Jurisdiction: civil
Date: 2021-12-07 00:00:00

У березні 2020 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивач) звернувся до суду з позовом до [PERSON] (далі також - [PERSON] , відповідач) про стягнення суми за прострочення виконання грошового зобов`язання, а саме: інфляційних втрат в розмірі 591 909,62 грн. та трьох процентів річних в розмірі 106 967,69 грн. Свої вимоги мотивував такими обставинами. 26.02.2008 між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», та позичальником [PERSON] (далі по тексту - [PERSON] ) було укладено договір про іпотечний кредит, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 80 000 дол. США. В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором [PERSON] передав банку в іпотеку належну йому на праві власності квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . У 2010 р. [PERSON] помер, спадщину після смерті прийняв його син - відповідач [PERSON] . Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 09.10.2013 з [PERSON] на користь ПАТ «Платинум Банк» була стягнута заборгованість договором про іпотечний кредит в сумі 557 879 грн. 29.03.2018 між позивачем та ПАТ «Платинум Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги за укладеним з [PERSON] договором про іпотечний кредит, відповідно до умов якого право грошової вимоги за вказаним договором перейшло до [PERSON] . Вимоги позову мотивовані тим, що рішення суду відповідач не виконує, у зв`язку з чим позивач має право на отримання з нього сум, передбачених статтею 625 ЦК України, -інфляційних втрат та трьох процентів річних за прострочення виконання грошового зобов`язання за період з 10.10.2013 по 26.03.2020. Ухвалою від 07.04.2020 суд залишив позовну заяву без руху з підстав її подання без додержання вимог статті 177 ЦПК України. 22.02.2019 від позивача на виконання вимог ухвали надійшла заява про усунення недоліків позову. Ухвалою від 05.06.2020 суд відкрив провадження за цим позовом та призначив справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін) в судове засідання на 10.11.2020. Ухвалою від 11.06.2020 суд залишив позов без руху з підстав відкриття провадження за заявою, поданою без додержання вимог статті 177 ЦПК України, та відстрочив позивачу сплату судового збору в сумі 6 159,86 грн. до 10.11.2020. 20.10.2020 від представника позивача [PERSON] надійшов документ про сплату судового збору в сумі 6 159,86 грн. 10.11.2020 від представника відповідача [PERSON] надійшли клопотання про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження та про зупинення провадження у справі до вирішення судом цивільної справи № 753/22912/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним. В судовому засіданні 10.11.2020 суд постановив протокольну ухвалу про перехід до розгляду справи за правилами загального позовного провадження, замінив засідання з розгляду справи по суті підготовчим засіданням та постановив ухвалу про зупинення провадження у справі до вирішення судом цивільної справи № 753/22912/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] та ПАТ «Платинум Банк» про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним. 20.05.2021 від представника позивача [PERSON] надійшло клопотання про поновлення провадження у справі. Ухвалою від 20.05.2021 суд поновив провадження у справі та призначив справу в підготовче на 14.09.2021. Ухвалою від 14.09.2021 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 08.12.2021. 08.12.2021 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності позивача. Відповідач [PERSON] викликався в судове засідання у встановленому законом порядку шляхом направлення судової повістки за повідомленою його представником [PERSON] адресою для листування, проте судова повістка повернулася без вручення з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». З огляду на неподання відповідачем у встановлений судом строк відзиву на позов, справа вирішується за наявними матеріалами відповідно до положень частини 8 статті 178 ЦПК України. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини: 26.02.2008 між ЗАТ «Міжнародний Іпотечний Банк», правонаступником якого є ПАТ «Платинум Банк», та позичальником [PERSON] було укладено договір про іпотечний кредит № 1.08022230, за умовами якого позичальник отримав кредит в розмірі 80 000 дол. США на придбання житлової нерухомості. З метою забезпечення виконання зобов`язань за вищевказаним кредитним договором 26.02.2008 між його сторонами укладено іпотечний договір № 1.08022230, відповідно до умов якого позичальник передав банку в іпотеку придбаний за кредитні кошти об`єкт житлової нерухомості - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (далі також - предмет іпотеки). [INFO] [PERSON] помер, спадщину після його смерті прийняв його син - відповідач [PERSON] , якому 27.11.2012 було видано свідоцтво про право на спадщину за законом. Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 09.10.2013 з [PERSON] як спадкоємця позичальника на користь ПАТ «Платинум Банк» стягнута заборгованість за договором про іпотечний кредит в сумі 557 879 грн. та судовий збір (цивільна справа № 2-6724/12). Це рішення ніким не оскаржувалось і набрало законної сили. 12.03.2016 відділом державної виконавчої служби Дарницького РУЮ у м. Києві відкрито виконавче провадження № 50448656 з виконання вищевказаного рішення суду. За даними Автоматизованої системи виконавчого провадження в рамках виконавчого провадження № 50448656 вживались заходи примусового виконання рішення суду, проте станом на 03.02.2020 рішення не було виконано, у зв`язку з чим державний виконавець наклав арешт на майно боржника. Доказів повного або часткового виконання рішення суду відповідачем не надано. 29.08.2018 між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за кредитним договором № 014/9408/85/64620 від 21.11.2007. 26.11.2019 Дарницький районний суд м. Києва постановив ухвалу про заміну сторони стягувача у виконавчому провадженні з виконання рішення суду у цивільній справі № 2-6724/12з ПАТ «Платинум Банк» на [PERSON] . Відповідно до положень частини 1 статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Згідно з частиною 2 статті 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, установлених статтею 11 цього Кодексу. Стаття 11 ЦК України передбачає, що цивільні права та обов`язки можуть виникати, зокрема, з договорів та інших правочинів, а у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, - з рішення суду. Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 512 Цивільного кодексу України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з нормою статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини 1 статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. За приписом статті 599 цього Кодексу зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (стаття 611 ЦК України). Відповідно до вимог статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. За змістом цієї норми інфляційні втрати на суму боргу та три проценти річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналізуючи наведені норми цивільного закону суд дійшов висновку, що наявність судового рішення про задоволення грошових вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною 2 статті 625 ЦК України, оскільки зобов`язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 цього Кодексу. За період з 10.10.2013 по 26.03.2020 (дату, визначену у позовній заяві) прострочення виконання відповідачем грошового зобов`язання, яке виникло на підставі рішення суду, склало 2 359 днів. Інфляційні втрати обраховуються шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на добуток індексів інфляції за період прострочення (сукупний індекс інфляції), який за вказаний період становить 2,65803614. Три проценти річних розраховуються по формулі: сума боргу х 3 х кількість днів прострочення платежу/365/100. За результатами здійснених судом із застосуванням наведених формул математичних розрахунків установлено, що розмір належних позивачу від відповідача інфляційних втрат становить 924 983,54 грн., а розмір трьох процентів річних - 108 156,61 грн. Водночас за розрахунками позивача розмір інфляційних втрат становить 591 909,62 грн., а тому з огляду на зміст принципу диспозитивності цивільного процесу суд, розглядаючи позов в межах позовних вимог, визнає обґрунтованими вимоги про стягнення індексу інфляції у заявленому позивачем розмірі. Зважаючи на викладене, вимоги [PERSON] про стягнення вказаних сум суд вважає обґрунтованими і доведеними та задовольняє їх. З огляду на результат розгляду справи суд на підставі статті 141 ЦПК України покладає на відповідача в повному обсязі сплачений позивачем судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved