Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-02 00:00:00

\~\~ У березні 2018 року [PERSON]\~ звернулася до суду з позовною заявою до [PERSON] в якій просила\~ змінити розмір аліментів стягнутих з [PERSON] згідно рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.11.2011 року по справі №2-1004/11 та стягнути з відповідача [PERSON], [INFO] аліменти на користь [PERSON], [INFO] на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 30.06.2029 року. Свої вимоги обґрунтовує тим, що з відповідачем по справі вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30.10.2010 року, який 12.04.2011 року розірвано. [PERSON] є батьком неповнолітнього [PERSON], [INFO]. Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.11.2011 року по справі № 2-1004/11 стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина\~ [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн, щомісячно, починаючи з 23.09.2011 року до його повноліття, тобто до 30.06.2029 року. На теперішній час сума аліментів є недостатньою для матеріального утримання дитини, так як в силу свого віку дитина природньо потребує більших витрат на матеріальне забезпечення, розвиток, освіту та інше, що тягне і відповідну зміну матеріального становища. Крім того, з часу присудження аліментів істотно зріс і прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, в звязку із чим виникла потреба звернутись до суду з позовною заявою про зміну розміру аліментів. В судове \~засідання позивач [PERSON] \~не зявилася, \~надала суду заяву з проханням розглянути справу у її відсутність та наполягала на зміну розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO].( а.с.17). Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився,\~\~\~надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутність та про зміну розміру аліментів на утримання сина [PERSON], [INFO] згоден у повному обсязі. \~( а.с.19) У звязку з неявкою в судове засідання учасників справи, від яких надійшли клопотання про розгляд справи за їх відсутності, що відповідає положенням ч. 3 ст. 211 ЦПК України, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України\~позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. \~У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як розяснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без зясування і дослідження інших обставин справи. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом\~\~встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 30.10.2010 року, який був розірваний 12.04.2011 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, серії І-ЖД № 096746 (а.с.18) Від шлюбу мають неповнолітнього сина: [PERSON], [INFO], батьком якого є відповідач [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області 28.07.2011року, актовий запис №187 (а.с.3). Рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від\~ 22.11.2011 року по справі № 2-1004/11 стягнуто з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина\~ [PERSON], [INFO], в розмірі 500 грн., щомісячно, починаючи з 23.09.2011 року до його повноліття, тобто до 30.06.2029 року. ( а.с.4) Ухвалою Роздільнянського району Одеської області від 14.12.2011 року було виправлено описку в Рішенні Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.11.2011 року по справі № 2-1004/11, а саме в усіх записах мотивувальної та резолютивної частинах прізвище сина «Бичек» вважати вірним «Янушевич».( а.с.5) Також судом встановлено, що сторони живуть окремо, син проживає з матірю\~ та знаходиться на її утриманні. Відповідно до ч.2\~ст. 51 Конституції України\~батьки зобовязані утримувати дітей до їх повноліття. Сімя, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою ( ч.3\~ст.51 Конституції України\~). Згідно з ч. 2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини (ч. 2 ст. 6 Конвенції про права дитини). Частиною 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована\~Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року) визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до\~статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Одним із способів захисту прав неповнолітньої дитини щодо належного матеріального забезпечення є законодавчо передбачена можливість зміни визначеного рішенням суду розміру аліментів залежно від зміни певних життєвих обставин. Зокрема, відповідно до\~ст.192 Сімейного кодексу України \~розмір аліментів, визначений за рішенням суду, або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено\~ або збільшено за рішенням суду за\~ позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось з них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як передбачено п. 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року за № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відповідно до\~ст.192 СК, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров'я когось із них. Згідно ч.1 ст. 273 СК України якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, викладеної в постанові від 05.02.2014 року у справі № 6-143цс13, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження, а тому у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки\~\~ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст.182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст.183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст.184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі» тощо). Таким чином, суд приходить до висновку, що право вимагати зміни розміру аліментів та способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим їх здійсненням. За змістом\~ст.180 СК України\~батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 182 ч.1 СК України передбачено, що при визначені розміру аліментів, суд враховує: - стан здоров'я та матеріальне становище дитини; - стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до частини 3\~ст.181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до частини 2\~ст.182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Частиною 5\~ст.183 СК України, визначений розмір аліментів із розрахунку: на одну дитину\~однієї чверті, на двох дітей\~однієї третини, на трьох і більше дітей\~половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до\~ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2018 рік», встановлено з 01.01.2018 року прожитковий мінімум дітей віком з 6 років до 18 років - 1860 грн. Згідно ч.1\~ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум»\~прожитковий мінімум\~це вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров'я набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Прожитковий мінімум визначається нормативним методом у розрахунку на місяць на одну особу, а також окремо для тих, хто відноситься до основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років; дітей віком від 6 до 18 років. Згідно ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Таким чином на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на утримання дитини (забезпечення умов життя) також мають бути однаковими. Відповідач [PERSON] \~ сплачує аліменти у розмірі 500 грн., що не в повній мірі відповідає вимогам\~Сімейного кодексу України. Таким чином, враховуючи майновий та сімейний стан відповідача, мінімальний розмір аліментів відповідно до прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за\~Законом України «Про Державний бюджет України на 2018 рік», рівень життя станом на 2018 рік суттєво різниться з рівнем життя 2011 року,тому\~ є підстави для збільшення визначених рішенням Роздільнянського\~ районного суду від 22.11.2011 року аліментів, суд вважає можливим змінити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, стягнувши з [PERSON], [INFO], аліменти на користь [PERSON], [INFO] на утримання сина - [PERSON], [INFO] в розмірі 1/4 від усіх доходів відповідача щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення [PERSON] повноліття, тобто до 30.06.2029 року. Згідно з п.23\~Постанови Пленуму ВСУ від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів у новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили. При цьому, аліменти у зміненому розмірі стягуються з дня набрання чинності рішенням суду. Положеннями\~ст. 133 ЦПК України встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. У відповідності зі ст.\~ 141 ЦПК України також підлягає стягненню на користь держави з відповідача судовий збір\~ в розмірі 704,80 грн.\~\~\~ На підставі викладеного та

Outcome: approved