Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-12 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до Дніпропетровської міської ради, де треті особи Четверта дніпропетровська державна нотаріальна контора, Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради, про встановлення факту проживання однією сім'єю чоловіка та дружини без реєстрації шлюбу, про визнання права власності в порядку спадкування за законом, посилаючись на те, що її батько [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] з 30.04.1982. Спільних дітей останні не мали. Вони разом, як подружжя мешкали за адресою: [ADDRESS]. Вказана квартира була спільною сумісною власністю подружжя, тобто [PERSON] та [PERSON] належало по ? частині вказаної квартири. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1715. Спадкоємцем після смерті [PERSON] є її чоловік [PERSON], який фактично прийняв спадщину, оскільки постійно проживав у спірній квартирі, користувався нею. 24 квітня 2001 року [PERSON] склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] та зареєстрований в реєстрі під № 1681, відповідно до якого на випадок своєї смерті заповідав позивачу [PERSON] належне йому на час смерті майно. [INFO] [PERSON] помер. Позивачу 11.12.2012 було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом після смерті батька на частину квартири [ADDRESS]. З 14 липня 2013 року позивач зареєструвалася за вказаною адресою, де до теперішнього часу і проживає. 11 березня 2014 року [PERSON] звернулася з відповідною заявою та надала документи до Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори для отримання Свідоцтва про право на спадщину за законом бо вважала, що вона отримала в спадщину від свого батька [PERSON] - 1/2 частину квартири [ADDRESS] за законом, бо [PERSON] раніше отримав ? частку вказаної квартири у спадщину за законом від померлої дружини [PERSON], але право власності не переоформив. 11.03.2014 державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори була винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії в якій зазначено, що свідоцтво про право на спадщину за законом на частину квартири [ADDRESS] після [PERSON], померлої [INFO], не може бути видано в зв'язку з тим, що позивачем не подано документи, які підтверджують родинні відносини між померлою [PERSON] та [PERSON], оскільки між ними було розірвано шлюб, що підтверджується актовим записом про розірвання шлюбу № 340 від 11.08.1999. З 30.04.1982 по 11.08.1999 [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімє'ю, як чоловік та жінка та їх шлюб було зареєстровано відповідно до норм діючого законодавства України. З 11.08.1999 по 29.09.2004 [PERSON] та [PERSON] проживали однією сімє'ю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу. Таким чином позивач з урахуванням уточнених позовних вимог, просить встановити факт проживання з 11.08.1999 по 29.09.2004 однією сімє'ю [PERSON] та [PERSON], як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу; визнати за нею [PERSON] право на спадщину за законом від свого батька [PERSON] на ? частину квартири [ADDRESS], яку він - [PERSON] раніше отримав у спадщину за законом від померлої [INFO] [PERSON]; визнати, що позивач [PERSON] отримала за законом в спадщину від свого батька [PERSON] - ? частину квартири [ADDRESS], яку він - [PERSON] раніше отримав у спадщину за законом від [PERSON]; визнати за [PERSON] право власності на вище вказану ? частину квартири [ADDRESS], яку [PERSON] отримала за законом в спадщину від свого батька [PERSON]. У судовому засіданні позивач [PERSON] та представник позивача - адвокат [PERSON] надали пояснення аналогічні змісту позовних вимог, на задоволенні позову наполягали. Представник відповідача - Дніпропетровської міської ради [PERSON] у судовому засіданні проти задоволення позову заперечувала та просила відмовити позивачу у його задоволенні. Представник третьої особи Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, надавши суду заяву про розгляд справи у відсутність їх представника та винести рішення на розсуд суду. Представник третьої особи - Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради у судове засідання не з'явився, про день та час слухання справи повідомлений належним чином, про причини не явки суду не повідомили. Суд, вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Судом встановлено, що на підставі дублікату свідоцтва про право власності від 25.09.2012, виданого КП «ДМБТІ» ДОР, зареєстрованого в реєстрі прав власності на нерухоме майно від 28.09.2012, реєстровий номер 37748487 квартира [ADDRESS] належить [PERSON] та [PERSON], що підтверджується відповіддю Комунального підприємства «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» ДОР, від 22.05.2014 №5441, наявною в матеріалах справи. [INFO] [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис №1715. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді частини квартири [ADDRESS]. З заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори ніхто не звертався, спадкова справа не відкривалася, свідоцтво про право на спадщину не видавалося, що підтверджується відповіддю Четвертої дніпропетровської нотаріальної контори від 14.05.2014 за Вх. № 1767/01-16. Судом також встановлено, що після смерті [PERSON] спадщина відумерлою не визнавалася, що не заперечував і представник відповідача. Після смерті [PERSON] в квартирі залишився проживати її чоловік [PERSON], що підтверджується довідкою КП «ЖЕП №2 ДМР. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). За змістом статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив та батьки. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 441. За життя він склав заповіт, яким все своє майно заповідав доньці [PERSON]. Відповідно до ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно ст. 1247 ЦК України заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складання. Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем і посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у ст. ст. 1251 -1252 цього Кодексу. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді частини квартири [ADDRESS]. В установлений законом шестимісячний строк позивач звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, однак свідоцтво про право на спадщину не отримала, оскільки в документах існували розбіжності в тому числі і в складеному [PERSON] на ім'я [PERSON] заповіті, щодо написання прізвища, ім'я та по батькові позивача [PERSON] та її померлого батька [PERSON] Для усунення розбіжностей [PERSON] звернулася з позовом до суду. Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 грудня 2011 року було встановлено, що заповіт, посвідчений Приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу [PERSON] 24 квітня 2001 року та зареєстрованого в реєстрі під №1681, від імені [PERSON] на ім'я [PERSON], належить - [PERSON]. Після чого позивач [PERSON] отримала свідоцтво про право на спадщину за заповітом, яка складається з права в спільній сумісній власності на квартиру [ADDRESS]. 11 березня 2014 року [PERSON] звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за законом на ? частину квартири [ADDRESS] після смерті батька [PERSON], яку він успадкував після смерті дружини [PERSON] Постановою державного нотаріуса Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори від 11 березня 2014 року відмовлено у вчиненні нотаріальної дії у зв'язку з тим, що позивачем не подано документи, які підтверджують родинні відносини між померлою [PERSON] та [PERSON], оскільки між ними було розірвано шлюб, що підтверджується актовим записом про розірвання шлюбу № 340 від 11.08.1999. В судовому засіданні встановлено та підтверджується письмовими доказами та показами допитаних свідків [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], що [PERSON] та [PERSON] проживали однією сім'єю, як чоловік та жінка без шлюбу до самої смерті [PERSON] [INFO] в квартирі [ADDRESS], вели спільний бюджет. Догляд за [PERSON] та [PERSON] та їх поховання здійснювала позивач. Судом також встановлено, що квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Відповідно до ч.2 ст.370 та ч. ч. 2,3 ст.372 ЦК України у разі виділу частки, поділу майна, що є у спільній сумісній власності вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом, право спільної сумісної власності припиняється. Тобто частки [PERSON] та [PERSON] в праві спільної сумісної власності на квартиру [ADDRESS] складають по 1/2 частці кожного. Таким чином після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на ? частину вищезазначеної квартири, яку фактично прийняв [PERSON] Оскільки позивач використала позасудовий шлях оформлення спадкових прав на ? частину квартири і отримала відмову, вона вимушена була звернутися до суду. Виходячи з вищевикладеного суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, а саме слід встановити факт проживання однією сім'єю без реєстрації шлюбу [PERSON] та [PERSON] з 11 серпня 1999 року по 29 вересня 2004 року; визнати за [PERSON] право власності на ? частину квартири [ADDRESS] загальною площею 39,1 кв.м., житловою площею 18,3 кв.м., в порядку спадкування за законом після померлого [INFO] [PERSON]. В іншій частині позову слід відмовити. Вирішуючи відповідно до вимог ст.88 ЦПК України питання щодо розподілу судових витрат, суд приходить до висновку судові витрати з відповідача не стягувати, оскільки вимога про розподіл судових витрат позивачем не заявлялася.

Outcome: partial