Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-03 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] через представника за дорученням Демяненко Наталію Петрівну звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на неповнолітнього сина в розмірі 1/4 частин від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення нею повноліття, щомісяця, починаючи стягнення з дня звернення до суду, допустивши негайне виконання рішення. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що з 26 липня 2007 року сторони у справі перебувають у шлюбі, в якому у березні 2010 року народився син [PERSON], проживає з матір'ю та перебуває на її утриманні. Одруження виявилося невдалим, шлюбні відносини носять формальний характер, подружжя тривалий час проживає окремо. На переконання позивача збереження сім'ї вважає неможливим, і на примирення не згодна. Після розірвання шлюбу бажає поновити дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідач є батьком дитини, інвалідом не являється, але матеріальної допомоги в добровільному порядку в належній кількості на її утримання не надає. Представник позивача за дорученням в судовому засіданні позов підтримала з наведених у ньому підстав. Відповідач у судове засідання не прибув, згідно поданої письмової заяви просив справу розглянути за його відсутності, проти задоволення позовних вимог не заперечує /ас.40/. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. За Дорученням Сумського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 26 серпня 2015 року № 000022 адвоката Демяненко Наталію Петрівну залучено для надання [PERSON] безоплатної вторинної правової допомоги /ас. 11- 13/. В судовому засіданні встановлено, що сторони у справі з 26 липня 2007 року перебувають у шлюбі, зареєстрованому відділом реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції Сумської області, актовий запис за № 1170, в сім'ї [INFO] народився син [PERSON], проживає з матір'ю [PERSON], остання є інвалідом 3 групи, отримує пенсію /копії ас.6-9, ас.10/. Правовідносини що склалися між сторонами у справі, виникли із сімейних правовідносин, врегульовані нормами статей 21, 24, 56, 110 - 113, 115, 141, 180-183, 191 Сімейного Кодексу України /далі СК України/. З вимог ч.1 ст. 3 ЦПК України вбачається, що захисту підлягають порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси. Згідно ст.ст. 10. 11. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З матеріалів справи вбачається, що сімейне життя не склалось внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на шлюб та сім'ю. Отже, суд знаходить, що у суді знайшло свого підтвердження формальність шлюбних відносин, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам, що має істотне значення; з часу знаходження позовної заяви в суді примирення не відбулося, доводи позивача відповідачем не спростовані, тому позовна вимога про розірвання шлюбу підлягає до задоволення. Питання визначення місця проживання неповнолітньої дитини судом не вирішувалось. Спір про майно відсутній. Копію рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно до ст. 113 СК України при державній реєстрації розірвання шлюбу суд поновлює [PERSON] дошлюбне прізвище «[PERSON]». Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України, ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.ст. 181,182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі, і не можуть бути меншими, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2015 рік», з 01 вересня 2015 р. прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком до 6 років становить 1167 грн. Оскільки дитина сторін проживає разом з позивачем і потребує коштів на утримання, відповідач записаний її батьком, працює і має постійний дохід, суд знаходить, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частин від його заробітку (доходу), але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення нею повноліття, щомісяця. При цьому, відповідач не надав суду доказів щодо його стану здоров'я, наявності інших утриманців, які враховуються при визначенні розміру аліментів, чим не виконав вимоги ст.ст.10,58,59 ЦПК України, і судом таких доказів не встановлено при розгляді справи. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти присуджуються від дня пред'явлення позову з 14 вересня 2015 року. Враховуючи наведене, суд вважає позов обґрунтованим і підставним до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст. 367 ЦПК допустити негайне виконання рішення у межах платежу за один місяць. Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір». При цьому, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, зокрема, пунктом 3 ст. 5 Закону від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, суд стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір за позовну заяву про розірвання шлюбу в розмірі 487,20 грн. та 487 грн. 20 коп. в доход Державного бюджету України за позовну вимогу про стягнення аліментів на дитину.

Outcome: approved