Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-25 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, зокрема, встановити, що місцезнаходження спадкового майна 1 / 2 частина квартири, яка належить [PERSON] на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 08.10.1999 року першою Олександрійською державною нотаріальною конторою реєстровий №1719 на квартиру [ADDRESS], в дійсності є квартира [ADDRESS]. У судовому засіданні заявник підтримав вимоги та просив їх задоволити. Заінтересована особа у судовому засіданні вимогb заявника підтримала та також просила їх задоволити. Заслухавши сторін, судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини, а також досліджені матеріали справи та докази у їх сукупності та взаємозвязку. [PERSON] народився 14 лютого 1940 року, відповідно до паспорту громадянина України, серії ЕА №888540, виданого 13 лютого 2002 року. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 19.10.1994 року, квартира [ADDRESS] належала [PERSON] та [PERSON]. Загальна площа квартири 51,6 кв.м. В Олександрійському міжміському бюро технічної інвентаризації зареєстровано право власності за [PERSON] та [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS], реєстр №9314/63. 08 жовтня 1999 року державним нотаріусом Першої Олександрійської нотаріальної контори вчинено нотаріальну дії та видано [PERSON] свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті [PERSON]. Нотаріус зазначив у свідоцтві, що спадкове майно складається з 1 / 2 частини двокімнатної квартири [ADDRESS], реєстр №1719. Судом встановлено, що державний нотаріус вказав помилково у свідоцтві про право на спадщину за законом будинок №48, а потрібно вказати: будинок №43. 27 січня 2016 року державний нотаріус Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 у листі №95/01-16 повідомив [PERSON], що згідно п. 6.13. Правил ведення нотаріального діловодства, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 22.12.2010 року №3253/5, у випадку допущення помилки у тексті нотаріального оформленого документа, який не потребує підпису особи, що звернулася за вчиненням нотаріальної дії (свідоцтва, виданого нотаріусом, копії документа, дубліката документа тощо), внесення дописок чи виправлень до тексту документа здійснюється за заявою такої особи, зареєстрованою у Журналі реєстрації вхідних документів. Виправлення помилки застерігається нотаріусом, який вчиняв нотаріальну дію, після посвідчу вального напису, із зазначенням дати та проставлянням свого підпису і печатки. Станом на 27.01.2016 року, нотаріус, який видав свідоцтво не працює. 10 березня 2016 року, державний нотаріус Олександрійської міської державної нотаріальної контори №1 відмовив у посвідченні договору дарування, так як з наявністю помилки у номері будинку, неможливо підтвердити право власності на квартиру №48, що знаходиться у місті Олександрії Кіровоградської області по вулиці Червоного Козацтва будинок №43. Відповідно до ст. 256 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Суд дійшов висновку, що заявник захищає порушене право у такий спосіб, у даному випадку не визначено іншого порядку його встановлення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності, тому заява є обґрунтованою. Ч. 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 6 ст. 59 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, факт що має юридичне значення підтверджений. На підставі ст. 256, 259 ЦПК України, суд,

Outcome: approved