Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-05 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся в суд з позовом до Кременчуцької центральної районної лікарні (далі по тексту рішення лікарня) та, посилаючись на статтю 49 Конституції України, 283, 1195, 1202 Цивільного Кодексу України, просив суд визнати незаконними дії відповідача стосовно визнання недійсними довідок ЛКК, зобов»язати лікарню скасувати рішення про визнання довідок недійсними, письмово визнати їх дійсними і видати йому вилучені оригінали довідок. В судовому засіданні [PERSON] позов підтримав. Суду пояснив, що у 2006 році він отримав виробничу травму хребта. Згідно висновку МСЕК є інвалідом першої групи із втратою 100 відсотків ступеню професійної працездатності безстроково; потребує постійного стороннього догляду, постійного побутового догляду, спеціального медичного догляду, додаткового харчування, медикаментозного стаціонарного оперативного лікування за показаннями, засобів гігієни і т.і. безстроково. Як переміщена особа з 15 травня 2015 року лікувався в Кременчуцький центральній районній лікарні. Лікарська консультативна комісія лікарні провела його обстеження, підтвердила рекомендовані заходи по лікуванню та надала довідки № 186 від 15 жовтня 2015 року, № 190 від 16 жовтня 2015 року, № 191 від 16 жовтня 2015 року, № 192 від 16 жовтня 2015 року. Через 11 діб після видачі довідок головний лікар письмово повідомив його про те, що довідки видані з порушенням законодавства і визнані недійсними, оскільки видані без встановленої МСЕК потреби в індивідуальній програмі реабілітації інваліда на відповідний період. Вважав дії відповідача незаконними, оскільки його право на забезпечення медичної та соціальної допомоги і повне відшкодування шкоди встановлено рішенням МСЕК від 15 серпня 2012 року, довідка серія 10 ААА № 091739. Представник відповідача позов не визнав. Суду пояснив, що довідки, які позивач вимагає визнати дійсними, були видані йому помилково, без урахування того факту, що закінчився строк індивідуальної програми реабілітації позивача. Після того, як цю обставину виявило відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (далі по тексту рішення Фонд), [PERSON] було запропоновано пройти черговий огляд у МСЕК для продовження строків реабілітаційних заходів. Натомість, відповідач відмовився зявитися у супроводі лікаря до МСЕК для перегляду та можливого коригування індивідуальної програми реабілітації інваліда № 220, виданої 16 серпня 2012 року. Представник відповідача вважав, що такі дії лікарні повністю відповідають вимогам Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, затвердженого Постановою КМУ від 23 травня 2007 року № 757 , оскільки МСЕК під час чергового огляду інваліда за зверненням реабілітаційної установи або у порядку нагляду за виконанням індивідуальної програми, але не рідше один раз на два роки, переглядає реабілітаційні заходи, передбачені індвідуальною програмою. Представник відповідача пояснив також, що оригінали довідок №№ 186, 190,191, 192 повернуті у лікарню Фондом, і в даний час знаходяться у відповідача. Представники третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду в Кременчуцькому районі Полтавської області вважали позов безпідставним. Суду пояснили, що ЛКК Кременчуцької ЦРЛ, видавши позивачу вказані довідки, фактично визначила потреби у щоденному додатковому харчуванні, спеціальних медичних та санітарних процедурах без встановленої МСЕК потреби в індивідуальній програмі реабілітації інваліда (далі по тексту рішення ІПРІ) на відповідний період. У зв»язку з тим, що термін реабілітаційних заходів, які були визначені [PERSON] згідно ІПРІ № 220 від 16 серпня 2012 року, тривав до 31 липня 2014 року, довідки ЛКК № № 186, 190, 191, 192 видані передчасно та неправомірно. Отримавши ці довідки від позивача у жовтні 2015 року, Фонд встановив порушення законодавства при їх оформленні та видачі і звернувся в Кременчуцьку ЦРЛ з листом про надання розяснень.У подальшому ці довідки були відізвані лікарсько-консультативною комісією ЦРЛ. Третя особа Міністерство охорони здоров»я України у письмових поясненнях (а.с. 79-80) пояснило суду наступне: Постановю КМУ від 23 травня 2007 року № 757 затверджено Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, яка розробляється на підставі державної Типової програми реабілітації інвалідів. Для дорослих індивідуальну програму розробляє МСЕК, для дітей-інвалідів ЛКК; і не рідше ніж один раз на два роки переглядає реабілітаційні заходи, передбачені індивідуальною програмою. Представник третьої особи зазначив також, що проект Постанови про внесення змін до Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, який передбачає, що ІПРІ складається на весь строк встановлення інвалідності, яка у разі потреби може бути змінена в інтересах інваліда, (тобто, без потреби перегляду ІПРІ один раз на два роки) наразі не прийнято. Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду та дослідивши надані ними докази, встановив наступні обставини справи: [PERSON] за наслідками виробничої травми хребта, яку він отримав 21 лютого 2006 року, визнаний інвалідом першої групи із втратою 100 відсотків ступеня професійної працездатності з 11 червня 2012 року безстроково. МСЕК № 3 міста Луганська встановила йому потребу в додаткових видах медичної та соціальної допомоги постійному сторонньому догляді, спеціальному медичному догляді, додатковому харчуванні, медикаментозному, стаціонарному та оперативному лікуванні за показаннями, у засобах гігієни на строк безстроково. У зв»язку із проведенням АТО [PERSON] як вимушений переселенець з 13 листопада 2014 року перебував на обліку за місцем реєстрації в смт. Нова Галещина, Козельщинського району, Полтавської області, а також перебував на обліку у відділенні Фонду Кременчуцького району. З травня 2015 року він лікувався у Кременчуцькій центральній районній лікарні. За зверненням [PERSON] лікарсько-консультативна комісія лікарні обстежила його та видала довідку № 186 від 15 жовтня 2015 року щодо потреби у забезпеченні у період з 15 жовтня 2015 по 15 квітня 2016 року у перев»язочних матеріалах (а.с. 11), 16 жовтня 2015 року ЛКК видала [PERSON] довідки: № 190 про потребу у забезпеченні додатковим харчуванням (а.с. 15), № 191 та № 192 про потребу у щоденних спеціальних медичних та санітарних процедурах (а.с. 16, 17). У жовтні 2015 року [PERSON] подав зазначені довідки до відділення Фонду з метою відшкодування або придбання лікарських засобів (а.с. 110). Фонд звернувся з листом до головного лікаря Кременчуцької ЦРЛ (а.с. 54-55), де вказав на порушення вимог законодавства при оформленні та видачі довідок ЛКК. Зокрема, Фонд вказав на закінчення строку дії ІПРІ [PERSON], необхідність проходження ним МСЕК для вирішення питання забезпечення медико-соціальними послугами, а також звертав увагу, що додаткове харчування призначається при наявності прямих медичних показань, і т.і. 27 жовтня 2015 року головний лікар Кременчуцької ЦРЛ повідомив [PERSON]Г та Фонд про те, що довідки були видані з порушенням існуючого Положення…, пропонував вважати їх недійсними, а [PERSON] також звернутися у МСЕК (а.с. 19, 26). Фонд повернув оспорювані довідки в лікарню. На їх підставі рішення про фінансування витрат на медичну та соціальну допомогу Фондом не приймалося. 29 січня 2016 року постановою начальника відділення виконавчої дирекції Фонду [PERSON] з 1 січня 2016 року було припинено потерпілому [PERSON] фінансування витрат на санаторно-курортне лікування, на лікарські засоби та вироби медичного, медикаментозного призначення с підстав прострочення строків здійснення реабілітаційних заходів та призначення виплат на підставі документів, які містять неправдиві відомості (а.с. 89). У червні 2016 року позивач виїхав з Полтавської області; з 23 червня 2016 року як внутрішньо переміщена особа він взятий на облік у місті Слов»янську Донецької області (а.с. 90). Стаття 283 Цивільного кодексу України встановлює, що \~фізична особа має право на охорону її здоров'я. Охорона здоров'я забезпечується системною діяльністю державних та інших організацій, передбаченою\~Конституцією України\~та законом. Згідно статті 7 Закону України «Про реабілітацію інвалідів» медико-соціальна експертиза повнолітніх осіб проводиться медико-соціальними експертними комісіями, а дітей - лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів… Медико-соціальні експертні комісії: …складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації інваліда, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми. Лікарсько-консультативні комісії лікувально-профілактичних закладів: визначають наявність стійкого розладу функцій організму дитини та відповідно можливі обмеження її життєдіяльності при взаємодії із зовнішнім середовищем; …складають (коригують) індивідуальну програму реабілітації дитини-інваліда, в якій визначаються реабілітаційні заходи і строки їх виконання, та здійснюють контроль за повнотою та ефективністю виконання цієї програми. Індивідуальна програма реабілітації інваліда розробляється відповідно до Державної типової програми реабілітації інвалідів для повнолітніх інвалідів-медико-соціальною експертною комісією, для дітей-інвалідів-лікарсько-консультативними комісіями лікувально-профілактичних закладів. Визначення конкретних обсягів, методів і термінів проведення реабілітаційних заходів, які повинні бути здійснені щодо інваліда, дитини-інваліда, кошторис витрат за рахунок бюджетних коштів чи загальнообов'язкового державного соціального страхування, а також контроль за виконанням індивідуальної програми реабілітації інваліда в межах своїх повноважень здійснюють медико-соціальні експертні комісії (лікарсько-консультаційні комісії лікувально-профілактичних закладів - щодо дітей-інвалідів), місцева державна адміністрація, служби зайнятості, реабілітаційні установи, розпорядники відповідних коштів (стаття 23 Закону України «Про реабілітацію інвалідів»). Пунктом 14 Положення про індивідуальну програму реабілітації інваліда, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 23 травня 2007 р. N 757, передбачено, що МСЕК або ЛКК під час чергового огляду інваліда чи дитини-інваліда за зверненням реабілітаційної установи або у порядку нагляду за виконанням індивідуальної програми, але не рідше ніж один раз на два роки, переглядає реабілітаційні заходи, передбачені індивідуальною програмою. Відповідно до частини 3 статті 42 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування» фонд фінансує витрати на медичну та соціальну допомогу, у тому числі на додаткове харчування, придбання ліків, спеціальний медичний, постійний сторонній догляд, побутове обслуговування, протезування, медичну реабілітацію, санаторно-курортне лікування, придбання спеціальних засобів пересування тощо, якщо потребу в них визначено висновками МСЕК та індивідуальною програмою реабілітації інваліда. \~Фонд розглядає справу про страхові виплати на підставі заяви потерпілого або заінтересованої особи за наявності усіх необхідних документів і приймає відповідні рішення у десятиденний строк, не враховуючи дня надходження зазначених документів. Рішення оформляється постановою, в якій зазначаються дані про осіб, які мають право на страхові виплати, розміри виплат на кожного члена сімї та їх строки або обґрунтування відмови у виплатах; до постанови додаються копії необхідних документів. Фонд може затримати страхові виплати до зясування підстав для виплат, якщо документи про нещасний випадок оформлені з порушенням установлених вимог (стаття 44 Закону України «Про загальнообовязкове державне соціальне страхування»). Суду надана фотокопія ІПРІ [PERSON] №220 від 16 серпня 2012 року, яка розрахована на період 2012-2014 років, з датою контрою за виконанням липень 2014 року (а.с. 49-50). Аналогічна фотокопія ІПРІ міститься у справі позивача в Кременчуцькому відділенні Фонду. Оригінал програми знаходиться у справі у відділенні Фонду у м. Красний Луч, Луганської області, на тимчасово окупованій території. [PERSON] заявив, що фотокопія ІПРІ не відповідає оригіналу, що стало однією з причин припинення йому виплат на санаторно-курортне лікування, на лікарські засоби та вироби медичного, медикаментозного призначення, речі догляду. Проте іншої ІПРІ позивач суду не надав. Суд враховує, що саме на підставі такої фотокопїї ІПРІ позивач отримував страхові виплати від відділення виконавчої дирекції Фонду у Кременчуцькому районі з листопада 2014 року по грудень 2015 року і не заперечував її відповідність оригіналу. Встановлені обставини дозволяють суду дійти висновку про те, що відповідач видав оспорювані довідки після закінчення терміну, на який були визначені реабілітаційні заходи індивідуальною програмою реабілітації інваліда та без перегляду програми реабілітації МСЕК. Проте, ні Закон України «Про реабілітацію інвалідів», ні «Положення про експертизу тимчасової непрацездатності», затв. Наказом МОЗ України №189 від 09 квітня 2008 року, зареєстр. в Мінюсті 4 липня 2008 року за № 589/15280 не передбачають процедуру визнання довідок, виданих ЛКК, недійсними самою медичною установою та відкликання їх з відділень Фонду. На підставі заяви [PERSON] та довідок Фонд у відповідності до вимог статті 44 Закону України «Про загальнообов»язкове державне соціальне страхування» у встановлений строк мав прийняти рішення по суті призначити виплати або обгрунтовано відмовити. З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню частково суд визнає незаконними дії Кременчуцької центральної районної лікарні щодо визнання довідок ЛКК від 15 жовтня 2015 року № 186, від 16 жовтня 2015 року №№ 190, 191, 192 недійсними та зобовязує відповідача видати оригінали цих довідок [PERSON] Позовні вимоги в частині зобовязання відповідача скасувати рішення про визнання довідок недійсними та зобовязати письмово визнати їх дійсними задоволенню не підлягають, оскільки вчинення таких дій так само не передбачено ні Законом України «Про реабілітацію інвалідів», ні нормативними актами Міністерства охорони здоровя України. На підставі викладеного, відповідно до статей 215-218 ЦПК України,-

Outcome: partial