Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

у березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що між ним та відповідачем - [PERSON] [INFO] Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району в м. Києві, за актовим записом № 555 зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позовної заяви зазначає, що спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на життя та різні переконання, відсутність спільних інтересів та життєвих цілей. На підгрунті розходження поглядів з приводу забезпечення як морального, так і матеріального благополуччя сім'ї, почали виникати суперечки та конфліктні ситуації. Позивач зазначає, що шлюб практично та фактично розпався та існує лише формально. Шлюбні відносини припинені з 2009 року, а з 2010 року не ведуть разом спільне господарство. Позивач з відповідачем проживають окремо, з 03.03.2016 року відповідач знялась з реєстрації місця проживання, що було за адресою місця знаходження квартири позивача та вибула в невідомому напрямку. Спір щодо поділу майна на момент подачі даного позову відсутній. Жодних спільних інтересів у позивача з відповідачем немає, так само, як і наміру продовжувати шлюб чи зберігати сім'ю. Шлюб розривають вперше. Позивач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, також зазначив, що позов підтримує повністю. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в заяві зазначила, що позов визнає. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому [INFO] Відділом реєстрації актів громадянського стану Московського району в м. Києві, за актовим записом № 555 (а.с. 6). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з позовної заяви, сторони не підтримують шлюбних відносин на протязі останніх декількох років, позивач примирення не бажає, заперечує проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved