сторін, третіх осіб, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку: сторонами визнається, що 19.06.2015 о 16 годині 00 хвилин, екскаватор Борекс 2101, д.н.з. 22307, який належить Комунальному підприємству «Полтавська міська шляхово експлуатаційна дільниця» (далі КП « ШЕД) під управлінням [PERSON], який рухався по вул.. Леніна, в району електроопори № 19 скоїв наїзд на автомобіль КРАЗ, покотився та здійснив наїзд на автомобіль [NUMBER], який йому належить та автомобіль [NUMBER],що належить [PERSON], спричинивши таким чином механічні пошкодження транспортним засобам. Дані факти підтверджено постановою Ленінського районного суду м.Полтави від 17.07.2015, якою [PERSON] та [PERSON] визнано винними у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП України та накладено на них адміністративне стягнення у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. на кожного. (а.с.3-4). Власником автомобіля [NUMBER] являється [PERSON], що підтверджено копією свідоцтва про реєстрацію серії САЕ № 049392. (а.с. 63). На а.с.6, 7-8 містяться заява про страхову відшкодування та ремонтна калькуляція № 1.102.15.0 від 14.07.2015 року, якою визначено розмір завданого збитку, внаслідок відновлювального ремонту автомобіля [NUMBER], який становить 5194, 66 грн. та розмір якого сторонами не оспорюється. Виходячи із наведеного розрахунку розмір страхового відшкодування за вирахуванням безумовної франшизи та обопільної вини склав 2597, 33 грн. 5194,66 *50%-0,00 = - 2597, 33 грн. Окрім цього, із матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб екскаватор Борекс 2101, н.з.22307 належить КП «ШЕД». Водії [PERSON] та [PERSON] на момент вчинення ДТП перебували у трудових відносинах із КП «ШЕД». Листом КП «ШЕД» № 622 від 28.08.2015 року повідомило позивача про неможливість сплатити кошти за завдану шкоду внаслідок пошкодження транспортного засобу з причин відсутності коштів на підприємстві. (а.с.14). Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної особи підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 ст.1187 ЦК України визначено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Ст.1194 ЦК України визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до частини 4 ст.61 ЦПК України постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно- правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Згідно положень частин 1, 2 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. У судовому засіданні сторонами визнано факт завдання шкоди з вини третіх осіб, яка, окрім цього, встановлена постановою Ленінського районного суду м. Полтави від 17.07.2015, набрала законної сили та є обовязковою для суду. Позивачами надано до суду докази, які підтверджують розмір завданої шкоди, яка становить 5194,66 грн. Окрім цього, судом встановлено, що СК «АХА» прийнято рішення про виплату страхового відшкодування позивачу у розмірі 2597, 33 грн. Таким чином, різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) складає 2597, 33 грн. Одночасно суд не приймає до уваги доводів відповідача КП «ШЕД» в частині того, що пошкодження автомобіля позивача мало місце внаслідок винних дій останнього, так як той залишив автомобіль не на спеціально облаштованому для стоянки місці. Окрім цього,останній зобовязаний був звернути увагу, що поруч працівниками КП «ШЕД» проводилися ремонтні роботи і вжити заходів щодо збереження належного йому майна. Так, судом встановлено, що автомобіль [NUMBER] був припаркований його власником поблизу будинку № 18 по вул.. Миру в м.Полтаві. Таким чином, в судовому засіданні не встановлено, що внаслідок припаркування автомобіля поблизу даного будинку, в діях позивача містилися невідповідності Правилам дорожнього руху України. Окрім цього, суд не приймає до уваги доводів в частині того, що позивач зобовязаний звернути увагу, що поруч працівниками КП «ШЕД» проводилися ремонтні роботи і вжити заходів щодо збереження належного йому майна. Так, позивач, припарковуючи автомобіль, не міг передбачити, що внаслідок порушення Правил дорожнього руху України зі сторони водіїв екскаватора буде пошкоджено його автомобіль. Будь яких обмежувальних та заборонних знаків встановлено не було. З урахуванням усіх обставин у їх сукупності суд приходить до висновку про задоволення позовної вимоги позивача в частині відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 2597, 33 грн., яка повинна бути стягнута з роботодавця. Загальні положення про відшкодування моральної шкоди закріплені в статтях\~23, 1167 ЦК України. Частиною 1 ст. 1167 ЦК України встановлено, що моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. В пункті 3,4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розяснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Однак у судовому засіданні позивач не довів факт спричинення йому моральної шкоди, не вказав з яких саме міркувань він виходив, визначаючи її розмір 3000 грн. Так, суд не приймає до уваги доводи позивача в обґрунтування спричиненої йому моральної шкоди в частині позбавлення можливості користуватися належним йому автомобілем тривалий час, оскільки цей факт не позбавляв його можливості користуватися іншим транспортним засобом, в тому числі у громадським. З урахуванням положень ст. 10, 60 ЦПК України, відповідно до яких кожна сторона повинна довести свої вимоги та заперечення, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги в частині стягнення моральної шкоди, оскільки позивач не довів факт спричинення йому такої шкоди. Ч.1 ст. 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Заявляючи вимогу про зобовязання [PERSON] Державної казначейської служби України у Полтавській області прийняти від нього виконавчі листи і стягнути із рахунків КП «ШЕД» на його користь визначені судом суми, позивач не вказав, яким же чином відповідач порушив його права, оскільки дана вимога заявлена на майбутнє, а отже відсутній предмет спору між сторонами з огляду на положення ч. 1 ст. 15 ЦК України. У звязку з цим, суд відмовляє у задоволенні даної позовної вимоги. Статтею 79 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. Частиною 1 ст. 88 ЦПК України зазначено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. При подачі позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 487, 20 грн. Оскільки позовна вимога в частині стягнення матеріальної шкоди судом задоволена, суд вважає за необхідне стягнути дану суму коштів із відповідача КП «ШЕД». На а.с. 15 наявна квитанція № 1280 від 18.09.2015 року про сплату [PERSON] 1000 грн. Однак, у судовому засідання [PERSON] брав участь як представник на підставі довіреності, а отже даних, що він являється фахівцем у галузі права та надавав правову допомогу за законом суду не надано, у звяжу із чим судові витрати на правову допомогу стягненню не підлягають. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Outcome: partial