Jurisdiction: civil
Date: 2016-01-27 00:00:00

у вересні 2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що з відповідачем перебуває у зареєстрованому шлюбі з 14.08.1996 року. Від шлюбу неповнолітніх дітей немає. Спільне життя з відповідачем не склалося, шлюбні відносини не підтримують та спільне господарство не ведуть. У зв'язку з наведеним позивач просить суд шлюб, укладений між ним та відповідачем, розірвати. У судове засідання позивач не зявився, був належним чином повідомленим про день та час розгляду справу. Ним направлено до суду заяву, в якій просить він справу розглядати за його відсутності, примирення з відповідачем не відбулося, наполягає на розірванні шлюбу. Окрім цього, вважає, що відповідач зловживає своїми правами, умисно затягуючи розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні 08.12.2015 року позов не визнала, просила суд надати строк для примирення для врегулювання сімейних відносин. В подальшому, 11.01.2016 року відповідач [PERSON] в судове засіданні не зявилася, направивши до суду заяву про відкладення розгляду справи, посилаючись на виїзд в інший регіон на лікування. Проте, підтверджуючих даних суду надано не було. В судове засідання 28.01.2016 року відповідач [PERSON] повторно не зявилася, направила до суду заяву про відкладення розгляду справи у звязку з виїздом на семінар до м.Київ. Приймаючи до уваги обставини справи, факт надання судом сторонам строку на примирення, суд приходить до висновку, що відповідач не надала поважних причин щодо неявки у судові засідання, умисно затягує розгляд справи, а тому суд приходить до висновку про розгляд справи за її відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: 14.08.1996 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб, про що Центральним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції зроблено актовий запис № 1066. Даний факт підтверджується свідоцтвом про шлюб серії І-КЕ № 126956, виданого 16.12.2014 року. Від даного шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно ст. 24 цього Кодексу - шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Неявки відповідача та подачу заяв про відкладення розгляду справи суд розцінює як необґрунтоване затягування та порушення строків розгляду цивільної справи. На адресу суду позивач неодноразово направляв заяви з вимогою розірвати шлюбу, оскільки подальше збереження сімї вважає неможливим. Суд надавав строк на примирення, сторони сімейні відносини не врегулювали, примирення відбулося. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд приходить до висновку про те, що життя між позивачем та відповідачем не склалося, шлюбні відносини вони не підтримують, у наданий судом строк на примирення врегулювання сімейних відносин не відбулося, а отже подальше спільне життя суперечитиме їхнім інтересам. Таким чином, суд вважає за необхідне шлюб, укладений між сторонами, розірвати.

Outcome: approved