Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-22 00:00:00

У вересні 2014 року представник позивача звернувся до суду з позовною заявою до відповідача, в якій просить розірвати, укладений з ним договір про відкриття поточного рахунку та стягнути з нього заборгованість за цим договором. В обґрунтування позову зазначив, що 19 березня 2012 року між ПАТ «[PERSON] Дніпро» та відповідачем був укладений договір № 262550926232802-ПК про відкриття поточного рахунку фізичній особі, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціального платіжного засобу – платіжної картки та надання овердрафту за цим рахунком, відповідно до якого відповідач отримав кредит у розмірі 7600 грн. у виді встановленого ліміту овердрафту на міжнародну дебетову платіжну пластикову картку Visa Classic International зі сплатою відсотків за користування санкціонованим овердрафтом у розмірі 25 % річних та сплатою відсотків за користування несанкціонованим овердрафтом у розмірі 48 % річних. Позивач свої зобов’язання за договором виконав у повному обсязі. Натомість відповідач взяті на себе зобов’язання погашати заборгованість за кредитом овердрафтом, відсотками за його використання, а також інші платежі, передбачені цим договором, не виконав. У зв’язку з цим станом на 25 вересня 2014 року загальна сума заборгованості становить 14679,19 грн., яка складається із суми несплаченої частки кредиту у розмірі 7450,48 грн., заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 5930,84 грн., суми інфляції заборгованості за користування кредитними коштами у розмірі 425,51 грн., трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 146,58 грн., суми інфляції заборгованості за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 566,09 грн., трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків у розмірі 159,69 грн. На підставі викладеного, просить розірвати договір № 262550926232802-ПК про відкриття поточного рахунку фізичній особі, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціального платіжного засобу – платіжної картки та надання овердрафту за цим рахунком від 19 березня 2012 року та стягнути з відповідача заборгованість за цим договором у розмірі 14679,19 грн., а також судові витрати по справі у розмірі 243,60 грн. Представник позивача у судове засідання не з’явився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв’язку з неявкою відповідача. Відповідач у судове засідання не з’явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв’язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ «[PERSON] Дніпро» підлягає задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 19 березня 2012 року між ПАТ «[PERSON] Дніпро» та відповідачем був укладений договір № 262550926232802-ПК про відкриття поточного рахунку фізичній особі, операції за яким можуть здійснюватися з використанням спеціального платіжного засобу – платіжної картки та надання овердрафту за цим рахунком. Відповідно до розділу 1 договору банк видав клієнту на підставі його заяви на випуск платіжної картки міжнародну дебетову платіжну пластикову картку Visa Classic International зі строком дії до 31 березня 2013 року, що підтверджується розпискою відповідача в отриманні картки від 28 березня 2012 року. Згідно п.1.3 договору для здійснення розрахунків по картці банк відкрив клієнту спеціальний картковий рахунок № 262550926232802 в українських гривнях та надав комплекс послуг з обслуговування цього рахунку у відповідності з діючим законодавством. З анкети – заяви на випуск платіжної картки вбачається, що [PERSON] звернувся із заявою про надання ліміту овердрафту у розмірі 7600 грн. Пунктами 3.11 і 3.12 тарифів з оформлення та обслуговування кредитних карт для утримувачів зарплатних карт визначено плату користування санкціонованим овердрафтом у розмірі 25 % річних та несанкціонованим овердрафтом у розмірі 48 % річних. У відповідності до п.п. 2.2, 2.13 договору клієнт зобов’язувався здійснювати оплату послуг банку за проведення операцій за рахунком у розмірі, встановленому тарифами згідно діючого законодавства; а банк, у свою чергу, має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту овердрафту, сплати відсотків за його використання, виконання інших зобов’язань за договором у повному обсязі при порушенні клієнтом будь-якого із зобов’язань, передбачених умовами кредитного договору шляхом надсилання повідомлення клієнту. У судовому засіданні встановлено, що 04 березня 2013 року позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про повернення отриманих за договором коштів, проте боржником було проігноровано вимоги банку. Пунктом 2.10 договору заборгованість по санкціонованому овердрафту клієнт повинен повернути банку протягом 35 календарних днів, для зобов’язувався забезпечити наявність необхідної суми грошових коштів на своєму рахунку. У разі непогашення заборгованості по санкціонованому овердрафту перед банком протягом 35 днів з моменту її виникнення банк має право нараховувати пеню та припинити надання клієнтові овердрафту. З розрахунку вбачається, що відповідач [PERSON] почав використовувати кредит (овердрафт) з березня 2012 року строком на 12 місяців з кінцевою датою погашення 31 березня 2013 року. Станом на момент закінчення строків користування кредитом у порушення п.2.6 договору та ст.526 ЦК України відповідач не сплатив суму заборгованості та проценти за користування овердрафтом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов’язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог – відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов’язаний виконати свій обов’язок, а кредитор – прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов’язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов’язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов’язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов’язку не встановлений, або визначений моментом пред’явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов’язок у семиденний строк від дня пред’явлення вимоги, якщо обов’язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Пунктом 3 частини 1 ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до ч.1 ст. 546 та ст. 549 ЦК України виконання зобов’язання забезпечується, зокрема, неустойкою, яка визначається як пеня та штраф і є грошовою сумою або іншим майном, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення зобов’язання, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов’язання ( п.3 ч.1 ст. 611 ЦК України). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв’язку з цим станом на 25 вересня 2014 року у відповідача перед банком утворилась заборгованість у розмірі 14679,19 грн., яка складається із суми несплаченої частки кредиту у розмірі 7450,48 грн., заборгованості за нарахованими відсотками за користування кредитними коштами у розмірі 5930,84 грн., суми інфляції заборгованості за користування кредитними коштами у розмірі 425,51 грн., трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 146,58 грн., суми інфляції заборгованості за несвоєчасну сплату відсотків у розмірі 566,09 грн., трьох відсотків річних за несвоєчасну сплату нарахованих відсотків у розмірі 159,69 грн. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу порушувались умови кредитного договору, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами договору проценти. Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Представником позивача надано документи, що підтверджують сплату понесених судових витрат, тому вони підлягають стягненню з відповідачки у повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: approved