overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2019-04-21 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Хоменко В.С. від 18.01.2019 р. вищезазначену справу прийнято до провадження та призначено підготовче засідання. В обґрунтування позову зазначено, що 08.08.2009 року між ним та відповідачем [PERSON] Відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві було зареєстровано шлюб, за актовим записом № 1172. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON], [INFO] Вже тривалий час відповідач, фактично з травня 2018 року: свої шлюбні обов'язки не виконує; спільне господарство з позивачем не веде, бо перебуває в стосунках з іншим чоловіком; матеріальну участь в утриманні житла та побуту сім'ї не приймає; фактично всі витрати по утриманню спільної дитини та забезпечення її усім необхідним виконує одноособово позивач; у відповідача інші погляди на сімейні відношення. Позивач вважає, що спільне проживання однією родиною та відновлення шлюбних стосунків неможливе. Врегулювати та відновлювати відношення, які неможливо назвати шлюбними та сімейними, позивач наміру не має. У підготовче судове засідання позивач не з'явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, в матеріалах справи наявна заява позивача про розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача - [PERSON] у підготовчому засіданні позов визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Представник третьої особи- Годун Л.М., зазначила, що при вирішенні питання про розірвання шлюбу покладається на розсуд суду. Враховуючи, що представник відповідача у підготовчому засіданні визнав позовні вимоги в повному обсязі, суд вважає за необхідне ухвалити рішення у підготовчому судовому засіданні відповідно до положень ч. 3 ст. 200 ЦПК України. Відповідно до ч.4 ст 206 ЦПК у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача та відповідача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-11 00:00:00

у вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості по кредиту в розмірі 31 989 грн. 20 коп. та судового збору в розмірі 1762 грн. Ухвалою суду від 23.10.2018 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. У відповідності до вимог ст. 280-281 ЦПК України, з урахуванням особливостей, встановлених для розгляду справ в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін, суд вважає за можливе вирішити справу в заочному порядку, з огляду на те, що відповідач повідомлялась про перебування в провадженні суду даної справи на адресу поштову адресу за зареєстрованим місцем проживання, однак у встановлений судом термін відзив на позовну заяву та/або клопотання про розгляд справи з викликом сторін не подала, крім того, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору №б/н від 03.12.2014 [PERSON] отримала кредит у розмірі 7000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом. Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 2.1.1.2.3, п. 2.1.1.2.4 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням банку і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку складає між нею і Банком договір, що підтверджується підписом у заяві. Банк свої зобов'язання за договором виконав в повному обсязі, надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Як убачається з матеріалів справи відповідач умови договору належним чином не виконувала, внаслідок чого станом на 12.09.2018 виникла заборгованість в розмірі 31 989 грн. 20 коп., яка складається з наступного: тіло кредиту - 13 633 грн. 28 коп., нараховані відсотки за кредитом - 3646 грн. 62 коп., нарахована пеня - 12 709 грн. 62 коп., а також штрафи (фіксована сума) - 500 грн., штраф (процентна складова) - 1499 грн. 49 коп. що підтверджується розрахунком (а.с. 8-10). Таким чином заборгованість за кредитом в розмірі 31 989 грн. 20 коп., судовий збір в розмірі 1762 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з 2011 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Відповідачка позов визнала. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачкою не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні та задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 01 серпня 2008 року. Шлюб перший, від шлюбу мають одну неповнолітню дитину [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажають збереження сімї та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-23 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сім'я розпалася та з 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. В судовому засіданні позивач позов підтримав та просив задовольнити заявлені вимоги. Представник відповідачки позов не визнав та пояснив, що відповідачка бажає зберегти сім'ю. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 03 травня 2001 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох малолітніх дітей [PERSON], [INFO] ркоу народження, та [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, позивач не бажає збереження сім'ї та наполягає на розірвання шлюбу, під час наданого судом строку примирення між сторонами не сталось. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам позивача, а тому шлюб має бути розірваний. В той же час, доводи сторони відповідачки про неможливість розірвання шлюбу між сторонами, оскільки вона сподівається на примирення з позивачем, суд вважає безпідставними, так як позивач не бажає примиритися та наполягає на розірвання даного шлюбу, сторони фактично не підтримують подружніх відносин на даний час та ними протягом наданого терміну не вживались жодних заходів щодо примирення. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-28 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати та розглянути справу у його відсутності. Відповідачка позов визнала. Суд, вислухавши пояснення відповідачки, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачкою не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 14 вересня 2017 року. Шлюб повторний, від шлюбу дітей не мають. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажають збереження сімї та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-21 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачки про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що через взаємне непорозуміння їхня сімя розпалася та з березня 2017 року сторони перестали підтримувати подружні відносини. Оскільки, подружні стосунки неможливо поновити та шлюб носить формальний характер, просив шлюб між ними розірвати. Представник позивача подав до суду заяву, в якій позов підтримав та просив розглянути справу у його відсутності. Представник відповідачки позов визнав та пояснив, що відповідачка також не бажає зберегти даний шлюб. Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та враховуючи, що відповідно до вимог ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачкою не суперечить встановленим обставинам по справі та не порушує права та інтереси інших осіб, дійшов висновку про задоволення заявлених позовних вимог в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 лютого 2007 року. Шлюб перший, від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. На даний час шлюбні стосунки між сторонами фактично припинені, сторони не бажають збереження сімї та наполягають на розірвання шлюбу, примиритися не бажають. Відповідно до ч. 1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Згідно ч.1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути предявлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оцінюючи у сукупності досліджені докази, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними суперечить інтересам сторін, а тому шлюб має бути розірваний. На підставі ст.ст. 112, 114 Сімейного Кодексу України, суд

