Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-11 00:00:00

У вересні 2016 року позивачі звернулись з позовом до [PERSON], [PERSON], [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди, спричиненої в результаті залиття квартири, обґрунтувавши свої позовні вимоги тим, що вони є співвласниками квартири [ADDRESS]. Квартира належить їм на праві спільної часткової власності на підставі розпорядження №16180 від 25.03.1998 року. Зазначали, що 05 серпня 2016 року приблизно о 08 годині ранку вони побачили, що у коридорі при вході у квартиру зі стелі сильно тече вода, іскриться електропроводка. Піднявшись до квартири №60 побачили, що на підлозі в коридорі багато води, а відповідач [PERSON] стала пояснювати, що у них протекла пральна машина, але вона цього вчасно не побачила. Вказали, що в результаті залиття був залитий коридор, зіпсована побілка, залишились руді плями на стелі площею 1,2 кв.м., місцями на стінах відклеїлися шпалери площею 0,8 кв.м. В результаті залиття у коридорі і трьох житлових кімнатах відсутнє верхнє освітлення, у кухні на шпалерах від залива водою залишились руді плями площею близько 1,2 кв.м., місцями шпалери здулися і відклеїлися на площі 0,8 кв.м. Зазначили, що в результаті залиття квартири пошкоджено скриту електропроводку, пошкоджені вимикачі, проводка у світильнику. Відповідно до кошторису витрати на відновлювальний ремонт в квартирі складають 7498 грн. Оскільки відповідачі відмовляються відшкодовувати у добровільному порядку спричинену ним шкоду, тому вони просить суд стягнути з відповідачів на їх користь матеріальну шкоду у сумі 7498 грн., а також понесені витрати по здійсненню оцінки пошкоджень у сумі 800 грн., витрати по сплаті судового збору у сумі 1378 грн. 00 коп., послуги банку в сумі 13 грн. 78 коп., та 700 грн. - оплата витрат на правову допомогу. В судове засідання позивачі [PERSON], [PERSON] надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, не заперечували проти винесення заочного рішення по справі. В судове засідання відповідачі не з'явилися, про місце і час розгляду справи повідомлялись належним чином, причини неявки суду не повідомили, у зв'язку з чим ухвалою суду від 12 грудня 2016 року з урахуванням згоди позивачів, суд вирішив розглянути дану справу у заочному порядку. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши надані докази, у межах заявлених позовних вимог ( ст. 11 ЦПК України) встановив наступне. Судом встановлено, що позивачі [PERSON], [PERSON] є співвласниками квартири [ADDRESS], відповідно до Свідоцтва про право власності на житло від 25.03.1998 року (а.с.6). Як вбачається з довідки з місця проживання про склад сім'ї та прописки від 02.09.2016 року №2028 у вказаній квартирі зареєстровані та мешкають [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). Відповідно до Акту обстеження від 22.08.2016 року, складеним членами комісії КП «Жилкомсервіс» Київського району, ділянка №15 було встановлено, що 22.08.2016 року мешканцями квартири [ADDRESS] була залита квартири [ADDRESS]. При дослідженні було встановлено, що у квартирі №56 було залито коридор, зіпсована побілка, залишились руді плями на стелі площею 1,2 кв.м., місцями на стінах відклеїлися шпалери площею 0,8 кв.м. В результаті залиття у коридорі і трьох житлових кімнатах відсутнє верхнє освітлення, у кухні на шпалерах від залива водою залишились руді плями площею близько 1,2 кв.м., місцями шпалери здулися і відклеїлися на площі 0,8 кв.м (а.с.7). Позивачі ініціювала складання звіту для встановлення розміру матеріального збитку квартири [ADDRESS] уповноваженим підприємством ПП «АСС-А», яке має відповідні свідоцтва та сертифікати (а.с.8-45). Відповідно до ч.3 ст. 10, ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. За приписами ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ст. 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Складання локального кошторису проводилось на підставі Акту про залиття, складених КП «Жилкомсервіс» в результаті візуального обстеження квартири [ADDRESS]. З наданих суду доказів вбачається, що розмір витрат на відновлювальний ремонт квартири [ADDRESS] складає 7498, 0 грн. (а.с.25). Відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто законодавцем передбачено існування презумпції винності особи, яка на думку позивача завала шкоду. Тому, у розумінні належності та допустимості доказів, суд вважає вищезазначений локальний кошторис, належним доказом, який визначає розмір відновлювального ремонту пошкодженої квартири, та не спростовуєтьсь будь-яким іншим. Обов'язок доказування відповідно зі статтею 10 ЦПК покладений на сторони у справі. Крим того, відповідно зі статтею 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно зі статтею 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому їх дослідженні. В пункті 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз'яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи. Підставами для задоволення позовних вимог про стягнення майнової шкоди необхідна наявність складу цивільного правопорушення, а саме: факт наявності майнової шкоди; вина особи; неправомірність дій особи; безпосередній причинно-наслідковий зв'язок між майновою шкодою та протиправними діями особи. Вирішуючи питання про розмір завданих збитків, суд виходить з того, що завдана майнова шкода відшкодовується в повному обсязі, оскільки відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Суд вважає доведеним той факт, що саме з вини відповідачів сталося залиття квартири позивачів, оскільки це підтверджено належними доказами по справі та ніякими іншими доказами не спростовано. Факт наявності майнової шкоди внаслідок неправомірних дій відповідачів та її розмір, був встановлений та підтверджений локальним кошторисом та звітом про оцінку майна, складеними уповноваженою на це особою, а тому суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивачів в частини стягнення з відповідачів матеріальної шкоди підлягають задоволенню в сумі 7498 грн. Також суд вважає обґрунтованими вимоги позивачів про стягнення з відповідачів витрати, які вони понесли у зв'язку із проведенням оцінки у сумі 800 грн., що підтверджується договором, укладеним між [PERSON] та ПП «АСС-А» від 05.09.2016 року №05-09/2016 (а.с.8-9). Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом справи належать: витрати на правову допомогу; витрати сторін та їх представників, що пов'язані з явкою до суду; витрати, пов'язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, пов'язані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача. Згідно ч.3 ст.6 ЗУ «Про судовий збір» за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру. Виходячи з цього, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне стягнути з відповідачів на користь позивачів судові витрати в розмірі 1378 грн. 00 коп.(а.с.2), сплачені за ставками для позову майнового характеру, оскільки їх сплата підтверджуються матеріалами справи. Разом з тим, суд вважає безпідставними вимоги позивачів щодо стягнення з відповідачів 13 грн. 78 коп., які вони сплатили як послуги банку при оплаті судового збору, оскільки вказаний вид витрат до переліку, передбаченому у ст. 79 ЦПК не відноситься. Щодо вимоги позивачів про стягнення з відповідачів витрат, понесених ними за складання позовної заяви та консультацій, що дорівнює 700 грн., то суд зазначає наступне. Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», від 20.12.2011року, передбачено, що розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах , в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено рішення, іншою стороною, не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні. З матеріалів справи не вбачається, що позивачі користувались послугами представника в судовому засіданні, а стягнення сум за складання позовної заяви та консультації до звернення до суду законом не передбачено. Тому в цій частині вимог суд відмовляє. На підставі викладеного,

Outcome: partial