Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS], позначений на плані «А», загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: прибудова - «а», ганок, сарай - «Б», вбиральня - «В», літній душ - «Г», навіс - «Д», навіс - «Є», сарай - «Ж», сарай - «З», колонка - «К», огорожа - «N», в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON], яка померла [INFO]. В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] Після її смерті відкрилася спадщина на все належне спадкодавцю майно, до складу якого, зокрема, увійшов житловий будинок [ADDRESS] з відповідними господарськими будівлями та спорудами. Дотримуючись визначеного законом строку, позивач як спадкоємець за заповітом звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини. Інший спадкоємець за заповітом - [PERSON], який є братом позивача, відмовився від прийняття спадщини після смерті матері на користь [PERSON], про що подав до нотаріальної контори відповідну заяву. Проте, державний нотаріус Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Падуча-Коваль Л.Л. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на зазначене нерухоме майно, у зв'язку з тим, що право власності на житловий будинок за час життя спадкодавця не оформлялося, правовстановлюючі документи на спірне майно відсутні. З підстав визнання права власності на вказане вище нерухоме майно [PERSON] звернувся до суду із зазначеним вище позовом. До початку розгляду справи [PERSON] подав заяву, в якій позов підтримав, просив заявлені вимоги задовольнити у повному обсязі та слухати справу у його відсутності. Від голови Заворицької сільської ради Броварського району Київської області Бабак П.В. надійшов лист, в якому заявлені позивачем вимоги сільська рада визнала та просила розглянути справу за відсутності представника відповідача. Третя особа - [PERSON] у судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином про час та місце слухання справи, причини неявки суду не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть [NUMBER], виданого [INFO] виконкомом Заворицької сільської ради Броварського району Київської області (а.с. 10). З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є сином [PERSON], яка померла [INFO], про що свідчить запис у графі «Мати» свідоцтва про народження позивача [NUMBER] (а.с. 50). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. У ч.1 ст. 1222 ЦК України передбачено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті (ч.1 ст. 1223 ЦК України). За змістом ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Так, 19 березня 1994 року [PERSON] на випадок своєї смерті склала заповідальне розпорядження, яким все своє майно, де б воно не було і з чого не складалося, надвірні будівлі і взагалі все те, що належатиме їй і на що вона матиме право на день смерті за законом заповіла позивачу [PERSON] та [PERSON] в рівних частках. Даний заповіт посвідчено 19 березня 1994 року секретарем виконкому Заворицької сільської ради народних депутатів [PERSON], зареєстровано в реєстрі за № 48 (а.с. 49). З дослідженої судом копії спадкової справи № 838 щодо майна [PERSON] встановлено, що 28 серпня 2007 року [PERSON] звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про відмову від належної йому частини спадкового майна, яка залишилася після смерті матері [PERSON], на користь позивача [PERSON] (а.с. 48). Інших спадкоємців майна [PERSON] судом не встановлено. За правилами ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Дотримуючись встановленого законом шестимісячного терміну, а саме 28 серпня 2007 року [PERSON] звернувся до Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, яка зареєстрована за № 1497 (а.с. 47). 20 лютого 2015 року позивач подав до нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини заяву про видачу свідоцтва про право власності на спадщину (а.с. 52). Проте листом № 335/02-14 від 20 лютого 2015 року державний нотаріус Броварської районної державної нотаріальної контори Київської області Падучак-Коваль Л.Л. відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок [ADDRESS], у зв'язку з тим, що право власності на нього за час життя спадкодавця не оформлялося, правовстановлюючі документи на спірне нерухоме майно відсутні (а.с. 15). Судом також з'ясовано, що [PERSON] на день смерті належав житловий будинок [ADDRESS], позначений на плані «А», загальною площею 56,8 кв.м., житловою площею 39,3 кв.м., з господарськими будівлями та спорудами: прибудова - «а», ганок, сарай - «Б», вбиральня - «В», літній душ - «Г», навіс - «Д», навіс - «Є», сарай - «Ж», сарай - «З», колонка - «К», огорожа - «N», що підтверджується копією технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок (а.с. 16-21), копіями витягів з погосподарських книг за 2006-2010 роки й 2011-2015 роки та копією довідки № 149, виданої 27 лютого 2015 року головою Заворицької сільської ради Броварського району Київської області Бабак П.В. (а.с. 14). З п. 4, 20 чинної на момент будівництва спірного житлового будинку «Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР», затвердженої заступником міністра комунального господарства Української РСР від 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року № 56, вбачається, що обов'язковій реєстрації (інвентаризації) підлягали будинки та домоволодіння у містах та селищах. Зазначена Інструкція не передбачена реєстрації будинків у селах, в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах, відповідно, записи у погосподарських книгах визнавалися в якості актів органів влади, що підтверджували право приватної власності на нерухоме майно. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ст. 328 ЦК України). Згідно зі ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається. Оцінивши досліджені докази в їх сукупності, враховуючи те, що позивач [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом, який прийняв спадщину після смерті [PERSON], що померла [INFO], та якій належав житловий будинок із надвірними будівлями та господарськими спорудами адресою: [ADDRESS], суд приходить до висновку, що позовні вимоги є доведеними й такими, що підлягають задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved