Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-20 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернулася до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу до досягнення повноліття дитиною, починаючи з момента подачі позову. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON], грошові кошти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача, протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування ним, починаючи з моменту подачі позову. В обґрунтування своєї позовної заяви зазначила, що 21 грудня 2007 року вона уклала з відповідачем шлюб, від якого народився син, [PERSON], [INFO]. Їх син є дитиною інвалідом з діагнозом: стан після перенесеного анафілактичного шоку, Г.98, що підтверджується медичним висновком № 47 від 21.07.2014 року. Стан здоров'я їх дитини об'єктивно передбачає необхідність у здійсненні більших матеріальних витратах на його догляд та утримання у порівнянні зі здоровими дітьми. В зв'язку з необхідністю постійного догляду за дитиною, вона не має можливості працевлаштуватися. Однак, незважаючи на те, що з відповідачем шлюб вона не розірвала та разом вони продовжують проживати в одній оселі, вже протягом тривалого часу відповідач не виконує своїх батьківських обов'язків, відмовляється надавати грошові кошти до спільного сімейного бюджету та на утримання дитини. У зв'язку з ситуацією, що склалася, вона з сином існують за рахунок державної соціальної допомоги на дитину-інваліда та регулярної допомоги інших родичів. Цих коштів вкрай не вистачає для забезпечення повноцінного лікування та догляду за дитиною відповідно до її стану та потреб. Перебування у шлюбі не перешкоджає зверненню до суду з позовом про стягнення аліментів. Враховуючи інвалідність малолітньої дитини вважає за можливе просити суд стягнути аліменти на утримання сина у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходів. Крім того, вважає за можливе просити суд стягнути з відповідача на її утримання аліменти у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходів відповідача. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила їх задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач позов визнав частково. Пояснив, що не проти виплачувати аліменти на неповнолітнього сина. Стосовно позовних вимог позивачки про стягнення з нього на користь [PERSON] грошові кошти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування ним заперечував. Зазначив, що він проживає разом з позивачкою, дитиною та його батьками за адресою: м. Харків, провул. Хасанський, 2. Позивач має можливість працевлаштуватися та також отримувати заробітну плату. Також пояснив, що він офіційно працює та його щомісячна заробітна плата складає близько 4 000 грн. Його стан здоров'я задовільний. Він не є інвалідом. Інших дітей у нього немає. Суд, вислухавши пояснення і доводи сторін, перевіривши матеріали цивільної справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. Судовим розглядом установлене наступне. Згідно копії свідоцтва про шлюб, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції, 21 грудня 2007 року був зареєстрований шлюб між [PERSON] до [PERSON], актовий запис № 742 (а.с. 6). Судом вірогідно встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO], що підтверджується копією свідоцтва про народження серії 1-ВЛ № 128095, виданого Ленінським відділом реєстрації актів цивільного стану Харківського міського управління юстиції 17.09.2008 року (а.с. 7). Згідно медичного висновку № 47 від 21.07.2014 року встановлено, що неповнолітній [PERSON], [INFO], є дитиною інвалідом з діагнозом: стан після перенесеного анафілактичного шоку, Г.98, що також підтверджується Посвідченням серії ААБ № 235668, виданого 21.11.2012 року Управління праці та соціального захисту населення адміністрації Ленінського району Харківської міської ради (а.с. 8-10). З пояснень відповідача, що не заперечувалось позивачем, встановлено, що [PERSON] разом з неповнолітнім [PERSON], відповідачем [PERSON] та його батьками проживають за адресою: [INFO]. У судовому засіданні позивач пояснила, що вона не працює, оскільки доглядає дитину-інваліда [PERSON], [INFO] щомісячну державну соціальну допомогу у сумі 1\~950 грн. Інших доходів немає. Згідно довідки за вих. № 1908 від 06.10.2015 року, виданої ДП завод «Електроважмаш», встановлено, що [PERSON] працює на посаді столяра у підрозділі № 019 ДП заводу «Електроважмаш» та його заробітна плата за період з квітня 2015 року по вересень 2015 року склала 21\~893,36 грн. Згідно вимог ст. 180 СК України батьки зобов'язані забезпечувати дитину до досягнення нею повноліття. Як вбачається зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають суттєве значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 СК України. Згідно вимог ч. 1 ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Таким чином, стаття 88 СК України містить дуже істотну законодавчу новелу, значення якої важко переоцінити. Вона спрямована на охорону інтересів того з батьків дитини, хто щоденно опікується дитиною-інвалідом, постійно потерпає від психічних стресів, обумовлених цією обставиною. Відповідно до статті 1 Закону України «Про охорону дитинства», дитиною-інвалідом є дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової суспільної допомоги та захисту. Право на утримання виникає за умови, що дитина-інвалід потребує постійного стороннього догляду. Так, дана обставина підтверджена наданими медичними довідками, а саме: Виписками № 3608 медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого, медичного висновку від 28.08.2015 року про проведення курсу медико-соціальної реабілітації [PERSON] з діагнозом: наслідки перенесеного анафілактичного шоку з розвитком поліорганної недостатності (церебральної, серцево-судинної, дихальної). Спастичний тетрапарез з переважним ураженням лівих кінцівок у фазі стояння, опори. Симптоматична епілепсія. Сенсомоторна афазія. Коркова сліпота. Загальний недорозвиток мови. Скарги на порушення ходи, слабкість в нижніх кінцівках, підвищена утомлюваність, обмеження руху в кінцівках, моторна неловкість, порушення мови, пароксизмальний стан, відсталість психічного розвитку. Згідно виписки з історії розвитку дитини від 09.04.2015 року з діагнозом стан після перенесеного анафілактичного шоку з розвитком стану поліорганної недостатності, спастичний тетрапарез з враженням нижніх кінцівок у фазі стояння біля опори, сенсорна сліпота. За висновками фахівців дитина потребує проведення реабілітаційних заходів кожні два місяці, у травні 2015 року хлопчику рекомендований курс лікування в Харківському центрі «Томатис Україна». Загальна сума лікування становить 5050 грн. Таким чином, позивачем доведена та обставина, що вона опікується дитиною-інвалідом, [PERSON], [INFO], та що він потребує постійного догляду. Відповідно ч. 2 ст. 88 СК України розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина-інвалід, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 80, 182, 183 Сімейного Кодексу України, а також розмір заробітної плати відповідача, суд вважає, що позов в частині стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання малолітньої дитини [PERSON] у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу щомісяця, але не менше 30% неоподатковуваного податком мінімуму доходів громадян, починаючи з 09.09.2015 року і до досягнення [PERSON] повноліття, а також грошові кошти на утримання дружини у розмірі 1/6 частини усіх видів доходів відповідача протягом всього часу проживання з дитиною-інвалідом та опікування ним є обґрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі. Вимога позивача про стягнення з відповідача на її користь судових витрат у сумі 300 грн., понесених у якості оплати на правову допомогу, задоволенню не підлягає. Відповідно до ст.ст. 79, 88 ЦПК України витрати на правову допомогу відносяться до витрат, пов'язаних з розглядом справи та стягуються з сторони на користь якої ухвалено рішення у разі їх документального підтвердження. Так, позивачем суду була надана лише копія квитанції № 007113 від 09.09.2015 року, відповідно якої позивач сплатив адвокату [PERSON] 300 грн. за складання позову про стягнення аліментів. На підставі ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідача в доход держави суму судового збору в розмірі 487,20 грн. Відповідно до вимог ст. 367 ч. 1 п. 1 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial