Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-28 00:00:00

у вересні 2018 року [PERSON] звернувся до суду зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що 27.12.2017 між ним та відповідачкою було складено розписку, за умовами якої остання зобовязалася в строк до 01.02.2018 здійснити повернення суми отриманих коштів в розмірі 16\~000 грн. в рахунок позивача. Натомість, повернула лише частину коштів в сумі 6\~997,00 грн. Враховуючи вищевикладене, позивач просить стягнути з відповідачки суму боргу по розписці в розмірі 10\~003,00 грн. та судовий збір у розмірі 704,80 грн. У судовому засіданні 03.12.2018 року позивач позов підтримав, наполягав на його задоволенні з підстав, викладених у позовній заяві, в судове засідання 29.12.2018 року не зявився, надав заяву з проханням розглянути справу за його відсутності та позовні вимоги підтримав. Відповідач в судове засідання не зявилася повторно, про дату та час слухання справи повідомлена належним чином та завчасно (а.с.19,27), причини неявки не повідомила. Виходячи з викладеного суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін. Суд, розглянувши матеріали справи та дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Судом установлено, що 27.12.2017 р. між позивачем та відповідачем був укладений договір позики на суму 16 000 грн., оформлений у вигляді письмової розписки, за умовами якої відповідач взяла у позивача готівкові кошти в сумі 16\~000 грн. на термін один місяць, до першого лютого 2018 року, зобовязалась повернути кошти в строк (а.с. 6). Кошти переведені на рахунок відповідачки в ПАТ КБ ПриватБанк, про що свідчить дублікат квитанції № 50305999743894074461 від 27.12.2017 (а.с. 7). Як убачається з претензії від 10.04.2018, позивач [PERSON] вимагав до 20 квітня 2018 року у [PERSON] повернути позичені кошти в повному обсязі (а.с. 8). Відповідачем було перераховано на користь позивача кошти в сумі 5997,00 грн (а.с.30), а тому заборгованість за договором розписки складає 10003,00 грн. Згідно з ч. 1\~ст.\~1046\~ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно із частиною другою\~статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Відповідно до ч. 1\~ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Відповідно до правового висновку, який міститься в постанові від 18 вересня 2013 р. Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах по справі № 6-63 цс 13, предметом якої був спір про стягнення боргу за договором позики. При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок про те, що письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Договір позики є двостороннім правочином, а також він є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов'язки за договором позики, у тому числі повернення предмета позики або рівної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Таким чином, з огляду на те, що позивачем надано розписку відповідача про отримання в борг коштів в розмірі 16 000 грн., чим підтверджено укладення договору позики та отримання боржником від кредитора вказаної суми, а факт неповернення відповідачем позивачу коштів за правилами ст. 545 ЦК в сумі 10\~003,00 грн стверджується наявністю у позивача оригіналу боргової розписки, суд приходить до висновку про задоволення позову в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, оскільки позов задоволено, а тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 704,80 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved