Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-01 00:00:00

У березні 2011 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом посилаючись на те що 8 серпня 2008 року внаслідок ДТП з вини працівника відповідача, [PERSON], йому завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 23 березня 2009 року [PERSON] засуджено за ч.1 ст.286 КК України. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 17.02.2010 року стягнуто зі Скадовської ЦРЛ на користь [PERSON] витрати, пов'язані з лікуванням у розмірі 3359, 85грн., втрачений заробіток у розмірі 195 382, 56 грн. та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 жовтня 2010 року рішення суду першої інстанції змінено: зменшено розмір завданої моральної шкоди з 50 000 грн. до 10 000 грн., у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Посилаючись на те, що після ухвалення вказаних судових рішень він продовжує нести витрати на лікування, позбавлений можливості працювати, позивач просив стягнути зі Скадовської ЦРЛ на його користь: витрати на лікування у розмірі 77 746, 56 грн.; суму втраченого заробітку за період з 1 грудня 2009 року до 1 серпня 2011 року у розмірі 244 228, 20 грн. та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 10.04.2012 року позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: стягнуто зі Скадовської ЦРЛ на користь [PERSON] додаткові витрати, пов'язані з лікуванням, у розмірі 65 222, 62 грн.; вирішено питання про судові витрати; у задоволенні інших позовних вимог відмовлено. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29.05.2012 року рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування втраченого заробітку скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення: стягнуто зі Скадовської ЦРЛ на користь [PERSON] втрачений заробіток за період з 1 грудня 2009 року до 1 серпня 2011 року у розмірі 244 228, 20 коп. та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1 000 грн. Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.04.2013 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 10.04.2012 року у частині вирішення позову про відшкодування доходу, втраченого внаслідок каліцтва, та рішення апеляційного суду Херсонської області від 29.05.2012 року скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В судовому засіданні представники позивача позовні вимоги збільшили, просили стягнути зі Скадовської ЦРЛ на користь [PERSON]: втрачений заробіток в сумі 659677, 70 грн.; суму додаткових витрат пов'язаних з лікуванням 3478, 50 грн.; судові витрати в розмірі 5603,96 грн.; компенсацію за втрачений заробіток в сумі 6105 грн. 70 коп. щомісячно і довічно починаючи з 13 вересня 2014 року. Представник відповідача в судовому засіданні 22.09.2014 року заперечував проти задоволення позову, заявив клопотання про ознайомлення з матеріалами справи, але в наступні судові засідання не з'явився, заперечень по суті збільшених позовних вимог суду не надав. Представник третьої особи в судовому засіданні збільшені позовні вимоги не визнала, вважаючи, що вони не обґрунтовані належними доказами, просила в позові відмовити. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників позивача, представника третьої особи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню виходячи з наступного. 08 серпня 2008 року внаслідок ДТП з вини працівника відповідача, [PERSON], [PERSON] завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості, що підтверджується вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 23.03.2009 року. Згідно з інформацією, наданою Скадовською Державною податковою інспекцією, до ушкодження здоров'я внаслідок ДТП [PERSON] був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності і його дохід, одержаний у попередньому господарському 2007 році від підприємницької діяльності складав 146 537 грн. Первинним висновком медико-соціальної експертної комісії від 25.11.2008 року №081016 [PERSON] встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання та визначено, що труд неможливий на період активного лікування. Повторним висновком МСЕК від 23.11.2009 року №095091 [PERSON] встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату та визначено, що труд неможливий на період активного лікування. Повторним висновком МСЕК від 03.12.2010 року №228291 [PERSON] встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату строком до 03.12.2011 року та визначено, що йому протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах. Повторним висновком МСЕК від 20.12.2011 року №241477 [PERSON] встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату строком до 03.12.2011 року з датою чергового переогляду в грудні 2012 року та визначено, що йому протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах. Повторним висновком МСЕК від 30.01.2013 року №991223 [PERSON] встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату строком до 01.02.2014 року з датою чергового переогляду в січні 2014 року та визначено, що йому протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах. Висновком МСЕК від 24.02.2014 року №382157 [PERSON] встановлена третя група інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату безстроково з 01.02.2014 року та визначено, що йому протипоказане переохолодження, довготривале перебування на ногах, ходіння по сходах. Згідно до висновку експерта №38 від 28.08.2014 року виявлення патологічних змін при третій групі інвалідності становить 50% втрати професійної працездатності відповідно до Наказу №420 МОЗ України від 05.06.2012 року «Про затвердження Порядку та Критеріїв встановлення медико-соціальними експертними комісіями ступеня стійкої втрати професійної працездатності у відсотках працівникам, яким заподіяно ушкодження здоров'я, пов'язане з виконанням трудових обов'язків». [PERSON] потребує медичної, фізичної, трудової реабілітації, забезпечення технічними засобами, ортопедичним взуттям відповідно до індивідуальної програми реабілітації №161 від 24.02.2014 року. Згідно довідки Скадовського РЦЗ від 26.09.2014 року за №16-02-956/0-14 на даний час підходяща робота для [PERSON] відсутня. Відповідно до ч.1 ст.1195, ч.1 ст.1197, ст.1198 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування стороннього догляду тощо. Розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на 12. Якщо ця особа отримувала дохід менш як 12 місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців. Розмір доходу від підприємницької діяльності, втраченого фізичною особою - підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, визначається на підставі даних органу державної податкової служби. Розмір доходу, втраченого фізичною особою - підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, обчислюється виходячи з розміру доходу, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, у сумах, нарахованих до вирахування податків. Оскільки працездатність позивача з 01.12.2009 року по 24.02.2014 року відновлена не була, а встановлена на той час друга група інвалідності є непрацездатною, то, виходячи з розміру річного доходу одержаному в попередньому господарському 2007 поділеному на 12 на підставі даних органу державної податкової служби, за спірний період часу (50 місяців 23 дні) підлягають відшкодуванню грошові кошти в сумі 620601 грн. 26 коп. Враховуючи, що з 24.02.2014 року рішенням Херсонської обласної МСЕК позивач був переведений на ІІІ групу інвалідності загального захворювання та згідно висновків експертизи втратив 50% професійної працездатності відшкодуванню підлягає втрачений заробіток з 24.02.2014 по 28.02.2014 року за 5 днів в сумі 2180 грн. 60 коп.; з 01.03. по 01.09.2014 року в сумі 36634грн. 20 коп. (12211,41 грн. х 50% = 6105, 70 грн. х 6); з 01.09. по 12.09.2014 року в сумі 3907,44 грн. (12211,41 грн. х 50% = 6105, 70 грн. х 6) Таким чином, з відповідача відповідно до заявлених позовних вимог, підлягають відшкодуванню за період з 01.12.2009 року по 12 вересня 2014 року включно грошові кошти в розмірі 659677 гривень 70 копійок. Також, на думку суду, підлягає задоволенню позов в частині стягнення подальшої щомісячної компенсації з Скадовської ЦРЛ в сумі 6105 грн. 70 коп., оскільки рішенням МСЕК від 24.02.2012 року [PERSON] встановлена ІІІ група інвалідності безстроково з втратою 50% професійної працездатності. Крім того, суд погоджується з вимогою позивача щодо стягнення додаткових витрат на лікування та проведення медичних процедур в сумі 3478 грн. 50 копійок, оскільки вони підтвердженні належними доказами, а саме: накладна (а.с. 65) та квитанція (а.с. 68) Згідно ч. 1, п.п.2, 4 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу, витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз. У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Враховуючи викладене з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правову допомогу в сумі 3500,00 грн., витрати на проведення комісійної судово-медичної експертизи від 28.08.2014 року № 38 в сумі 2103 грн. 96 коп. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви майнового характеру стягується судовий збір у розмірі 1 відсотка ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати. Виходячи із цього, враховуючи те, що позивач звільнений від сплати судового збору та 1 відсоток ціни позову складає суму, більшу 3 розмірів мінімальної заробітної плати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у сумі 3 розмірів мінімальної заробітної плати, який є максимальним для справ даної категорії та складає суму 3654,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved