Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-31 00:00:00

У вересні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON], посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору №ZPBNGA00000010 від 27.02.2007 року [PERSON] отримала кредит в розмірі 111650,00 грн. на термін до 27.02.2017 року. Відповідач взяла на себе зобов'язання повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно до договору, погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно договору. У випадку порушення зобов'язань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом. У порушення вимог закону та умов договору відповідач зобов'язання за договором належним чином не виконала та станом на 18.08.2015 року має заборгованість на суму 458902,32 грн., яка складається з наступного: 106941,50 грн. заборгованість за кредитом, 144232,24 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 12091,45 грн. заборгованість по комісії; 195637,13 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. Просили суд стягнути з відповідача суму боргу в розмірі 458902,32 грн. та судові витрати в розмірі 6883,53 грн. Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.11.2015 року позов ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] було задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача суму заборгованості за кредитним договором в розмірі 330777,13 грн. та судові витрати в розмірі 4956,14 грн. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 23.11.2014 року по цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості скасовано, справу призначено до розгляду в загальному порядку. Ухвалою Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.03.2018р . позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без розгляду на підставі п.3 ч.1 ст. 257 ЦПК України. Постановою Апеляційного суду Запорізької області від 24.05.2018 року ухвалу Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 27.03.2018р. у цій справі скасовано, справу направлено до суду першої інстанції для продовження розгляду. Як вбачається з копії свідоцтва про шлюб серія І-ЖС №184895 від 31.03.2017р., відповідачка [PERSON] уклала шлюб з [PERSON], прізвище після укладення шлюбу [PERSON] (а.с.177). Представник позивача за довіреністю [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю та просив задовольнити. Пояснив, що останній платіж відповідачем внесено 17.10.2014 року в розмірі 2483 грн., і з цього часу було нараховано пеню. Відповідач та її представник адвокат [PERSON] в судовому засіданні позов не визнали. Просили в задоволенні позову відмовити. Представник\~відповідачки пояснив,\~що вважає\~договір,\~укладений між\~позивачем та\~відповідачкою,\~недійсним,\~при його\~укладенні не\~було дотримано\~вимог Закону\~України «Про\~захист прав\~споживача»,\~позивачем не\~надано письмових\~підтверджень про\~повідомлення відповідача\~про зміну\~відсоткової ставки, та на даний час у Верховному суді розглядається касаційна скарга на рішення суду по справі [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним. Крім того, зазначив, що позивачем пропущено строк спеціальної позовної давності з нарахування пені, а саме пеня за період з 06.04.2009р по 18.08.2015р. нарахована за межами строку позовної давності. Відповідачка суду пояснила, що кредитний договір, який є предметом позову по даній справі, укладала з позивачем, гроші отримала на споживчі цілі, 5 років справно платила усі платежі, а з 2012 року перестала здійснювати платежі, оскільки не було фінансової можливості. Заслухавши представника позивача, відповідача та її представника, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, враховуючи наступне. \~Судом встановлено, що 27 лютого 2007 року\~\~між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір №ZPBNGA00000010, згідно умов кого позивач надав відповідачу кредит у вигляді непоновлюваної лінії в розмірі 111650,00 грн. на строк з 27.02.2007 року по 27.02.2017 року включно на власні потреби за умови сплати за користування кредитом відсотків у розмірі 1,17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту щомісячно. Пунктом 7.4 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником зобов'язань по погашенню кредиту, передбаченому п.п. 1.1, 2.2.4, 2.3.3. договору, позичальник сплачує Банку відсотки за користування кредитом у розмірні 2,91% на місяць, розраховані на суму непогашеної заборгованості в строк заборгованості за кредитом. Відповідно до п.7.1 кредитного договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати з 19 по 25 число кожного місяця відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 1972,66 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається з заборгованості за кредитом, за відсотками, винагородою, комісією. Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.\~\~\~\~ Згідно зі\~ст. 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно зі\~ст. 1054 ЦК України\~до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 Глави 71\~ЦК України, ст.ст. 1049, 1050 якого передбачено, що позичальник зобов'язаний повернути кредитору грошові кошти у строк та в порядку, що встановлені договором. У порушення зазначених норм закону та умов договору відповідач зобовязання за вказаним договором належним чином не виконав, своєчасно не надавав банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору. За розрахунком позивача, заборгованість відповідача за кредитним договором станом на 18.08.2015 року становить 458902,32 грн., яка складається з наступного: 106941,50 грн. заборгованість за кредитом, 144232,24 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 12091,45 грн. заборгованість по комісії; 195637,13 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором. На переконання суду, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за тілом кредиту, відсотками та комісією є доведеними, тому є всі підстави для стягнення\~\~вказаних сум. Щодо стягнення неустойки у вигляді пені, то суд зазначає наступне. За приписами ч.3\~ст.509 ЦК України\~зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно до вимог п.3 ч.1\~ст.611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки,встановлені договором або законом, зокрема,сплата неустойки. Згідно до ч.2\~ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з п. 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником зобов'язань, передбачених п.п.2.2.2,2.2.3, Банк має право нараховувати, а позичальник зобов'язується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15% від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожен день прострочки. Із матеріалів справи видно, що банк звернувся до суду з даним позовом 06 вересня 2015 року, що підтверджується реєстром про відправлення (а.с.20). Із позовних вимог ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», зокрема, з розрахунку заборгованості, вбачається, що неустойку з відповідача позивач просить стягнути наростаючим порядком за період з 06 квітня 2009 року до 18 серпня 2015 року, яка становить загальну суму 195637,13 грн. з урахуванням списаної пені в розмірі 45,52 грн. Тому пояснення представника позивача про те, що пеня нарахована лише за один рік, а саме, за період з 17.10.2014 року, коли відповідач перестала вносити платежі на погашення кредиту, спростовуються письмовими доказами, наданими самим позивачем, бо станом на 17.10.2014 року в розрахунку заборгованості вже значиться пеня на суму 131020,28 грн. Сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобов'язання (п. 3 ч. 1\~ст. 611 ЦК України). За правилами\~ст. 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Частиною 2\~статті 258 ЦК України\~встановлена спеціальна позовна давність в один рік до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Представником відповідачки заявлено клопотання про застосування судом спеціальної позовної давності у даному спорі щодо нарахування пені за кредитним договором за період з квітня 2009 року по серпень 2015 року. Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним застосувати у даному спорі положення закону щодо спеціального строку позовної давності, передбаченого ч.2\~ст.258 ЦК України. З урахуванням вимог ст.611,ч. 2 ст.\~258 ЦК України\~визначення строку позовної давності за позовом про стягнення неустойки у даній справі належить враховувати, виходячи із того, що позивачем не пропущена позовна давність у період одного року, що передував зверненню до суду, тому розмір пені становитиме 67511,94 грн. (195682,65 - 128170,71). Доводи представника відповідача про те, що укладений кредитний договір між сторонами по зазначеній справі є недійсним, суд не бере до уваги, оскільки є рішення суду по цивільній справі №310/10867/15-ц за позовом [PERSON] до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним, яким у задоволенні позову відмовлено. Рішення набрало законної сили 19 грудня 2017 року (а.с.155-159). Таким чином, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково, а саме, стягнути з відповідачки суму боргу в розмірі 330777,13 грн., яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 106941,50 грн., заборгованості за процентами за користування кредитом в сумі 144232,24 грн., заборгованості по комісії в сумі 12091,45 грн., пені в розмірі 67511,94 грн., вимоги в іншій частині позову суд вважає не обґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають. Судовий збір, сплачений позивачем, підлягає стягненню відповідно до ст.141 ЦПК України\~пропорційно до розміру задоволених позовних вимог в розмірі 4956,14 грн. (6883,53 грн. х 72%). На підставі викладеного та

Outcome: partial