Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-01 00:00:00

у вересні 2016 року позивач звернулась до суду з вказаним позовом. Просить суд стягнути з відповідача аліменти на утримання сина: [PERSON], [INFO] у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня звернення до суду до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач мотивувала тим, що 20 жовтня 2001 року між нею та відповідачем Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського РУЮ у м. Києві зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 796. Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] З 2010 року позивач та відповідач проживають окремо, а 10 січня 2012 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб розірвано. З цього часу відповідач участі у вихованні сина не приймає, коштів на його утримання не надає, та мотивує це тим, що він грошей не має, будь-якої іншої матеріальної допомоги на утримання дитини від відповідача також не має. Позивач зазначає, що відповідач інших дітей, а також інших осіб на утриманні на має. Також позивачем зазначено, що від спільних друзів їй відомо, що відповідач офіційно не працює, а має лише тимчасовий підробіток в різних місцях, тобто його дохід є мінливим, тому позивач просить визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн. Позивач просить суд прийняти до уваги те, що для повноцінного розвитку дитини на даний час, враховуючи ціни на продукти харчування, одяг, ліки, засоби особистої гігієни, а також спортивні гуртки, розмір аліментів у сумі 1500,00 грн. є абсолютно обґрунтованим. Позивач у судове засідання не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, також зазначила, що вимоги своєї позовної заяви підтримує в повному обсязі та просила суд їх задовольнити, проти заочного рішення по справі не заперечує. Відповідач, будучи в установленому законом порядку повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач в судове засідання не з'явилась, про день і місце розгляду справи повідомлена належним чином, заяв про розгляд справи за її відсутності або про причини неявки від відповідача не надходило, що за відсутності заперечень позивача є підставою для ухвалення заочного рішення (ст. 224 ЦПК України). Зважаючи на вищевикладене та відсутність заперечень позивача, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи у відсутності відповідача та ухвалення заочного рішення по справі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, про що 20 жовтня 2001 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Шевченківського РУЮ у м. Києві зроблено актовий запис № 796 Від даного шлюбу мають сина - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). 10 січня 2012 року рішенням Голосіївського районного суду м. Києва шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. (а.с. 10) Частиною 2 ст. 51 Конституції України, яка прийнята 28 червня 1996 року, та ст. 180 СК України від 10 січня 2002 року № 2947-III чітко визначено, що батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. Аліменти є одним із способів виконання батьками обов'язку по утриманню дітей. Їх стягнення не залежить від того, чи знаходяться в шлюбі батьки, розлучені вони або взагалі не перебували в ньому. Аліменти стягуються на користь одного з батьків, з яким проживає дитина, є його власністю і повинні використовуватись за цільовим призначенням, тобто саме на утримання дитини. Як встановлено в ході розгляду справи, дитина сторін перебуває на повному утриманні позивача, в той час як відповідач матеріальну допомогу на її утримання та на її виховання не надає. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов'язок утримувати дитину є рівною мірою обов'язком як матері, так і батька, при чому обов'язком особистим і індивідуальним. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до ч.1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, встановлених ст. 184 цього кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Суд враховує те, що відповідач офіційно не працює, а має лише тимчасовий підробіток в різних місцях, тобто його дохід є мінливим. При визначенні розміру аліментів, суд вважає за необхідне визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня подання позовної заяви, до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів є необхідним і достатнім для забезпечення належного утримання дитини, оскільки рівнозначний обов'язок щодо її утримання ст. 141 СК України покладається також на позивача по справі. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь держави судові витрати в справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved