overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-30 00:00:00

У вересні 2016 року представник позивача звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просить визнати відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщенням, а саме гуртожитком [ADDRESS] посилаючись на те, що відповідач зареєстрований, але без поважних причин не проживає в гуртожитку та не сплачує комунальні послуги. У зв'язку з чим позивач вважає, що відповідач втратив право на користування жилим приміщенням. У судовому засіданні представник позивача підтримує позовні вимоги та просить їх задовольнити посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлялений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому суд вважає можливим розгляд справи у його відсутність, на підставі наявних у справі доказів та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши пояснення представника позивача по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі особистої заяви про реєстрацію місця проживання, був поселений до гуртожитку [ADDRESS], про що свідчать картка реєстрації (а.с.11). Відповідно до довідки Філії Державного підприємства «Антонов», «Серійний завод «Антонов» від 13.01.2016 року №04/671, гуртожиток [ADDRESS], знаходиться на балансі та утримується Філією Державного підприємства «Антонов» «Серійний завод «Антонов» (а.с.7). Факт не проживання відповідача за місцем реєстрації в гуртожитку [ADDRESS] підтверджується актом №1 від 16.04.2013 року, про не проживання особи в житловому приміщенні. В акті зазначається, що відповідач не проживає в зазначеному приміщенні більше одного року, та підтверджується відсутність особистих речей в даному приміщені. Акт складений комісією у складі завідувача гуртожитком [PERSON], чергових по гуртожитку [PERSON], [PERSON] Повторно відповідний факт також зафіксований актами: - актом №1 від 19 березня 2014 року, - актом №10 від 06 липня 2015 року, - актом №17 від 09 вересня 2015 року, - актом №45 від 10 грудня 2015 року (а.с. 12-16). Відповідно до довідки бухгалтерії №271 від 11.03.2016 року «Відділу соціально-комунального призначення Філії ДП «Антонов» «Серійний завод «Антонов» відповідач не сплачував та не сплачує за проживання в гуртожитку №2 (а.с.10). Також, в довідці форми №3 зазначено, що [PERSON] зареєстрований та не проживає за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 71 ЖК України визнання таким, що втратив право користування жилим приміщенням в будинках державного чи громадського фонду допускається у випадках відсутності наймача понад шість місяців. Відповідно до ст.72 Житлового Кодексу України, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку. Оскільки зібраними у справі доказами у своїй сукупності підтверджується факт відсутності відповідача за зареєстрованим місцем проживання понад шість місяців без поважних причин, тому позовні вимоги щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування спірною квартирою підлягають задоволенню. На підставі зазначеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У вересні 2016 року представник позивача ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова з позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 33428,09 грн. за кредитним договором № б/н від 16.08.2012 року, а також судові витрати. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує, що 16.08.2012 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та відповідачем було укладено кредитний договір №б/н, відповідно до умов якого ПАТ КБ «ПриватБанк» надав йому кредит у розмірі 3000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. В порушення норм закону та умов договору відповідач зобов'язання за вищевказаним договором не виконав. В зв'язку з зазначеними порушеннями зобов'язань за кредитним договором відповідач станом на 30.09.2016 має заборгованість в сумі\~ 33428, 09 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 10182,02 грн.; заборгованості по відсоткам за користування кредитом в сумі 10387,44 грн.; заборгованості за пенею та комісією в сумі 3100,00 грн.; а також з штрафів, а саме: штрафу (фіксована частина) в сумі 500 грн. та штрафу (відсоткова складова) в сумі 714,33 грн. У зв'язку з наведеним представник позивача просить стягнути з [PERSON] суму заборгованості за вищевказаним кредитним договором в розмірі 22151,10 грн., а також сплачений судовий збір в розмірі 1378,00 грн. Представник позивача до судового засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій просив розглядати справу у\~ відсутність представника та зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача просив ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів. Відповідач у судове засідання зявився. Приймаючи до уваги викладене, а також те, що представник позивача про розгляд справи був повідомлений належним чином, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-18 00:00:00

У вересні 2016 року представник позивача - ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 23.05.2013 р. між позивачем та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № АС №007638, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, які не суперечать чинному законодавству України та пов'язані з володінням, користуванням та/або розпорядженням транспортним засобом «Мазда-3» д/н [NUMBER]. Як вказано у позові, 25.03.2016 р. на Одеській площі у м. Києві сталося ДТП за участю автомобіля «Мазда-3» д/н [NUMBER], яким керувала [PERSON] та автомобіля «Hyundai Elantra» д/н [NUMBER], яким керував відповідач [PERSON], що спричинило пошкодження транспортних засобів. Постановою Голосіївського р/с м. Києва від 25.04.2016 р. [PERSON] було визнано винним у вчиненні вищевказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, передбаченої ст. 124 КУпАП. 29.04.2016 р [PERSON] звернувся до позивача - ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» із заявою про виплату страхового відшкодування в зв'язку з ДТП, яка є страховим випадком відповідно до умов договору. 06.06.2016 р. ТДВ «СК «ВіДі-Страхування» на підставі Страхового акту № КР-011122 від 01.06.2016 р. з розрахунком суми страхового відшкодування до нього та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-12 00:00:00

У вересні 2016 року представник Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Українська страхова група» звернувся до суду з позовом до Відповідача про відшкодування майнової шкоди завданої внаслідок пошкодження автомобіля у дорожньо-транспортній пригоді, розмір якої становить 23 028,51 гривень. Свої вимоги Позивач мотивував тим, що 27.05.2015 р. між ПрАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] був укладений Договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № 28-2900-15-00091, предметом якого є страхування транспортного засобу «Мазда 3», державний реєстраційний номер [NUMBER]. 20.04.2016 р. в м. Києві на вул. Університетська відбулась ДТП за участю транспортного засобу «Мазда 3», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «КІА», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] Згідно з постановою Солом'янського районного суду м. Києва по справі № 3/3105/16 (760/7696/16-п) від 19.05.2016 р., вищевказана ДТП відбулась внаслідок порушення Відповідачем п. 16.1 ПДР України. 20.04.2016 р. до Позивача звернувся страхувальник із заявою про настання страхового випадку та виплату страхового відшкодування і надав усі необхідні документи. 04.05.2016 р. Позивачем на підставі ремонтної калькуляції № ДККА-50270 від 21.04.2016 р. було складено страховий акт № ДККА-50270 та проведено розрахунок суми страхового відшкодування. На підставі зазначених документів Позивач здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі 23 028,51 грн., що підтверджується касовим ордером № 316 від 24.05.2016 р. (а.с. 27), у зв'язку з чим Позивач просить стягнути виплачене страхове відшкодування з [PERSON] в порядку суброгації. У судовому засіданні представник Позивача заявлений позов підтримав у повному обсязі та просив стягнути з Відповідача суму заподіяної майнової шкоди та понесені судові витрати. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Статтею 1188 ЦК України передбачено, що завдана шкода при взаємодії двох джерел підвищеної небезпеки відшкодовується виною особою. Згідно з ч.2 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, вимоги ПрАТ «СК «Українська страхова група» є обґрунтованими, а позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з Відповідача підлягає стягненню на користь Позивача сума судового збору в розмірі 1 378 гривень.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-13 00:00:00

У вересні 2016 року Приватне акціонерне товариство «Просто-Страхування» (Позивач) звернулось до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (Відповідач) про відшкодування шкоди, в якому просило стягнути з [PERSON] на користь ПрАТ «Просто-страхування» затрати по виплаті страхового відшкодування в розмірі 2 555,02 грн. та судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1 378,00 грн. Свої позовні вимоги, Позивач обґрунтовує тим, що 08.07.2015р. ПрАТ «Просто-Страхування» та [PERSON] уклали договір, поліс № АІ/8462003 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «BMW X3», реєстраційний номер [NUMBER]. 17.09.2015р. в м. Києві на вул. Воздвиженська відбулась ДТП, за участю автомобіля «Geely MK», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON], та застрахований автомобіль «BMW X3», реєстраційний номер [NUMBER], яким керував [PERSON] Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києва, ДТП сталася в результаті порушення Правил дорожнього руху [PERSON] 18.09.2015р. [PERSON] звернувся до АТ «Просто-Страхування» із повідомленням про настання випадку. Внаслідок даної пригоди третя особа, [PERSON], зазнав матеріальної шкоди внаслідок пошкодження її власності згідно з ремонтної калькуляції № 109819 від 18.09.2015р. вартість відновлювального ремонту становить 3 065,02 грн. 23.11.2015р. [PERSON] звернувся до Позивача із заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначена вище подія була визнана страховою, про що 26.11.2015р. було складено Страховий акт № 109818, відповідно до якого вартість страхового відшкодування склало 2 555,02 грн., яке було виплачено 30.11.2015р., таким чином фактичні витрати страхової компанії, пов'язані з цим страховим випадком складають 2 555,02 грн. Про настання ДТП [PERSON] із заявою про настання дорожньо-транспортної пригоди до АТ «Просто-Страхування» не звертався. Таким чином, враховуючи викладене та

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-23 00:00:00

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Альфа-Банк» звернувся до суду з позовною заявою, у якій просив стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 16622 (шістнадцять тисяч шістсот двадцять дві) гривні 35 коп. та судові витрати. Обґрунтовуючи свої вимоги позивач вказав, що 01 лютого 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Оферту на укладення угоди про надання особистого кредиту № 500989260, відповідно до якого він отримав кредит у сумі 13885 гривень 00 коп. у строк з 01.02.2016 року до 02.02.2021 року зі сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач зобовязувався забезпечити повернення кредиту на позичковий рахунок та щомісячну сплату нарахованих відсотків та інших передбачених договором платежів. Але відповідачем не виконані вимоги в повному обсязі, про що свідчить наявна заборгованість. Станом на 11 серпня 2016 року відповідач має заборгованість в розмірі 16622 (шістнадцять тисяч шістсот двадцять дві) гривні 35 коп., яка складається з наступного: заборгованість за кредитом - 13885 гривень 00 коп.; заборгованість за відсотками 979 гривень 90 коп.; заборгованість по комісії 557 гривень 45 коп.; штраф 1200 гривень 00 коп.. В наданій до суду письмовій заяві, представник позивача просить суд розглянути справу без участі представника ПАТ «Альфа-Банк», зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] до суду не з'явився, про день, місце і час розгляду справи повідомлений у встановленому порядку завчасно, оскільки копії позовної заяви та повістки в дане судове засідання були надіслані відповідачу за місцем його проживання, причини неявки суду не відомі. Ніяких доказів, які вказували б на поважні причини неявки, відповідач до суду не надавав. Письмових чи будь-яких інших повідомлень по даній справі і про відношення до позову від зазначеного відповідача до суду не надійшло. Однак суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та провести заочний розгляд справи. Суд, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що 01 лютого 2016 року між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] було укладено Оферту на укладення угоди про надання особистого кредиту у розмірі 13885 гривень 00 коп. із сплатою відсотків за користування кредитом. Відповідач зобовязувався забезпечити повернення кредиту та щомісячну сплату нарахованих відсотків. Відповідач умов кредитного договору в частині повернення кредиту та погашення відсотків за кредитним договором не виконав в повному обсязі, чим порушив умови кредитного договору, додатку до нього - графіку погашення кредиту і вимоги чинного законодавства України. При розподілі судових витрат суд враховує, що позов задоволено, тому судові витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-28 00:00:00

У вересні 2016 року ТОВ «ФВП Груп ЛТД» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про визнання недійсним договору купівлі-продажу. Ухвалою суду від 31.10.2016 року провадження у справі відкрито. У листопаді 2016 року представником позивача Стрілець О.А. подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на транспортний засіб марки «Izuzu», модель NPR 75L, 2014 року випуску, д.н.з. [NUMBER]. Посилаючись на те, що під час розгляду справи відповідач - [PERSON] може продати або іншим чином відчужити вказане майно, що матиме своїм наслідком неможливість виконання судового рішення. Вивчивши підстави порушеної заяви, суд дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду. Враховуючи обґрунтованість доводів представника позивача про необхідність вжиття заходів для забезпечення позову у цій справі, суд дійшов висновку про задоволення його заяви. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У вересні 2016 р. ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до суду з позовом до [PERSON] з вищезазначеними вимогами, якими просив стягнути на свою користь заборгованість за кредитним договором в сумі 12 699,72 грн. і понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1378,00 грн. В судове засіданні представник позивача не з'явилася, в матеріалах справи надав клопотання про розгляд справи у його відсутність, підтримку позовних вимог, а також погодження на заочний розгляд справи. Відповідачка у судове засідання не з'явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини. 23 січня 2012 року, [PERSON] отримала кредит у розмірі 7100,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 2,5% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Умовами і правилах надання банківських послуг передбачена відповідальність позичальника, зокрема: стягнення пені в розмірі 0,1 % від заборгованості (п. 1.1.5.25). Також при порушені Позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов'язань більш, ніж на 30 днів, Позичальник зобов'язався сплатити Банку штраф за розміром, встановленим тарифами договору. (п. 2.1.1.7.6.). Як передбачено ч. 2 ст.1050 ЦК, якщо договором установлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати належних йому процентів. Статтею 611 ч. 1 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до довідки банку про заборгованість відповідача, станом на 31 травня 2015р. загальна заборгованість по кредитному договору перед банком становить 12 699,72 грн. В дану суму входить: заборгованість по кредиту - 6460,67 грн., заборгованість за процентами за користування кредитом - 1927,13 грн., пеня - 3336,02 грн., 850,00 грн. - пеня за несвоєчасність сплати боргу на суму від 100 грн., штраф - 500 грн. (фіксована ставка), штраф - 580,94 грн. (процентна складова). Враховуючи наведене, суд вважає доведеним факт порушення відповідачем зобов'язань за кредитним договором, правомірність і правильність нарахування банком пред'явлених грошових вимог, а тому, відповідно до ст. ст. 525-526, 530, 551, 611, 615, 625, 1046-1050, 1054, 1055 ЦК України вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню повністю, а саме в сумі: 12699,72 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача стягуються судові витрати у розмірі 1378,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-15 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що у провадженні Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області знаходився виконавчий лист №2-1401 виданий 22.10.2008 року Комунарським районним судом міста Запоріжжя про стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON], [INFO], 27.10.2008 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Позивач являється опікуном [PERSON],[INFO]. 02.02.2009 року державним виконавцем Комунарського відділу державної виконавчої служби міста Запоріжжя [PERSON] винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. 30.06.2015 року [PERSON] померла. Після її смерті відкрилась спадщина на 1/3 частину квартири [ADDRESS]. Дана квартира належить [PERSON], [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності на підставі свідоцтва №4449 про право власності на житло від 26.08.1994 року, виданого виконавчим комітетом Комунарської районної ради народних депутатів. Після смерті [PERSON] позивач звернулася до приватного нотаріуса з заявами про прийняття спадщини і видачі свідоцтва про спадщину, але отримала відмову у зв'язку з наявністю арешту на майно. На підставі викладеного позивач просив суд, зняти арешт та заборону на відчуження нерухомого майна, накладеного постановою державного виконавця Комунарського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 02.02.2009 року за ВП №9667452. У судове засідання позивач не з'явилася, про час та місце був повідомлений своєчасно та належним чином, представник позивача [PERSON] надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій просив позовні вимоги задовольнити. Представник відповідача [PERSON] до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. Надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій вказав, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-02 00:00:00

У вересні 2016 р. позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначав, що [INFO] р. померла його мати [PERSON], після смерті якої відкрилась спадщина. Коли звернувся до нотаріальної контори по питанню прийняття спадщини, йому у видачі свідоцтва про право на спадщину було відказано, так як ним був пропущений встановлений законом строк на прийняття спадщини після смерті матері. Вважав, що строк пропустив з поважної причини, якою було те, що він не був проінформований про строк прийняття спадщини та юридично не обізнаний, а також у зв'язку з тим, що будучи єдиним сином доглядав за батьком, який тривалий час хворів та потребував постійного догляду. З названих вище підстав просив суд визначити йому додатковий строк на прийняття спадщини за законом. У заяві, направленій до суду позивач позов підтримав в повному обсязі та просив суд слухати справу у його відсутність. Відповідач у своїй письмовій заяві, направленій до суду позов визнав та просив суд слухати справу у відсутність його представника. Дослідив письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Відповідно до ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Судом встановлено, що дійсно [INFO] р. в м.Одесі померла [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина за законом. Позивач своєчасно не звернувся до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, оскільки здійснював догляд за хворим батьком. Вказану причину пропуску строку на звернення до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, суд вважає поважною і находить можливим визначити позивачу додатковий строк в три місяці на прийняття спадщини. Вказаний строк суд вважає достатнім.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-01 00:00:00

У вересні 2016р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що відповідач [PERSON] звернувся до ПАТ КБ „ПриватБанк з метою отримання банківських послуг, в звязку з чим підписав заяву № б/н від 16.07.2012р., згідно якої отримав кредит у розмірі 5000,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У зв'язку з порушеннями зобовязань за кредитним договором Відповідач станом на 04.09.2016р. має заборгованість за кредитним договором 13000 грн. 68 коп., яка складається з наступного: 9256 грн. 33 коп. - заборгованість за кредитом; 1708 грн. 65 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 4808 грн. 72 коп. - заборгованість за пенею та комісією: а також штрафи відповідно до п. 2.1.1.7.6 Умов та правил надання Банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина), 595 грн. 27 коп. - штраф (процентна складова). Позивач просить суд стягнути на його користь з відповідача заборгованість у сумі 13000 грн. 68 коп. та судові витрати. До судового засідання представник позивача не зявився, надав суду письмову заяву, у якій просив суд розглянути справу у відсутності представника позивача та задовольнити позов. Відповідач до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved