Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-19 00:00:00

У вересні 2014 року позивачі звернулися до суду з позовом до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу квартири дійсним. В обґрунтування своїх вимог зазначають те, що 06.07.2000 року між [PERSON], що діяв від свого імені та від імені своєї неповнолітньої на той час доньки [PERSON], та [PERSON] і [PERSON] на Південній товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], про що в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю зроблено запис за № 10656 від 06.07.2000р. та зареєстрований 07.07.2000р. в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації за реєстровим № 5626. Працівники біржі завірили, що подальшого нотаріального посвідчення договір не потребує. [INFO] [PERSON] помер, після його смерті вони не можуть оформити спадщину через те, що договір не посвідчений нотаріально. Оскільки іншим способом вирішити це питання неможливо, з метою реалізації своїх спадкових прав, вони змушені звернутися до суду. Далі зазначили, що зазначений договір купівлі-продажу виконаний обома сторонами. Також зазначили, що чоловік відповідачки [PERSON], який також був продавцем квартири, помер [INFO]. Посилаючись на наведене, просили позов задовольнити. В судовому засіданні позивачі та представник позивачки [PERSON] підтримали позовні вимоги з підстав, викладених в позові, просили їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання не з'явилася, надала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності та визнала позов. Представник третьої особи - в судове засідання не з'явився, був повідомлений належним чином. Вислухавши пояснення позивачів, представника позивача, дослідивши докази, надані сторонами, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 19.06.1998 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON], [INFO], що також є позивачем у справі. 06.07.2000 року між [PERSON], що діяв від свого імені та від імені своєї неповнолітньої на той час доньки [PERSON], та відповідачами [PERSON] і [PERSON] на Південній товарній біржі було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS], про що в Журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю зроблено запис за № 10656 від 06.07.2000р. 07.07.2000 р. право власності на зазначену квартиру було зареєстровано в Миколаївському міжміському бюро технічної інвентаризації на ім'я [PERSON] та [PERSON] та зроблений відповідний запис за реєстровим № 5626. Судом встановлено, що договір виконаний сторонами в повному обсязі: [PERSON] сплатив продавцям оговорену вартість квартири, вселився в неї, зареєструвався там, а відповідачі отримали оплату, звільнили квартиру від побутового майна та здійснили виселення та зняття з реєстрації з неї. [INFO] помер [PERSON], а [INFO] помер [PERSON], тому іншого захисту своїх прав, ніж звернення до суду, позивачі не мають. Згідно з вимогами ст. 227 ЦК УРСР (в ред. ЦК 1963р.), що діяв на момент укладення договору, договір купівлі-продажу квартири повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин, недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору. Відповідно до ст.47 ЦК УРСР (в ред.1963р.) недодержання у випадках, зазначених в законі, нотаріальної форми угоди, тягне за собою її недійсність. Ст.128 ЦК УРСР передбачає, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі. Відповідно до ст.657 ЦК України в редакції ЦК 2003 р. договір купівлі-продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлого будинку (квартири) чи іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із пунктів 3, 4 ст.334 ЦК України вбачається, що право власності на майно за договором, який підлягає нотаріальному посвідченню, виникає у набувача з моменту такого посвідчення або з моменту набрання законної сили рішення суду про визнання договору, не посвідченого нотаріально, дійсним. Оскільки відносини виникли до набрання чинності ЦК України (в ред. 2003р.), то відповідно до п.п.1,4 заключних та перехідних положень ЦК України 2003р. необхідно керуватися нормами ЦК УРСР (в ред.1963р.) Таким чином, суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Outcome: approved