Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-12 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулась до Іллічівського районного суду м.Маріуполя Донецької області із позовом, в якому просила змінити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON], на утримання малолітньої дочки [PERSON], [INFO], змінити спосіб стягнення аліментів на утримання дочки з твердої суми в розмірі 1000,00 гривень на 1/4 частку його заробітку, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, з моменту подачі позову до повноліття дочки. Заочним рішенням від 22 грудня 2017 року позов [PERSON] задоволено. У червні 2018 року [PERSON] подав заяву про перегляд заочного рішення, яке ухвалою суду від 22 червня 2018 року було скасоване. Так, в обґрунтування своєї позиції відповідач [PERSON] вказував про наявність у нього утриманців, а саме батьків [PERSON] віри Дмитрівни та [PERSON], які є непрацездатними особами, пенсіонерами і потребують матеріальної допомоги. Крім того, [PERSON] має малолітню дитину від другого шлюбу доньку [PERSON], [INFO], а тому на його утриманні також перебуває і дружина [PERSON], яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років. Заперечував проти зміни способу стягнення аліментів на утримання [PERSON], [INFO], з твердої суми в розмірі 1000,00 гривень на 1/4 частку його заробітку, та вважав, що можливим сплачувати аліменти у розмірі 1/6 частки зі всіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Розгляд справи відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України проводився у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Клопотаннь про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не надходило. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв'язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою\~ (ч. 3 ст. 51 Конституції України). За змістом статті 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною третьою статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обовязком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності.\~ Стаття 183 СК України передбачає можливість визначення розміру аліментів на утримання дитини у частці від заробітку (доходу) батька. З представлених сторонами доказів судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який в травні 2012 року за рішенням суду було розірвано. В період шлюбу у сторін народилась дочка [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серія 1-НО № 056255, виданим 23.01.2006 року приморським відділом реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області.\~ Рішенням Іллічівського районного суду м. Маріуполя Донецької області від 14 червня 2012 року, яке набрало законної сили 17.07.2012 року, з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з 02.03.2012 року. Згідно довідки з КСН «сел.Садки-ІІ» від 25 вересня 2017 року дитина [PERSON] проживає разом із позивачем в місті Маріуполі по вул. Заозерна, буд. 202. Позивач несе витрати на сплату комунальних послуг, на утримання дочки, на придбання для неї необхідного приладдя та меблів. При цьому працює в ПрАТ «ММК ім.Ілліча» та згідно з представленою довідкою з місця роботи має чистий дохід за шість місяців з травня 2017 року по жовтень 2017 року в сумі 40110,21 грн. Відповідач згідно з наданою з Державної фіскальної служби письмової інформації з кінця 2014 року не має офіційного доходу. Вказані докази свідчать про самостійне виховання дитини позивачем, проживання дитини разом із позивачем та несення витрат на її утримання. Також сукупний дохід позивача та отримуваний розмір аліментів на дитину в 1000 грн. на місяць не відповідає сьогоденним потребам дитини та мінімальному прожитковому розміру дитини відповідного віку. У відповідності до ст.192 СК України, розмір\~ аліментів,\~ визначений\~ за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення\~ здоров'я\~ когось\~ із\~ них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 05 лютого 2014 року по справі №6-143цс13, було відзначено, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Отже, з практики Верховного суду України вбачається можливість зміни розміру аліментів з одного виду стягнення на інший, якщо це відповідає інтересам дитини. Стаття 18 Конвенції встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст.27 Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів, суд враховує матеріальне становище платника аліментів, відсутність у нього інших утриманців, матеріальне становище отримувача аліментів, вимоги чинного законодавства, та всі інші істотні обставини справи. Згідно роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, викладених у Постанові № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Так, встановлено, що 05 квітня 2014 року відповідач [PERSON] зареєстрував шлюб із [PERSON], про що Центральним відділом державної реєстрації шлюбів Головного управління юстиції у м. Києві зроблено актовий запис № 497. Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON]. (а.с. 71). Також в матеріалах справи маються відомості про те, що 11 липня 2017 року у [PERSON] народилась дитина [PERSON]. (а.с. 72-73). При вирішенні спору суд враховує, що з 2012 року після винесення судом рішення про стягнення аліментів в твердій грошовій сумі в країні суттєво змінився прожитковий мінімум для дітей відповідного віку, збільшився розмір мінімальної заробітної плати та збільшилися витрати на дитину. Відповідач при цьому згідно наданої з Державної прикордонної служби України письмової інформації з серпня 2014 року періодично на тривалий час виїжджає за межі країни, а позивач отримує дохід, який не дозволяє в повній мірі задовольнити потреби дитини. Також судом враховано, що на утриманні відповідача перебувають малолітня дитина, [INFO], а також дружина, яка перебуває у відпустці по догляду за дитиною. З урахуванням вказаного, а також того, що батьки в рівних частках зобов'язані утримувати своїх дітей та забезпечувати щонайменше їм прожитковий мінімум для сталого розвитку та існування, суд вважає доцільним задовольнити частково позовні вимоги [PERSON] та змінити вид та розмір стягуваних аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], до 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менш 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи утримання з дати винесення рішення суду. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені частково, а під час звернення до суду [PERSON] була звільнена від сплати судового збору у розмірі 640 грн., то у порядку передбаченому ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 424,96 грн.

Outcome: partial