Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-02 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] предявив через суд зазначений позов до ПАТ «Дніпрогаз», посилаючись на те, що є споживачем послуг відповідача з постачання газу в квартиру [ADDRESS], здійснює належним чином оплату послуг відповідача за особовим рахунком, відкритим на його ім?я, в тому числі і в 2013 році, з повідомленням відповідачу щомісяця показників лічильника, за даними якого за 2013 рік спожито 5935 куб.м. газу та, відповідно оплачено 6525,00 грн., проте з 2014 року від відповідача почали надходити попередження про припинення газопостачання у зв?язку з наявною заборгованістю та у відповіді на претензію повідомлено про те, що споживання природного газу у 2013 році перевищило 6000,0 куб.м., що не відповідає дійсності, а розрахунки відповідача неправомірні, проведені з порушенням діючих Правил надання населенню послуг з газопостачання, тому позивач просив суд визнати неправомірними дії ПАТ «Дніпрогаз» по здійсненню перерахунку вартості природного газу виходячи з роздрібної ціни на газ встановленої для споживачів, обсяг споживання якими природного газу перевищує 6000,0 куб.м. на рік, спожитого протягом 2013 та 2014 років за адресою: [ADDRESS] за особовим рахунком №74021, відкритим на імя позивача; зобовязати ПАТ «Дніпрогаз» здійснити перерахунок вартості природного газу, виходячи з роздрібної ціни на газ, встановленої для споживачів, обсяг споживання якими природного газу не перевищує 6000,0 куб.м. на рік, спожитого протягом 2013-2014 років за вказаною адресою. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав у повному обсязі, наполягаючи на задоволенні позовних вимог з наведених у позовній заяві підстав. Відповідач ПАТ «Дніпрогаз» заперечень проти позову не надав, будучи належним чином повідомленим про час і місце розгляду справи, в судове засідання представника не направив, причин не повідомив, на підставі чого з урахуванням письмової згоди позивача відповідно до ст. 224 ЦПК України справа підлягає розглядові судом з ухваленням цього рішення заочно. Треті особи [PERSON], [PERSON], які не заявляють самостійних вимог на предмет позову, залучені судом до участі у справі до початку розгляду справи по суті, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з?явилися, [PERSON] у письмовій заяві позовні вимоги підтримав та клопотав про розгляд справи у його відсутності, а [PERSON] причин неявки суду не повідомив, на підставі чого у відповідності до ч.3 ст. 36 ЦПК України суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності третіх осіб. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про відмову задоволення позову, виходячи з встановлених у судовому засіданні наступних обставин. Судом встановлено, що на підставі договору дарування від 01 липня 2013 року, належні на праві власності [PERSON] 60/100 частин домоволодіння по вул. Флотській, 7 у м. Дніпропетровську, що складаються з: житлового будинку літ. А-2, а.-1, а2-1 житловою площею 62,6 кв.м., загальною площею 180,1 кв.м., тераси літ. а3-1, гаражу літ. Е, душу літ.Ж, альтанки літ.Р, подаровані [PERSON] і [PERSON] та зареєстровані за останніми на праві приватної власності по 30/100 за кожним 31 липня 2013 року, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію таких прав та їх обтяжень (а.с.34-35, 36-37). Також на підставі даних паспорту судом встановлено, що в квартирі [ADDRESS] з 24 жовтня 1997 року зареєстрований позивач (а.с.39-40) та на його імя був відкритий особовий рахунок № 74021 (а.с.5-18). Починаючи з червня 2014 року на адресу: [ADDRESS] відповідачем стали надсилатися письмові попередження про наявність станом на 31 травня 2014 року заборгованості за газопостачання до цієї квартири з урахуванням показань лічильника на 31 травня 2014 року 12287,0 куб. м. (а.с.38, 18, 19). Відповідно до ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб; згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, та на зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону (ст. 319 ЦК). Об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. ст. 379, 382 ЦК). Частиною 4 ст. 319 та ст. 322 ЦК визначено, що власність зобовязує та власник зобовязаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом, а співвласник за ст. 360 цього Кодексу відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Виходячи з наведених норм закону, належить дійти висновку, що саме на власника покладений обовязок з утримання майна, в тому числі і оплата послуг газопостачання, які здійснюються в квартиру, належну [PERSON] та [PERSON], у звязку з чим саме власники, здійснюючи права з розпорядження майном на свій розсуд, визначають його долю та межі дозволених щодо цього майна дій іншими особами, зокрема, вирішують в кожному окремому випадку питання захисту своїх прав як власника від можливих порушень, наявність яких визначають так само на власний розсуд. Згідно ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси. Як встановлено судом, позивач, діючи з метою захисту своїх інтересів, користуючись майном з дозволу власників, пред?являє вимоги щодо захисту прав, розпорядження якими як утримувачами майна належить виключно власникам майна, а не позивачу як мешканцю будинку. При цьому власники майна, будучи третіми особами у справі, самостійних позовних вимог не заявляли і з позивачем відповідного договору щодо відповідного утримання майна, не укладали, тому, відповідно, права позивача не порушуються, оскільки за вимогами майнового характеру та відповідними претензіями належить відповідати власникам майна. Враховуючи встановлені судом обставини, суд приходить до висновку, що за предявленими позовними вимогами позивачу не належить право вимоги, тому підстави для задоволення позову відсутні. Доводи позивача про те, що на його імя відкритий особовий рахунок і на його імя відповідачем надсилалися претензії та попередження, наведених висновків суду не спростовують, оскільки до обовязку позивача як колишнього власника належить повідомлення відповідача про припинення права власності на обєкт нерухомості, куди відповідачем здійснюється постачання газу, та відповідно і обовязку з оплати послуг газопостачання, тоді як вказані дії позивачем належним чином не здійснені. За правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати належить віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed