Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-07 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] (далі позивач) звернулась до суду із позовом до [PERSON] (далі відповідач) в якому просила стягнути з останнього неустойку (пеню) за прострочення по сплаті аліментів за період з 01.11.2014 року по 25.1.2019 року у розмірі 92053,38 грн. В обґрунтування позову зазначила, що 30.03.2001 року уклала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02.04.2002 року відповідача було стягнуто аліменти на утримання дитини у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу). 31.08.2004 року шлюб між сторонами шлюб було розірвано. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 18.10.2017 року позивачу було видано дублікат виконавчого листа про стягнення аліментів. На підставі виконавчого листа відкрито виконавче провадження № 55232922 державним виконавцем Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Також, рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07.12.2020 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на його навчання у розмірі ј частини всіх видів доходу відповідача до закінчення навчання. Відповідач не виконує свої зобов`язання зі\~сплати аліментів і тому за період часу 01.11.2014 року по 25.11.2019 року має заборгованість зі сплати аліментів за виконавчим листом № 2-1568/02 від 30.08.2011 року в розмірі 92053,38 грн. Враховуючи, що пеня може бути не більше 100% заборгованості, просить стягнути пеню у розмірі 92053,38 грн. Ухвалою суду від 28 квітня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. У матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримують, просять задовольнити, не заперечують проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від нього не надходило. Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань не направляв. Представник третьої особи Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, клопотань не направляв. Суд, відповідно до ч.1\~ст.280 ЦПК України, з урахуванням згоди позивача на проведення заочного розгляду справи, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до\~ч.2 ст.247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що сторони з 30 березня 2001 року перебували у шлюбі, що підтверджується свідоцтвом про одруження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 156 (а.с.18). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Жовтневого районного управління юстиції міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 1049 (а.с.19). Між сторонами шлюб розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Жовтневого районного управління юстиції, актовий запис № 506 (а.с.20). Згідно свідоцтва про шлюб, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області від 12 листопада 2004 року, позивачка зареєструвала шлюб з [PERSON] і після реєстрації шлюбу взяла прізвище чоловіка [PERSON] (а.с.21). Рішенням Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 квітня 2002 року з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття дитини. На підставі ухвали Жовтневого районного суду від 18.10.2017 року видано дублікат виконавчого листа у цивільній справі № 2-1568/2002 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача до досягнення повноліття дитини (а.с.22-24). Постановою\~державного виконавця\~Інгулецького відділу\~державної виконавчої\~служби у\~місті Кривому\~Розі Південно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.\~Дніпро)\~Колайчук І.О.\~від 22.11.2017\~року було\~відкрито виконавче\~провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-1568/02, виданого Жовтневим районним судом міста Кривого Рогу Дніпропетровської області 02.04.2002 року (а.с.28-29). Як вбачається із розрахунку Інгулецького відділу державної виконавчої служби у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) за виконавчим листом № 2-1568/02 виданого 02.04.2002 року, [PERSON] станом на 25 листопада 2019 року має заборгованість зі сплати аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [PERSON] за період з листопада 2014 року по 25 листопада 2019 року в загальному розмірі 92053,38 грн. (а.с.30-31). Згідно ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України\~встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Статтею 180 Сімейного кодексу України (далі -\~СК) встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (частина третя\~статті 181 СК). Згідно з ч.3\~ст.195 СК розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. При цьому, незалежно від моменту пред`явлення виконавчого листа до примусового виконання до виконавчої служби, відповідач зобов,язаний виконувати це рішення. В ході судового розгляду справи відповідачем не доведено жодними належними та допустимими доказами поважності причин невиконання рішення суду після відкриття виконавчого провадження, а також відсутності його вини у невиконанні судового рішення зі сплати аліментів на дитину. Відповідно до ч.1\~ст.196 СК України\~у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а, отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Зокрема, законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірі в пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. До такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18), який Суд враховує відповідно до частини четвертої\~статті 263 ЦПК\~при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання дитини, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою\~статті 196 СК. Матеріалами справи підтверджено, що у відповідача виникла заборгованість зі сплати аліментів, яка підтверджується розрахунками наданими державним виконавцем (а.с.30-31), що є підставою для застосування до нього відповідальності за прострочення їх сплати у вигляді пені. Позивачем наведений детальний помісячний розрахунок пені за прострочення сплати аліментів за період з листопада 2014 року по 25 листопада 2019 року, виходячи з формула: заборгованість за місяць помножена на кількість днів заборгованості помножена на 1 %. Перевіривши наведений розрахунок, який не спростований відповідачем, суд погоджується з ним і вважає, що загальний розмір пені за прострочення сплати аліментів становить 509818,80 грн. Проте, враховуючи вимоги ч.1\~ст.196 СК України\~ щодо обмеження можливого розміру пені, що підлягає стягненню не більше 100 відсотків заборгованості, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенні і слід стягнути з відповідача пеню за прострочення сплати аліментів в розмірі 92053,38 грн, що дорівнює 100% розміру самої заборгованості по аліментам. Аналіз змістустатті 196 СК України свідчить про те, що відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин. Перелік причин з яких утворилась заборгованість не з вини платника аліментів не є вичерпним і може встановлюватись судом у кожному випадку окремо на підставі поданих доказів. У СК України не передбачено випадки, коли вина платника аліментів виключається. Очевидно, що в такому разі підлягають застосуванню норми цивільного законодавства. Якщо платник аліментів доведе, що вжив всіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов`язання, то платник аліментів є невинуватим у виникненні заборгованості, і підстави стягувати неустойку (пеню) відсутні. Саме на платника аліментів покладено обов`язок доводити відсутність своєї вини в несплаті (неповній сплаті) аліментів. Відповідний правовий висновок, викладений у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної? ? палати Касаційного цивільного суду від 14 грудня 2020 року у справі № 661/905/19, провадження\~№ 61-16670сво19. Належних доказів, які б свідчили про те, що несплата аліментів виникла з незалежних від відповідача причин, останнім суду не надано. Таким чином надані стороною позивача докази, суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета позовних вимог, вони логічно пов`язані з тими обставинами, які підтверджують наявність підстав для стягнення з відповідача неустойки (пені). Крім того, відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~у зв`язку із задоволенням позову у повному обсязі з відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved