Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-10 00:00:00

У березні 2015 р. позивач звернувся до суду з позовом, просить стягнути з відповідача суму заборгованості та судові витрати по справі, посилаючись на ті підстави, що 14.06.2011 р. між сторонами було укладено кредитний договір № б/н згідно якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцем терміном повернення, що відповідає строку картки. Представник позивача у судове засідання у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, однак зазначив у позовній заяві проте, що у разі його неявки, просить слухати справу у його відсутності, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Представник відповідача у судовому засіданні проти позовних вимог заперечував у повному обсязі, просив відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що ним відповідно до довідки від 11.09.2015 р. повністю виконано всі зобов'язання перед позивачем, відповідно до вищезазначеного кредитного договору (а.с.58). Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1, 3 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Як встановлено в судовому засіданні, 14.06.2011 р. між сторонами було укладено кредитний договір № б/н. згідно якого відповідач отримав кредитний ліміт у розмірі 8000 грн. 00 коп. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом розмірі 36.00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцем терміном повернення, що відповідає строку картки (а.с.5-30). Як зазначано у позовні заяві у зв'язку із неналежним виконанням відповідачем своїх зобов'язань по кредитному договору № б/н від 14.06.2011 р. у нього утворилася заборгованість станом на 31.01.2015 р. у розмірі 14190 грн. 88 коп., яка складається з: 7976 грн. 46 коп. заборгованість за кредитом; 4416 грн. 67 коп. заборгованість по процентам за користування кредитом; 645 грн. 80 коп. заборгованість за пенею та комісією, а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 умов та правил надання банківських послуг: 500 грн. 00 коп. штраф (фіксована частина); 651 грн. 95 коп. штраф (процентна складова). Як встановлено у судовому засіданні відповідачем перед позивачем було погашено заборгованість по кредитному договорі № б/н від 14.06.2011 р. станом на 11.09.2015 р. (а.с.57). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Оскільки відповідач свої зобов'язання по поверненню кредиту виконав у повному обсязі суд прийшов до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити частково. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: partial