Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-10 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], треті особи орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Вознесенівському району, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району про визначення місця проживання дитини. У позові зазначав, з 02.06.2007 року перебував у шлюбі з відповідачем. 01.12.2007 року у сторін народився син, [PERSON]. З літа 2013 року сторони шлюбних стосунків не підтримують. З грудня 2016 року син постійно проживає з позивачем, знаходиться на повному утриманні позивача. Мати дитини- Бабаєвська Г.Ю. коштів на утримання дитини не надає, вихованням дитини не займається, бачиться з сином зрідка у звязку із створенням нової родини та народженням другої дитини. Згоди щодо визначення місця проживання дитини сторони не дійшли, а тому просив суд визначити місце проживання дитини з ним [PERSON] В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримує у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. В судові засідання відповідач повторно не зявилася, причину своєї неявки суду не повідомила, відзив на позов не надала, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася судом належним чином у звязку із чим, судом визнана неповажною причина неявки відповідача у вищезазначені судові засідання. В судове засідання треті особи не зявився, орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району надав суду висновок щодо вирішення спору вважаючи за доцільне визначити місце проживання дитини разом із батьком. Тому, виходячи зі змісту ч. 1 ст. 280 ЦПК України, та того, що відповідач про причини неявки не повідомив, а позивачем подано достатньо матеріалів, які свідчать про взаємовідносини сторін, суд ухвалив про проведення заочного розгляду справи. У звязку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, з таких підстав. Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивач, [PERSON] та відповідач, [PERSON] перебувають у зареєстрованому шлюбі з 02.06. 2007 року. Шлюб зареєстрований Запорізьким міським відділом реєстрації актів цивільного го управління юстиції у Запорізькій області, Україна, про що в книзі реєстрації зроблено актовий запис № 321 (копія свідоцтва про шлюб Серії І-ЖС № 036095 ). Від вказаного шлюбу у сторін народилась спільна дитина - [PERSON], [INFO]. За рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 09 жовтня 2015 року позивач сплачує на дитину аліменти у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.07.2015 року до досягнення дитиною повноліття. Як встановлено, з грудня 2016 року [PERSON] проживає разом і батьком [PERSON] і знаходиться на повному утриманні батька також з грудня 2016 року. Мати дитини - відповідачка по справі - [PERSON], 13.11.1985 р. н. зрідка спілкується з дитиною. Згоди щодо визначення місця проживання дитини сторони не дійшли. Згідно до висновку органу опіки і піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району від 09.01.18 року., № 1796/01-34/01, встановлено, що за доцільне, в інтересах малолітньої дитини, визначити можливим місце проживання малолітнього [PERSON] 2007 р. н., з батьком [PERSON] Згідно до матеріалів справи житлово-пробутові умови проживання за адресою: [INFO], де орендує житло позивач добрі, для проживання, утримання та розвитку дитини відповідного віку створені необхідні умови. Згідно з характеристикою [PERSON], учня [INFO], що психологічна обстановка в сімї сприяє розвитку дитини. Дружні взаємини між батьком та сином відіграють основну роль у повноцінному розвитку хлопчика. Батько приділяє достатню увагу навчанню сина, при необхідності допомагає у підготовці домашніх завдань. [PERSON] створені оптимальні умови для його розвитку. Cудом встановлено, що на час розгляду справи дитині сторін виповнилось 10 років. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати та батько мають рівні права та обовязки по відношенню до дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не вшиває на обсяг їх прав по відношенню до дитини. Статтею 160 СК України встановлено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно п.1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що позивач є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується Випискою з Єдиного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та Витягом платників єдиного податку. Мати дитини документів щодо місця роботи, самостійного доходу ані суду, ані органу опіки та піклування не надала, відзив на позов не надала. Підчас вирішення спору суд враховує засади, викладені в принципі 6 Декларації прав дитини 20.11.1959 року, де йдеться про те, що дитина для повного і гармонічного розвитку його особистості потребує любові і зрозумілості. Вона повинна, коли це можливо, виростати на утриманні і за відповідальністю своїх батьків, і у будь-якому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. В принципі 7 Декларації вказане, що найкраще забезпечення інтересів дитини повинно бути керівним принципом для тих, на кому полягає відповідальність за його освіту і навчання; ця відповідальність полягає на сам перед на його батьках. У відповідності до принципів 8 і 9 цієї Декларації, дитина повинна при всіх обставинах бути серед тих, хто першим отримує захист і допомогу. Дитина повинна бути захищена від усіх форм недбалого ставлення, жорстокості і експлуатації. Він не повинен бути об'єктом торгівлі у будь-якому сенсі. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідач у судове засідання жодного разу не з'явився, не надав суду заперечень проти позову позивача по цій справі взагалі та належних допустимих переконливих доказів на підтвердження своїх заперечень та, відповідно, у спростування обставин, викладених позивачем в обґрунтування його позову та встановлених судом у судових засіданнях по цій справі. Оцінюючи надані сторонами докази по справі, в суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та визначити місце проживання [PERSON] разом з батьком [PERSON] , так як дитина в даний час проживає з батьком, який турбується про неї. Мати дитини проживає окремо, у вихованні та утриманні дитини участь бере епізодично, долею дитини не цікавиться, тим самим усунулася від виконання обовязків, передбачених ст. 150 Сімейного Кодексу України, враховуючи ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особисту прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, суд вважає, що проживання дитини з батьком на даний період на думку суду є більш доцільним та відповідатиме інтересам дитини, чим проживання його з матірю. Так як позовні вимоги позивача задоволені, відповідно до ст. 141 ЦПК України суд вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати в сумі 640 грн., за сплачений судовий збір. На основі ст.160, 161 СК України,

Outcome: approved