Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-10 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області, Завода торгівельного машинобудування про зняття заборони з нерухомого майна, в якому просив скасувати заборону, накладену на нерухоме майно, а саме на будинок, розташований за адресою: Київська обл., м. Бровари, вул. Франка, буд. № 13. В обґрунтуваннях позовних вимог [PERSON] посилався на те, що він у порядку спадкування після смерті [PERSON], що померла 13 травня 2014 року, набув у власність ? частину будинку № 13 по вулиці Франка Івана у місті Бровари Київської області з відповідними надвірними будівлями та спорудами. Після одержання свідоцтва про право власності за заповітом право власності позивача на зазначену частину будинку було зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте 18 листопада 2014 року [PERSON] стало відомо, що 04 серпня 2004 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області на будинок № 13 по вулиці Франка Івана у місті Бровари Київської області накладено заборону (архівний запис № 1219240) на підставі повідомлення Заводу торгівельного машинобудування б/н від 06 січня 1965 року, власником обтяженого будинку зазначений [PERSON]. Проте, [PERSON] ніколи не був власником та не був зареєстрований в даному будинку. Посилаючись на те, що [PERSON] як власник ? частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами фактично позбавлений можливості розпоряджатися належним йому нерухомим майном, й обтяження безпідставно накладено на належне позивачу спірне майно, як на майно [PERSON], що ніколи не був власником будинку й не був зареєстрований в ньому, позивач був змушений звернутися до суду з даним позовом. До початку слухання справи по суті позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та розглянути справу у його відсутності. Від завідувача Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області [PERSON] також надійшла заява про розгляд справи без участі представників нотаріальної контори. Представник Підприємства Укоопспілки «Броварський завод торговельного машинобудування» [PERSON] у судове засідання не зявилася, до початку слухання справи по суті звернулася до суду з клопотанням про розгляд справи без участі предстаника ПУ «Броварський завод торговельного машинобудування», в якому також зазначала, що проти зняття заборони з обєкта обтяження не заперечує. Треті особи [PERSON] та [PERSON] заявлені позивачем вимоги підтримали, просили їх задовольнити та слухати справу без їх участі, про що подали відповідні заяви. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є власником ? частини будинку № 13 по вулиці Франка Івана у місті Бровари Київської області з відповідними надвірними будівлями та спорудами, яку останній набув у власність на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті його матері - [PERSON], яка померла 13 травня 2014 року (а.с. 76). 19 листопада 2014 року право власності позивача на частину зазначеного вище будинку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, про що свідчить копія витягу про реєстрацію права власності № 29699585 від 19 листопада 2014 року (а.с. 78). З матеріалів справи вбачається, що першочерговим забудовником та в подальшому власником будинку № 13 по вул. Франка в м. Бровари Київської області була [PERSON], будинок значився під № 1а відповідно до акту про закінчення будівництва та введення в експлуатацію індивідуального домоволодіння від 21 лютого 1963 року (а.с. 20). 21 червня 1965 року Сьомою Київською Державною нотаріальною конторою був посвідчений договір дарування ? частки житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами [PERSON]. Згідно з записом в будинковій книзі, вчиненим уповноваженою особою міськвиконкому від 07 березня 1968 року змінена нумерація будинку на № 13. Після смерті [PERSON] в 1988 році ? частина вказаного житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами перейшла його сину [PERSON] відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 18 червня 1988 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області. Власником іншої ? частини спірного нерухомого майна є [PERSON], про що свідчить копія договору дарування від 23 квітня 1997 року (а.с. 19). Судом також встановлено, що 18 листопада 2014 року [PERSON] стало відомо про те, що 04 серпня 2004 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області на підставі повідомлення Заводу торгівельного машинобудування б/н від 06 січня 1965 року було накладено заборону на будинок № 13 по вулиці Франка Івана у місті Бровари Київської області (архівний запис № 1219240), власником якого зазначений [PERSON]. Вказані обставини підтверджуються копією витягу з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів № 76992108 від 18 листопада 2014 року (а.с. 12-13). Проте, судом зясовано, що [PERSON] ніколи не був власником будинку № 13 по вулиці Франка Івана у місті Бровари Київської області та відомості про реєстрацію останнього у вказаному будинку згідно з будинковою книгою у період починаючи з 1968 року та по теперішній час відсутні, що підтверджується копією будинкової книги (а.с. 21-24). У ст. 41 Конституції України закріплено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ст. 16 ЦК України). За змістом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод\~у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Ч. 5 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що в випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду. Оцінивши наявні письмові докази, враховуючи те, що підстав для подальшого перебування під обтяженням спірного нерухомого майна судом не встановлено, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню. Згідно із ч. 2 ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» в разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. На підставі викладеного,

Outcome: approved