Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-07 00:00:00

у вересні 2015р. ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 7900 доларів США, пеню за прострочення зобов'язань - 1 134 282,00 доларів США, 3% річних - 4667,93 доларів США, що станом на 18.05.2015 року в сумі складає 1 146 849,93 доларів США, Зазначав, що 06 вересня 1994 року між АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідачу наданий кредит у розмірі 8000 доларів США 00 центів., строком до 28.04.1995 року Згідно з п. 1.3. Кредитного договору, відповідач зобов'язався сплачувати за користування кредитом 20 % річних, в порядку та на умовах, визначених укладеним договором. Відповідно до п. 2.2. Кредитного договору позичальник - [PERSON] зобов'язався повернути кредит в зазначений строк з виплатою процентів 28.04.1995 року між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та відповідачем було укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою строк кредиту пролонговано до 05.09.1995 року, включно та збільшено суму кредиту до 8000,00 доларів США. Посилаються на те, що банк належним чином виконав умови кредитного договору, надав позичальнику суму кредиту у розмірі 8 000,00 доларів США, а позичальник отримавши та користуючись кредитними коштами свої зобов'язання за договором не виконує, не повертає суму кредиту та не сплачує проценти за користування ним. В наслідок чого утворилась заборгованість яка станом на 18.05.2015 року становить суму в розмірі 1 146 849 доларів США 93 центи, Вказали про те, що AT «БРОКБІЗНЕСБАНК» пропустив строк позовної давності у даному спорі з поважних причин. На обґрунтування поважності причини пропуску строку позовної давності, зазначили, що Постановою Правління Національного банку України № 339 від 10 червня 2014 р. відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства БРОКБІЗНЕСБАНК». Відповідно до Рішення Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 45 від 11.06.2014 p., призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «БРОКБІЗНЕСБАНК» - [PERSON]. Відповідно до рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб №103 від 25.05.2015 року продовжено строк здійснення процедури ліквідації AT «БРОКБІЗНЕСБАНК» проком на один рік до 10.06.2016 включно. В зв'язку з тим, що лише у серпні 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію AT «БРОКБІЗНЕСБАНК», виявлена прострочена заборгованість у [PERSON], вони у вересні 2015 року звернулись до суду, просять стягнути за період з 06.09.1994 року по 18.05.2015 рік існуючу заборгованість зі штрафними нарахуваннями на їх користь. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов в повному обсязі з підстав викладених в позові, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся судом у встановленому ст.ст. 74, 76 ЦПК України порядку. Судові повістки повернулись до суду без вручення адресату у зв'язку із закінченням терміну зберігання. З урахуванням думки представника позивача, який не заперечував проти заочного розгляду справи, вповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалив постановити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 06 вересня 1994 року між АБ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] укладено Кредитний договір № б/н, відповідно до якого відповідачу наданий кредит у розмірі 8000 доларів США, строком дії до 28.04.1995 року. У відповідності до умов Кредитного договору, відповідач зобов'язався сплачувати відсотки за користування кредитом в розмірі 20% річних, та повернути кредит в зазначений строк з виплатою процентів. 28.04.1995 року між ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» та [PERSON] укладено додаткову угоду до кредитного договору, якою строк кредиту пролонговано до 05.09.1995 року, включно та збільшено суму кредиту до 8000,00 доларів США. Таким чином, судом встановлено, що кредит наданий на умовах повернення, строковості та платності строком дії до 28.04.1995 року, в подальшому строк подовжено до 05.09.1995 року. Відповідач не виконав покладені на нього обов'язки, встановлені договором, кошти не повернув. Відповідно до Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р., до правовідносин сторін, застосовуються положення ЦК УРСР 1963 року, в т.ч. щодо позовної давності. Згідно ст.71 ЦК УРСР (1963р.), загальний строк для захисту права за позовом особи, право якої порушено (позовна давність), встановлюється в три роки. Вимога про захист порушеного права приймається до розгляду судом, арбітражем або третейським судом незалежно від закінчення строку позовної давності (ст.74 ЦК УРСР (1963р.). Згідно ст.75 ЦК УРСР (1963р.), позовна давність застосовується судом, арбітражем або третейським судом незалежно від заяви сторін. Відповідно ст.76 ЦК УРСР (1963р.), перебіг строку позовної давності починається з дня виникнення права на позов. Право на позов виникає з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свого права. Винятки з цього правила, а також підстави зупинення і перериву перебігу строків позовної давності встановлюються законодавством Союзу РСР і статтями 78 і 79 цього Кодексу (відповідн зупинення перебігу строків позовної давності; перерив перебігу строків позовної давності). Згідно ст.80 ЦК УРСР (1963р.), наслідки закінчення строку позовної давності Закінчення строку позовної давності до пред'явлення позову є підставою для відмови в позові. Якщо суд, арбітраж або третейський суд визнає поважною причину пропуску строку позовної давності, порушене право підлягає захистові. Т.ч. причини пропуску строку позовної давності є предметом доказування під час судового розгляду й підлягають установленню при ухваленні рішення. В судовому засіданні встановлено, що строк виконання зобовязань по укладеному сторонами договору кредиту, сплинув у вересні 1995 року, саме з цього часу у позивача виникло право вимоги до відповідача про стягнення заборгованості за договором кредиту, проте ПАТ «БРОКБІЗНЕСБАНК» звернувся в суд з позовом лише 04.09.2015 року, тобто майже через сім років після спливу строку позовної давності. При цьому доводи представника позивача в обґрунтування поважності причин пропуску вказаного строку, в з'вязку з тим, що в банку 10.06.2014р. відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації ПАТ БРОКБІЗНЕСБАНК», суд оцінює критично, та приходить до висновку, що строк звернення з даним подовом до суду пропущено позивачем без поважних причин, оскільки поважними причинами пропуску строку позовної давності можуть бути визнані лише такі обставини, які є об'єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, повязані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами. Так як, причина пропуску строку позовної давності не є поважною, інших доказів поважності причин пропуску вказаного строку представником позивача не надано, тому у задоволенні позову належить відмовити. На підставі ст. ст. 71, 74-76, 80 ЦК УРСР (1963р.), Прикінцевих та перехідних положень ЦК України 2003р.,

Outcome: dismissed