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-20 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що з 05 лютого 2013 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Подружні відносини між ними не склалися, внаслідок несумісності характерів, відсутності між ними взаєморозуміння та поваги один до одного, втрати інтересу до спільного подружнього життя. Шлюбні відносини між ними припинені. Подальше сумісне життя та збереження сім'ї є неможливим. Просить розірвати шлюб. В судове засідання сторони не з'явились, позивач надав заяву з проханням слухати справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягає, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач будучи належним чином повідомлена про час та місце судового засідання до суду не з'явилася, про причини неявки суд не повідомила. За заявою позивача суд ухвалив - розглядати справу в заочному порядку відповідно до ст. 280 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів. Розглянувши матеріали справи та перевіривши доводи позивача, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. Так, судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 5 лютого 2013 року Любимівською селищною радою Каховського району Херсонської області, актовий запис № 1. В підтвердження до матеріалів справи долучено свідоцтво про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Враховуючи той факт, що позивач категорично в позовній заяві наполягає на розірванні шлюбу та повідомив про те, що фактичні шлюбні відносини між ними припинені, з огляду на положення ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та необхідність їх задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-02-06 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказав, що шлюб між ним та відповідачем було зареєстровано 28.04.1987 року Великоолександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, актовий запис №18. Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, вони з відповідачем спільного господарства не ведуть. Позивач просив шлюб розірвати з причин неможливості подальшого перебування у шлюбних відносинах. Позивач та представник позивача у судове засідання не з'явились, відповідно до наданої заяви просили розглядати справу за їх відсутності. Просять позов задовольнити та наполягають на розірванні шлюбу, проти винесення заочного рішення не заперечують. Відповідач у судове засідання не з'явилась, про місце, дату, час розгляду справи повідомлялась у встановленому законом порядку, причини неявки суду не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило. Відповідно до ч. 1 ст.280 ЦПК України суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя i збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 28.04.1987 року, який зареєстровано Великоолександрівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Херсонській області, актовий запис №18 (а.с.4). Від шлюбу сторони неповнолітніх дітей не мають. Подальше подружнє життя та збереження сім'ї є неможливим, сторони втратили почуття любові друг до друга, погіршились взаємовідношення, спільного господарства не ведуть, шлюбні відношення фактично припинені. Дана родина розпалася остаточно, подальше спільне проживання чоловіка і дружини та збереження даної родини суперечить інтересам обох з подружжя. Таким чином, суд, враховуючи стійке волевиявлення сторін направлене на розірвання шлюбу та обставини справи, вважає за необхідне задовольнити заявлені позовні вимоги. Спір про майно відсутній.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-02 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 30 жовтня 2017 року помер його батько [PERSON], якому на день смерті на праві спільної сумісної власності належала квартира [ADDRESS] (нині вул.Заводська) в смт Пісківка Бородянського району Київської області. Оскільки заповіту батько не залишив він, як спадкоємець за законом в шестимісячний строк з дня смерті батька подав до Пісківської селищної ради заяву про прийняття спадщини, однак вона до Бородянської районної державної нотаріальної контори передана не була та реєстрацію не пройшла. Тому нотаріус відмовив йому у видачі свідоцтва про право на спадщину та рекомендував звернутися до суду з позовом про визначення йому додаткового строку для прийняття спадщини. Просив визначити йому, як спадкоємцю за законом після смерті [PERSON] додатковий строк три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини в нотаріальну контору. В судове засідання позивач не з'явився, відповідно до заяви просив слухати справу без його участі, позов підтримав. Відповідач Пісківська селищна об'єднана територіальна громада та третя особа - Бородянська районна державна нотаріальна контора в судове засідання представників не направили, просили розглянути справу без їх участі, проти позову не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, просила слухати справу без її участі, позов визнала. Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що 30 жовтня 2017 року помер [PERSON], що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.5). На день смерті [PERSON] та членам його сім'ї [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної приватної власності належала квартира [ADDRESS] (нині Заводська) в смт Пісківка Бородянського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло (а.с.8). 29 березня 2018 року позивач подав до Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області заяву про прийняття спадщини після смерті 30 жовтня 2017 року батька [PERSON], що підтверджується копією вказаної заяви (а.с.9). Приватний нотаріус Бородянського районного нотаріального округу [PERSON] відмовила позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті 30 жовтня 2017 року [PERSON], оскільки він пропустив строк для подачі заяви про прийняття спадщини, що підтверджується інформаційним листом нотаріуса (а.с.37). Відповідно до ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч.3 ст.1272 ЦК України, за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до нотаріальної контори з поважних причин, відповідач проти позову не заперечував, то суд вважає за необхідне позов задовольнити.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-12-16 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 27 березня 1997 року він уклав шлюб з відповідачкою в Іллічівському відділі державної\~ реєстрації актів цивільного стану РС\~ Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 117. Від шлюбу спільних дітей не мають. Сторони однією сімєю не проживають з 2016 року, спільного господарства не ведуть, оскільки\~ мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обовязків, через що в сімї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивач в судове засідання не зявився, направив на адресу суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити, на примирення не згоден. Відповідачка в судове засідання не з`явилась з невідомих суду причин, про день розгляду справи була повідомлена належним чином. Відзив на позовну заяву із зазначенням заперечень та доказів, що підтверджують її відзив відповідачка не надала. У відповідності до п.3, п.4 ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач не подав відзив та позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У звязку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали 27 березня 1997 року в Іллічівському відділі державної\~ реєстрації актів цивільного стану РС\~ Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 117. Від шлюбу спільних дітей не мають. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в 2016 році, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сімєю, втратили почуття любові та поваги один до одного.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved