Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-16 00:00:00

У березні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до відповідача [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на те, що о 20 год. 00 хв. 01 квітня 2012 року [PERSON], керуючи транспортним засобом «GEELY MR-7151А», державний номер [NUMBER], в стані алкогольного сп'яніння, та рухаючись з м. Києва в напрямку вул. Балукова, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не тримався якомога правіше до краю проїзної частини, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей момент рухався автомобіль Mitsubishі Pajero, державний номер [NUMBER] від вул. Балукова в напрямку м. Києва, під керуванням [PERSON], в результаті чого відбулося зіткнення між вказаними автомобілями, внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 12.1. та п. 11.2. ПДР України і здійснив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124, 130 КУпАП. Вина [PERSON] у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, підтверджується: протоколом про адміністративне правопорушення, Постановою Києво-Святошинського РВ ГУ МВС України в Київській області, від 06 квітня 2012 року про відмову в порушенні кримінальної справи відносно [PERSON], протоколом огляду місця події, схемою до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди, протоколами огляду транспортних засобів, поясненнями [PERSON], [PERSON], [PERSON], довідкою Києво-Святошинської ЦРЛ, де зазначено, що [PERSON] перебував у стані алкогольного сп'яніння, протоколами огляду та затримання транспортних засобів. В результаті дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] було нанесено матеріальну шкоду власнику автомобіля Mitsubishі Pajero, державний номерний знак [NUMBER] [PERSON] у розмірі 294 318,00 грн. У зв'язку з пошкодженням єдиного автомобіля в родині [PERSON] не мав змоги в повному обсязі вирішувати свої особисті справи, оскільки внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль став непридатним для використання. Тому, не маючи змоги відновити автомобіль, [PERSON] був вимушений здійснювати власні поїздки виключно в межах транспортних сполучень загальноміського транспорту, обмежити звичний ритм життя, припинити візити до рідних та друзів, що мешкають за межами Києва. Окрім того, [PERSON] сплатив 900 грн. 00 коп. на виготовлення звіту № 3536 про оцінку автомобіля Mitsubishі Pajero, державний номерний знак [NUMBER], від 03 січня 2015 року. Враховуючи викладене, позивач [PERSON] просив суд стягнути з [PERSON] на його користь матеріальну шкоду в розмірі 294 318,00 грн., моральну шкоду в розмірі 10 000,00 грн., суму коштів, сплачених за отримання Звіту № 3536 про оцінку автомобіля, у розмірі 900 грн., та стягнути з [PERSON] судові витрати. В судовому засіданні представники позивача [PERSON] поданий позов підтримали у повному обсязі та просили його задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні поданий позов в частині відшкодування матеріальної шкоди визнав у повному обсязі, в частині вимог про стягнення з нього моральної шкоди зазначив, що не завдав [PERSON] заявлених ним моральних страждань. Суд, вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи та дослідивши письмові докази, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 01 квітня 2012 року близько 20 год. 00 хв. по вул. Чорновола у м. Вишневе, водій [PERSON], керуючи автомобілем «GEELY MR-7151А», державний номер [NUMBER], та рухаючись з м. Києва в напрямку вул. Балукова, не вибрав безпечну швидкість руху, не врахував дорожню обстановку, не тримався якомога правіше до краю проїзної частини, в результаті чого виїхав на смугу зустрічного руху, по якій в цей момент рухався автомобіль Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER], від вул. Балукова в напрямку м. Києва, під керуванням [PERSON], в результаті чого відбулося зіткнення між вказаними автомобілями. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілі отримали механічні пошкодження. Факт дорожньо-транспортної пригоди та вина [PERSON] у порушенні вимог п. 12.1. та п. 11.2. ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП, підтверджується Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2012 року. Так, вказаною постановою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, ст.. 124 КУпАП, та притягнено до адміністративної відповідальності у вигляді позбавлення права керувати транспортними засобами строком на 6 (шість) місяців. Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 23 квітня 2012 року [PERSON] також було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.. 130 КУпАП, та піддано адміністративному стягненню у вигляді позбавлення права керування всіма видами транспортних засобів на строк 1 (один) рік, оскільки 01 квітня 2012 року близько 20 год. 00 хв. [PERSON] на вул. Чорновола, поблизу будинку № 33, у м. Вишневе, керував транспортним засобом «GEELY MR-7151А», державний номер [NUMBER], в стані алкогольного сп'яніння, що підтверджується довідкою Києво-Святошинської центральної районної лікарні від 01 квітня 2012 року про те, що о 21 год. 10 хв. [PERSON] звертався у приймальне відділення Києво-Святошинської ЦРЛ з діагнозом «закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, забійна рана лівої брови, перелом кісток носа, алкогольне сп'яніння», був обстежений алкотестом 0,1 СУ 2,9%, чим порушив п. 2.9.а. Правил Дорожнього руху, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП. Відповідно до довідки Відділу ДАІ по обслуговуванню Києво-Святошинського району при УДАІ ГУ МВС України у Київській області встановлено, що 01 квітня 2012 року о 20 год. 00 хв. у м. Вишневе, по вул. Чорновола, 33, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER], отримав механічні пошкодження, а саме розламано передній бампер, розбито ліву блок-фару, деформовано переднє ліве крило, передню ліву та задню двері, пошкоджено передній та задній диски, пошкоджено пластмасові накладки. Протоколом огляду транспортного засобу від 26 грудня 2014 року встановлено, що автомобіль Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER], в результаті дорожньо-транспортної пригоди отримав механічні пошкодження. Відповідно до Звіту № 3536 від 03 січня 2015 року вбачається, що 23 грудня 2014 року до СПД «[PERSON].» звернувся [PERSON] про виконання звіту по визначенню матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER], в результаті дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до вказаного Звіту, вартість матеріального збитку, заподіяного власнику колісного транспортного засобу Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER], станом на 03 січня 2015 року складає 294 318 грн. 00 коп. Зазначена вартість матеріального збитку підтверджується також ремонтною калькуляцією із розрахунком вартості відновлювального ремонту. За виконання вказаного звіту [PERSON] сплатив на користь ФОП [PERSON] 900 (дев'ятсот) гривень 00 копійок, що підтверджується Квитанцією до прибуткового касового ордера № 162 від 03 січня 2015 року. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до положень вказаної статті до збитків, зокрема, належать втрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Вказані збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана майну фізичної особи неправомірними діями інших осіб, в відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Відповідно до вимог ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одної особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З матеріалів справи вбачається, що шкоду [PERSON], як власнику транспортного засобу Mitsubishi Pajero, державний номерний знак [NUMBER], було завдано з вини [PERSON], що встановлено відповідними постановами Києво-Святошинського районного суду Київської області. Відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого - це шкода, пов'язана з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до положень ст. 29 вказаного Закону у зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначаються відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до вимог п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до ст.ст. 440, 450 ЦК України шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню у повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Оскільки в судовому порядку було встановлено вину [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, що призвело до дорожньо-транспортної пригоди та пошкодження належного [PERSON] транспортного засобу, а також чинним законодавством України передбачене право звернутися до винної особи про стягнення завданої джерелом підвищеної небезпеки шкоди, суд дійшов висновку, що вимога позивача [PERSON] до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є законною та обґрунтованою, а тому підлягає задоволенню в повному обсязі та з урахуванням сплачених за виготовлення звіту коштів. Щодо заявленої позивачем [PERSON] вимоги про стягнення з відповідача [PERSON] матеріальної шкоди у розмірі 10 000 грн., суд вважає що дана вимога підлягає частковому задоволенню, посилаючись на наступне. Відповідно до вимог п. 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Відповідно до вимог ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, зокрема, полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна, у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода може бути відшкодована грошима, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п. 9 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану тощо. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до положень п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Як зазначав у поданій заяві позивач [PERSON] та наголосили у судовому засіданні представники позивача, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, спричиненої неправомірними діями [PERSON], окрім матеріальних збитків, [PERSON] було завдано моральної шкоди, що полягала у душевних та емоційних стражданнях, пов'язаних з пошкодженням єдиного у родині транспортного засобу, неможливістю користуватися ним протягом тривалого часу, порушення звичного ритму життя. Окрім того, при визначенні розміру моральної шкоди, що підлягає стягненню, суд має враховувати матеріальний стан особи, яка має відшкодовувати таку шкоду. Як зазначав у судовому засіданні відповідач [PERSON], його середньомісячний заробіток становить 2 000 грн. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення заявленої вимоги та вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] 2 000 грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди, а в решті вимог про стягнення моральної шкоди суд відмовляє, оскільки позивач не надав достатніх доказів в обґрунтування заявлених вимог. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати по справі слід стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON]

Outcome: partial