overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-06 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 14 жовтня 2010 року він уклав шлюб з відповідачем. Сторони мають різні погляди на сімейне життя і на життя взагалі, проживають окремо і спільного господарства не ведуть, взаєморозуміння відсутнє. Тому просить суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у його відсутність, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач до суду не з'явилась, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у її відсутність, проти позову не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 14 жовтня 2010 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають малолітнього сина - [PERSON], [INFO] (а.с.3). Останні півтора роки сторони проживають окремо. Відповідно до положень ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов'язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім'ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім'ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). Згідно положень частини третьої та четвертої ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки сторони шлюбні стосунки не підтримують, примирення між ними не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-03-25 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що 31 липня 2004 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу сторони мають доньку, [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалось. Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільного господарства не ведуть. Тому просив суд шлюб з відповідачем розірвати. Позивач в судове засідання не з'явився, надійшла заява в якій просить суд розглядати справу у його відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явилась, надійшла заява в якій проти позову не заперечує та просить суд розглядати справу у її відсутність. Суд, дослідивши матеріали справи приходить до висновку, що даний позов підлягає задоволенню. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] та [PERSON] 31 липня 2004 року вступили в зареєстрований шлюб (а.с.4). Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON], [INFO] (а. с. 5). Позивач у своїй заяві зазначає, що з відповідачем вони проживають окремо з січня 2011 року. Статтею 104 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання. А згідно з вимогами ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки із-за неправильної поведінки сторони втратили довір'я та повагу один до одного, шлюбні стосунки не підтримують, примирення між сторонами не можливе, а тому зберегти сім'ю не надається можливим і шлюб підлягає розірванню. Виходячи з наведеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-24 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовував тим, що 27 листопада 2009 року між ним та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1928. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Позивач стверджує, що подружнє життя з відповідачем не склалось, у них різні погляди на подружнє життя та сімейні відносини. Вважає, що подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить його інтересам. За таких обставин, позивач просив суд розірвати шлюб, укладений з відповідачем. Позивач у судове засідання не з'явився, надіслав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, просив суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 27 листопада 2009 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1928. Від шлюбу у сторін народився син [PERSON], [INFO]. Згідно зі ч.2 ст.104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Із змісту ст.112 СК України вбачається, що суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як встановлено судом, сторони шлюбно-сімейних стосунків не підтримують, не ведуть спільного господарства, їх шлюб носить формальний характер. Суд не вважає за можливе зберегти шлюб.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. У позовній заяві він посилається на те, що у зареєстрованому шлюбі з відповідачем вони перебувають з 28 липня 2013 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб з відповідачем, посилаючись на те, що подружнє життя не склалося внаслідок різних характерів та поглядів на життя, що призвело до напружених відносин у сім'ї, не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбні стосунки, вважає, що сім'я розпалася остаточно, миритися не бажає. Позивач у судовому засіданні позов підтримав. Відповідач позов підтримав. Заслухавши пояснення сторін, обговоривши доводи позовної заяви, перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 28 липня 2013 року. Від шлюбу сторони мають дочку [PERSON], [INFO]. Сторони не підтримують шлюбних стосунків з листопада 2013 року, сім'я існує формально, позивач на примирення не згоден. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-08 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини [PERSON], [INFO]. В обґрунтування позову зазначив, що [PERSON] є матірю [PERSON]. 01.11.2000 року вступило в законну силу рішення Дзержинського міського суду по справі №2-2619-2000 про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно її малолітнього сина [PERSON] Виконком Торецької (Дзержинської) міської ради прийняв рішення №121.4 від 26.04.2000 року про влаштування неповнолітнього [PERSON] до дитячого будинку на повне державне забезпечення. [PERSON] з 04.06.2006 року і по теперішній час навчається в Миколаївській СЗШІ №7 і знаходиться на повному державному забезпеченні. За час перебування дитини в школі-інтернаті відповідач його не відвідувала, матеріальної допомоги не надавала, тому позивач просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] Позивач до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належний чином. Відповідач у судове засідання не зявилася, про час та слухання справи була повідомлена належним чином. Представник третьої особи Торецької міської ради до судового засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали по справі, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є матірю [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про народження (а.с.6). Рішенням Дзержинського міського суду Донецької області від 01.11.2000 року її було позбавлено батьківських прав відносно дитини (а.с.6). Виконком Торецької (Дзержинської) міської ради прийняв рішення №121.4 від 26.04.2000 року про влаштування неповнолітнього [PERSON] до дитячого будинку на повне державне забезпечення (а.с.5). Відповідно довідки №25 від 11.03.2015 року [PERSON] з 04.09.2006 року і по теперішній час навчається в Миколаївській спеціальній загальноосвітній школі-інтернаті №7 і знаходиться на повному державному забезпеченні (а.с.3). За час перебування дитини в школі його мати не відвідувала, не телефонувала, листування не вела, життям та здоровям не цікавилась, матеріально і морально не підтримувала, про що свідчить акт повідомлення про невідвідування дитини (а.с.4). Суд враховуючи, що відповідно до ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобовязані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина в розмірі ? частини з усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п.3 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» позивачі у справах про стягнення аліментів звільняються від сплати судового збору. У відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-04 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, мотивуючи свої вимоги тим, що 18.06.2006 року між Відкритим акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль», назва якого змінена на Публічне акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль» (далі - Позивач) та громадянином України [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено кредитний договір № 014/9408/73/34713, відповідно до якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 56 950 Євро, строком на 72 місяці до 18.05.2012 року з процентною ставкою за користування кредитом - 12, 00 % річних. Банком виконано свої зобов'язання, проте відповідач належним чином свої зобов'язання за Кредитним договором не виконує, утворилася заборгованість у розмірі 5 172 138 грн. 84 коп., яку Позивач просив стягнути з [PERSON] при зверненні до суду з даним позовом. Представник позивача в судове засідання не з'явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з'явилася, про день час та місце слухання справи повідомлялася належним чином, шляхом розміщення оголошення в друкованому засобі масової інформації - газеті «Урядовий кур'єр», причини неявки суду невідомі. За ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про визнання права власності в порядку спадкування за законом. Свої вимоги позивач мотивує тим, що його батько [PERSON] був членом АГК «Ракета», в якому йому належав гараж [NUMBER]. [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді гаражу, який розташований в АГК «Ракета». Після його смерті позивач фактично прийняв спадщину. При зверненні до нотаріальної контори з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно, яке складається з вказаного гаражу, постановою нотаріуса від 17 лютого 2015 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки документів, підтверджуючих право власності спадкодавця на вказане майно, надано не було. Посилаючись на вказані обставини та на те, що іншим чином спір вирішити неможливо, просила суд задовольнити позов і визнати за ним право власності на вказаний гараж в порядку спадкування за законом після смерті батька. Представник позивача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, вимоги заяви підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, а рішення прийняти у відповідності до вимог діючого законодавства. Третя особа надала суду заяву про розгляд справи у її відсутність, а рішення прийняти у відповідності до вимог діючого законодавства. Ухвалою суду справу розглянуто у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо даних про права та взаємини сторін. Вивчивши матеріали справи та оцінивши в сукупності надані докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. На підставі Рішення виконкому Миколаївської міської ради депутатів трудящих №708 від 14 червня 1976 року, вирішено включити в авто кооперативи по будівництву та експлуатації колективних гаражів-стоянок «Ракета», «Мотор» та «Локомотив» громадян, які мають на праві особистої власності автомобілі. Відповідно до Виписки з рішення виконкому від 22.06.1971 року №839 створено кооператив по будівництву та експлуатації індивідуальних гаражів в районі Ракетного урочища (07.05.2004 р. перереєстрований як обслуговуючий кооператив «Ракета»). Згідно Довідки ОГК «Ракета» від 16.01.2015 року, на підставі рішення Центрального райвиконкому від 14.06.1976 року №708 правлінням ОГК «Ракета», протокол №7 від 26.07.1976 року [PERSON] прийнято в члени ОГК «Ракета» та має у зазначеному кооперативі, кам'яний гараж, [NUMBER], розміри якого становлять 3,5х6 метрів, 1973 року будівництва. Заборгованості за утриманням гаражу немає. На момент вступу до кооперативу пайових внесків не існувало. Відповідно до довідки КП «ММБТІ» від 11.03.2015 року, гараж з погрібом та оглядовою ямою за адресою: м.Миколаїв, АГК «Ракета» [NUMBER] має наступні показники: гараж літ.А загальна площа - 17,2 кв.м. Власність станом на 28.10.2012 року не зареєстровано. Таким чином,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-18 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 01.04.2010 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в сумі 8000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30%. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті чого має заборгованість в сумі 14356,18 грн. Прохав стягнути з відповідача заборгованість в сумі 14356,18 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором від 01.04.2010 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 8 000 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30%. Згідно з представленим розрахунком сума заборгованості складає 14356,18 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 15.10.2010 року між позивачем та [PERSON] був укладений кредитний договір, згідно з яким відповідачу був наданий кредит в сумі 6000 грн., який 06.09.2012 року було знижено до 5530 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30%. Відповідач належним чином не виконав умови договору, в результаті чого має заборгованість в сумі 9585,87 грн. Прохав стягнути з відповідача заборгованість в сумі 9585,87 грн. та сплачені судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з'явилась, надіславши на адресу суду лист, в якому прохав розглянути справу за його відсутності, наполягав на задоволенні позовних вимог в повному обсязі, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором від 15.10.2013 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 6000 грн., який 06.09.2012 року було знижено до 5530 грн., зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30%. Згідно з представленим розрахунком сума заборгованості складає 9585,87 грн. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-23 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення суми заборгованості за кредитним договором, вказуючи на те що 17.06.2014 року між ним та [PERSON] був укладений кредитний договір №2982/14 - Ф2 за умовами якого позивач надав кредит в сумі 4 500 грн., зі сплатою 0,13% від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом щомісячно, та кінцевим терміном погашення по 17.06.2015 року. Відповідач належним чином не виконав умови договорів, в результаті чого станом на 29.01.2014 року має заборгованість в сумі 5822,10 грн. Прохав стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. Представник позивача в судове засідання не з'явився, надіславши на адресу суду лист, в якому прохає справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує та прохає суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча про час, місце та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, в результаті чого, відповідно зі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів.. Суд вивчивши письмові матеріали справи, вважає, позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав: Згідно з ч.1 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно з ч. 1 ст. 625 Цивільного кодексу України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання, а за правилами частини першої статті 610 Цивільного кодексу України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Ст. 611 Цивільного Кодексу України передбачено сплату неустойки, як правовий наслідок порушення зобов'язань, встановлених договором. Згідно з кредитним договором №2982/14 - Ф2 від 17.16.2014 року [PERSON] був наданий кредит в сумі 4 500 грн., зі сплатою 0,13% від суми залишку кредиту за кожний день користування кредитом щомісячно, та кінцевим терміном погашення по 17.06.2015 року (а. с. 5-6), розмір заборгованості підтверджено розрахунком (а. с. 4). На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved