Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-25 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулася з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], мотивуючи позов тим, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу мають сина [PERSON], який проживає разом із нею і знаходиться на її утриманні. Відповідач в добровільному порядку допомоги на утримання дитини не надає. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Позивач в судове засідання не з'явилася, надала суду заяву в якій просить провести розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причин неявки суду не повідомляв. Заяв чи клопотань про розгляд справи тільки за його участю до суду не надходило. За таких обставин, суд приходить до висновку, про можливість проведення розгляду справи без участі позивача, відповідача на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 29 серпня 1998 року, що підтверджується копією свідоцтва про одруження [NUMBER] від 29 серпня 1998 року (а.с. 5). Від шлюбу [PERSON] та [PERSON] мають сина [PERSON], [INFO] (а.с. 6). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] дійсно проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні (а.с. 8). Відповідно до ст.ст. 180, 181, 182 Сімейного кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтями 8, 11 ЗУ «Про охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст. 9 Конституції України, діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Положеннями ч. 1 ст. 191 Сімейного кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду з дня пред'явлення позову. За таких обставин, суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог, а саме вважає, що з відповідача на користь позивача слід стягувати аліменти на утримання [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня подання позовної заяви, тобто з 26 березня 2019 року і до досягнення дитиною повноліття.

Outcome: approved