Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-01 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Хрещатик» (далі - відповідач), треті особи: Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, Публічне акціонерне товариство «Банк «Фінанси та кредит» про стягнення майнової шкоди. Свої вимоги, розмір яких було змінено під час розгляду справи, позивач обґрунтовує тим, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2014 року у справі № 761/25470/13-ц, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року, на його користь стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошову суму в розмірі 355250,00 доларів США. В ході примусового виконання такого рішення суду, що здійснювалось державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві, відповідно до вимог Закону України «Про виконавче провадження», стягнення з боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» було звернуто на кошти, що знаходяться на його рахунку [NUMBER] (в доларах США) в ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», МФО 300670. На примусове виконання виконавчого документу та списання коштів державним виконавцем направлено відповідачу платіжну вимогу № 624/1 від 24.11.2014 року на суму 390775,00 долари США (борг по виконавчому провадженню 355250,00 доларів СІЛА та 10% виконавчого збору), яка була отримана відповідачем у той же день. Проте, 26.11.2014 року відповідач повернув платіжну вимогу без виконання. У зв'язку із поверненням платіжної вимоги про стягнення іноземної валюти без виконання державний виконавець був змушений вдатися до більш складної та тривалої процедури звернення стягнення на кошти боржника в національній валюті, що перебувають в інших фінансових установах та подальшої закупівлі іноземної валюти. В ході подальшого виконавчого провадження з боржника було стягнуто кошти в гривнях, на які державним виконавцем закуплено іноземну валюту в сумі 235382,88 доларів СІЛА. Залишок нестягнутої з боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» грошової суми становив 119867,12 доларів США. В подальшому, у зв'язку із ініціюванням Національним банком України та Фондом гарантування вкладів фізичних осіб відкликання банківської ліцензії та ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавче провадження було закінчено і вказана сума залишилась нестягнутою. Позивач стверджує, що відповідач повернув платіжну вимогу державного виконавця № 624/1 від 24.11.2014 року протиправно, без належних підстав, що привело до затягування виконавчого провадження та мало наслідком неповне стягнення з боржника всієї суми заборгованості і внаслідок таких протиправних дій з боку відповідача йому була заподіяна шкода. Остаточно уточнивши розмір позовних вимог та посилаючись на вимоги ч. 1 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 1166 ЦК України просить стягнути з відповідача майнову шкоду в розмірі 119867,12 доларів США. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що відповідач не є учасником виконавчого провадження та органом, на який покладається примусове виконання рішення суду. Стверджує, що банк правомірно відмовив у виконанні платіжної вимоги державного виконавця № 624/1 від 24.11.2014 року, оскільки, не було зазначено номеру рахунку в іноземній валюті державної виконавчої служби, а також на дату надходження цієї платіжної вимоги на рахунку боржника були відсутні достатні кошти для задоволення вимог стягувача. Також посилається на ту обставину, що борг з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь позивача ще у листопаді 2014 року був стягнутий у повному обсязі, а тому жодної шкоди позивачу не завдано. До матеріалів справи долучені письмові заперечення відповідача. Третя особа Управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у м. Києві належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, в судове засідання повторно не з'явились і представника не направили, про причини неявки не повідомили. Надали суду письмові пояснення, де зазначають про те, що 17.11.2014 року органом державної виконавчої служби було отримано лист відповідача про прийняття до виконання постанови державного виконавця від 03.11.2014 року про арешт коштів боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його валютному рахунку в ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик». Це повідомлення не містило інформації щодо відсутності (або недостатності) коштів боржника на його рахунку для здійснення арешту, як