Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-08 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, у якому просить визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 3,3999 га, що розташована на території Пилиповецької сільської ради, успадковану після смерті батька [PERSON], померлого 29.03.2016 року. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 29.03.2016 року помер її батько, після смерті якого відкрилась спадщина. Вона є спадкоємцем за законом після смерті батька та прийняла спадщину, оскільки на день смерті батька проживала та була зареєстрована разом з ним. При звернені до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну ділянку, у видачі такого свідоцтва позивачу відмовлено, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на земельну ділянку. Враховуючи, що можливості оформити спадщину іншим шляхом немає, позивач просить суд визнати за нею право власності на зазначену земельну ділянку. У судове засідання позивач не прибула, подала письмову заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить розглядати справу у її відсутності. Представник відповідача в судове засідання не прибув, подав заяву в якій просить розгляд справи проводити без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечень не має. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі наявних доказів. Враховуючи неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, зясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є дочкою [PERSON], якому на праві власності належала земельна ділянка з цільовим призначенням для ведення товарного сільського господарського виробництва площею 3,3999 га, яка розташована на території Пилиповецької сільської ради (а.с. 5, 6, 13). 29.03.2016 року [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с.7). Позивач є спадкоємицею всього майна за законом, яка прийняла спадщину, до складу якої входить спірна земельна ділянка (а.с.13-15). Інші спадкоємці за законом [PERSON] та [PERSON], до закінчення шестимісячного строку з дня відкриття спадщини, подали заяви про відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а.с. 9, 10, 22). Постановою державного нотаріуса Новоград-Волинської державної нотаріальної контори від 21.07.2017 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищезазначену земельну ділянку у звязку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа на земельну ділянку (а.с.8). Відповідно до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Однією з таких підстав, відповідно до статті 1217 ЦК України, є спадкування майна за законом. Відповідно до статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців), а право на спадкування виникає у день відкриття спадщини (ч. 3 ст. 1223 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитись від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу за місцем відкриття спадщини. На підставі ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Після чого, відповідно до ст. 1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобовязаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна (ст. 182 цього Кодексу). Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. Відповідно до п. 4.15. ч. 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. За змістом статей 12, 13, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. За таких обставин, враховуючи, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України) та приймаючи до уваги, що позивач є спадкоємцем за законом після смерті свого батька та прийняла спадщину, до складу якої входить земельна ділянка, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами, а тому підлягають задоволенню в повному обсязі.

Outcome: approved