Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-20 00:00:00

У березні 2015 року до Василівського районного суду Запорізької області звернувся [PERSON] із позовом до СТ «Таврія». У позовній заяві зазначено, що СТ «Таврія» створено в 1985 році на підприємстві АвтоЗА3 для задоволення потреб працівників підприємства та організації садівництва. 3а власні кошти членів Товариства створювалась інфраструктура лінії водопроводу, лінії електропередач, огорожа по периметру садівничого товариства та інші об`єкти. З часом частина земельних ділянок була зруйнована зсувом, частина покинута своїми власниками. [PERSON] є власником земельних ділянок №№46 та 61, які знаходяться в СТ «Таврія», а ділянкою №60 володіє його дружина [PERSON] З 2005 року по 2010 рік [PERSON] виконував обов'язки голови правління СТ «Таврія». З 2013 року головою правління був обраний [PERSON] З метою усунення протиріч та недопущення конфліктів, [PERSON] неодноразово звертався до голови правління із запитами щодо управління та витрачання коштів товариства, однак його звернення залишені без відповіді. Крім того, голова правління відключив садовий будинок позивача від електромережі та від водогону. Внаслідок обмеження прав позивача на інформацію, ненадання відповіді на його чисельні звернення, обмеження в праві користуватися інфраструктурою позивачеві було завдано моральної шкоди, яку він оцінює у 6000 грн. [PERSON] просить суд зобов'язати СТ «Таврія» відновити постачання електроенергії шляхом підключення до електромережі, та водопостачання шляхом підключення до водогону. Стягнути з СТ «Таврія» на користь [PERSON] відшкодування моральної шкоду в розмірі 6000 грн. Позивач [PERSON] у судовому засіданні свій позов підтримав, уточнив позовні вимоги та суду пояснив, що з 80-х років минулого століття він був членом СТ «Таврія», певний час очолював товариство. Є власником приватизованих земельних ділянок №№46 та 61, які ним не використовуються, постілки пошкоджені зсувом. Його дружина [PERSON] є власником приватизованої ділянки №60, на якій вони побудували будинок, однак правовстановлюючі документи на будинок відсутні. Відключено від водо- та електромережі було земельну ділянку №60 та побудований на ній будинок. Вважає дії відповідача з цього приводу неправомірними. Він дійсно не платить членські внески з 2009 року, однак СТ «Таврія» має заборгованість по оплаті за час перебування ним головою товариства. Вважає дії нинішнього керівництва СТ «Таврія» неправомірними, голова товариства не відповідає на його звернення. Просить суд зобов`язати відповідача відновити водо- та електропостачання земельної ділянки №60 та побудованого на ній будинку. Стягнути відшкодування моральної шкоди у розмірі 6000 грн. Голова СТ «Таврія» [PERSON], який є представником відповідача та третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, проти позову заперечує та суду пояснив, що земельна ділянка №60, розташована в СТ «Таврія», приватизована та є власністю дружини [PERSON] [PERSON], яка не є членом товариства, та фактично не буває на ділянці. Позивач [PERSON] не обробляє свої земельні ділянки та господарює на ділянці дружини. [PERSON] роками відмовлявся сплачувати членські внески, тому був виключений з членів товариства. У випадку звернення, позивачеві надавалася необхідна інформація, однак він самоусунувся від участі у товаристві, не платить внески, не визнає рішення правління та загальних зборів. СТ «Таврія» не заподіювало позивачеві моральну шкоду та відсутні підстави для під`єднання до системи водо- та електропостачання земельної ділянки №60, що належить дружині позивача. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що дана позовна заява не підлягає задоволенню виходячи з наступних підстав: Частиною 1 статті 11 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно вимог ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 ст.61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що з 1987 року позивач [PERSON] був членом СТ «Таврія». Відповідно до п.2) ч.1, ч.2 ст.3 Закону України «Про громадські об`єднання», громадські об`єднання утворюються і діють на принципі самоврядності. Самоврядність передбачає право членів (учасників) громадського об`єднання самостійно здійснювати управління діяльністю громадського об`єднання відповідно до його мети (цілей). Відповідно до п.3) та п.4) ч.1 ст.11 Закону України «Про громадські об`єднання», статут громадського об`єднання має містити відомості про порядок набуття і припинення членства (участі) у громадському об`єднанні, права та обовязки його членів (учасників). Повноваження керівника, вищого органу управління, інших органів управління громадського об`єднання, порядок їх формування та зміни складу, термін повноважень. Відповідно до п.1.4 Статуту СТ «Таврія», затвердженого загальними зборами членів товариства «Таврія» від 11 квітня 2003 року, зареєстрованого розпорядженням голови Василівської райдержадміністрації Запорізької області №270 від 25 квітня 2003 року, товариство створене і зареєстроване в 1985 році, здійснює свою діяльність на земельній ділянці, наданій у безстрокове користування для організації колективного саду рішенням Василівської районної Ради народних депутатів №316 від 14 листопада 1985 року, загальною площею 7.45 га, розташованої: квартал №25 Василівського лісгоспу с. Камянське Василівського району Запорізької області. Згідно п.п.2.5.8 п.2.5 Статуту СТ «Таврія», член Товариства може бути виключений із членів Товариства у випадку систематичної несплати членських та інших внесків на протязі одного і більше років. Згідно п.3.1 Статуту СТ «Таврія», спільною власністю Товариства є належні йому електромережі, водопостачальні споруди, огорожі, господарчій двір, шляхи та інше, придбані або створені за рахунок коштів Товариства чи спільної діяльності членів Товариства, а також приватизовані Товариством землі загального користування. Спільна власність Товариства знаходиться в його повному володінні, користуванні і розпорядженні. Відповідно до п.3.3 Статуту СТ «Таврія», приватизована земельна ділянка є власністю члена Товариства і знаходиться в його повному володінні, користуванні і розпорядженні. Сторони визнали, що [PERSON] з 2009 року не сплачував членські внески. У відповідності до вказаного п.п.2.5.8 п.2.5 Статуту, рішенням загальних зборів СТ «Таврія» від 27 квітня 2013 року [PERSON] виключений з членів СТ «Таврія», що підтверджується відповідним протоколом загальних зборів. Дружина позивача [PERSON] [PERSON], не є членом СТ «Таврія» Сторони визнають, що земельна ділянка №60, розташована у СТ «Таврія», перебуває у власності [PERSON], яка набула її у власність внаслідок приватизації. Як вбачається зі змісту глави 8 СК України, земельна ділянка, набута внаслідок безоплатної її передачі одному з подружжя, у тому числі приватизації, не є спільною сумісною власністю подружжя. [PERSON] не зверталася до суду із позовом щодо забезпечення водопостачанням та електроенергією належної їй земельної ділянки №60 у СТ «Таврія». Позивач [PERSON] не надав суду доказів, що він є власником іншого нерухомого майна на ділянці №60. Позивач [PERSON] не надав суду доказів, що відповідачем порушено Закон України «Про інформацію» та заподіяно йому моральну шкоду у розмірі 6000 грн. Виходячи з викладеного вище, приймаючи до уваги, що позивач [PERSON] не є власником земельної ділянки №60 у СТ «Таврія», не є членом Товариства, а належні Товариству електромережі, водопостачальні споруди є його спільною власністю, позовні вимоги [PERSON] про під`єднання до системи водо- та електропостачання земельної ділянки №60, що належить дружині, та побудованого на ній будинку, суд визнає необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Також суд відмовляє у стягненні на користь [PERSON] моральної шкоди у сумі 6000 грн., постільки суду не надано доказів, що СТ «Таврія» заподіяло йому таку шкоду.

Outcome: dismissed