Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-24 00:00:00

У вересні 2015 р. [PERSON] пред'явив позов до прокуратури Чернігівської області та УМВС України в Чернігівській області, в якому просив визнати надмірно тривалим досудове слідство у кримінальному провадженні, що порушене за фактом дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув [PERSON], і відшкодувати йому 200000 грн. 00 коп. моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що 23.09.2004 р. Коропським РВ УМВС України в Чернігівській області за вищеназваним фактом порушено кримінальну справу за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КПК України. Досудове слідство по даній справі триває по цей час з вини (внаслідок бездіяльності) органів МВС України та прокуратури Чернігівської області, яка не вжила заходів для швидкого розслідування цієї справи. Цими незаконними діями позивачеві завдано моральної шкоди у вигляді порушення нормального способу життя і необхідності докладання позивачем додаткових зусиль для його нормалізації, та у вигляді погіршення стану здоров'я позивача. Ухвалою суду від 12.01.2016 р. до участі у справі як співвідповідача залучено Державне казначейство України (а.с. 106). Оскаржуваним рішенням позов частково задоволено: з Державного бюджету України через Державну казначейську службу України на користь [PERSON] стягнуто 10000 грн. 00 коп. на відшкодування моральної шкоди і до бюджету 1378 грн. 00 коп. судового збору. В апеляційній скарзі [PERSON] просить задовольнити його позовні вимоги у повному обсязі. Доводи даної скарги зводяться до такого: - у рішенні суду не зазначено, чому відмовлено у задоволенні позовних вимог про визнання досудового слідства по кримінальній справі, про яку йдеться, надмірно тривалим, - визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, [PERSON] виходив з практики Європейського суду з прав людини по цій категорії справ. Так, визнаючи надмірно тривалим розслідування, Європейський суд з прав людини присуджує 6000 євро. Натомість місцевий суд присудив йому відшкодування моральної шкоди у сумі 10000 євро, незважаючи на те, що держава, замість захисту його прав, порушує їх. Внаслідок цього [PERSON] 165 разів змушений був відстоювати свої права у судах області, у зв'язку з чим присуджене йому судом відшкодування моральної шкоди не покриває витрат, понесених ним у зв'язку з відстоюванням своїх прав у суді. Прокуратура Чернігівської області у своїй апеляційній скарзі просить скасувати вищевказане рішення місцевого суду й постановити рішення про закриття провадження у справі в частині вимог [PERSON] про визнання досудового слідства у кримінальному провадженні надмірно тривалим і про відмову у задоволенні вимог про відшкодування моральної шкоди. Доводи цієї скарги зводяться до такого: - [PERSON] - потерпілий у кримінальному провадженні, про яке йдеться, не звертався скаргами у передбаченому КПК України порядку на рішення та дії органів досудового слідства і прокуратури щодо надмірності тривання досудового розслідування у даному провадженні. Рішення про надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні може бути постановлене виключно у порядку кримінального судочинства. Таке судове рішення відсутнє. У той же час суд незаконно відхилив клопотання прокурора про закриття провадження у справі в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України. Крім того, у задоволенні позовної вимоги про визнання досудового розслідування надмірно тривалим місцевим судом фактично відмовлено. Тож [PERSON] не обґрунтував підставності своїх вимог, не навів належних доказів на підтвердження обставин завдання йому моральної шкоди, зокрема протиправності діяння чи бездіяльності заподіювача моральної шкоди і наявності причинного зв'язку між цим діянням і шкодою, та вину відповідачів у її заподіянні. У свою чергу суд І інстанції безпідставно стягнув з Державного бюджету України відшкодування [PERSON] відшкодування моральної шкоди, - місцевий суд залучив Державне казначейство України до участі у справі як співвідповідача всупереч приписам ст.ст. 11, 33 ч. 1 ЦПК України - за відсутності відповідного клопотання про це позивача, який, до того ж, проти цього заперечував, - суд безпідставно звільнив [PERSON] від сплати судового збору за звернення до суду з позовом. У судовому засіданні [PERSON] підтримав свою апеляційну скаргу, а апеляційну скаргу прокуратури Чернігівської області просив відхилити за безпідставністю, а представник прокуратури Чернігівської області підтримала апеляційну скаргу прокуратури Чернігівської області, а апеляційну скаргу [PERSON] вона просила відхилити за її безпідставністю. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, суд вважає, що вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Ухвалюючи рішення, що оскаржується, суд І інстанції виходив з того, що з 24.09.2004 р. по цей час провадиться досудове слідство у кримінальному провадженні № 12013260140000443, яке порушене за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 23.09.2004 р., у якій загинув [PERSON] Враховуючи це, винними діями відповідачів позивачеві завдано моральну шкоду у вигляді фізичного болю, психологічного стресу та сильних душевних переживань. З такими висновками частково не погоджується апеляційний суд. Так, по справі встановлено наступне. Згідно з витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань від 18.01.2016 р. (а.с. 112-113 т. 1), Коропським відділенням поліції Бахмацького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 12013260140000443 за ст. 286 ч. 2 КК України, 2001 р., що порушене на підставі заяви потерпілого [PERSON] від 23.09.2004 р. Підставою внесення цих даних до реєстру є матеріали кримінальної справи № 08/3451 від 24.09.2004 р. по обвинуваченню [PERSON], [INFO], у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди на автодорозі Сосниця - Короп - Пролетарське. У вказаному витягу також зазначено, що [PERSON], керуючи 23.09.2004 р. технічно несправним мотоциклом «Дніпро-11», під час руху в напрямку смт. Короп, на 45-му кілометрі автодороги Сосниця - Короп - Пролетарське, здійснюючи обгін вантажного автомобіля, не впорався з керуванням, внаслідок чого пасажир мотоцикла [PERSON] потрапив під колесо напівпричепа вантажного автомобіля і отримав тяжкі тілесні ушкодження, що спричинили смерть останнього; 23.09.2013 р. [PERSON] звернувся до прокуратури Коропського району з заявою про притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб за ненадання допомоги та залишення в небезпеці [PERSON], що мало місце 23.09.2004 р. під час дорожньо-транспортної пригоди. 27.09.2013 р. ухвалою Коропського районного суду прокурора Коропського району зобов'язано передати органам досудового розслідування заяву [PERSON] про злочини, передбачені ст.ст. 135, 136 КК України, для початку досудового розслідування. По вищевказаному кримінальному провадженню досудове розслідування проводилося: - з 24.09.2004 р. (дата порушення кримінальної справи - а.с. 190 т. 1) по 17.03.2005 р. - Коропським районним відділом УМВС України в Чернігівській області, - з 18.03.2005 р. по 10.06.2008 р. - Чернігівським міським відділом УМВС України в Чернігівській області, - з 11.06.2008 р. по 24.09.2013 р. - УМВС України в Чернігівській області, - з 25.09.2013 р. до набрання чинності Законом України «Про Національну поліцію України» - Коропським районним відділом УМВС України в Чернігівській області, а після цієї дати по даний час воно проводиться Коропським відділенням поліції Бахмацького відділу поліції Головного управління національної поліції в Чернігівській області. Це підтверджено копіями листа МВС України від 03.03.2005 р. № 2131/203 (а.с. 4 т. 1), Слідчого управління УМВС України в Чернігівській області від 18.03.2005 р. № 5/637 (а.с. 93 т. 1), листом УМВС України в Чернігівській області від 17.06.2008 р. № Б-8 (а.с. 88-89 т. 1), згаданим вище витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань та супровідним листом до нього і складеною прокурором довідкою (а.с. 111, 190-194 т. 1). На письмові звернення [PERSON] УМВС України в Чернігівській області давало відповіді такого змісту: - кримінальну справу № 08/03451, що порушена за фактом дорожньо-транспортної пригоди, у якій смертельно травмовано [PERSON], для організації подальшого розслідування передано Чернігівському міському відділу УМВС України в Чернігівській області. Хід досудового слідства по цій справі перебуває на особливому контролі в Головному слідчому управлінні МВС України та Слідчому управлінні УМВС України в Чернігівській області; начальника слідчого відділу Чернігівського міського відділу УМВС України в Чернігівській області попереджено про персональну відповідальність за повноту, об'єктивність та своєчасність виконання вказівок у цій справі, про виконання цих вказівок останній мав повідомити Слідче управління УМВС України в Чернігівській області до 07.04.2005 р., а про закінчення слідства у справі - до 27.05.2005 р. (лист Слідчого управління УМВС України в Чернігівській області від 18.03.2005 р. № 5/637, а.с. 93 т. 1), - після тривалого виконання судових експертиз по кримінальній справі, про яку йдеться, 07.01.2005 р. надійшли висновки цих експертиз. За результатами перевірки, проведеної відділом внутрішньої безпеки в Чернігівській області ДВБ ГУБОЗ МВС України відносно працівників Коропського райвідділу УМВС України в Чернігівській області, які проводили дослідчу перевірку та досудове слідство у справі й допустили порушення вимог закону, відповідні матеріали направлені в прокуратуру Коропського району для прийняття відповідно до ст. 97 КПК України рішення відносно вказаних працівників (лист УМВС України в Чернігівській області від 19.09.2005 р. № 5/Б-10, а.с. 73-74 т. 1), - справу направлено для проведення повторної експертизи; хід її розслідування знаходиться на постійному контролі в Слідчому управлінні УМВС України в Чернігівській області (лист УМВС України в Чернігівській області від 28.02.2007 р. № 5/Б-16, а.с. 95-96 т. 1), - за зверненням позивача у Слідчому управлінні УМВС України в Чернігівській області проведено службове розслідування, а стан досудового слідства у кримінальній справі № 08/03451 заслухано на оперативній нараді даного Управління і він неодноразово заслуховувався у Головному слідчому управлінні МВС України. Тривале проведення слідства у кримінальній справі обумовлено необхідністю перевірки причетності до дорожньо-транспортної пригоди, у ході якої загинув [PERSON], вантажних автомобілів, які могли проїздити трасою на час цієї пригоди, а також значною кількістю призначених експертиз та тривалістю їх проведення. З метою повного, всебічного та об'єктивного дослідження обставин справи подальше проведення досудового слідства у ній доручено досвідченому слідчому спеціалізованого відділу з розслідування ДТП Слідчого управління УМВС України в Чернігівській області. Стан досудового слідства у справі перебуває на постійному контролі керівництва МВС України та УМВС України в Чернігівській області (листи УМВС України в Чернігівській області від 17.06.2008 р. № 5/Б-8, від 12.01.2009 р. № Б-8, від 31.03.2009 р. № 5/Б-33, від 09.04.2010 р. № 5/Б-51, від 22.08.2014 р. № 3/Б-108, а.с. 88-89, 71-72, 82-83, 75-76, 6 т. 1). МВС України листом від 29.09.2011 р. № 13/Б-4159 повідомляло позивача про те, що розслідування кримінальної справи, про яку йдеться, закінчено і що її в порядку ст. 225 КПК України направлено до прокуратури Чернігівської області для затвердження обвинувального висновку й направлення до суду (а.с. 186 т. 1). Прокуратура Чернігівської області на письмові звернення [PERSON] надавала такі відповіді: - стан досудового слідства у кримінальній справі за фактом дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої [PERSON] отримав тілесні ушкодження, що спричинили його смерть, за ознаками злочину, передбаченого ст. 286 ч. 2 КК України, розглянутий на оперативній нараді в прокуратурі Чернігівської області і за її наслідками по справі дано письмові вказівки (листи №№ 04/2-476-03 від 14.03.2005 р., від 20.04.2005 р., від 30.05.2005 р., від 28.07.2005 р., від 26.09.2005 р., від 30.12.2005 р., від 22.06.2006 р., від 09.01.2007 р., №№ 04/2/1-476-03 від 28.12.2009 р., від 23.04.2010 р., від 29.06.2011 р., від 11.04.2014 р., а.с. 97, 85, 69, 102-103, 86-87, 77-78, 99, 79, 94, 5 т. 1), - під час розслідування справи допущено порушення КПК України, а саме: 08.04.2011 р. досудове слідство у справі зупинене за відсутністю відповідних підстав, за що слідчого, у провадженні якого вона перебувала, мало бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності, але його звільнено з займаної посади. Справу направлено до суду для розгляду по суті (лист № 04/2-476-03 від 19.10.2011 р., а.с. 90 т. 1). Генеральна прокуратура України письмово повідомляла [PERSON] про те, що: - з метою повного та всебічного дослідження обставин злочину, внаслідок якого загинув син позивача [PERSON], прокуратурою Чернігівської області і УМВС України в Чернігівській області дали слідчому відділу Коропського райвідділу УМВС України в Чернігівській області письмові вказівки (лист № 04/2/1-3/870-05 від 12.08.2005 р., а.с. 84 т. 1), - хід досудового слідства у кримінальній справі № 08/03451 контролюється Генеральною прокуратурою України; начальник Головного управління цієї прокуратури вимагає від заступника прокурора Чернігівської області вжити заходів по прискоренню проведення судових експертиз та прийняття у справі законного рішення (лист № 04/2/1-31870-05 від 23.03.2010 р., а.с. 98 т. 1). В окремій постанові Коропського районного суду від 22.12.2010 р. по справі № 4-38/2010, яка набрала законної сили, судом констатовано, що органом дізнання не вжито вичерпних заходів по встановленню обставин скоєння злочинів, які є об'єктом розслідування по кримінальній справі № 08/03451 (копія цієї постанови на а.с. 207). Неповнота досудового слідства по справі, про яку йдеться, була підставою для скасування постановлених по ній судових рішень Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ з направленням її на нове розслідування, що підтверджено копією відповідної ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27.08.2013 р. (а.с. 121-123 т. 1). У цій ухвалі, серед іншого, зазначено, що для вирішення справи по суті мається потреба у перевірці версії [PERSON] про невинуватість у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, у ході якого смертельно травмовано [PERSON], шляхом призначення відповідної автотехнічної експертизи. Згідно з даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, на дату розгляду справи відомості про УМВС України в Чернігівській області з цього Реєстру не виключено (а.с. 205 т. 1). З встановленого апеляційний суд робить наступні висновки. Пунктами 2, 4 ч. 2 ст. 10 Закону України «Про міліцію», який був чинним протягом спірного періоду, передбачалося, що міліція відповідно до своїх завдань зобов'язана, серед іншого, розкривати кримінальні правопорушення та брати участь у їх розкритті у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством. У частині 8 ст. 7 цього ж Закону зазначено, що в областях міліцією керує начальник УМВС України в області. Відповідно до ст.ст. 3, 4 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ України, який затверджено Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-ІV, підлеглий зобов'язаний виконати законний наказ начальника. Аналогічний припис містився і у п. 10 Дисциплінарного статуту органів внутрішніх справ Української РСР, що затверджений Указом Президії Верховної Ради Української РСР від 29.07.1991 р. № 1368-ХІІ, який втратив чинність з набранням чинності Законом України від 22.02.2006 р. № 3460-ІV. Згідно з ст. 112 КПК України, 1960 р., і ст. 216 ч. 1 нині чинного КПК України, протягом спірного періоду у справах про злочини, передбачені ст. 286 КПК України, досудове слідство провадилося слідчими органів внутрішніх справ. Відповідно до ст. 227 КПК України, 1960 р., ст. 36 нині чинного КПК України, нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування здійснює прокурор. У пункті 1 ст. 30 Закону України «Про прокуратуру» зазначено, що прокурор вживає заходів до того, щоб органи, які здійснюють дізнання та досудове слідство, додержували строки здійснення досудового розслідування. Протягом спірного періоду у прокуратурі Чернігівської області діяли затверджені наказами прокурора Чернігівської області Положення про відділ нагляду за додержанням законів органами внутрішніх справ при провадженні оперативно-розшукової діяльності, дізнання та досудового слідства, Положення про управління нагляду за додержанням законів органами, які проводять оперативно-розшукову діяльність, дізнання та досудове слідство і Положення про управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні (їх копії на а.с. 65-68, 69-73, 60-64, 73-78, 79-83, 84-90, 95-101, 102-110, 111-119, 120-128, 129-137, 138-146. 147-155, 156-164, 176-184 т. 2). У всіх цих положеннях зазначено, що одним з основних завдань відповідно відділу або управління, про які йдеться, є організація і здійснення нагляду за додержанням законів підрозділами МВС України в області при проведенні оперативно-розшукової роботи, дізнання та досудового слідства, вжиття заходів до виявлення та негайного усунення порушень закону при проведенні оперативно-розшукової роботи, дізнання та досудового слідства органами внутрішніх справ, зокрема СУ УМВС України в Чернігівській області, процесуальне керівництво досудовим розслідуванням у кримінальних провадженнях вказаними органами, контроль за станом досудового розслідування кримінальних правопорушень, забезпечення швидкого, всебічного, повного та неупередженого розслідування кримінальних правопорушень і своєчасне його завершення. Досудове слідство у кримінальному провадженні № 12013260140000443 (кримінальній справі № 08/3451), предметом розслідування якої є дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 23.09.2004 р., під час якої загинув син позивача [PERSON], на дату пред'явлення позову тривало 11 років 00 місяців 01 день - з 24.09.2004 р. по 25.09.2015 р. і не було завершене. Тобто тривалість досудового слідства по цій справі набагато перевищила встановлений для цього ст. 120 КПК України строк. Дана обставина свідчить про те, що на порушення наведених вище нормативно-правових актів: - УМВС України в Чернігівській області не вжило розумних зусиль для ретельного розслідування дорожньо-транспортної пригоди, про яку йдеться, як у період розслідування її обставин у кримінальній справі безпосередньо цим Управлінням (його слідчим управлінням), так і у періоди нагляду за додержанням і виконанням законодавства щодо розкриття обставин цієї пригоди Коропським районним відділом УМВС України в Чернігівській області та Чернігівським міським відділом УМВС України в Чернігівській області, - прокуратура Чернігівської області не вжила розумних зусиль для ретельного розслідування цієї ж дорожньо-транспортної пригоди вказаними вище органами внутрішніх справ. Зокрема заступником прокурора Чернігівської області не виконано викладену у листі № 04/2/1-31870-05 від 23.03.2010 р. законну вимогу начальника Головного управління Генеральної прокуратури України про вжиття заходів по прискоренню проведення судових експертиз та прийняття у справі, у якій предметом розслідування є згадана дорожньо-транспортна пригода, законного рішення. Дійшовши таких висновків, апеляційний суд врахував, що надмірна тривалість досудового розслідування цієї пригоди спричинена і тривалим проведенням експертними установами судових експертиз. Проте зі згаданої вище ухвали суду касаційної інстанції випливає, що ці експертизи з вини відповідачів призначено явно несвоєчасно - зокрема внаслідок відсутності своєчасних вказівок відповідачів про їх призначення. У рішенні Європейського суду з прав людини від 16.10.2014 р. по справі «Реус та інші проти України» констатовано, що ефективність розслідування включає в себе вимоги щодо його швидкості та своєчасності. Навіть якщо можуть існувати перепони або складнощі, що перешкоджають успіхові розслідування за певних обставин, своєчасні дії органів державної влади є абсолютно необхідними для збереження впевненості суспільства у їх відданості принципу верховенства права та запобіганню будь-яким проявам терпимості до протиправних дій. Крім того, зі спливанням часу вірогідність проведення ефективного розслідування суттєво зменшується. Суд також зазначив, що не вбачається виправданою загальна - понад 6 років і 3 місяці тривалість розслідування кримінального провадження, порушеного за фактом дорожньо-транспортної пригоди, у якій загинув родич заявників. Тож Суд дійшов висновку, що даний факт є порушенням ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та присудив за її порушення 10000 євро 00 центів відшкодування заявникам моральної шкоди. У рішенні Європейського суду з прав людини від 30.07.2015 р. по справі «Риженко проти України» Суд дійшов висновку про те, що органи влади України в період з жовтня 2008 р. по квітень 2014 р. не провели ефективне та своєчасне розслідування підозрілих обставин смерті сина заявниці, як цього вимагає ст. 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та присудив за її порушення відшкодування заявниці моральної шкоди у сумі 6000 євро 00 центів. Отож є вірним твердження [PERSON] про надмірну тривалість досудового розслідування кримінального провадження № 12013260140000443 за ст. 286 ч. 2 КК України, 2001 р., що порушене на підставі його заяви від 23.09.2004 р. У ході розгляду справи не спростовано доводи позивача про те, що незаконними діями відповідачів - надмірно тривалим досудовим слідством у кримінальному провадженні № 12013260140000443, йому завдано моральної шкоди у вигляді порушення нормального способу життя і необхідності докладання додаткових зусиль для його нормалізації. Тож в силу ст.ст. 60, 61 ЦПК України факт завдання вказаної шкоди є доведеним. Для вирішення справи суд І інстанції застосував ст. 1173 ЦК України, яка спірні правовідносини не регламентує. Згідно з ч. 7 ст. 1176 згаданого Кодексу, порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду, встановлюється законом. Таким законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Крім того, порядок, про який йдеться, врегульовано ч.ч. 1-6 ст. 1176 ЦК України. У ч.ч. 1-5 цієї статті і названому Законі наведено вичерпний перелік випадків відшкодування та випадків відмови у відшкодуванні на їх підставі шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування, прокуратури або суду. Випадок, що є об'єктом судового розгляду по справі, до цих переліків не входить. Отже для вирішення справи належить застосувати ч. 6 ст. 1176 ЦК України. Згідно з цією нормою права, шкода, завдана фізичній особі внаслідок іншої (тобто такої, що не входить до вказаних переліків) незаконної дії або бездіяльності органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу досудового розслідування чи прокуратури, відшкодовується на загальних підставах. Отож в силу ч. 1 ст. 1167 цього ж Кодексу відповідальність за завдану [PERSON] моральну шкоду мають нести прокуратура Чернігівської області й УМВС України в Чернігівській області. Виходячи з встановлених та описаних вище характеру й способу завдання позивачеві відповідачами втрат немайнового характеру, тривалості їх перетерплювання і практики Європейського суду з прав людини, апеляційний суд вважає, що вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди у сумі 200000 грн. 00 коп. відповідають засадам розумності, виваженості й справедливості. Висновок місцевого суду щодо розміру відшкодування позивачеві моральної шкоди цим засадам не відповідає. Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 31.03.1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди орієнтує суди нижчих ланок на те, що в разі заподіяння особі моральної шкоди неправомірними винними діями кількох осіб розмір відшкодування визначається з урахуванням ступеня вини кожної з них. Виходячи з встановлених та описаних вище обставин завдання відповідачами позивачеві моральної шкоди, апеляційний суд вважає, що вина УМВС України в Чернігівській області у її завданні становить 60%, а вина прокуратури Чернігівської області - 40%. Таким чином, прокуратура Чернігівської області має відшкодувати [PERSON] моральну шкоду в сумі: 200000 грн. 00 коп. х 40% = 80000 грн. 00 коп., а УМВС України в Чернігівській області - в сумі: 200000 грн. 00 коп. х 60% = 120000 грн. 00 коп. В силу пп. 3,4 ч. 1 ст. 215 і ст. 1 ЦПК України надмірна тривалість досудового слідства у кримінальному провадженні, що порушене за фактом дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинув [PERSON], є обставиною справи, про встановлення якої повинно бути зазначено у мотивувальній частині рішення. Констатація цієї обставини в резолютивній частині рішення не є необхідною для відновлення порушених прав позивача. Доводи апеляційної скарги прокуратури Чернігівської області судом відкидаються. Так: - посилання прокуратури на те, що рішення про надмірну тривалість досудового розслідування у кримінальному провадженні, про яке йдеться, може бути постановлене виключно у порядку кримінального судочинства, що судове рішення про це відсутнє і що суд незаконно відхилив клопотання прокурора про закриття провадження у справі в цій частині на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суперечить ст. 2 КПК України і ст. 1, гл. 5 розд. І, ст.ст. 179, 215 ч. 1 п. 3 абз. 2 ЦПК України, - твердження прокуратури Чернігівської області про те, що у задоволенні позовної вимоги про визнання досудового розслідування надмірно тривалим місцевим судом фактично відмовлено, суперечить змістові рішення місцевого суду по справі, - посилання прокуратури на те, що [PERSON] не обґрунтував підставності своїх вимог, не навів належних доказів на підтвердження обставин завдання йому моральної шкоди, зокрема протиправності діяння чи бездіяльності заподіювача моральної шкоди і наявності причинного зв'язку між цим діянням і шкодою, та що суд не обґрунтував вину відповідачів у її заподіянні, суперечить змістові позовної заяви та наявних у справі доказів, переважну більшість яких надав саме позивач, і змістові оскаржуваного рішення, - суд І інстанції дійсно безпідставно стягнув з Державного бюджету України відшкодування [PERSON] моральної шкоди. Але це є підставою не для відмови у задоволенні позову, а для зміни рішення суду І інстанції й покладення відповідальності за завдану позивачеві шкоду на належних відповідачів по справі, - залучення місцевим судом до участі у справі як співвідповідача Державного казначейства України за відсутності відповідного клопотання позивача, який, до того ж, проти цього заперечував, процесуальні права прокуратури Чернігівської області не порушило, - твердження про безпідставне звільнення судом [PERSON] від сплати судового збору за звернення до суду з позовом суперечить п. 13 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про судовий збір». Апеляційний суд вважає за необхідне вирішити справу і на підставі наданих суду І інстанції доказів, і на підставі наданих апеляційному суду доказів, т.я. всі вони мають виключне значення для справи. Отож оскаржуване рішення підлягає зміні шляхом приведення його у відповідність до вищевикладеного. В порядку ч. 5 ст. 88 ЦПК України з відповідачів належить стягти до бюджету по 1339 грн. 80 коп. судового збору (з кожного).

Outcome: partial