Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-05 00:00:00

У вересні 2017 року до суду надійшла позовна заява Моторного (транспортного) страхового бюро України до [PERSON] про відшкодування в порядку регресу витрат, пов'язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування вимог позивач посилається на те, що 22 лютого 2015 року о 12 год. 25 хв. [PERSON], рухаючись у м. Києві та керуючи транспортним засобом ВАЗ, д.н.з. [NUMBER], не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення із автомобілем [NUMBER], що призвело до пошкодження автомобілів. [PERSON] визнано винним у вказаній дорожньо-транспортній пригоді. З метою відшкодування матеріальної шкоди, власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою про сплату страхового відшкодування. 13 травня 2016 року позивач виплатив страхове відшкодування потерпілій особі у розмірі 23 832,02 грн. На час вчинення ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована не була, у зв'язку із цим позивач просить стягнути з відповідача виплачену у порядку регресу суму у вищевказаному розмірі. Також, позивач поніс витрати на сплату послуг аварійного комісара у розмірі 599,66 грн. та судовий збір за подання даного позову до суду, які також просить стягнути із відповідача на свою користь. У судове засідання представник позивача не з'явилася, про місце, час та дату розгляду справи повідомлялася належним чином. До початку судового засідання надала клопотання, в якому позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила здійснювати розгляд справи за її відсутності. Проти ухвалення заочного рішення у справі не заперечувала. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з'явився, про місце, час та дату судового засідання повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не відомі. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Із постанови Деснянського районного суду м. Києва від 17 березня 2015 року вбачається, що 22.02.2015 року о 12 год. 25 хв. [PERSON], керуючи автомобілем [NUMBER] по вул. Братиславська - пр. Лісний у м. Києві не вибрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції до автомобіля [NUMBER], під керуванням водія [PERSON], що рухався попереду та уповільнив рух.Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження (а.с. 5). Вищевказаною постановою встановлено, що дорожньо-транспортна пригода відбулася внаслідок порушення [PERSON] правил дорожнього руху, та визнано останнього винним у вчиненні адміністративного правопорушення. На момент ДТП цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована у Приватному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія», про що свідчить копія полісу серії АІ/4760799 (а.с. 6). Матеріалами справи встановлено, що цивільно-правова відповідальність [PERSON], який керував на момент вчинення ДТП транспортним засобом ВАЗ 2106, д.н.з. [NUMBER], застрахована не була. Із матеріалів справи вбачається, що власник пошкодженого автомобіля [NUMBER], звернувся до позивача із заявою, в якій просив здійснити йому відшкодування оціненої шкоди, завданої в результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 4). Згідно звіту про визначення вартості матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу від 05 березня 2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля [NUMBER], у результаті його пошкодження в ДТП, складає 28 598,42 грн. У зв'язку з настанням події, передбаченої п.п. «а» п. 41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», позивачем 13.05.2015 року здійснено виплату відшкодування потерпілій особі у розмірі 23 832 (двадцять три тисячі вісімсот тридцять дві) грн. 02 коп., про що свідчить копія платіжного доручення № 2325 (а.с. 9). Також, із матеріалів справи вбачається, що позивачем понесені витрати по оплаті послуг аварійних комісарів у розмірі 566,99 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 1391 від 30 березня 2015 року та копією акту виконаних робіт від 27 лютого 2015 року (а.с. 7-8). Листом за № 3/1-05/13251 від 07.05.2015 р позивач звернувся до відповідача про компенсацію витрат у добровільному порядку. Однак, до суду не надано доказів про добровільну сплату відповідачем таких витрат. Статтею 1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 1191 ЦК України та ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. З огляду на викладене, Моторне (транспортне) страхове бюро України має право зворотної вимоги до [PERSON] про відшкодування шкоди у межах фактичних витрат. Згідно із частиною 1, статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача в порядку регресу відшкодування завданих збитків, понесених витрат по оплаті аварійних комісарів та судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову до суду. На підставі викладеного, та

Outcome: approved