Jurisdiction: civil
Date: 2021-03-30 00:00:00

У березні 2020 року [PERSON] звернулась в суд з позовом до Солом`янського районного відділу Державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про зняття арешту. Свої вимоги мотивує тим, що 09 лютого 2011 року Солом`янським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з неї на користь АЕК «Київенерго» заборгованості в сумі 5028 гривень 72 копійки. 15 квітня 2011 року старшим державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та про арешт всього майна боржника. 22 червня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та зазначено про можливість повторного його пред`явлення до виконання до 22 червня 2014 року. Зазначає, що вона сплатила борг у сумі 5028 гривень 72 копійки, проте квитанція у неї не збереглась. Згідно інформації з реєстру виконавчих дій стягувач повторно судовий наказ до виконання не пред`являв. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до реєстру внесено запис про заборону на нерухоме майно на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 25867586 від 15 квітня 2011 року. 27 грудня 2019 року її представник звернулась до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про зняття арешту з майна. Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві 05 березня 2020 року листом повідомив її про те, що матеріали виконавчого провадження відсутні, оскільки були знищені через закінчення строку його зберігання. Просить суд ухвалити рішення, яким зняти арешт з усього майна, що їй належить, накладений постановою старшого державного виконавця ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 15 квітня 2011 року у виконавчому провадженні № 25867586. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 30 березня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач копію позову з додатками отримав (а.с. 23), відзив на позовну заяву на підставі ст. 178 ЦПК України до суду поданий не був. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 09 лютого 2011 року Солом`янським районним судом м. Києва видано судовий наказ про стягнення з [PERSON] на користь АЕК «Київенерго» заборгованості в сумі 5028 гривень 72 копійки. 15 квітня 2011 року старшим державним виконавцем ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві винесена постанова про відкриття виконавчого провадження та про арешт всього майна боржника (а.с. 8). 22 червня 2011 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу та зазначено про можливість повторного його пред`явлення до виконання до 22 червня 2014 року (а.с. 9). З позову вбачається, що [PERSON] сплатила борг у сумі 5028 гривень 72 копійки, проте квитанція у неї не збереглась. Згідно інформації з реєстру виконавчих дій стягувач повторно судовий наказ до виконання не пред`являв. Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна до реєстру внесено запис про заборону на нерухоме майно на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження № 25867586 від 15 квітня 2011 року (а.с. 10). 27 грудня 2019 року представник позивача звернулась до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві із заявою про зняття арешту з майна (а.с. 11). Солом`янський районний відділ державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві 05 березня 2020 року листом повідомив представника позивача про те, що матеріали виконавчого провадження відсутні, оскільки були знищені через закінчення строку його зберігання (а.с. 12). Згідно з частинами 1, 2 ст. 40 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Позивач звернулась до Солом`янського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві з заявою про зняття арешту, проте листом від 05 березня 2020 року відділом повідомлене про відсутність правових підстав для задоволення заяви (а.с. 12). Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обов`язковою. Інформація про права на нерухоме майно та їх обтяження підлягає внесенню до Державного реєстру прав. Згідно з ч. 5 цієї статті державна реєстрація прав є публічною, проводиться органом державної реєстрації прав, який зобов`язаний надавати інформацію про зареєстровані права та їх обтяження в порядку, встановленому цим Законом. Державна реєстрація прав та їх обтяжень проводиться в порядку черговості надходження заяв. Аналогічні положення містяться і в Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127. У ст. 319 ЦК України зазначено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. У ч. 1 ст. 321 ЦК України вказано, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Наведе свідчить про те, що позивач має право на звернення до суду з позовом для усунення свого порушеного права, оскільки безпідставне обтяження її майна створює перешкоди в його використанні, зокрема, неможливості розпорядитись ним. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню.

Outcome: approved