Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-18 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей в якому вказувала, що 24 червня 2009 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від шлюбу мають спільних малолітніх дітей: сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні останньої. В той же час [PERSON], є працездатною особою, працює та отримує дохід, проте в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дітей не надає. Враховуючи те, що відповідач матеріально дітей не утримує, проте зобов'язаний та має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання малолітніх, а тому позивачка просила суд стягувати з [PERSON] на свою користь на утримання дітей кошти (аліменти) в розмірі 1/3 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, починаючи з 21 вересня 2016 року і до їх повноліття. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні свої вимоги підтримала у повному обсязі. В той же час пояснила, що вона отримує пенсію по інвалідності на дитину, інших доходів ні вона, ні діти не отримують. В той же час [PERSON] має задовільний стан здоров'я, [PERSON] - інвалід дитинства. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав повністю. При цьому пояснив, що він має задовільний стан здоров'я, працює та отримує дохід у вигляді заробітної плати, інших осіб на утриманні не має, в тому числі аліменти на користь інших осіб не сплачує. Заслухавши пояснення позивачки, відповідача, дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст.. 174 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. Зокрема судом встановлено, що сторони є батьками малолітніх [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO], які проживають з позивачкою та знаходяться на утриманні останньої. Відповідач постійної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає. Згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). Суд, при визначенні підстав для стягнення та розміру аліментів, враховує стан здоров'я та матеріальне становище дітей, платника аліментів, а також те, що він аліменти на користь інших осіб не сплачує, інших осіб не утримує, а тому дійшов висновку, що останній може щомісячно сплачувати аліменти на утримання дітей у звичайному розмірі - 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Стягнення аліментів починається з дати подачі позову до суду та припиняється з досягненням дітьми повноліття. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 551,20 грн. судового збору.

Outcome: approved