Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-30 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду із вищенаведеним позовом до відповідача, в якому просив стягнути з відповідача аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON], [INFO] в розмірі ? частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги обґрунтовував тим, що відповідач в добровільному не виконує свого батьківського обов'язку щодо участі в утриманні дитини, хоча має таку можливість. Позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся належним чином, через канцелярію суду звернувся до суду із заявою про розгляд справи за його відсутності і не заперечував проти проведення заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи судом повідомлявся. Заперечень проти позову не подав, явку представника не забезпечив. Враховуючи заяву позивача, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та за результатом ухвалити заочне рішення. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається із матеріалів справи, сторони з жовтня 2009 року та по лютий 2014 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.02.2014 року було розірвано. Згідно свідоцтва про народження сторони мають спільну дитину - [PERSON], [INFO], який проживає разом із позивачем та знаходиться на його утриманні. Відповідач свого обов'язку щодо утримання дитини не виконує, з позивачем не спілкується, систематичної матеріальної допомоги позивачу не надає. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів судом враховується стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 27 Конвенції про захист прав дитини, батько(- ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно із ст. 18 Конвенції про захист прав дитини, суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально важливим урахуванням інтересів дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги щодо стягнення аліментів з відповідача на користь позивача на утримання дитини в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, оскільки позивач довів, що відповідач не виконує належним чином батьківських обов'язків по утриманню дитини, не надає матеріальної допомоги, у зв'язку з чим, остання має бути стягнута у примусовому порядку. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Крім того, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею документально підтверджені судові витрати. При цьому якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, ці витрати стягуються з другої сторони. На підставі викладеного та

Outcome: approved