Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

У вересні 2018 позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ КБ «Приватбанк», відповідно до якого просив стягнути з відповідача на його користь за договором № SАMDN25000735699218 від 6.06.2013 відсотки у розмірі 51 234,25 доларів США. Позовні вимоги мотивовані тим, що рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року у справі № 753/7096/15-ц стягнуто з банку на його користь суму вкладу у розмірі 100 000 доларів США без відсотків. Враховуючи, що відповідач відсотки за договором банківського вкладу з розрахунку 9,75% річних не сплатив, то просив стягнути нараховані ним відсотки за період з 7 червня 2013 року 7 вересня 2018 року на вказану суму. Ухвалою суду від 7.09.2018 відкрито провадження у справі за правилами позовного (загального) провадження та призначено підготовче провадження на 13.11.2018 (а.с. 40). 16.10.2018 року до суду від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Тузової В.О. надійшов відзив на позовну заяву (а.с. 42-44), в якому просила врахувати положення законодавства щодо нарахування відсотків після розірвання договору банківського вкладу - 28 серпня 2016 року, а саме за ставкою вкладу «на вимогу», а саме: з 9 червня 2015 року з розрахунку 1% річних, з 4 травня 2017 року - 0,01% річних. У зв`язку з цим, правильний розрахунок відсотків на суму вкладу за даними представника відповідача складає 11 694,27 доларів США. 29 січня 2019 року проведено підготовче засідання та судовий розгляд у справі призначено на 28 березня 2019 року (а.с. 61). 29 березня 2019 року до суду від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Тузової В.О. надійшли додаткові пояснення (а.с. 65-67), відповідно до яких надано оновлений (виправлений) розрахунок відсотків на суму 21 444,27 доларів США. 20 червня 2019 року від представника відповідача АТ КБ «Приватбанк» Тузової В.О. надійшли додаткові пояснення, відповідно до яких просила в резолютивній частині рішення вказати про стягнення відсотків без відрахування податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. Представник позивача Пелюк С.С. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги, погодившись з розрахунком відсотків, наданих представником відповідача. Представник відповідача Тузова В.О. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, підтримала пояснення щодо нарахування відсотків. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши докази, дійшов таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Згідно з ч. 1 ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. Як вбачається з матеріалів справи, між [PERSON] та АТ КБ «Приватбанк», укладено договір № SАMDN25000735699218 від 6.06.2013, відповідно до якого позивачем внесено в банк вклад у розмірі 100 000 доларів США, строк оформлення вкладу - 366 днів по 6 червня 2014 року, відсотки на суму вкладу нараховуються за ставкою 9,75% річних, період нарахування відсотків - 1 місяць (а.с. 13-14). Факт укладення вказаного договору підтверджується рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 15 жовтня 2015 року у справі № 753/7096/15-ц, відповідно до якого з відповідача на користь позивача стягнуто суму вкладу у розмірі 100 000 доларів США без відсотків (а.с. 20-25), яке постановою Верховного Суду від 30 травня 2018 року залишене без змін (а.с. 26-36). Вказані обставини, встановлені рішенням Дарницького районного суду м. Києва, не потребують доказування відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України. Відповідно до ст. 1060 ЦК України договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). Договором може бути передбачено внесення грошової суми на інших умовах її повернення. За договором банківського вкладу незалежно від його виду банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім вкладів, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Умова договору про відмову від права на одержання вкладу на першу вимогу є нікчемною. Якщо відповідно до договору банківського вкладу вклад повертається вкладникові на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, проценти за цим вкладом виплачуються у розмірі процентів за вкладами на вимогу, якщо договором не встановлений більш високий процент. Якщо вкладник не вимагає повернення суми строкового вкладу зі спливом строку, встановленого договором банківського вкладу, або повернення суми вкладу, внесеного на інших умовах повернення, після настання визначених договором обставин договір вважається продовженим на умовах вкладу на вимогу, якщо інше не встановлено договором. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно з п. 6 договору вкладу, укладеного між сторонами, якщо по закінченні строку вкладу вкладник не заявить банку про бажання забрати свої кошти, вклад автоматично продовжується ще на один строк, який зазначений в розділі «дані по вкладу» цього договору. Строк вкладу продовжується багаторазово без явки вкладника до банку. Новий строк вкладу починається від дня, наступного за датою закінчення попереднього строку вкладу. Відповідно до п. 8 договору проценти за час нового строку вкладу нараховуються на суму вкладу по процентній ставці для вкладів даного найменування і строку, діючій в банку на день закінчення попереднього строку вкладу, без укладення додаткового договору. Поточний розмір діючої ставки по вкладу можна дізнатися у відділенні або на сайті баку. Згідно з п. 13 договору, якщо вкладник вимагає дострокового розірвання договору, а строк вкладу уже було продовжено декілька разів, проценти за кожний повний строк вкладу виплачуються у повному обсязі. Проценти за останній строк вкладу, який на час розірвання договору ще не настав, нараховуються за умовами, описаними у п. 11 цього договору. Відповідно до п. 11 договору, якщо вкладник вимагає розірвати договір, а 6 місяців з дати його оформлення ще не пройшли, вкладнику повертається сума вкладу. За неповні 6 місяців проценти виплачуються за ставкою «до запитання» за фактичну кількість днів, які пройшли з дати оформлення вкладу або продовження його строку до дня розірвання договору. Відповідно до наданих відповідачем АТ КБ «Приватбанк» даних відсоткова ставка за вкладом «на вимогу» у період з 6.01.2004 року становить 1% річних (а.с. 47), а з 4 травня 2017 року - 0,01% річних (а.с. 48). Оскільки позивач протягом тривалого часу не вимагав повернення суми вкладу, то договір банківського вкладу постійно продовжувався. Судом встановлено, що з 28.08.2015 року договір банківського вкладу між сторонами розірваний за заявою позивача. Тому, враховуючи наведене сума відсотків за договором банківського вкладу за період з 07.06.2013 р. по 07.09.2018 р. складає 21 444,27 доларів СІІІА, а саме: - за період з 07.06.2013 р. по 08.06.2015 р. (731 день), ставка 9,75% річних, розмір відсотків становить 19 526,71 доларів США (100 доларів США х 9,75% х 731 день / 365 днів); - за період з 09.06.2015 р. по 03.05.2017 р. (695 днів), ставка 1% річних, розмір відсотків становить 1 904,11 доларів США (100 доларів США х 1% х 695 днів / 365 днів); - за період з 04.05.2017 р. по 07.09.2018 р. (491 день), ставка 0.01% річних, розмір відсотків становить 13,45 доларів США (100 доларів США х 0,01% х 491 днів / 365 днів). При цьому суд зазначає, що суми коштів, які підлягають стягненню з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача, зазначені без відрахування податків та зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. Суд дійшов такого висновку, виходячи з такого. Порядок оподаткування доходів, отриманих фізичними особами, врегульовано розділом IV Податкового кодексу України, яким визначено види отриманих фізичними особами доходів, які включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу (стаття 164 Податкового кодексу України), та доходів, що не включаються до розрахунку загального (річного) оподатковуваного доходу (стаття 165 Податкового кодексу України). Перелік доходів, що включаються до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, визначено статтею 164 Податкового кодексу України. Відповідно до пп. 164.2.8 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку на доходи фізичних осіб (далі -ПДФО) включаються, зокрема пасивні доходи (крім зазначених у підпункті 165.1.41 пункту 165.1 статті 165 Податкового кодексу України). До пасивних доходів, які оподатковуються ПДФО, належать, зокрема проценти на поточний або депозитний (вкладний) банківський рахунок і проценти на вклад (депозит) у кредитних спілках. Доходи у вигляді процентів, нараховані на суми банківських вкладних (депозитних) або поточних рахунків, ощадних (депозитних) сертифікатів, вкладів (депозитів) членів кредитної спілки у кредитній спілці оподатковуються відповідно до норм п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України. Згідно з підпунктом «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включаються дохід у вигляді неустойки (штрафів, пені), відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, крім: а) сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю; б) відсотків, отриманих від боржника внаслідок прострочення виконання ним договірного зобов`язання; Згідно з пп. 174.4.1 п. 170.4 ст. 170 Податкового кодексу України податковим агентом платника ПДФО під час нарахування на його користь доходів у вигляді процентів є особа, яка здійснює таке нарахування, тобто банківська установа. Отже, податковий агент, згідно п.п. 14.1.180 Податкового кодексу України зобов`язаний нараховувати, утримувати та сплачувати податок, передбачений розділом IV Податкового кодексу України, до бюджету від імені та за рахунок фізичної особи з доходів, що виплачуються їй, вести податковий облік, подавати податкову звітність податковим органам та нести відповідальність за порушення його норм у порядку, передбаченому ст. 18 та розділом IV Податкового кодексу України. При цьому, відповідно до підпункту 168.1.1 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 Податкового кодексу України. Відповідно абзацу «а» п. 176.2 ст. 176 особи, які відповідно до Податкового кодексу України мають статус податкових агентів, зобов`язані своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок. Отже, чинним податковим законодавством передбачено, що суми нарахованих банком відсотків на депозитні кошти та неустойка (пеня, штрафи), стягнуті на підставі судового рішення, включаються до оподатковуваного доходу платника податку та, відповідно, підлягають оподаткуванню на загальних підставах за ставками, визначеними Податковим Кодексом України. Тому, з метою недопущення неоднозначного тлумачення судового рішення під час його виконання, з огляду на те, що при виконанні судового рішення та при наявності відкритого виконавчого провадження з приводу виконання такого рішення, виникатимуть питання щодо порядку виконання судових рішень в частині сплати боржником грошових коштів стягувачу, які повинні бути оподатковані у встановленому законом порядку, суд дійшов висновку про зазначення у резолютивній частині рішення про те, що сума коштів, яка підлягає стягненню з відповідача, зазначена без відрахування податків і зборів, які підлягатимуть у подальшому утриманню в установленому законом порядку. Оскільки позивач при поданні позову був звільнений від сплати судового збору, то відповідно до ст. 141 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави. Відповідно до ст. 4, 6 Закону України «Про судовий збір» станом на час подання позову (7 вересня 2018 року) позивач повинен був сплатити з урахуванням ціни позову судовий збір у розмірі 1% від ціни позову. Курс гривні до долару США станом на 7 вересня 2018 року становить 28,2246. Таким чином з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 6 052 грн. 56 коп. (1% від 605 255,94 грн. (21 444,27 доларів США х 28,2246).

Outcome: partial