Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-15 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] подала до суду позовну заяву до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якій просить суд стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини від заробітку відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня предявлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування заявленого позову позивач посилалася на те, що вона з відповідачем по справі проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання вони мають дитину: [PERSON], [INFO]. На даний час дитина знаходиться на повному її утриманні. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, чим ставить її в дуже скрутне матеріальне становище. У судове засідання позивачка не з'явилася, просила суд розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. Суд, вивчивши матеріали цивільної справи, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоровя та матеріальне становище дитини; 2) стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, судом по справі встановлено, що сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Від спільного проживання сторони мають дитину: [PERSON], [INFO], батьком якої, відповідно до копії свідоцтва про народження, записаний відповідач [PERSON] (а.с. 6). На даний час дитина знаходиться на повному утриманні позивача. Відповідач у добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує те, що відповідач працює, хронічними захворюваннями не хворіє, утриманців не має, стягнень за виконавчими документами з відповідача не проводиться. Відтак, суд у даній справі бере до уваги викладені обставини та зважає на положення ст. 27 Конвенції про права дитини, відповідно до якої батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини, а тому вважає за можливе зобовязати відповідача виплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти підлягають стягненню з моменту надходження позовної заяви в провадження судових органів України, тобто з 28 вересня 2015 року. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, судовий збір слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved