Jurisdiction: civil
Date: 2017-08-13 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] (далі по тексту - позивач) звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ЕККО» (далі по тексту - відповідач), відповідно до якого просив стягнути з відповідача на свою користь викупну суму в розмірі 159 709, 68 грн. та судовий збір в розмірі 1597, 10 грн., а також витрати на правову допомогу в розмірі 14 850 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 01.11.2005 між позивачем та ЗАТ «ЕККО» (правонаступником якого є відповідач) укладено Договір добровільного страхування життя і здоров'я № Р0012-0511 (далі по тексту - Договір страхування), строком дії з 01.12.2005 по 30.11.2025, згідно полісу страхування життя і здоров'я по програмі ЕККО-ЛАЙФ-ПЛЮС, на момент укладання якого позиву було 52 роки. Позивач належним чином виконував умови Договору, сплачував страхові внески. 02.12.2015 між позивачем та відповідачем укладено Додаткову угоду №1 до Договору страхування, відповідно до якого сторони, зокрема, визначили, що з 11-го року страхування Договір є оплаченим. Позивач у відповідності до умов Договору страхування звернувся 12.04.2016 до відповідача із заявою про повернення викупної суми, разом з тим відповідач залишив вказане звернення поза увагою. У зв'язку з вище викладеним позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В судовому засіданні представник позовні вимоги підтримав в повному обсязі,просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, а тому суд вважає за можливе розглядати справу без їх участі, ухваливши за згодою представника позивача, відповідно до ст. 224-226 ЦПК України, заочне рішення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 6 ст. 6 Закону України «Про страхування», страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов'язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Статтею 982 ЦК України передбачено, що істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку ( страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства Перевіряючи обставини справи, судом встановлено, що між позивачем та Закритим акціонерним товариством «ЕККО» (правонаступником якого є відповідач) на підставі Заяви від 21.11.2005 укладено Поліс страхування життя і здоров'я Програма ЕККО-ЛАЙФ-ПЛЮС № Р0012-0511 (далі по тексту - Договір страхування), який укладений на випадок добровільного страхування життя, інвалідності в результаті нещасного випадку, додаткового страхування на випадок госпіталізації. Вік позивача на момент укладення Договору страхування - 52 роки, строком дії з 01.12.2005 по 30.11.2025, щорічна страхова сума еквівалентна 1 000 доларів США. З матеріалів справи вбачається, що на виконання умов Договору страхування позивачем було сплачено страхові внески: 07.12.2008 в розмірі 5832, 75 грн.; 03.12.2007 в розмірі 5832, 70 грн.; 18.11.2008 в розмірі 6707, 60 грн.; 27.11.2009 в розмірі 9218, 06 грн.; 30.11.2010 в розмірі 9146, 80 грн.; 25.11.2011 в розмірі 9228, 20 грн.; 29.11.2012 в розмірі 7993, 00 грн. ; 20.02.2013 в розмірі 1214, 94 грн.; 28.11.2013 в розмірі 9255, 89 грн.; 28.11.2014 в розмірі 17 286, 76 грн., що підтверджується відповідними квитанціями (а.с. 25-29). 02.12.2015 між позивачем та відповідачем, на підставі Заяви позивача на зміну Договору страхування від 25.11.2015, укладено Додаткову угоду № 1 до Договору добровільного страхування життя № Р0012-0511 від 01.11.2005, відповідно до умов якої, зокрема, починаючи з 11-го страхового року, Страховик та Страхувальник погодили переведення Договору страхування в статус оплаченого. Відповідно до ч. 2, 4, 6, 8 ст. 28 Закону України «Про страхування», дію договору страхування може бути достроково припинено за вимогою страхувальника або страховика, якщо це передбачено умовами договору страхування. У разі дострокового припинення дії договору страхування, крім договору страхування життя, за вимогою страхувальника страховик повертає йому страхові платежі за період, що залишився до закінчення дії договору, з відрахуванням нормативних витрат на ведення справи, визначених при розрахунку страхового тарифу, фактичних виплат страхових сум та страхового відшкодування, що були здійснені за цим договором страхування. Якщо вимога страхувальника обумовлена порушенням страховиком умов договору страхування, то останній повертає страхувальнику сплачені ним страхові платежі повністю. У разі дострокового припинення дії договору страхування життя страховик виплачує страхувальнику викупну суму, яка є майновим правом страхувальника за договором страхування життя. Викупна сума - це сума, яка виплачується страховиком у разі дострокового припинення дії договору страхування життя та розраховується математично на день припинення договору страхування життя залежно від періоду, протягом якого діяв договір страхування життя, згідно з методикою, яка проходить експертизу в Уповноваженому органі, здійснена актуарієм і є невід'ємною частиною правил страхування життя. Уповноважений орган може встановити вимоги до методики розрахунку викупної суми. Відповідно до Параграфу 9 Договору страхування, вказаний Договір може бути розірваний в будь-який час в письмовій формі. Договір вважається розірваним після закінчення поточного страхового року. Після розірвання Договору позивач отримує викупну суму, якщо вона вже є. Вона не відповідає сумі сплачених внесків, оскільки визначається сторонами по загальновизнаному математично-страховому способу після закінчення поточного страхового року. Протягом перших двох страхових років викупної суми на існує. В подальшому сторони зменшують викупну суму на 5 % вартості на момент розірвання Договору. Крім того, при визначенні викупної суми за Договором страхування сторони мають право провести вартісне адаптування прийняте за основу капіталовкладення до актуальної ринкової вартості. В рамках цього вартісного адаптування перевіряється чи перевищує в момент розірвання Договору вартість грошового покриття по Договору страхування, включаючи всі частки в прибутку - фактичну вартість капіталовкладення, покладеного в основу Договору страхування пропорційно долі участі. У випадку, коли такий факт має місце, сторони можуть здійснити відповідне адаптування до фактичної вартості. Якщо з дати податку дії Договору страхування до вступу в силу його розірвання позивач своєчасно оплатив всі необхідні внески, то мінімально виплачується гарантована викупна сума. Позивач як сторона Договору, не може вимагати сплачених внесків. Відповідно до Таблиці страхових виплат за добровільним страхуванням життям, після 10 років дії Договору страхування, викупна сума становить 5 876 доларів США. Позивач, реалізуючи надане останньому Договором страхування право на отримання викупної суми 12.04.2016 звернувся до відповідача із відповідною заяво, разом з тим вказана заява була залишена відповідачем поза увагою. Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього кодексу. Враховуючи вище викладене, оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги щодо стягнення з відповідача на користь позивача грошової суми у якості викупної суми в розмірі 5 876 доларів США, що з урахуванням офіційного курсу НБУ станом на день подання позовної заяви становить 159 709, 68 грн., є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Щодо вимоги позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Частиною 1 статті 88 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Згідно з вимогами частин 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема й витрати на правову допомогу. Частинами 1 ст. 84 ЦПК України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Згідно п. 48 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 року №10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 799 статтями 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягується лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із надання правової допомоги у конкретній справі (наприклад: складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтвердженні та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування витрат. Статтею 1 Закону України від 20 грудня 2011 року N 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закон) встановлено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем та Адвокатським бюро «Приходько та партнери» укладено Договір про надання правової допомоги № 01/03-17 від 13.03.2017. Відповідно до Акту № 1/05 здачі-прийому робіт (послуг) від 15.05.2017, АБ «Приходько та партнери» було надано наступні види правової допомоги в таких обсягах: аналіз матеріалів справи та первинна консультація з приводу розірвання Договору страхування (затрачений час - 9 годин, вартість 4 950 грн.); складання та подання позовної заяви згідно Договору страхування, консультація щодо збору необхідних документів, збір доказів та копіювання документів (затрачений час - 12 годин, вартість - 6 600 грн.); консультування з приводу компенсації витрат на правову допомогу по справі (затрачений час 4 години, вартість 2 200 грн.); участь у судових засіданнях по справі, отримання рішення суду (затрачений час 2 години, вартість - 1 100 грн.,). Загальна вартість послуг 14 850 грн. На підтвердження оплати вказаних послуг позивачем надано відповідну квитанцію від 18.05.2017. Разом з тим, враховуючи специфіку вказаної категорії справ, її складність, розумно виважений час для складання відповідної позовної заяви та надання перелічених у Акті юридичних послуг, суд вважає за необхідне задовольнити вимогу позивача щодо стягнення правової допомоги частково та стягнути з відповідача на користь останнього грошові кошти в розмірі 4 400 грн. Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1597, 10 грн.

Outcome: partial