того вимагає постанова Правління НБУ від 28.07.2008 року № 216 у разі такої відсутності (або недостатності). За таких обставин державним виконавцем до відповідача направлено платіжну вимогу про примусове списання з боржника коштів в розмірі 390755,00 долари США (сума боргу та 10% виконавчого збору). У зв'язку із фактичною відмовою ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» реалізувати пряме стягнення з валютного рахунку боржника за платіжною вимогою № 624/1 від 24.11.2014 року та поверненням її без виконання, державний виконавець був змушений вдатися до більш складної та тривалої процедури звернення стягнення на кошти боржника в національній валюті, із подальшою купівлею іноземної валюти. Враховуючи складність та тривалість процедури звернення стягнення на кошти боржника в національній валюті та коливання курсу іноземних валют по відношенню до гривні, за списані для закупівлі іноземної валюти з рахунку боржника в Головному управлінні НБУ по м. Києву та Київській області кошти в гривнях закуплено лише 235382,88 долари США. Залишок нестягнутого боргу становив 119867,12 доларів США. В подальшому примусове стягнення коштів з боржника було унеможливлено наявністю ухвали Київського окружного адміністративного суду від 28.04.2015 року у справі № 810/1455/15 щодо тимчасової заборони на невизначений час органам державної виконавчої служби здійснювати заходи примусового списання коштів з кореспондентських рахунків ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Представник третьої особи Публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та кредит» в судовому засіданні заперечувала проти вимог позову та просила відмовити в їх задоволенні. Суд, заслухавши пояснення представників позивача, відповідача та третьої особи, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 липня 2014 року, стягнуто з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] суму в розмірі 355250,00 доларів СІЛА. Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових і службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Виконавче провадження є завершальною стадією судового процесу (ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження»), завданням якого є реальне та ефективне поновлення порушених прав та законних інтересів особи - тобто забезпечення передбаченого ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод 1950 року право на справедливий суд. Постановою старшого державного виконавця ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві від 24.06.2014 відкрито виконавче провадження, якому присвоєно № ВП 43775167, з примусового виконання виконавчого документу. За цим виконавчим провадженням стягувачем є громадянин Японії [PERSON], а боржником - ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Відповідно до наказу Міністерства юстиції України від 30.01.2015 року № 115/5 «Про деякі питання діяльності територіальних органів Міністерства юстиції України», Головне управління юстиції у м. Києві перейменовано на Головне територіальне управління юстиції у м. Києві, із збереженням у структурі відділу примусового виконання рішень. Боржником виконавчий документ самостійно виконано не було, а тому 18.08.2014р. державним виконавцем було винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору (10% - 35525,00 доларів США), що є початком примусового виконання. В ході виконавчого провадження державним виконавцем було виявлено валютний рахунок боржника [NUMBER] (валюта рахунку - долари США, код 840) в ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» (МФО 300670). Сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник (ч. 1 ст. 8 Закону України «Про виконавче провадження»). При цьому, у ч.1 ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» законодавець закріплює за банками, як органами, на які покладено обов'язок здійснювати стягнення коштів у встановленому порядку, статус учасника виконавчого провадження. Наслідки невиконання такого обов'язку закріплені у ч. 1 ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження», де встановлено: стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, зазначеної у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини такої юридичної особи. В ході виконавчого провадження ВП 43775167 з метою забезпечення реального виконання виконавчого документа, державним виконавцем винесено постанову від 03.11.2014 року про арешт коштів боржника, якою накладено арешт й на кошти боржника, що містяться на його рахунку [NUMBER] в ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», у межах суми боргу в розмірі 390755,00 долари США (сума боргу за виконавчим документом та 10% виконавчого збору). Постанову направлено до ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», для виконання. Листом від 10.11.2014 року № 22-03/5912 ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» повідомив державного виконавця, що прийняв до виконання постанову від 03.11.2014 року про арешт коштів боржника, у межах суми 390755,00 долари США. Із змісту цього листа вбачається, що принаймні станом на 10.11.2014 року вказана постанова про арешт коштів боржника була отримана відповідачем та будь-яких посилань ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» щодо відсутності (або недостатності) коштів боржника на його рахунку цей лист не містить. Порядок виконання уповноваженим банком документа про арешт коштів в іноземній валюті на рахунку боржника врегульовано главою 6 затвердженого постановою Правління Національного банку України від 28.07.2008 року № 216 «Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України» (далі - Положення № 216), відповідно до якого: п. 6.2 - Уповноважений банк зобов'язаний прийняти до виконання документ про арешт усіх коштів та банківських металів за всіма видами валют і банківських металів із зазначенням суми/маси або без зазначення суми/маси (тільки за рахунками клієнта) за кожним видом валют чи банківських металів, або із зазначенням загальної суми в національній валюті за всіма видами валют і банківських металів клієнта/банку, або коштів та банківських металів за окремим видом валют та банківських металів із зазначенням суми/маси за ним/ними або без зазначення суми/маси (тільки за рахунками клієнта). п. 6.4 - Якщо до уповноваженого банку надходить документ про арешт із зазначенням виду валюти або банківського металу, коштів або банківських металів за яким достатньо на поточному рахунку клієнта/коррахунку банку для виконання цього документа, то в цьому разі уповноважений банк обліковує документ про арешт на відповідному позабалансовому рахунку та арештовує кошти в іноземній валюті або банківські метали на рахунку клієнта/коррахунку банку в сумі/масі, що зазначена в документі про арешт, і продовжує здійснювати операції за рахунком клієнта/коррахунком банку в межах суми/маси, що перевищує суму/масу арешту. п. 6.5 - Якщо до уповноваженого банку надходить документ про арешт із зазначенням виду валюти або банківського металу, коштів або банківських металів за яким немає на поточному рахунку клієнта/коррахунку банку, то в цьому разі уповноважений банк обліковує документ про арешт на відповідному позабалансовому рахунку і не пізніше наступного робочого дня письмово повідомляє орган, який надіслав документ про арешт, про відсутність коштів за цим видом валют або банківських металів. Уповноважений банк продовжує здійснювати операції за рахунками клієнта/коррахунками банку за всіма іншими видами валют або банківських металів, крім виду валюти або банківського металу, який зазначено в документі про арешт, що обліковується на відповідному позабалансовому рахунку. п. 6.6 - Якщо до уповноваженого банку надходить документ про арешт із зазначенням виду валюти або банківського металу, коштів або банківських металів за яким недостатньо на поточному рахунку клієнта/коррахунку банку для виконання цього документа, то в цьому разі уповноважений банк обліковує документ про арешт на відповідному позабалансовому рахунку, а також арештовує наявні кошти в іноземній валюті або банківські метали за кожним із зазначених видів валют або банківських металів і не пізніше наступного робочого дня письмово повідомляє орган, який надіслав документ про арешт, про недостатність коштів за цим видом валют або банківських металів. Уповноважений банк не виконує видаткових операцій за рахунками клієнта/коррахунками банку, на кошти та/або банківські метали на яких накладено арешт, до забезпечення суми/маси, що зазначена в документі про арешт, або до отримання передбачених законодавством України документів про зняття арешту з коштів та/або банківських металів. З наведеного порядку, встановленому Національним банком України Положенням №216 вбачається, що у випадку відсутності (або недостатності) коштів боржника на його рахунку, банк має не пізніше наступного робочого дня після отримання документа про арешт коштів письмово повідомити орган, який надіслав такий документ про відсутність (або недостатність) коштів боржника. Відповідно до ч. 2 ст. 56 Закону України «Про Національний банк України» Національний банк видає нормативно-правові акти з питань, віднесених до його повноважень, які є обов'язковими для органів державної влади і органів місцевого самоврядування, банків, підприємств, організацій та установ незалежно від форм власності, а також для фізичних осіб. Відповідач зобов'язаний дотримуватись імперативних для нього вимог Положення № 216, яке прийнято Національним банком України відповідно до ст.ст. 7, 44 Закону України «Про Національний банк України», Закону України «Про банки і банківську діяльність» та з метою приведення порядку здійснення арешту коштів в іноземних валютах та банківських металів у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Закону України «Про виконавче провадження» та деяких інших законодавчих актів щодо виконання судових рішень» від 15.03.2006 року № 3541-IV (преамбула Положення № 216). Відповідачем суду не надано доказів на підтвердження письмового повідомлення органа державної виконавчої служби про відсутність (або недостатність) коштів боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на його рахунку для виконання постанови від 03.11.2014 року про арешт коштів боржника в сумі 390755,00 доларів США. Не міститься таких доказів і в матеріалах справи. Відтак, за відсутності такого обов'язкового письмового повідомлення органу державної виконавчої служби з боку відповідача, суд приходить до висновку про достатність та наявність таких коштів боржника станом на 10.11.2014 року на рахунку боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» [NUMBER] в ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик». З цих підстав суд не приймає до уваги надану відповідачем виписку по особовому рахунку боржника за період з 03.11.2014 року по 29.04.2015 року, яка є односторонньо складеним відповідачем та ніким не посвідченим доказом з боку відповідача. Крім того, у виписці відсутні будь-які дані стосовно стану рахунку та наявності (відсутності чи недостатності) там коштів боржника станом на 10.11.2014 року як на достовірно встановлену судом дату обізнаності відповідача щодо арешту коштів боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». До зняття арешту з коштів постановою державного виконавця або за рішенням суду видаткові операції по такому рахунку зупиняються (ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність», п. 6.11 Положення № 216). 24.11.2014 року державним виконавцем відповідачу направлено платіжну вимогу № 624/1 від 24.11.2014 року про примусове списання коштів в сумі 390775,00 долари США (сума боргу позивачу та 10% виконавчого збору) в рахунку боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» [NUMBER] в ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик». Платіжну вимогу отримано відповідачем 25.11.2014 року. 26.11.2014 року платіжна вимога № 624 від 24.11.2014 року була повернута відповідачем державному виконавцю без виконання та зазначено, відповідно до тексту: повертається без виконання згідно п. 2.5., п. 2.18 та п. 2.21 глави 2 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті України, затвердженою Постановою правління НБУ від 21.01.2004 № 22 та п. 5.1, п. 5.3, п.5.4, п.5.5 розділу 5 Положення про порядок виконання банками документів на переказ, примусове списання і арешт коштів в іноземних валютах та банківських металів і змін до деяких нормативно-правових актів Національного банку України № 216 від 28.07.2008 (недостатньо реквізитів згідно п. 5.3 глави 5 Положення НБУ № 216/28.07.08). З наведеного та аналізу положень зазначених нормативних актів, які регулюють право банка та порядок повернення платіжної вимоги без виконання, вбачається, що безпосередньою причиною повернення платіжної вимоги без виконання було недостатність реквізитів платіжної вимоги № 624/1 від 24.11.2014 року згідно вимог п. 5.3 глави 5 Положення № 216. Відповідно до вимог п. 5.3 глави 5 цього положення № 216: Уповноважений банк виконує платіжну вимогу на списання визначеного в ній виду іноземної валюти або банківського металу лише в межах наявних відповідних коштів в іноземній валюті та/або банківських металів на рахунку клієнта- боржника/коррахунку банку-боржника. У разі відсутності коштів у цій іноземній валюті або цього виду банківських металів на рахунку клієнта-боржника/коррахунку банку-боржника уповноважений банк, який обслуговує клієнта-боржника або в