Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-29 00:00:00

ТОВ «УКРАВТО-ТРЕЙД» звернулося до суду з позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] 54932,15 гривень матеріальної шкоди, завданої внаслідок недостачі товару та судові витрати по справі в сумі 12102 гривні. Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] з 09.10.2012 року по 31.05.2020 року працював в ТОВ «УКРАВТО-ТРЕЙД» на посаді менеджера відділу продажу та 09.10.2012 року з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність. 29.05.2020 року під час проведення інвентаризації товарів на складі ТОВ «УКРАВТО-ТРЕЙД» було виявлено нестачу 386 одиниць товару на загальну суму 54932,15 гривень. Позивач вважає, що недостача товару виникла з вини відповідача, який добровільно відшкодувати заподіяну шкоду відмовляється, а тому дана шкода підлягає стягненню в примусовому порядку. \~ \~ \~ \~ В судове засідання представник позивача ТОВ «УКРАВТО-ТРЕЙД» не прибув, надіслав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, надав до суду заяву про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги визнає, окрім позовної вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи та дослідивши письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] з 09.10.2012 року по 31.05.2020 року працював в ТОВ «УКРАВТО-ТРЕЙД» на посаді менеджера відділу продажу, робота якого безпосередньо пов`язана зі збереженням, обробкою та продажем (відпуском) товару, що підтверджується копією наказу (розпорядження) № 19-к про прийняття на роботу від 09.10.2012 року (а.с.15) та копією наказу (розпорядження) № 50-к про припинення трудового договору (контракту) від 31.05.2020 року (а.с.16). 09.10.2012 року з ним було укладено договір про повну матеріальну відповідальність (а.с.17). 29.05.2020 року на складі ТОВ «УКРАВТО-ТРЕЙД» проведено інвентаризацію товарів, які були ввірені відповідачу, та виявлено нестачу 386 одиниць товару на загальну суму 54932,15 гривень, про що складено відповідний акт № 17 від 29.05.2020 року (а.с.8-14). Відповідно до\~ст.\~130\~КЗпП працівники\~несуть матеріальну\~відповідальність за\~шкоду,\~заподіяну підприємству,\~установі,\~організації внаслідок\~порушення покладених\~на них\~трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника.\~ Статтею 132 КЗпП України передбачено, що за шкоду, заподіяну підприємству, установі чи організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві. Випадки повної матеріальної відповідальності працівника встановлені ст.134 КЗпП України. Зокрема, пунктами 1, 6 ч.1 ст.134 КЗпП України передбачено, що відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до ст.135-1 цього Кодексу укладено письмовий договір про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей. Згідно ст.135-1 КЗпП України письмові договори про повну матеріальну відповідальність може бути укладено підприємством, установою, організацією з працівниками (що досягли вісімнадцятирічного віку), які займають посади або виконують роботи, безпосередньо зв`язані із зберіганням, обробкою, продажем (відпуском), перевезенням або застосуванням у процесі виробництва переданих їм цінностей. Перелік таких посад і робіт затверджено постановою Державного комітету Ради Міністрів СРСР по праці і соціальних питаннях, Секретаріату Всесоюзної центральної ради Професійних Спілок від 28.12.1977 р. № 447/24. Пленум Верховного Суду України у п.п. 8, 12 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками» від 29 грудня 1992 р. № 14 роз`яснив, що розглядаючи справи про матеріальну відповідальність на підставі письмового договору, укладеного працівником з підприємством, установою, організацією, про взяття на себе повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей (недостача, зіпсуття), переданих йому для зберігання або інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП), суд зобов`язаний перевірити, чи належить відповідач до категорії працівників, з якими згідно зі ст. 135-1 КЗпП може бути укладено такий договір, та чи був він укладений. За відсутності цих умов на працівника за заподіяну ним шкоду може бути покладено лише обмежену матеріальну відповідальність, якщо згідно з чинним законодавством працівник з інших підстав не несе матеріальної відповідальності у повному розмірі шкоди. Судом установлено, що [PERSON] , працюючи менеджером відділу продажу на складі ТОВ «УКРАВТО-ТРЕЙД», виконував роботу, безпосередньо пов`язану зі збереженням, обробкою та продажем (відпуском) ввірених йому матеріалів. Відповідач належить до категорії працівників, з якими може бути укладений договір про повну матеріальну відповідальність. При цьому, подаючи до суду заяву про визнання позову, останній не заперечував викладених в позовній заяві обставин та визнав факт існування недостачі на складі ТОВ «УКРАВТО-ТРЕЙ 386 одиниць товару на загальну суму 54932,15 гривень. У зв`язку з наведеним, суд вважає, що внаслідок дій чи бездіяльності відповідача позивачу нестачею матеріальних цінностей було заподіяно матеріального збитку на суму 54932,15 гривень, а тому дана матеріальна шкода, яка підтверджена належними доказами, підлягає стягненню з відповідача в повному обсязі. Крім того, відповідно до ст. 264 ЦПК України, суд під час ухвалення судового рішення вирішує питання як розподілити між сторонами судові витрати. При цьому відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог ,\~інші судові\~витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Як встановлено в судовому засіданні, позивач поніс судові витрати у вигляді сплаченого судового збору в сумі 2102 гривні, що підтверджується платіжним дорученням № 4073 від 19.08.2020 року (а.с.21), а тому суд у відповідності ст. 141 ЦПК України дані витрати стягує з відповідача. Що стосується\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу в\~сумі 10000\~гривень,\~то суд\~вважає,\~що відповідно\~до ст.\~59\~Конституції України кожен має право на правову допомогу та є вільним у виборі захисника своїх справ. Відповідно до ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення їх розміру учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, на підтвердження цих обставин до суду повинні бути надані: договір про надання правової допомоги, який повинен містити детальний опис послуг, що надаються, їхню вартість, порядок обчислення гонорару адвоката (фіксований розмір або погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо; документи, що містять детальний опис робіт та послуг, виконаних (наданих) адвокатом у рамках справи відповідно до умов договору (акти виконаних робіт або наданої допомоги, специфікації витраченого часу адвоката тощо); оформлені у встановленому законом порядку документи, що свідчать про здійснення оплати гонорару адвоката та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги на підставі договору (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку, касові чеки або інший банківський документ, що підтверджує здійснення оплати послуг адвоката в рамках конкретної справи). Позивачем в якості доказів витрат на правничу допомогу адвоката додано лише договір про надання правової допомоги від 03.08.2020 року (а.с.32) та акт виконаних робіт за договором від 01.10.2020 року (а.с.35). Проте до\~матеріалів справи\~не додано\~жодного документу,\~що підтверджував\~биздійснення позивачем оплати виконаних адвокатом робіт (квитанції, платіжного доручення, чека тощо), а тому суд в задоволенні позовних вимог ТОВ «УКРАВТО-ТРЕЙД» про стягнення 10000 гривень витрат на правову допомогу відмовляє.

Outcome: partial