Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-27 00:00:00

У вересні 2017 року Шаргородська районна державна адміністрація Вінницької області, як орган опіки та піклування звернулася до суду із позовом, в інтересах дитини [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину. У позові зазначено, що [INFO] року [PERSON] народила дочку [PERSON], державна реєстрація народження якої проведена відповідно до ч. 1 ст. 135 Сімейного кодексу України (далі - СК України). 07 березня 2017 року малолітня [PERSON] поступила до КП «Жмеринський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей», де перебуває і на теперішній час. [PERSON] ніде не працює, власного житла не має, зловживає алкогольними напоями. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської райдержадміністрації від 02 березня 2017 року № 17 сім'ю [PERSON] було взято під соціальний супровід. Рішенням комісії з питань прав дитини райдержадміністрації від 15 червня 2017 року № 38 вирішено припинити соціальний супровід сім'ї із негативним результатом достроково, через відсутність соціальних послуг. За місцем проживання [PERSON] зарекомендувала себе з негативної сторони, зловживає алкогольними напоями. Проживає [PERSON] в будинку, який відрізаний від електромережі, в кімнатах брудно, продукти харчування в мінімальній кількості. Згідно з висновком органу опіки та піклування Шаргородської райдержадміністрації від 19 вересня 2017 року № 01.1-38/2641, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] відносно її малолітньої дитини [PERSON], [INFO]. Посилаючись на зазначене вище, а також на те, що [PERSON] вихованням дитини не займається, матеріально не допомагає, життям та здоров'ям дитини не цікавиться, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, Шаргородська райдержадміністрація просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO], передати дитину органу опіки та піклування для вирішення питання про подальше влаштування та стягнути аліменти на її утримання в розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Представник позивача - Шаргородської районної державної адміністрації [PERSON] позов підтримала, посилаючись на обставини, зазначені у позовній заяві. Зазначила, що оскільки відповідач ухиляється від виконання своїх обов'язків по вихованню доньки, то згідно з пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України є підстави позбавити її батьківських прав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги визнала. Пояснила, зокрема, що у неї відсутні кошти для утримання дитини, власного житла не має, просила позбавити її батьківських прав. Розглянувши подані документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, показання свідка, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позивача, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд установив наступні обставини. [PERSON], [INFO], є матір'ю малолітньої доньки [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] Із повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, вбачається, що відомості про батька дитини внесені за вказівкою матері, відповідно до ст. 135 СК України (а.с. 11, 12). Наказом служби у справах дітей Шаргородської районної державної адміністрації від 21 лютого 2017 року № 013 малолітню [PERSON] взято на облік, як таку, що перебуває у складних життєвих обставинах (а.с. 13). Згідно з рішенням комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської районної державної адміністрації від 02 березня 2016 року № 9 сім'ю [PERSON] взято під соціальний супровід (а.с. 39, 40). Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Шаргородської районної державної адміністрації від 15 червня 2017 року № 38 припинено соціальний супровід сім'ї [PERSON], у зв'язку із тим, що [PERSON] не змінила способу життя, не виконувала план соціального супроводу, довівши, що вона не бажає виправлятися (а.с. 41, 42). У листах від 07 березня 2017 року № 46 та від 29 червня 2017 року № 139 директор Комунального закладу «Жмеринський оласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей» [PERSON] зазначає, що [PERSON] поступила в заклад 07 березня 2017 року, де і перебуває на цей час. Мати, [PERSON] жодного разу до дитини не навідувалась, не цікавилась її життям та здоров'ям (а.с. 15, 16). Наказом головного спеціаліста служби у справах дітей від 21 лютого 2017 року № 013, малолітню дитину [PERSON] було поставлено на облік як дитину, що опинилася в складних життєвих обставинах (а.с. 13). Згідно з довідкою Носиківської сільської ради Шаргородського району Вінницької області від 01 серпня 2017 року № 633, [PERSON] зареєстрована та періодично проживає у [ADDRESS] У довідці-характеристиці від 01 березня 2017 року № 337, виданої Перепільчинецькою сільською радою Шаргородського району Вінницької області зазначено, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із співмешканцем [PERSON]. [PERSON] належного догляду за дитиною не здійснює, ніде не працює, коштів на проживання не має, схильна до вживання алкоголю. (а.с. 18). Відповідно до рішення від 31 серпня 2017 року № 54, комісія з питань захисту прав дитини Шаргородської районної державної адміністраціївважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON]відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 48-51). Згідно з висновком від 11 вересня 2017 року № 01.1-38/2641, орган опіки та піклування Шаргородської районної державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON]відносно її малолітньої доньки [PERSON], [INFO] (а.с. 52-56). Допитана у судовому засіданні. як свідок - [PERSON] показала суду, що їй відомо, що [PERSON] не виконує своїх батьківських обов'язків по відношенню до доньки [PERSON]. Установленим судом обставинам відповідають сімейні правовідносини, що регулюються, зокрема, Конвенцією про права дитини та СК України. Так, згідно зі ст. 19 Конвенції про права дитини держави - учасниці зобов'язані вживати усіх необхідних законодавчих та інших заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження або експлуатації з боку батьків чи будь-якої іншої особи. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов'язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов'язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов'язку батьківського піклування щодо неї. Статтею 152 СК України встановлено, що право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою державного контролю, що встановлена законом. Дитина має право противитися неналежному виконанню батьками своїх обов'язків щодо неї. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов'язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно зі ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов'язаний брати участь у її вихованні. Пунктом 2 ч. 1 ст. 164 СК України передбачено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у пункті 16 постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками. У пункті 49 рішення від 18 грудня 2008 року Європейського суду з прав людини у справі «Савіни проти України» (заява №39948/06) зазначено, що Суд також повторює, що, хоча національним органам надається певна свобода розсуду у вирішенні питань щодо встановлення державної опіки над дитиною, вони повинні враховувати, що розірвання сімейних зв'язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин (див., наприклад, справу «Ньяоре проти Франції» (Gnahore v. France), № 40031/98, п. 59, ECHR 2000-IX). Отже, відповідне рішення має підкріплюватися достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини, і саме держава-відповідач повинна переконатися в тому, що було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини (див., наприклад, справу «Скоццарі та Дж'юнта проти Італії» (Scozzari & Giunta v. Italy), [GC], №№ 39221/98 і 41963/98, п. 148, ЄСПЛ 2000-VIII). Відповідно до статей 10, 57-60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана за допомогою належних та допустимих доказів довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Згідно зі статтями 11 та 212 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених сторонами вимог, на підставі доказів, які він оцінює за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, судом встановлено на підставі переконливих доказів, що відповідач свідомо ухиляється від виконання обов'язків по вихованню своєї доньки [PERSON] Отже, оскільки судом установлено, що право малолітньої [PERSON] на належне утримання, виховання, турботу про фізичний та духовний розвиток з боку її матері [PERSON] порушене, то воно підлягає судовому захисту, шляхом позбавлення останньої батьківських прав відносно доньки, а відтак, позовні вимоги слід задовольнити у повному обсязі. Ухвалюючи це рішення, суд враховує, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухвалення цього рішення не позбавляє відповідача права, передбаченого у ст. 169 СК України за певних умов звернутися до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Згідно з ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов'язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Отже, на думку суду, з відповідача слід стягувати аліменти на доньку [PERSON] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від оплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача в дохід держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 640 грн. На підставі вище викладеного,

Outcome: approved