overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позивач зазначає, що 26 серпня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 328 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2012 року відповідач проживає окремо від сім'ї. Син проживає разом з матір'ю та перебуває на її утримання. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу не надає. Син, [PERSON], потребує матеріальних витрат на належне харчування, на одяг, оздоровчий відпочинок. Позивач в судове засідання не явилась, надіслала до суду заяву в якій просила справу розглядати у її відсутність, позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила суд його задовольнити. Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, будучи належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, 26 серпня 2006 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Фастівського управління юстиції у Київській області за актовим записом № 328 зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON]. Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. З вересня 2012 року відповідач проживає окремо від сім'ї. Син проживає разом з матір'ю та перебуває на її утримання. Відповідач ухиляється від утримання дитини, матеріальну допомогу не надає. Син, [PERSON], потребує матеріальних витрат на належне харчування, на одяг, оздоровчий відпочинок. Статтею 180 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що утримання дитини є спільним обов'язком батьків, позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-06 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до Рідкодубської сільської ради Хмельницького району про визнання права власності в порядку спадкування на земельну ділянку площею 3.18 га., яка розташована на території Рідкодубської сільської ради Хмельницького району. На обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 вересня 2011 року за [PERSON] визнано право власності на спірну земельну ділянку. [INFO] [PERSON] помер, не встугнувши отримати державний акт на право приватної власності на земельну ділянку Позивачка в установлено порядку прийняла спадщину після смерті [PERSON], однак отримати свідоцтво про право на спадщину на земельну ділянку площею 3.18 га., яка розташована на території Рідкодубської сільської ради Хмельницького району не взмозі, оскільки батьком не було оформлено на своє ім'я спадкове майно після смерті матері, а тому просить задовольнити позов. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, однак подали до суду заяву в якій позов визнають та просять справу слухати без їх участі. Представник третьої особи без самостійних вимог на предмет спору - Хмельницької районної державної адміністрації в судове засідання не з'явився, однак подав заяву в якій просять справу слухати без їх участі, позов визнають. Заслухавши учасника процесу, дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, в порядку ст.174 ЦПК України, оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону і не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, на зазначене майно ніхто не претендує, не оспорює право власності, позивач є спадкоємцем після смерті батька, прийняла спадщину в установленому порядку, а тому вимоги позивача є підставні.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-28 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом доСеминенко Біляни Григорівни про стягнення аліментів на дитину, яка продовжує навчання.Позовні вимоги мотивує тим, що [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчатись у Київському інституті імені [PERSON] Інститут суспільства на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Строк закінчення навчання 30.06.2018р. Відповідачка на утримання [PERSON] матеріальної допомоги не надає. Позивач не в змозі самостійно утримувати себе, у звязку з тим, що необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники, тому змушена звернутися до суду. Представник позивача в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутність. Відповідачі в судове засідання не зявилася, направила до суду заяву, в якій позовні вимоги визнала в повному обсязі, просила розглядати справу у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що12.12.2012 року згідно виконавчого листа № 2/1027/1868/14 Фастівськогоміськрайонного суду Київської областіз [PERSON] стягувалися аліменти на користь [PERSON] на її утримання в розмірі ? частки заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 13.09.2012р. і до досягнення повноліття. [PERSON] є повнолітньою, однак продовжує навчатись у Київському інституті імені [PERSON] Інститут суспільства на денній формі навчання та не має змоги влаштуватися на роботу, щоб самостійно отримувати заробіток. Строк закінчення навчання 30.06.2018р. Відповідачка на утримання [PERSON] матеріальної допомоги не надає. Позивач не в змозі самостійно утримувати себе, проте їй необхідні кошти на проїзд до місця навчання, проживання, одяг, харчування, підручники. Статтею 199 Сімейного кодексу України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобовязані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Відповідно до статті 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Враховуючи те, що [PERSON], [INFO], навчається в Інституті суспільстваКиївськогоуніверситету імені [PERSON], термін її навчання з 01.09.2014р. по 30.06.2018р., суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 199, 182 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-30 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду з позовом про розірвання шлюбу, вказавши, що 15.07.2006 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, зареєстрований Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №347. Від шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Спільне життя не склалося через різні погляди на життя. Шлюбні стосунки з відповідачем фактично припинені з грудня 2013 року, спільне господарство не ведеться. Позивачка бажає залишити шлюбне прізвище - [PERSON]. В судове засідання сторони не з'явились, надали суду заяви в яких, просять суд розглянути справу у їх відсутності, позовні вимоги позивачка підтримує, відповідач позов визнає. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ч.1 ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечили б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що 15.07.2006 року сторони уклали шлюб, зареєстрований Хортицьким відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, про що в книзі реєстрації зроблено відповідний актовий запис №347, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія I-ЖС № 018975. Подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на життя. У звязку з цим шлюбні стосунки між ними припинені, спільне господарство не ведуть. Оскільки подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки та відповідача, суд приходить до висновку про те, що збереження сімї неможливе і тому шлюб між сторонами підлягає розірванню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-07 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вищевказаним позовом до [PERSON], просила суд на підставі ст. 196 СК України стягнути з відповідача неустойку за прострочення сплати аліментів в загальному розмірі 43275,86 грн. Позивач в своїй заяві просила слухати справу у її відсутність, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує. У зв'язку із неявкою в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, на підставі ст. 225 ЦПК України судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Суд встановив, що сторони по справі є батьками дитини - [PERSON], [INFO]. Згідно виконавчого листа № 2-4681, виданого 29.05.2014 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області, з відповідача стягуються на користь позивача аліменти у розмірі ? частини усіх видів доходу заробітку на утримання сина [PERSON], [INFO]. Як вбачається з розрахунку заборгованості по сплаті аліментів Відділу державної виконавчої служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції № 40482 від 29.07.2014 року у [PERSON] наявна заборгованість по сплаті аліментів за період з 01.01.2012 року по 01.07.2014 року у сумі 24451,50 грн. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 196 СК України при виникненні заборгованості з вини особи, яка зобов'язана сплачувати аліменти за рішенням суду, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення. Оскільки зобов'язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинно виконуватися щомісяця, то при розгляді спорів про стягнення на підставі ч. 1 ст. 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з'ясувати розмір несплачених аліментів по кожному з цих періодичних платежів, встановити строк, до якого кожне із цих зобов'язань мало бути виконано, та з урахуванням встановленого обчислити розмір пені, виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов'язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму (Правова позиція Верховного Суду України в постанові від 1 жовтня 2014 року у справі № 6-149цс14). З огляду на те, що відповідач не виконує свій обов'язок по сплаті аліментів визначених за рішенням суду, приймаючи до уваги наданий позивачем розрахунок, суд дійшов до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] неустойки у загальній сумі - 43275 грн. 86 коп. за період з 01.03.2013 року по 31.08.2014 року.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-20 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона від спільного з відповідачем проживання має неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що відповідач свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні, відповідач працевлаштований, просила стягувати щомісячно з [PERSON] на її користь аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів щомісячного заробітку (доходу) [PERSON], але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на утримання доньки - [PERSON] до досягнення нею повноліття. У судовому засіданні позивачка підтримала заявлені позовні вимоги і просила їх задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, вивчивши надані докази, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. ст. 180, 182 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом установлено, що від спільного життя [PERSON] та [PERSON] мають доньку - [PERSON], [INFO]. Дитина проживає разом із матір'ю, перебуває на її утриманні. [PERSON] свого обов'язку по утриманню дитини не виконує, однак є особою працевлаштованою, інших утриманців не має. Ураховуючи наведене, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаним позовом. Зазначала, що вона та відповідач перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Посилаючись на те, що вона з чоловіком перестали розуміти один одного, проживають окремо, ведуть самостійні бюджети, фактично припинили шлюбні відносини, просила розірвати шлюб, зареєстрований між нею, [PERSON], та [PERSON] 26 серпня 2006 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1439. [PERSON] у судове засідання не з'явилась, однак до суду подала заяву, в якій просила справу розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримала. [PERSON] у судове засідання не з'явився, до суду подав заяву, в якій просив справу розглядати у його відсутність, проти розірвання шлюбу не заперечував. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Згідно із ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 26 серпня 2006 року. Від шлюбу мають неповнолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Сторони фактично припинили шлюбні відносини, проживають окремо, ведуть самостійні бюджети, шлюб має формальний характер. За таких обставин суд вважає, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам [PERSON] та [PERSON] , а тому позовні вимоги [PERSON] слід задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-09-17 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із вказаною заявою. Зазначала, що [INFO] року помер її батько, [PERSON] Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS]. Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є вона, [PERSON], та її сестра, [PERSON] Посилаючись на те, що у свідоцтві на право особистої приватної власності на жилий будинок містяться незастережні виправлення в номері житлового будинку, що входить до складу спадщини після смерті [PERSON], у зв`язку із чим вона не може реалізувати своє право на спадщину, просила встановити, що свідоцтво на право особистої приватної власності на жилий будинок, видане 20 квітня 1982 року на ім'я [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS], посвідчує право власності [PERSON], померлого [INFO] року, на житловий будинок [ADDRESS]. У судове засідання заявниця не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. Однак від представника заявника до суду надійшла заява, у якій вона просить справу розглядати без її участі, заявлені вимоги підтримує. Заінтересована особа у судове засідання не з'явилась, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, однак до суду надала заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутність, проти заявлених вимог не заперечував. Суд, дослідивши надані по справі докази, вважає, дійшов наступних висновків. Судом установлено, що [INFO] року помер [PERSON] (а.с. 11). Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с. 6). Спадкоємцями першої черги після смерті [PERSON] є його доньки: [PERSON] та [PERSON], які не можуть реалізувати своє право на спадщину, так як правовстановлюючий документ на житловий будинок, що входить до складу спадщини, містить незастережні виправлення, а саме: номер житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS], помилково вказано [ADDRESS] і відповідно виправлено. Як вбачається з довідки Яготинської міської ради Київської області № 126 від 01 липня 2014 року рішенням виконкому Яготинської міської ради Київської області № 19 від 02 лютого 1988 року змінено нумерацію будинків по [ADDRESS]. Житловий будинок, що належав [PERSON], померлому [INFO] року, знаходиться за адресою: [ADDRESS]. Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить зміна, виникнення або припинення особистих майнових чи немайнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Ураховуючи наведене, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити заявлені [PERSON] вимоги.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-06 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовною заявою, в якій просила розірвати шлюб з [PERSON], зареєстрований відділом реєстрації актів громадянського стану Корабельного районного управління юстиції від 04.01.2002 року, актовий запис № 1. В обґрунтування позову позивач вказувала, що шлюбні відносини із відповідачем припинені та відновлення подружніх відносин, збереження сім'ї неможливо у зв'язку із втратою почуття кохання та взаєморозуміння один до одного. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем по справі. Позивач стверджує, що спір щодо спільно нажитого майна відсутній. В судове засідання позивач не з»явилася, надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання не з'явився, заперечень проти позову до суду не надійшло. Про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином і своєчасно, тому суд в порядку ст. 224 ЦПК України, за письмовою згодою позивача вважає за можливе розглянути справу заочно. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з огляду на наступне. У відповідності до ст. 110-112,114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, суд вважає встановленим, що між сторонами втрачено взаєморозуміння, збереження сім'ї та поновлення шлюбних відносин неможливо, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті права та права їхніх дітей. Суд, вирішуючи питання про розірвання шлюбу, вважає за необхідне з'ясувати прізвище подружжя після розірвання шлюбу. Позивачем надано заяву про залишення її прізвища, яке вона отримала при реєстрації шлюбу - [PERSON]. В порядку ст.. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-11 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини всіх її видів заробітку (доходів) щомісячно до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідачі в порушення вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (надалі - СК України) не приймають участі в утриманні дитини. Про час та місце розгляду справи позивач та відповідач повідомлені належним чином в судове засідання не з'явилися. Проте надали заяви в яких позивач позов підтримав, просив його задовольнити, відповідач позов визнав, сторони по справі просили слухати справу у їх відсутність. Третя особа також надала заяву про розгляд справи без її участі та просила позов задовольнити. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтується позов, суд вважає позовні вимоги позивача такими, що підлягають задоволенню з огляду на наступне. Відповідач по справі є матір'ю малолітньої дитини - [PERSON], [INFO]. Суд встановив, що рішенням Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2014 року у справі № 359/2037/14-ц [PERSON] та [PERSON] позбавлено батьківських прав відносно їхньої дитини [PERSON], [INFO]. Відповідачі у справі не приймає участі в утриманні дитини. Згідно розпорядження Вишгородської РДА Київської області № 301 від 24.07.2014 року призначено опікуном над малолітньою дитиною [PERSON], [INFO] громадянку [PERSON]. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Частиною 3 цієї статті встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу (ч.2 ст. 182 СК України). Частиною 1 ст. 183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. У відповідності до вимог ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. З огляду на те, що відповідач не виконує свій обов'язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття, а також враховуючи стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я і матеріальне становище відповідача, суд дійшов до висновку про задоволення позову.

Outcome: approved