Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-23 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про визнання права власності в по-рядку спадкування за законом на ? частку спадкового майна, що залишилося після смерті його матері - [PERSON], померлої 30 грудня 2007 року, а саме: житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого в смт.Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області по вул.Богдана Хмельницького, №26, та визнання права власності на ? частку вказаного майна в порядку спадкування за заповітом, складеного на його імя батьком [PERSON], померлим 24 серпня 2014 року, який прийняв у спадщину як спадкоємець за законом першої черги після смерті своєї дружини - [PERSON], але не оформив своїх спадкових прав на це майно. Також просить визнати за ним право на завершення приватизації та одержання державного акта на право власності на земельну ділянку під №155 площею 1,90 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що перебуває у запасі Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, процес приватизації якої почала за життя його мати, але не встигла одержати правовстановлюючий документ на цю земельну ділянку та зареєструвати своє право власності на неї, зазначивши, що в нотаріальному порядку оформити свої права не має можливості, оскільки батьки за життя не отримали правовстановлюючі документа та не зареєстрували своє право власності на нерухоме майно, що є обєктом спадщини. В судовому засіданні позивач свої вимоги підтримав і просив їх задовольнити з підстав, вказаних в позовній заяві. Представники відповідачів в судове засідання не зявились, направивши на адресу суду письмові заяви відсутність заперечень на позов та розгляд справи без їх участі. Вислухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Згідно ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Судом установлено, що батьками [PERSON], [INFO], є [PERSON] і [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про народження позивача серії І-АВ №496618, виданого Комінтер-нівським райЗАГСом Одеської області /а.с.10/. В 1980 році батьками позивача на земельній ділянці, виділеної в 1976 році із земель колгоспу ім.ХХ зїзду КПРС [PERSON] під забудову садиби, на підставі свідоцтва на забудови садиби, виданого згідно рішення виконкому Комінтернівської районної Ради депутатів трудящихся №141 від жовтня 1976 року, збудовано житло-вий будинок з надвірними господарськими будівлями і спорудами в смт.Комінтернівське по вул.Колгоспна, №26. Рішенням виконкому Комінтернівської селищної Ради народних депутатів №50 від 29.07.1986 року затверджено Акт від 28.07.1986 року про прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами в смт.Комінтернівське по вул.Колгоспна, 26, та видано свідоцтво про право особистої власності на цілий житловий будинок №26 по вул.Колгоспна в смт.Комінтернівське на імя [PERSON] /а.с.24-31/. Рішенням виконкому Комінтернівської селищної Ради народних депутатів від 24.09.1996 року №98 вул.Колгоспна в смт.Комінтернівське перейменована на вул.Б.Хмельніцького /а.с.17/. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] померла 30.12.2007 року у віці 66 років /а.с.9/. З копії спадкової справи №380/2012 до майна померлої 30.12.2007 року [PERSON], заведеної 13.12.2012 року державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори за заявою [PERSON] про прий - няття спадщини, убачається, що спадщина фактично була прийнята спадкоємцями за законом першої черги чоловіком померлої, [PERSON], та сином [PERSON], які на день смерті спадкодавця проживали разом з нею та вели спільне господарство. Інші спадкоємці за законом першої черги, дочки померлої: [PERSON], та [PERSON], подали нотаріусу заяви про те, що спадщину, що залишилася після смерті матері, не приймали, на неї не претендують, та до суду для продовження строку для прийняття спадщини звертатися не будуть. 11.03.2015 року [PERSON] одержав свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку нерухомого майна, право власності померлої на яке підтверджувалося правовстановлюючими документами. У видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на ? частку житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташованого в смт.Комінтернівське по вул.Б.Хмельницького, 26, та на ? частку земельної ділянки під №155 площею 1.90 га, за цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що перебуває у запасі Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, спадкоємцю [PERSON] відмовлено, у звязку з тим, що за життя спадкодавець не зареєструвала своє право власності на житловий будинок та не оформила право власності на земельну ділянку. Другий спадкоємець за законом першої черги чоловік померлої [PERSON], спадщину прийняв, але своїх спадкових прав не оформив /а.с.52-77/. Згідно копії свідоцтва про смерть [PERSON] помер 24.08.2014 року у віці 76 років /а.с.8/. За життя [PERSON] склав заповіт, який посвідчено приватним нотаріусом Комінтернівського районного нота-ріального округу [PERSON] 18.03.2013 року, реєстр за №182, на імя [PERSON], якому заповідав належно йому майно, у тому числі, що залишилося в спадщину від дружини, та на імя [PERSON], якому заповідав належну йому на праві власності земельну ділянку сільськогосподарського призначення. З копії матеріалів спадкової справи №340/2014 до майна померлого 24.08.2014 року [PERSON], заведеною Комінтернівською державною нотаріальною конторою 24.09.2014 року за заявами спадкоємців за заповітом [PERSON] та [PERSON] про прийняття спадщини, убачається, що постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 11.03.2015 року [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за заповітом на ? частину житлового будинку з надвірними господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул.Б.Хмельницького, 26 в смт.Комінтернівське та на ? частку земельної ділянки №155 площею 1,90 га для ведення особистого селянського господарства із земель сільськогосподарського призначення, що перебуває у запасі Комінтернівської селищної ради Комінтернівського району Одеської області, які належали [PERSON], померлій 30.12.2007 року, спадкоємцем якої був її чоловік [PERSON], який прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав, з підстав того, що [PERSON] за життя не здійснила державну реєстрацію житлового будинку та права власності на нього, та не оформила своє право власності на земельну ділянку, тобто не одержала державний акт, відповідно до норм ст.ст.125,126 ЗК України, що діяли на день смерті спадкодавця /а.с.79-110/. Згідно розясненню, викладеному у п.23 постанови ПВС України від 30.05.2008 року №7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду в порядку позовного провадження. За викладених обставин, позивач обґрунтовано звернувся до суду з даним позовом, оскільки в позасудовому порядку позбавлений можливості оформлення своїх спадкових прав на нерухоме майно. Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» від 04.10.1991 року №7, з наступними змінами і доповненнями, у п.9 зазначено, що право власності на житловий будинок, збудований громадянином на відведеної йому в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. З копії технічного паспорта на житловий будинок №26 по вул.Б.Хмельницького в смт.Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області, виготовленого Комінтернівським РБТІ 25.04.2013 року, убачається, що обєкт спадкового нерухомого майна складається з: житлового будинку літ.«А» загальною площею 97.9 кв.м., жилою 54.4 кв.м., допоміжною 43.5 кв.м., та господарських будівель і споруд /а.с.32-37/. Згідно листа Комінтернівського РБТІ від 11.09.2013 року, складеного за результатами проведеного обстеження житлового будинку №26 по вул.Б.Хмельницького (колишня вул.Колгоспна) в смт.Комінтергнівське, що належить [PERSON], нині померлої, на підставі дублікату свідоцтва про право особистої власності від 29.07.1986 року, виданого на підставі рішення виконкому Комінтернівської селищної ради №50 від 29.07.1986 року, встановлено, що нерухоме майно в цілому складається з: літ. «А»-житлового будинку, літ. «А1»-прибудови, літ. «А2»-прибудови, загальною площею 97.9 кв.м., житловою площею 54.4 кв.м.; господарських будівель: літ. «Б»-літня кухня, літ. «В,Г,Д»-сараї, літ. «Е»-вбиральня, літ. «Ж»-комора, літ. «З»-гараж, брукування І, огорожа 2,3. Прибудова літ. «А1» переобладнана з веранди в 1990 році, прибудова літ. «А2», комора літ. «Ж» та гараж літ. «З» до свідоцтва про право особистої власності не входять, але не належать до самочинного будівництва згідно п.3.2 розділу 3 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна, так як побудовані до 05.08.1992 року /а.с.18/. Згідно Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 року №3038-УІ, з наступ-ними змінами, не відносяться до самовільних житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будинки і споруди, прибудови до них, побудовані до 05.08.1992 року. Документом, який засвідчує відповідність закінчених будівництвом до 05 серпня 1992 року індивідуальних (садибних) житлових будинків, садових, дачних будинків, господарських (присадибних) будівель і споруд, прибудов до них, які не підлягають прийняттю в експлуатацію, вимогам законодавства, будівельних норм, державних стандартів і правил, зокрема для потреб державної реєстрації прав власності на нерухоме майно, є технічний паспорт, складений за результатами технічної інвентаризації. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. - 3 - Таким чином, до прийняття Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за нормами Цивільного кодексу УРСР 1963 року та нормативно-правовими актами виникнення права власності на житлові будинки та споруди не залежало від державної реєстрації цього права, записи у погоспо-дарських книгах органів місцевого самоврядування визнавалися такими, що підтверджують право приватної власності на житлові будинки. Отже, належність спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул.Б.Хмельницького, 26 в смт.Комінтернівське Комінтернівського району Одеської області, підтверджується вище зазначеними доказами. Згідно розпорядження Комінтернівської районної державної адміністрації від 29.12.2006 року №2181 Про затвердження проекту відведення земельних ділянок та видачу державних актів на право власності на земельні ділянки 265 громадянам України, у додатку до розпорядження під №153 вказана [PERSON], якій затверджено проект із землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського госпо-дарства із земель сільськогосподарського призначення, що перебуває в запасі Комінтернівської селищної ради (за межами населеного пункту) на території Комінтернівської селищної ради те передана у власність земельна ділянка №155, загальною площею ріллі 1.90 га /а.с.21/. Згідно розяснень, викладених Пленумом Верховного Суду України в п.10 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстанов-люючим документом. Відповідно до ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 ЗК України, в редакції, що діяла на час відкриття спадщини після померлої [PERSON], право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Як убачається з матеріалів справи [PERSON] закінчити процес приватизації земельної ділянки та отримати на неї державний акт не встигла у звязку зі смертю. Згідно розяснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що містяться в п.3.5 абз.6 Узагальнення «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013р., викладеному в Листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на землю не видаються, а документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку є свідоцтво з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже, вимоги позивача про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, на яку відкрилася спадщина, ґрунтуються на вимогах закону та підлягають задоволенню. На підставі ст.ст.16,1216,1217,1218,1223,1225,1261,1268 ЦК України, ст.ст.125,126 ЗК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» і

Outcome: approved