Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-30 00:00:00

У березні 2020 року позивачка звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. про повернення права власності на майно після розірвання договору довічного утримання, 20.07.2020 року остаточно уточнивши свої позовні вимоги суду пояснила, що 27 вересня 2017 року між позивачкою та [PERSON] було укладено договір довічного утримання. Договір був завірений приватним нотаріусом Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. за реєстровим номером № 2651. Згідно цього договору позивачка передала [PERSON] у власність нерухомість - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Дану нерухомість було заборонено відчужувати. Факт передачі права власності на нерухомість - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] був зареєстрований у Реєстраційній службі Головного управління юстиції у Одеській області. У серпні 2019 року позивачка звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позою заявою про розірвання договору довічного утримання та повернення нерухомості - квартири, розташованої за вищевказаною адресою, а також повернути сторони в первісний стан, проте суд вирішив позовні вимоги задовольнити частково: договір довічного утримання розірвати, а в решті позовних вимого (повернення власності) відмовити. В теперішній час, нерухомість позивачки - квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , знаходиться у незаконній власності [PERSON] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про слухання справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилась, до суду надала заяву про визнання позову, не заперечує проти його задоволення. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Ізмаїльського міського нотаріального округу Одеської області Гнесько В.Г. в судове засідання не з`явилася, про час та місце слухання справи сповіщалася належним чином, причини неявки суду не відомі. У зв`язку із неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 вересня 2017 року між сторонами було укладено договір довічного утримання. У серпні 2019 року позивачка звернулась до Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою про розірвання договору довічного утримання та повернення нерухомості - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а також повернути сторони в первісний стан, позовні вимоги задоволено частково: договір довічного утримання розірвати, а в решті позовних вимого (повернення власності) відмовити.(а.с. 5) Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Статтею 744 ЦК України встановлено, що за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або її частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 755 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов`язків, незалежно від його вини. Правовим наслідком розірвання договору довічного утримання у зв`язку з невиконанням або неналежним виконанням набувачем обов`язків за договором є повернення до відчужувача права власності на майно, яке було ним передане (частина перша статті 756 ЦК України). Згідно з вимогами статті 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Виходячи з наведеного, суд приходить до висновку, щодо задоволення позовних вимог.

Outcome: approved