Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-24 00:00:00

У вересні 2013 року позивач [PERSON] звернулася до суду із даним позовом в інтересах свого неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], до відповідачів - Миколаївської міськради, [PERSON] та [PERSON], в обґрунтування якого вказала наступне. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~[PERSON] зареєстрована у [INFO] починаючи з 26.03.1987 року. Крім неї, станом на початок березеня 2007 року, у квартирі за вказаною адресою були зареєстровані відповідачі по даній справі: її брат - [PERSON] та мати - [PERSON] Фактично [PERSON] не проживала у квартирі починаючи з 2000 року, оскільки вона виїхала на проживання за межі України, а у квартирі проживав лише [PERSON], який зловживав спиртними напоями та вів асоціальний спосіб життя, тому квартира перебувала у антисанітарному стані. Через це [PERSON] не мала можливості проживати у даній квартирі і була змушена тимчасово проживати за іншою адресою. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~В лютому 2007 року відповідачка [PERSON] на деякий час приїхала до України і запропонувала [PERSON] та [PERSON] приватизувати спірну квартиру. 14.02.2007 року [PERSON] народила сина [PERSON], і через це не мала можливості особисто їздити та оформляти усі необхідні документи. При цьому відповідач [PERSON], яка займалася приватизацією квартири, пообіцяла включити до участі у приватизації квартири [PERSON], який був зареєстрований у квартирі починаючи з 27.03.2007 року. Через деякий час відповідачка [PERSON] виїхала з України, не повідомивши [PERSON] про результати розгляду їх заяви про приватизацію квартири. Восени 2009 року [PERSON] дізналась про те, що її брат відповідач по справі [PERSON] виїхав прожити за межі України, в Португалію, а тому вона разом із дитиною змогла повернутись проживати у квартиру, яка на той час була в антисанітарному стані та з великою заборгованістю за житлово-комунальні послуги. Не маючи власного житла, [PERSON] погасила заборгованість за житлово-комунальні послуги і привела квартиру до житлового стану, та вирішила її приватизувати на себе і свого сина. За її позовом, згідно заочного рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 20.09.2010 року відповідачі - [PERSON] та [PERSON] були визнані такими, що втратили право користування спірною квартирою. В подальшому, вважаючи, що приватизація квартири не відбулася, у 2012 році, [PERSON] звернулась до Управління з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міськради із заявою про приватизацію цієї квартири, проте їй було відмовлено та повідомлено про те, що ця квартира вже приватизована і про що було видано Свідоцтво про право власності на житло від 14.05.2007 року, згідно якого квартира [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності трьом особам: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] При цьому право власності на квартиру у Миколаївському МБТІ не було зареєстровано. Посилаючись викладене та на порушення прав неповнолітнього сина [PERSON] щодо участі у приватизації квартири, [PERSON] просила суд: ? визнати недійсним розпорядження органу приватизації № 2593 від 14.05.2007 року та Свідоцтва про право власності на житло від 14.05.2007 року. У судове засідання по справі [PERSON] та її представник не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність і підтримали позов у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, а також не заперечували проти заочного розгляду справи. Відповідачі [PERSON], [PERSON] у судове засідання не зявилися, були належним чином повідомлені про час та місце судового засідання по справі, у тому числі, шляхом розміщення оголошення у пресі, що відповідає положенням ч.9 ст. 74 ЦПК України. Представник відповідача Миколаївської міськради у судове засідання не з'явився, був належним чином повідомлений про час та місце судового засідання, причини його неявки суду невідомі. Представник третьої особи без самостійних позовних вимог Служби у справах дітей Адміністрації Корабельного району в судове засідання не зявився, подав заяву із проханням слухати справу у його відсутність та підтримав позовні вимоги. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши зібрані по справі письмові докази, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню виходячи із наступного. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи вбачається, що 14.05.2007 року відбулась приватизація квартири [ADDRESS] на підставі розпорядження органу приватизації № 2593-р від 14.05.2007 року, згідно якого Управлінням з використання та розвитку комунальної власності Миколаївської міськради було видано Свідоцтво про право власності на житло від цієї ж дати. Згідно вказаного свідоцтва ця квартира на праві спільної часткової власності належала трьом особам: [PERSON], [PERSON] та [PERSON], - по 1/3 частині за кожним. При цьому малолітній син [PERSON] - [PERSON], який народився 14.02.2007 року, та був зареєстрованим у цій квартирі з 27.03.2007 року, не прийняв участі у приватизації і не був включений до складу власників квартири. Реєстрація дитини у спірній квартирі на момент її приватизації підтверджується довідкою ф.3. виданою КЖЕП №24 від 05.12.2013. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Із довідки № 1245 від 10.10.2013 року, виданої Миколаївським МБТІ, вбачається, що заява про реєстрацію права власності на вищевказану квартиру не подавалась. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (в редакції, що діяла на момент приватизації) передача займаних квартир (будинків, кімнат у гуртожитках) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім'ї, які постійно мешкають у цій квартирі (будинку, кімнаті у гуртожитку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов'язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку, кімнати у гуртожитку). \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Частина 2 ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001 року визначає, що діти - члени сім'ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Оскільки малолітній [PERSON] на момент приватизації спірної квартири постійно був зареєстрований в ній, та був членом сім'ї [PERSON], то він має право на участь у приватизації цієї квартири та отримання її у часткову власність. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Враховуючи усе вищевикладене, суд приходить до висновку, що приватизація спірної квартири була здійснена з порушенням вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», а тому таку приватизацію житла необхідно визнати недійсною, оскільки вона не відповідає вимогам вищевказаного закону та порушує права неповнолітнього. Таким чином, суд вважає, що порушені права неповнолітнього підлягають захисту шляхом визнання недійсними розпорядження органу приватизації та виданого на його підставі свідоцтва про право власності на житло. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~На підставі викладеного та

Outcome: approved