Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-10 00:00:00

у березні 2017 року позивач звернулася до суду з зазначеним вище позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що від шлюбу з відповідачем мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Свій обовязок по утриманню дитини відповідач не виконує, матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 2000 гривень, щомісячно, з моменту подачі позову до суду до повноліття сина. У судове засідання зявилася позивач [PERSON], яка просила позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково, вказавши, що на даний час він непрацевлаштований, має нерегулярний заробіток, а тому сплачувати аліменти в розмірі 2000 грн., щомісячно, не має можливості. При цьому він може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини у розмірі 800 грн., щомісячно. \~Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна вимога, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку: [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про його народження серії 1-КЕ №086954, виданого Октябрським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області та зроблено актовий запис № 356. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1987 року та ратифікованої державою Україна 27.02.1991 року батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обовязок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обовязків (ч.2 ст.51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками і дітьми, між матірю і батьком дитини з метою затвердження почуття обовязку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сімї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного, соціального розвитку дитини. Згідно ст.180 Сімейного кодексу України (далі СК України) батьки зобовязані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ч.1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів;\~\~ 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення для справи. Частиною 1 ст. 184 СК України визначено, що якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, судом встановлено, що дитина [PERSON], [INFO] в даний час проживає з матірю, а тому відповідач зобовязаний сплачувати аліменти на її утримання. При прийнятті рішення щодо розміру аліментів, які підлягають стягненню із відповідача на утримання дитини слід врахувати його матеріальний стан, непрацевлаштованість, зокрема розмір отримуваного ним щомісячного заробітку в даний час, а також вік дитини, її потреби. На час ухвалення даного рішення прожитковий мінімум на дитину у 2017 році у віці до 6 до 18 року з 01.05.2017 року по 30.11.2017 року складає 1777 грн. Таким чином, суд виходить із загальних засад справедливості цивільного судочинства та необхідності захисту інтересів дітей, принципу рівності дітей на отримання ними матеріального забезпечення зі сторони батька та враховує ту обставину, що відповідач в даний час не працює і має не регулярний заробіток, задовільний стан здоровя та вважає, що із відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1100 грн., щомісячно. З урахуванням викладеного, позов підлягає до часткового задоволення. У відповідності до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову до суду, то із відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 640, 00 грн.

Outcome: partial