якому відкрито коррахунок банку-боржника, повертає платіжну вимогу на списання без виконання, а в разі їх недостатності - виконує її частково в межах наявного залишку коштів в іноземній валюті та/або банківських металів на рахунку клієнта-боржника/коррахунку банку-боржника, які зазначені в платіжній вимозі на списання. Уповноважений банк виконує платіжну вимогу на списання визначеного в ній виду іноземної валюти або банківського металу, у якій обов'язково зазначено: номер рахунку клієнта-боржника/коррахунку банку-боржника, з якого здійснюватиметься списання; номер рахунку в іноземній валюті або банківських металах органу державної виконавчої служби; сума та назва іноземної валюти, що підлягає списанню, або маса в тройських унціях та вид банківських металів, що підлягає списанню; у призначенні платежу зазначаються назва, номер (якщо він є) і дата видачі виконавчого документа. Судом встановлено, що направлена відповідачу державним виконавцем платіжна вимога № 624/1 від 24.11.2014 року містила, зокрема: номер коррахунку банку боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (№1600900011278 в ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик»), з якого здійснювалось списання; номер рахунку в іноземній валюті органу державної виконавчої служби ([NUMBER] в ПАТ «Державний експортно- імпортний банк України»); сума (390775,00) та назва іноземної валюти (долари США), що підлягала списанню; у призначенні платежу зазначена назва, номер і дата видачі виконавчого документа - виконавчий лист Шевченківського районного суду м. Києва від 19.06.2014 року по справі № 761/25470/13-ц про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь [PERSON] боргу у розмірі 355250 доларів США та постанова ВПВР УДВС ГУЮ у м. Києві від 18.08.2014 року ВП № 43775167 про стягнення з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на користь Держави виконавчого збору у розмірі 35525 доларів США. З наведеного вбачається, що платіжна вимога № 624/1 від 24.11.2014 року була оформлена у чіткій відповідності до вимог чинного законодавства та нормативно- правових актів Національного банку України, зокрема повністю відповідала встановленим п. 5.3 глави 5 Положення № 216 вимогам до реквізитів, а тому підлягала виконанню. Суд вважає необгрунтованими посилання відповідача у його письмових запереченнях на позов стосовно того, що з платіжної вимоги № 624/1 від 24.11.2014 року не вбачалось, що рахунок органу державної виконавчої служби [NUMBER] в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» є валютним, а тому банк не міг на свій розсуд відправляти кошти. Перерахування коштів за платіжною вимогою не є відправленням коштів банком - відповідачем «на свій розсуд», а є її виконанням банком на вимогу належного стягувача - органу державної виконавчої служби. Крім того, відповідно п. 5.1. глави 5 Положення № 216 платіжна вимога на списання оформляється, приймається, надсилається для виконання до уповноваженого банку, виконується, повертається та відкликається відповідно до порядку, визначеного нормативно-правовими актами Національного банку з питань здійснення безготівкових розрахунків у національній валюті в Україні, з урахуванням особливостей, викладених у цьому Положенні. Згідно із п. 2.3 Інструкції про безготівкові розрахунки в національній валюті України, затвердженою Постановою правління НБУ від 21.01.2004 № 22 (далі - Інструкція № 22) відповідальність за правильність заповнення реквізитів розрахункового документа несе особа, яка оформила цей документ і подала до обслуговуючого банку - тобто орган державної виконавчої служби, у даному випадку, а не відповідач ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик». Відповідно до Інструкції № 22: п. 5.3 - Примусове списання коштів з рахунків платників ініціюють стягувачі (орган державної виконавчої служби) на підставі виконавчих документів, установлених законами України. п. 5.4 - За необґрунтованість примусового списання коштів, недостовірність даних, зазначених у платіжній вимозі, стягувач несе відповідальність згідно із законодавством України. п. 5.9 - Банк платника в платіжній вимозі не перевіряє заповнення реквізитів, визначених в абзаці четвертому пункту 2.4 глави 2 цієї Інструкції. Крім того приналежність валютного рахунку [NUMBER] в ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» органу державної виконавчої служби, який відкритий у доларах США, підтверджується наявним в матеріалах справи листом ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» від 18.11.2014 року № 153- 10/1477. Таким чином, в судовому засіданні відповідачем не доведено, що реквізити платіжної вимоги 624/1 від 24.11.2014 року були недостатніми. Право банку повернути платіжну вимогу як розрахунковий документ без виконання через дефекти його реквізитів (їх недостатність) встановлено п. 2.5 глави 2 Інструкції № 22, відповідно до якого якщо розрахункові документи, у яких перевірено реквізити, заповнено з порушенням вимог цієї глави, глав 5, 6 і 12 та додатка 8 до цієї Інструкції, то банк, що здійснив перевірку, повертає їх без виконання згідно з пунктами 2.15 і 2.18 цієї глави та пунктом 12.11 глави 12 цієї Інструкції. Також банки повертають без виконання розрахункові документи, якщо: у розрахунковому документі не заповнено хоча б один із реквізитів, заповнення якого передбачено його формою, крім реквізиту «Дата валютування»; немає супровідних документів, надання яких разом з розрахунковим документом передбачено цією Інструкцією, або закінчився строк дії цих супровідних документів; платіжне доручення подано до банку з порушенням законодавства України, або не може бути виконано відповідно до законодавства України; порушено інші вимоги цієї глави, глав 5, 6 і 12 цієї Інструкції. У разі недотримання банками вимог, викладених у цьому пункті та в пункті 2.4 цієї глави, відповідальність за шкоду, завдану платнику (отримувачу, стягувачу), покладається на банк, що обслуговує платника (отримувача, стягувача). За таких обставин суд приходить до висновку, що платіжна вимога № 624/1 від 24.11.2014 року була повернута відповідачем без виконання безпідставно, із недотримання вимог, встановлених п.п. 2.4, 2.5 глави 2 Інструкції № 22. При цьому суд також звертає увагу на ту обставину, що платіжна вимога № № 624/1 від 24.11.2014 року була повернута відповідачем без виконання саме з причини недостатності реквізитів, а не через відсутність (або недостатність) коштів боржника. З цих підстав і також враховуючи вищенаведену відсутність обов'язкового письмового повідомлення органу державної виконавчої служби з боку відповідача щодо відсутності (або недостатності) коштів боржника під час арешту коштів за постановою державного виконавця від 03.11.2014 року, суд не приймає до уваги надану відповідачем виписку по особовому рахунку боржника за період з 03.11.2014 року по 29.04.2015 року, яка є односторонньо складеним відповідачем та ніким не посвідченим доказом з боку відповідача. Крім того, у виписці відсутні будь-які належні дані стосовно стану рахунку стосовно наявності (відсутності чи недостатності) там коштів боржника станом на 10.11.2014 року як на достовірно встановлену судом дату обізнаності відповідача щодо арешту коштів боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит»; відсутні такі дані і щодо 25.11.2014 року як дати отримання платіжної вимоги. Виходячи з висновку про достатність та наявність коштів боржника станом на 10.11.2014 року на рахунку боржника ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» [NUMBER] в ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» для їх арешту в сумі 390755,00 доларів США та унеможливлення проведення видаткових операцій по арештованим коштах на рахунку в силу ст. 59 Закону України «Про банки і банківську діяльність» і п. 6.11 Положення № 216, суд приходить до висновку про достатність та наявність коштів боржника на його рахунку в ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» для виконання платіжної вимоги № 624/1 від 24.11.2014 року. Протилежного відповідачем належними та допустимим доказами не доведено. За таких обставин протиправного повернення без виконання платіжної вимоги як утруднення виконання з боку відповідача, державний виконавець змушений був вдатися до більш складної та тривалої процедури звернення стягнення на кошти боржника в національній валюті, із подальшою купівлею іноземної валюти та перерахуванням її на валютний рахунок органу державної виконавчої служби в порядку ст. 53 Закону України «Про виконавче провадження». Так, у зв'язку із фактичною відмовою ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик» реалізувати пряме стягнення з валютного рахунку боржника за платіжною вимогою від 24.11.2014 року № 624/1, державним виконавцем було подано 27.11.2014 року до Головного управління Національного банку України по м. Києву і Київській області платіжну вимогу № 624/1 від 25.11.2014 року про списання національної валюти з гривневого рахунку боржника № 32001170801, для подальшої купівлі іноземної валюти на виконання рішення суду та стягнення виконавчого збору. 17.03.2015 року на стягнуту з боржника суму у національній валюті органом державної виконавчої служби закуплено 235382,88 доларів США, які перераховано стягувачу [PERSON]. Таким чином, залишок нестягнутого боргу на користь стягувача становив: 355250,00 - 235382,88 = 119867,12 доларів США. Виконавчий збір перераховано на користь Держави повністю. Суд вважає безпідставними твердження відповідача стосовно того, що борг на користь [PERSON] був стягнутий ще у листопаді 2014 року у повному обсязі, а відтак жодної шкоди позивачу не заподіяно. Такі твердження відповідача спростовуються наявними матеріалами виконавчого провадження та ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 16 червня 2015 року у провадженні № 6/761/471/2015 за заявою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню. Цією ухвалою, залишеною без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 24 вересня 2015 року та у відкритті касаційного провадження по якій відмовлено ухвалою судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 жовтня 2015 року, встановлено, що по виконавчому провадженню залишилась нестягнутою сума в розмірі 119867,12 доларів США, а тому повного та фактичного виконання виконавчого документу не відбулось. В подальшому, ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі № 810/1455/15 було вжито заходів забезпечення позову, шляхом заборони органам державної виконавчої служби вживати заходів примусового списання коштів з кореспондентських рахунків ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», що утруднило виконання виконавчого документу. Відповідно до Постанови Правлення Національного банку України від 17.12.2015 року № 898 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 18.12.2015 року № 230 «Про початок процедури ліквідації AT «Банк «Фінанси та Кредит» та делегування повноважень ліквідатора банку». 29.12.2015 року на підставі п. 3-1 ч. 1, ч. 5 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження закінчено, а виконавчий документ направлено до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб. Таким чином, на даний час, із закінченням виконавчого провадження, яке тривало з 24.06.2014 року по 29.12.2015 року, тобто півтора року, повного та фактичного виконання судового рішення не відбулось, залишилась нестягнутою сума в розмірі 119867,12 доларів США. Відповідно до ч. 2 ст. 30 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний провести виконавчі дії з виконання рішення протягом шести місяців з дня винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Так, державний виконавець змушений був вдатися до більш складної та тривалої процедури звернення стягнення на кошти боржника у національній валюті та подальшої закупівлі іноземної валюти, на що було витрачено значний час. Результатом таких виконавчих дій було лише часткове стягнення боргу з ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», а в подальшому через такі значні витрати часу виконавче провадження було фактично зупинено вжитими ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 28 квітня 2015 року у справі № 810/1455/15 заходами забезпечення позову, а в подальшому закінчено внаслідок ініціювання процедури ліквідації ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит». Суд виходить з того, що є обґрунтованими доводи позивача, що у разі чіткого дотримання відповідачем вимог законодавства та нормативно-правових актів Національного банку України, виконавче провадження відбувалось би своєчасно і він мав можливість отримати повне та фактичне виконання. Рішення Апеляційного суду м. Києва від 28 травня 2014 року не виконано у повному обсязі, а саме нестягнута сума в розмірі 119867,12 доларів СІЛА, а відтак наявність майнових збитків для позивача внаслідок протиправних дій відповідача (делікту) є очевидним. Внаслідок протиправних дій відповідача позивач був позбавлений свого права на повне, своєчасне та неупереджене виконання обов'язкового судового рішення, гарантоване п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ст. 124 Конституції України, ст. 14 ЦПК України та Законом України «Про виконавче провадження» та наразі має статус «жертви стверджувального порушення прав», у розумінні правових позицій Європейського суду з прав людини, викладених у його рішеннях у справі «Сичов проти України» від 11 жовтня 2005 року, заява № 4773/02, п.39; у справі «Войтенко проти України» від 6 червня 2004 року, заява 18966/02, п. 35; у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00, п. 34. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про виконавче провадження» позивач як стягувач має право звернутися з позовом до юридичної особи, зазначеної у статті 3 цього Закону, яка зобов'язана здійснити стягнення коштів з боржника, у разі невиконання рішення з вини такої юридичної особи. Визначаючи заходи деліктної відповідальності, законодавець виходить із принципу генерального делікту, згідно з яким завдання шкоди однією особою іншій є підставою виникнення обов'язку відшкодувати завдану шкоду. Відповідальність за завдану шкоду може наставати лише за наявності підстав, до яких законодавець у ст.1166 ЦК України відносить: а) наявність шкоди; б) протиправну поведінку заподіювача шкоди; в) причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою заподіювача; г) вину. Перераховані підстави визнають загальними, оскільки їх наявність необхідна для всіх випадків відшкодування шкоди, якщо інше не передбачено законом. За загальним правилом ч.1 ст.1166 ЦК України, шкода підлягає відшкодуванню: а) в повному обсязі - тобто відшкодовується як реальна шкода, тобто втрачене або пошкоджене майно в результаті протиправної поведінки правопорушника, так і упущена вигода (у разі завдання шкоди особою, яка є суб'єктом підприємницької діяльності); б) особою, яка безпосередньо завдала шкоду. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є винним у заподіянні майнової шкоди позивачу, дії відповідача є протиправними та наявний причинно-наслідковий зв'язок між такими діями та заподіяною позивачу шкодою. Водночас не підлягають задоволенню вимоги позивача про стягнення на його користь в компенсацію майнової шкоди суму в іноземній валюті (доларах США). На відміну від взаємовідносин позивача із ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», де мали місце договірні правовідносини, у даній справі має місце деліктна відповідальність відповідача ПАТ «Комерційний банк «Хрещатик», встановлена законом. Чинне законодавство не передбачає стягнення завданої майнової шкоди в іноземній валюті. Відповідно до ст. 99 Конституції України грошовою одиницею України є гривня. Статтею 533 ЦК України встановлено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти при здійсненні розрахунків на території України за зобов'язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно зі ст. 7 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» іноземна валюта як засіб платежу може використовуватися лише у розрахунках між резидентами і нерезидентами в межах торговельного обороту. Такі розрахунки повинні здійснюватися лише через уповноважені банки в порядку, встановленому Національним банком України. Розрахунки іноземною валютою між резидентами допускаються лише в магазинах безмитної торгівлі, а також під час реалізації товарів на шляху руху транспортних засобів при міжнародних перевезеннях. Наведене також кореспондується із приписами ст. 524 ЦК України, згідно з якою зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Отже, норми закону щодо регулювання обігу іноземної валюти в Україні, зокрема і проведення грошових розрахунків валютними цінностями, мають публічну основу, переслідують публічний інтерес і спрямовані на досягнення результату, необхідного в публічних цілях для задоволення публічних потреб - забезпечення стабільності української грошової одиниці - гривні. За таких вимог законодавства заподіяна позивачу шкода в розмірі 119867,12 доларів США має бути визначена, згідно до ч. 2 ст. 533 ЦК України, у гривнях за офіційним курсом відповідної валюти на день ухвалення судового рішення. Відповідно до офіційного курсу Національного банку України на 02.02.2016 року курс гривні встановлено: 100 доларів США = 2544,8377 грн. Таким чином, підлягає стягненню: 119867,12 х 2544,8377 = 3050423,66 грн. Таким чином, вищевказані норми матеріального права, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для часткового задоволення позову. Відповідно до ч. 2, 3 ст.10 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частина 1 ст.11 ЦПК України встановлює, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно із ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір в сумі 3654,00грн., який відповідно до ст.ст. 79,88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача.

Outcome: partial