Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-20 00:00:00

У вересні 2016 року позивач [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом, яким просить суд зобов'язати Василівський районний відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області зняти арешт з всього майна, що належить [PERSON] накладеного постановою ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області про відкриття виконавчого провадження від 16 серпня 2000 року при примусовому виконанні виконавчого документу №2-1618 від 10 липня 2000 року, виданого Василівським районним судом Запорізької області, зареєстрованого 02 червня 2005 року в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна за реєстраційним №2039626 реєстратором Василівського державною нотаріальною конторою (архівний запис). В обґрунтування вказаного позову позивач [PERSON] зазначає, що йому на праві приватної власності, належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. 50 років Жовнтя, 236 в с. Приморське Василівського району Запорізької області. На сьогоднішній день в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься запис, що на все майно позивача накладено арешт, накладений державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області від 07 лютого 2001 року при примусовому виконанні виконавчого документу № 2-1618 від 10 липня 2000 року, виданого Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу. Дійсно, 21 квітня 2000 року [PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовною вимогою про визнання договору позики дійсним та стягнення заборгованості. 10 липня 2000 року Василівський районний суд Запорізької області виніс рішення, яким задовольнив позовні вимоги [PERSON] 16 серпня 2000 року державним виконавцем Карнаух О. було відкрито виконавче провадження і накладено арешт на все майно боржника з метою забезпечення виконання вищевказаного рішення суду. 21 серпня 2000 року [PERSON] звернувся до державної виконавчої служби з заявою про призупинення виконання рішення суду, в зв'язку з його оскарженням. 09 лютого 2001 року президією Запорізького обласного суду рішення Василівіського районного суду Запорізької області від 10 липня 2000 року було скасоване, а справу було направлено на новий розгляд у іншому складі суддів. 11 лютого 2002 року Василівський районний суд Запорізької області виніс кінцеве рішення у даній справі, яким позовні вимоги [PERSON] залишились незадоволеними. Дане рішення набрало законної сили 13 березня 2002 року, про що на рішенні є відповідна відмітка. У зв'язку з тим, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] суд відмовив, державний виконавець Карнаух О. закінчив виконавче провадження про що виніс постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню судового рішення від 10 липня 2000 року у справі №2-1618. 12 вересня 2016 року позивач звернувся до приватного нотаріуса [PERSON] з питанням відчуження житлового будинку позивачеві та йому була дана інформаційна довідка про те, що на все його майно накладено арешт державним виконавцем ще у 2000 році. Звернувшись до ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області з даного приводу, [PERSON] отримав відповідь, що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, будь-які відомості стосовно виконавчих документів, боржником за якими являється [PERSON], відсутні. Оскільки на сьогоднішній день ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області не може скасувати арешти так як відсутнє будь-яке виконавче провадження (відкрите, закрите) у відношенні [PERSON], тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом та просити суд звільнити його нерухоме майно з-під арешту в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна та в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Позивач [PERSON] в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Представник відповідача [PERSON] районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області в судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, вирішення питання по суті справи просить залишити на розсуд суду. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та дату судового засідання був повідомлений своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Вивчивши письмові докази, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав: Як вбачається з матеріалів справи, позивачеві [PERSON] на праві приватної власності, належить житловий будинок, який знаходиться за адресою: вул. 50 років Жовнтя, 236 в с. Приморське Василівського району Запорізької області. На сьогоднішній день в Єдиному реєстрі заборон відчуження об'єктів нерухомого майна міститься запис, що на все майно позивача накладено арешт, накладений державним виконавцем ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області від 07 лютого 2001 року при примусовому виконанні виконавчого документу № 2-1618 від 10 липня 2000 року, виданого Василівським районним судом Запорізької області, про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] суми боргу. Дійсно, 21 квітня 2000 року [PERSON] звернувся до Василівського районного суду Запорізької області з позовною заявою про визнання договору позики дійсним та стягнення заборгованості. 10 липня 2000 року Василівський районний суд Запорізької області виніс рішення, яким задовольнив позовні вимоги [PERSON] 16 серпня 2000 року державним виконавцем Карнаух О. було відкрито виконавче провадження і накладено арешт на все майно боржника з метою забезпечення виконання вищевказаного рішення суду. 21 серпня 2000 року [PERSON] звернувся до державної виконавчої служби з заявою про призупинення виконання рішення суду, в зв'язку з його оскарженням. 09 лютого 2001 року президією Запорізького обласного суду рішення Василівського районного суду Запорізької області від 10 липня 2000 року було скасоване, а справу було направлено на новий розгляд у іншому складі суддів. 11 лютого 2002 року Василівський районний суд Запорізької області виніс рішення у даній справі, яким відмовлено у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про визнання договору позики дійсним та стягнення заборгованості. Дане рішення набрало законної сили 13 березня 2002 року. У зв'язку з тим, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] суд відмовив, державний виконавець Карнаух О. закінчив виконавче провадження про що виніс постанову про закінчення виконавчого провадження по примусовому виконанню судового рішення від 10 липня 2000 року у справі №2-1618. 12 вересня 2016 року, звернувшись до приватного нотаріуса [PERSON] з питанням відчуження житлового будинку позивачеві була дана інформаційна довідка про те, що на все його майно накладено арешт державним виконавцем ще у 2000 році. Звернувшись до ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області з даного приводу, [PERSON] отримав відповідь, що згідно даних Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, будь-які відомості стосовно виконавчих документів, боржником за якими являється [PERSON], відсутні. На сьогоднішній день ВДВС Василівського РУЮ Запорізької області не може скасувати арешт на майно [PERSON], так як відсутнє будь-яке виконавче провадження (відкрите, закрите) у відношенні [PERSON], тому він вимушений звернутись до суду з даним позовом. Згідно ст.ст.319 - 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 41 Конституції України передбачено непорушність права приватної власності. Непорушність права власності полягає в його недоторканості, а в водночас і в недоторканості самого майна власності. Всі особи мають утримуватися від безпідставного заволодіння майном власника та завдання йому шкоди. Згідно ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема і з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст.ст.316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. За положеннями ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.5 ст.59 Закону України «Про виконавче провадження», арешт може бути знятий за рішенням суду. А тому, оскільки право власності позивача ніким не оспорюється, підстав для накладення арешту на майно [PERSON] на даний час немає, таким чином вимоги підлягають задоволенню, оскільки виконавче провадження на теперішній час закрито.

Outcome: approved