Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся в суд з даним позовом, в заяві вказав, що відповідно до укладеного договору № Е/V380 від 21.12.2007 року відповідач [PERSON] отримав кредит 15000 доларів США на термін до 21.12.2012 року , а відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку , встановлених кредитним договором .Згідно договору у випадку порушення зобов'язань за кредитним договором , відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом .ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобов'язання за договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме видав [PERSON] кредит в розмірі 15000 доларів США. [PERSON] змінив ім'я та прізвище на [PERSON] . В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № Е/V380 від 21.12.2007 року 21.12.2007 року було укладено договір поруки між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] .Умов укладеного договору відповідачі належним чином не виконали, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка станом на 17.07.2015 року становила - 37071,48 доларів США , яка складається з наступного : 9443,36 доларів США -заборгованість за кредитом; 10046,91 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом ; 15805,07 доларів США -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором ; 11,37 доларів США -штраф фіксована частина ; 1764,77 доларів США - штраф(процентна складова) . Просить стягнути з відповідача на його користь суму заборгованості та судові витрати по справі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення по справі не заперечує, просив позов задоволити.. Належно повідомлені відповідачі [PERSON], [PERSON] та їх представник [PERSON] в судові засідання 30.05.2017 року, 05.07.2017 року, 10.08.2017року ,02.10.2017 року, 14.11.2017 року не з'явилися , про причини неявки суд не повідомили, з заявами та клопотаннями до суду не зверталися. Згідно з частиною 1 статті 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Вислухавши поясненя представника позивача в режимі відеоконференції , дослідивши докази суд встановив слідуюче. Як вбачається із кредитної угоди № Е/V380 від 21.12.2007 року що 21.12.2007 року між сторонами у справі було укладено кредитний договірвідповідно до якого банк зобов'язався надати [PERSON] кредит у розмірі 15 000,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом з кінцевим терміном повернення 21.12.2012 року. Згідно з ордером-розпорядженням від 21.12.2007 року відповідач отримав кредит у сумі 15 000,00 доларів США. В подальшому [PERSON] змінив ім'я та прізвище на [PERSON] . Як свідчать матеріали справи, банк, надавши відповідачеві кредит в обумовленому договором сумі, свої зобов'язання за кредитним договором виконав, а позичальник допустив прострочення сплати чергових платежів, що призвело до виникнення заборгованості по кредитному договору, щостаном на 17.07.2015 року становила - 37071,48 доларів США , яка складається з наступного : 9443,36 доларів США -заборгованість за кредитом ; 10046,91 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом ; 15805,07 доларів США -пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором ; 11,37 доларів США -штраф фіксована частина ; 1764,77 доларів США - штраф(процентна складова). В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором № Е/V380 від 21.12.2007 року 21.12.2007 року було укладено договір поруки однойменний між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 524 ЦК України сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті. Згідно ч.1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст. 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Виходячи з вимог ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ч.1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. При укладенні договору сторони керувались ч.1 ст. 634 ЦК України, згідно якої, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до положення ч. 1 ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Як передбачено ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Згідно з вимогами ст.624 ЦК України, якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею), порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. З огляду на наведене суд дійшов висновку, що відповідачами не було дотримано умов укладеного договору, тобто зобов'язання не були виконані належним чином відповідно до умов договору та чинного законодавства, тому позов підлягає частковому задоволенню шляхом стягнення солідарно з відповідачів на користь позивача спірних сум коштів. Разом з тим, у статті 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Як зазначено Верховним Судом України у правовій позиції по справі № 6-68цс15 (постанова від 16.09.2015 року), пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», яка набрала чинності для України 11.09.1997 року, передбачено, що кожен має право на розгляд його справи судом. Європейський суд з прав людини юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції), наголошує, що «позовна давність - це законне право правопорушника уникнути переслідування або притягнення до суду після закінчення певного періоду після скоєння правопорушення. Термін позовної давності, що є звичайним явищем у національних законодавствах держав - учасників Конвенції, виконує кілька завдань, в тому числі забезпечує юридичну визначеність та остаточність, запобігаючи порушенню прав відповідачів, які можуть трапитись у разі прийняття судом рішення на підставі доказів, що стали неповними через сплив часу» (п. 570 рішення від 20 вересня 2011 року за заявою № 14902/04 у справі ВАТ «Нафтова компанія «Юкос» проти Росії»; п. 51 рішення від 22 жовтня 1996 року за заявами № 22083/93, 22095/93 у справі «Стаббінгс та інші проти Сполученого Королівства»). Відповідно до статті 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). При цьому, відповідно до частин першої та п'ятої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. За змістом ч.4 ст.559 ЦК Україхни порука припиняється після закінчення строку , встановленого в договорі поруки.у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється , якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Отже перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобов'язання , тобто строку зобов'язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв'язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. Кінцевий строк погашення кредиту в кредитному договорі № Е/V380 від 21.12.2007 року зазначений 21.12.2012 року , позивач звернувся з позовною заявою в суд 17.09.2015 року , тобто шестимісячний строк пропущений , тому за договором поруки пропущений строк позовної давності . Однак із дослідженого судом розрахунку встановлено, що розмір пені позивачем був визначений в доларах США у сумі 15805,07 є значно більшим від розміру боргового зобов'язання, а тому згідно з положенням ч. 3 ст. 551 ЦК України є підстави для зменшення відповідної суми до рівня заборгованості за кредитом до 10047 дол. США, оскільки таке перевищує збитки, завданих позивачу невчасним виконанням договірних зобов'язань та відповідатиме принципам справедливості, добросовісності та розумності цивільних правовідносин, що визначені ст. 3 ЦК України. З врахуванням вищенаведеного, беручи до уваги те, що відповідач не виконує покладених на них зобов'язань за договором № Е/V380 від 21.12.2007 року , суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає часткового задоволенню, зі зменшенням пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором до 10047 доларів США . Станом на 14.11.2017 року офіційний курс НБУ валюти долар США становив 26,4879. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, такі складаються з судового збору в розмірі - 12222,47 грн. .

Outcome: approved