Jurisdiction: civil
Date: 2020-01-15 00:00:00

ТОВ «Фінансово-кредитний супермаркет» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 88212,29 гривен. В обґрунтування\~своїх вимог\~позивач посилається\~на те,\~що 28.12.2016\~року між\~ТОВ «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ\~СУПЕРМАРКЕТ» та\~ [PERSON] було\~укладено кредитний\~договір №\~1046203.\~В забезпечення\~виконання вказаного\~кредитного договору\~між ТОВ\~«Фінансово-Кредитний\~Супермаркет» та\~ [PERSON] та [PERSON] був укладений договір поруки № 1046203 від 28.12.2016 року. ТОВ «Фінансово-Кредитний\~Супермаркет» стало\~відомо про\~смерть позичальника\~ [PERSON] (свідоцтво\~про смерть\~№ [NUMBER] \~від 18.04.2018\~року).\~Відповідач [PERSON] \~є дружиною [PERSON] та поручителем за договором кредиту № 1046203 від 28.12.2016 року. У зв`язку з невиконанням позичальником умов вказаного кредитного договору, ТОВ «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ» подано до Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою суду від 16.01.2020 року провадження в частині позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» до [PERSON] закрито у зв`язку зі смертю. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Представника відповідача [PERSON] М. у судове засідання з`явилася, проти задоволення позову заперечувала, надали суду відзив на позовну заяву. Заслухавши, пояснення, сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансово-кредитний супермаркет» задоволенню не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що 28.12.2016 року між ТОВ «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 1046203. У забезпечення виконання умов основного договору, належним чином 28.12.2016 року укладений договір поруки, між ТОВ «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ»\~та [PERSON] , за номером № 1046203. Також судом встановлено, що [PERSON] помер, що підтверджується Свідоцтвом, про смерть серія [NUMBER] від 19.04.2018 року, яке долучено позивачем до позову у якості доказу. Питання щодо\~задоволення вимог\~кредитора у\~разі смерті\~боржника врегульоване\~ст.\~1281\~ЦК України,\~відповідно до\~якої,\~кредитор,\~за певних\~умов,\~має право\~пред`явити вимоги до спадкоємців боржника, а не до померлої особи боржника. ЦПК України визначає порядок процесуального правонаступництва лише у тих справах, де сторона учасник процесу, вибула з певних причин, у тому числі й у зв`язку зі смертю після відкриття провадження у справі.\~ Відповідно до статті 608\~ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно зі\~статтею 610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно із\~ст. 607 ЦК України, зобов`язання припиняється неможливістю його виконання у зв`язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає. Відповідно до частини першої\~статті 543 ЦК України\~в разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. За положеннями статей\~553,\~554 ЦК України\~за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. У разі порушення такого зобов`язання боржник і поручитель відповідають як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. За положеннями статті 523 ЦК України\~порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов`язання новим боржником. Відповідно до ст.553\~Цивільного кодексу\~України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Згідно ч. 4ст.\~559\~ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що поручительство є особистим зобов`язанням, яке нерозривно пов`язане з особою і поручителя, і боржника, за забезпечення виконання особистих зобов`язань якого укладається порука. Згідно із частиною третьою\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється в разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Відповідно до статей\~1216,\~1218 ЦК України\~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За змістом зазначених норм вбачаэться, що у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи\~її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника в зобов`язанні. Аналіз наведених норм дає підстави для висновку про те, що в разі смерті боржника за кредитним договором за наявності спадкоємців відбувається заміна боржника в зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. На поручителів може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором у випадку смерті позичальника лише за наявності в позичальника правонаступника, який прийняв спадщину, та згоди поручителя відповідати за нового боржника, зафіксованої в тому числі й у договорі поруки як згоди відповідати за виконання зобов`язання перед будь-яким боржником у разі переведення боргу за забезпечувальним зобов`язанням. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 3 червня 2015року в справі № 6-206цс15. Отже, на поручителя у випадку смерті боржника може бути покладено відповідальність лише за таких умов: наявності у боржника правонаступника\~спадкоємця, який прийняв спадщину; наявності спадкового майна; зафіксованої письмово згоди поручителя відповідати за нового боржника, у тому числі й у договорі поруки. Відповідно до ч. 3 ст.\~12, ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином судом встановлено, що позивачем не доведено наявності у боржника правонаступника\~спадкоємця, який прийняв спадщину, на час звернення з позовом до суду, наявності спадкового майна, а також зафіксованої письмово згоди поручителя\~ [PERSON] відповідати за нового боржника. З договору поруки від 28 грудня 2016 року № 1046203 вбачається, що в ньому не зафіксовано згоди поручителя відповідати за нового боржника. За таких обставин, враховуючи те, що позичальник [PERSON] помер, у договорі поруки не зафіксовано згоди поручителя відповідати за нового боржника, та позивачем не доведено, що така згода поручителя зафіксована будь-яким іншим чином, в такому випадку на поручителя [PERSON] не може бути покладено обов`язок щодо належного виконання зобов`язання за кредитним договором після смерті позичальника. Окрім того, відповідно до ч. 4\~ст. 559 ЦК України, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців з дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя, якщо інше не передбачено законом. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року з дня укладення договору поруки, якщо інше не передбачено законом. Регулюючи правові відносини з припинення поруки у зв`язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті \~559 ЦК \~України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку,встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом шести місяців\~від дня настання строку виконання основного зобов`язання,\~якщо кредитор не пред`явить вимоги до поручителя\~(друге речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов`язання не встановлено або встановлено моментом пред`явлення вимоги),\~якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя\~(третє речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій\~статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб`єктивного права кредитора й суб`єктивного обов`язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред`явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки слід розуміти як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~суд дійшов до висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов`язання за договором повинно бути пред`явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов`язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою\~статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов`язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Судом встановлено, що закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений,\~припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 17 вересня 2014року в справі № 6- 53 цс14. Пунктом 5.2. договору поруки, укладеного між ТОВ «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ»\~та [PERSON] передбачено, що цей договір діє до повного виконання зобов`язань за Кредитним договором. Як уже було зазначено, за змістом частини четвертої\~статті 559 ЦК України\~порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, порука\~це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Відповідно до частини першої\~статті 251 ЦК України\~строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті\~251,\~252 ЦК України). Таким чином, суд встановив, що умови договору поруки про його дію до повного припинення зобов`язань боржника не свідчать про те, що цим договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті\~251, частини четвертої статті\~559 ЦК України, тому в цьому випадку підлягають застосуванню норми частини четвертої\~статті 559 цього Кодексу\~про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду України від 17 вересня 2014року у справі № 6- 3 цс14. З урахуванням того, що згідно з п. 1.3 Кредитного договору № 1046203 від 28 грудня 2016 року, термін повного погашення кредиту\~15 грудня 2018 року, а з позовом до поручителя про стягнення заборгованості за кредитним договором позивач ТОВ «ФІНАНСОВО-КРЕДИТНИЙ СУПЕРМАРКЕТ» звернувся 12 серпня 2019 року, тобто після закінчення шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, дія поруки припинилася на підставі ч. 4\~ст. 559 ЦК України. Аналізуючи в\~сукупності викладені\~обставини і\~визначені відповідно\~до них\~правовідносини сторін,\~положення закону,\~якими вони\~регулюються,\~враховуючи \~те,\~що позичальник\~ [PERSON] \~помер,\~правонаступники відсутні,\~у договорі\~поруки не\~зафіксовано згоди\~поручителя відповідати\~за нового\~боржника,\~та позивачем\~не доведено,\~що така\~згода поручителя\~зафіксована будь-яким\~іншим чином,\~а також\~те,\~що дія\~поруки припинилася,\~

Outcome: dismissed