Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-22 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги мотивовані тим, що у липні 2008 року між банком та [PERSON] укладено кредитний договір, за умовами якого позичальник отримав кредит у сумі 75884,78 долари США, під 13,99% річних, строком до 27 липня 2018 року. Виконання зобов'язань позичальника за кредитним договором забезпечено фінансовою порукою відповідача [PERSON] відповідно до укладеного договору поруки від 29 липня 2008 року № 82/2008-155. Позичальник допустив порушення строків повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитними коштами, у зв'язку з чим виникла заборгованості по кредитному договору у загальній сумі 124091,09 доларів США та 735284,29 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку на свою користь, а також вирішити питання про розподіл судових витрат. До початку розгляду справи по суті відповідач [PERSON] заявила зустрічний позов про визнання договору поруки припиненим. Зустрічні позовні вимоги мотивовані тим, що між позивачем та банком укладено договір поруки, за яким [PERSON] поручилася за виконання [PERSON] його зобов'язань по кредитному договору. Позивач зазначає, що у листопаді 2013 року банк направив на адресу позичальника досудове вимогу про дострокове погашення заборгованості по кредитному договору, в якій встановив 30-дений строк для погашення кредиту, чим змінив строк основного зобов'язання. Вимоги до поручителя банк не пред'являв, замість цього звернувся до суду з позовом у вересні 2015 року. Крім того, між позичальником та банком укладено додаткову угоду до договору поруки, за змістом якої збільшено обсяг відповідальності поручителя без згоди останньої. За таких обставин, позивач [PERSON] просить визнати припиненою поруку, що виникла на підставі договору поруки № 82/2008-155 від 27 липня 2008 року, укладеного між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] У судовому засіданні представник позивача за первісним позовом просила суд задовольнити позов, підтримала позовні вимоги. Зазначила, що позичальнику банком було видано кредит у сумі 73247,86 доларів США, а також нараховано комісію за видачу кредиту у сумі 3007,94 доларів США, яку також зараховано в рахунок кредитної заборгованості по договору. У заяві на видачу готівки міститься технічна помилка, в дужках прописом зазначена невірна сума виданої готівки. Розмір комісії визначений на підставі пакету наданих послуг. Заборгованість по основній сумі кредиту, процентів за користування кредитними коштами, штрафні санкції розраховані банком, виходячи з суми 76255,80 доларів США. Надати інший розрахунок суми заборгованості представник позивача можливості не має. Також представник позивача зазначила, що у даному випадку порука не припинена, оскільки строк виконання основного зобов'язання ще не настав, а тому заперечувала проти задоволення зустрічного позову. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні зазначив, що він не впевнений, в якому саме розмірі ним було отримано кредит, оскільки готівкових коштів він не отримував. Кредитні кошти були використані позичальником для оплати вартості цінних паперів, при цьому відповідач в рахунок оплати вартості цінних паперів ще добавив свої власні кошти. Відповідач заперечував проти задоволення позову ПАТ «КБ «Надра». Позивач за зустрічним позовом [PERSON] у судовому засіданні підтримала позовні вимоги про визнання поруки припиненою, зазначила, що без її відома та згоди була укладена додаткова угода до кредитного договору. За змістом додаткової угоди встановлено комісію за консультативні послуги, змінено порядок погашення заборгованості по кредиту, що в цілому спричинює збільшення обсягу відповідальності поручителя. Крім того, банком пропущено строк звернення з вимогою до поручителя. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 29 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено кредитний договір № 79/П/82/2008-840, за умовами якого банк надав позичальнику у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості та платності грошові кошти у сумі 75884,78 доларів США за програмою «Перше житло». Відповідно до п. 1.2 кредитного договору цільовим використанням кредиту є проведення розрахунків по договору купівлі-продажу № Б01965 від 23 липня 2008 року, укладеного між позичальником та ТОВ «КУА «Фінек Ессет Менеджемент» з метою придбання у власність нерухоме майно: квартиру однокімнатну по [ADDRESS]; витрати позичальника, пов'язані з оформленнями кредиту; оплата комісії за розрахунки в рамках комплексу Пакетів послуг «Ласкаво просимо» в залежності від оформленого Пакету послуг. За умовами п. 1.3.1 договору кредиту відсотки за користування кредитом розраховуються банком на підставі ставки у розмірі 13,99% річних. Банк надає позичальнику кредит строком до 27 липня 2018 року. (п. 1.4 кредитного договору) Відповідно до п.п. 3.1, 3.2 кредитного договору надання кредиту проводиться шляхом зарахування на поточний рахунок обраного Пакету послуг при наявності належним чином оформленої заяви на переказ готівки; видачі готівки позичальнику через касу банку при наявності належним чином оформленої заяви на видачу готівки. Моментом надання кредиту вважається день утворення заборгованості на позичковому рахунку позичальника. Пунктом 3.4. кредитного договору встановлено, що якщо протягом дії цього договору, позичальник несвоєчасно та/чи неповністю вніс черговий мінімально необхідний платіж чи інші платежі, передбачені цим договором, то банк приймає виконання позичальником своїх зобов'язань по цьому договору в наступному порядку: прострочені відсотки за користування кредитом, відсотки за користування кредитними коштами, пені та штрафи, прострочена сума кредиту, сума кредиту. Кредитний договір укладений в письмовій формі та підписаний сторонами. 26 жовтня 2010 року між банком та позичальником укладено додаткова угода № 1 до кредитного договору. Сторони домовилися викласти кредитний договір від 29 липня 2008 року № 79/П/82/2008-840 у новій редакції. Так, зокрема, сторонами залишені без змін умови, що стосуються суми кредиту, строку та процентної ставки. Згідно з п. 1.1.1 кредитного договору в редакції додаткової угоди протягом шести місяців з листопада 2010 року по квітень 2011 року позичальнику надається відстрочка сплати частини необхідного платежу. Відповідно до п. 1.1.2 кредитного договору в редакції додаткової угоди, починаючи з травня 2011 року, позичальник сплачує суму в розмірі відстрочених протягом зазначеного п. 1.1.1 договору періоду платежів, комісія за консультації по кредитних операціях у розмірі 0,75 % від суми залишку по кредиту, розрахованої на день сплати. При цьому комісія сплачується одноразово протягом першого календарного місяця після закінчення періоду, зазначеного в п. 1.1.1 договору, суму нарахованих до періоду, зазначеного в п. 1.1.1 договору, та несплачених платежів, необхідний платіж у повному обсязі згідно з графіком до кінцевого терміну повернення кредиту. За умовами п. 2.7 кредитного договору в редакції додаткової угоди погашення заборгованості позичальника за цим договором здійснюється в наступній черговості: судові витрати, штрафи, пені, прострочена заборгованість за нарахованими комісіями, прострочена заборгованість за нарахованими процентами, прострочена заборгованість по кредиту, строкова заборгованість за нарахованими комісіями, строкова заборгованість за нарахованими процентами, строкова заборгованість по кредиту. 29 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра» та [PERSON] укладено договір поруки № 82/2008-155, за умовами якого поручитель [PERSON] поручилася перед кредитором за належне виконання [PERSON] зобов'язань, встановлених кредитним договором від 29 липня 2008 року № 79/П/82/2008-840, у тому числі, повернути до 27 липня 2018 року кредит у сумі 75884,78 грн., сплатити проценти за користування кредитними коштами у сумі 13,99% річних, інші платежі, передбачені договором, та можливі штрафні санкції. Згідно з п. 1.2 договору поруки поручитель відповідає перед кредитором у повному обсязі. Поручитель та позичальник відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Додаткові угоди до договору поруки між банком та поручителем не укладалися. У відповідності до положення ст. 526 ЦПК зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. За приписами ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 1056-1 ЦК України процентна ставка за кредитом може бути фіксованою та змінюваною. Тип процентної ставки визначається договором. Розмір процентів, тип процентної ставки, (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозиції, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. За приписами ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Як убачається з матеріалів справи, між позивачем за первісним позовом та [PERSON] виникли договірні відносини на підставі укладеного кредитного договору. На ім'я позичальника банком відкрито позичковий рахунок [NUMBER]. Судом встановлено, що позичальник [PERSON] отримав в кредит готівкові кошти у сумі 73247,86 доларів США, що в гривневому еквіваленті на день видачі кредиту становило 354776,01 грн. Вказані обставини не були підтверджені відповідачем - позичальником, оскільки в кредитному договорі, заяві про видачу готівки вказані три різні суми кредиту. Однак, приймаючи до уваги, що сума коштів, що вказана цифрами в заяві про видачу кредиту, відповідає за своїм розміром сумі коштів, перерахованих з рахунку позичальника [PERSON] на рахунок каси банку, суд доходить висновку, що позичальнику в готівковій формі видано кредит у сумі 73247,86 доларів США. Про таке свідчить заява на видачу готівки від 29 липня 2008 року № 964 та валютний меморіальний ордер від 29 липня 2008 року № 931. (а.с. 68, 69) У зв'язку з видачею кредиту банком була нарахована комісія за видачу кредиту в порядку, передбаченому п. 1.2 кредитного договору. Відповідно до виписки по рахунку [NUMBER] від 29 липня 2008 року на позичковому рахунку позичальника утворилася заборгованість у сумі 3007,94 доларів США, як комісія за розрахунки згідно з кредитним договором № 79/П/82/2008-840. (а.с. 71) Як пояснила представник банку, розмір комісії був визначений кредитним комітетом при прийнятті рішення про видачу кредиту позичальнику. Розмір комісії визначений на підставі тарифів, встановлених в рамках комплексу Пакетів послуг «Ласкаво просимо». До укладення договору позичальником була заповнена заява - анкета на оформлення Кредитного пакету «Житлові рішення». (а.с. 20) Поряд з тим, позивачем не доведено, що розмір комісії за видачу кредиту був узгоджений з позичальником. За таких обставин, на позичковому рахунку [PERSON] утворилася заборгованість у розмірі 76255,80 доларів США. Утворення заборгованості на позичковому рахунку вважається за умовами п. 2.2 кредитного договору, викладеного у новій редакції, видачею кредиту позичальнику. Статтею 205 ЦК України передбачені дві форми правочинів - усна і письмова. Недодержання сторонами простої письмової форми правочину є підставою для визнання його недійсним лише у разі, коли це прямо передбачено законом, зокрема ч. 2 ст. 1055 ЦК України. Законодавцем встановлено обов'язкову письмову форму для кредитного договору, що означає узгодження в письмовій формі з позичальником усіх істотних умов кредиту - суми кредиту, розміру процентної ставки, строку користування кредитними коштами, тощо. Наслідком недотримання письмової форми правочину є його нікчемність, тобто відсутність для сторін будь-яких юридичних наслідків. При реалізації умов кредитного договору від 29 липня 2008 року № 79/П/82/2008-840 банком позичальнику було видано кредит у сумі 76255,80 доларів США, що на 371,02 доларів США перевищує суму кредиту, вказану у договорі. Крім того, до суми виданого кредиту включено комісію за видачу кредиту, розмір якої з позичальником не узгоджений. Відповідно до розрахунку ПАТ КБ «Надра» сума заборгованості по кредитному договору, а саме: основний розмір кредиту, проценти за користування кредитним коштами, пеня, розраховані банком на підставі кредиту, виданого у розмірі 76255,80 доларів США. Під час розгляду справи судом було роз'яснено право позивача долучити до матеріалів справи розрахунок суми заборгованості, який би відповідав умовам договору. Однак, таким своїм правом позивач не скористався. Відповідач [PERSON] протягом часу договірних правовідносин двічі звертався у 2011 році до банку із заявами, в яких просив роз'яснити невідповідність суми кредиту, вказаної у договорі та у заяві про видачу готівки. Такі заяви позичальника залишені банком без реагування. (а.с. 42, 43) Оцінюючи докази, зібрані під час розгляду справи у сукупності та взаємозв'язку, суд доходить наступних висновків. Розмір грошових коштів, виданих позичальнику в якості кредиту, перевищує суму кредиту погоджену сторонами у договорі. На вказані грошові кошти банком нараховані проценти за користування кредитом, комісія та штрафні санкції. Разом з тим, умови користування тією частиною грошових коштів, яка виходить за межі суми кредиту, визначеної у договорі, сторонами не погоджувалися, з цього приводу відсутні письмові домовленості між банком та позичальником. За приписами закону видача кредиту в частині 371,02 доларів США не породжує для банку та позичальника юридичних наслідків, оскільки сторонами не було дотримано обов'язкової письмової форми правочину, а тому банк не мав право нараховувати на вказану суму грошових коштів проценти за користування такими та штрафні санкції. Крім того, позивачем не доведено, на підставі чого банком розраховано розмір комісії за управління кредитом у сумі 3007,94 доларів США, оскільки розмір комісії у договорі не вказаний, інших документів, з яких би вбачався такий розмір, позивачем не долучено до матеріалів справи. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За встановлених обставин, суд позбавлений можливості з'ясувати розмір заборгованості, який підлягає стягненню з позичальника. Обов'язок щодо доведення заявлених позовних вимог позивачем не виконаний. Відтак, позовні вимоги ПАТ КБ «Надра» щодо стягнення заборгованості по кредитному договору з позичальника задоволенню не підлягають. Щодо зустрічних позовних вимог [PERSON] про визнання поруки припиненою суд встановив наступне. За приписами ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Між банком та поручителем [PERSON] у липні 2008 року укладено договір поруки, за умовами якого остання поручилася перед банком за належне виконання позичальником його зобов'язань, що встановлені у кредитному договорі в редакції від 29 липня 2008 року. Строк поруки у договорі не встановлений. 26 жовтня 2010 року між банком та позичальником укладено додаткову угоду до кредитного договору, відповідно до якої договір викладено у новій редакції. Зокрема, позичальник зобов'язався додатково сплатити комісію за консультації по кредитних операціях у розмірі 0,75% від суми залишку по кредиту одноразово. Крім того, сторонами внесені зміни в порядок погашення заборгованості по кредитному договору. Сторони домовилися, що першочергово погашаються судові витрати банку за рахунок коштів, які надішли від позичальника. Додаткових угод до договору поруки сторони не укладали, що не заперечувалося представником банку. Відтак, обсяг відповідальності поручителя збільшився, у зв'язку з укладенням між банком та позичальником додаткової угоди, оскільки встановлено обов'язок позичальника сплатити комісію, яка не була погоджена з поручителем. Крім того, за рахунок коштів, що надійшли від позичальника в першу чергу мали погашатися судові витрати, не дивлячись на те, що обов'язок по оплаті судових витрат, врегульований процесуальним законом, та виникає у особи після стягнення таких витрат за рішенням суду, що набуло законної сили. Також матеріалами справи підтверджено, що позивач за первісним позовом звернувся до [PERSON] з вимогою від 22 листопада 2013 року про дострокове погашення заборгованості по кредитному договору в повному обсязі, така вимога направлена позичальнику 03 грудня 2013 року та отримана останнім 05 грудня 2013 року. Відповідно до вимоги [PERSON] зобов'язаний був достроково погасити заборгованість по кредиту протягом 30 календарних днів з дня отримання вимоги. Таким чином, банк змінив строк виконання основного зобов'язання, який настав 04 січня 2014 року. (а.с. 61-62) Пред'явивши вимогу про повне дострокове погашення заборгованості за кредитом, сплати відсотків за користування кредитом та пені, кредитор відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов'язання й був зобов'язаний пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від цієї дати. У разі зміни кредитором на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню від цієї дати. (правова позиція Верховного Суду України, викладена у постанові від 21 січня 2015 р., справа N 6-190цс14). ПАТ «КБ «Надра» звернувся до суду з позовом до поручителя 31 серпня 2015 року, тобто з пропуском шестимісячного строку, визначеного у ч. 4 ст. 559 ЦК України. За таких обставин, суд доходить висновку про визнання поруки [PERSON] припиненою. Враховуючи вищевикладене, суд вирішує відмовити у задоволенні первісного позову ПАТ «КБ «Надра» про стягнення заборгованості за кредитним договором та задовольнити зустрічний позов [PERSON] про визнання договору поруки припиненим з підстав, наведених вище. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з ПАТ «КБ «Надра» на користь [PERSON] судовий збір у сумі 487,20 грн.

Outcome: approved