Jurisdiction: civil
Date: 2014-03-04 00:00:00

У вересні 2013 року через поштове відділення [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом до Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод», в якому із доповненнями від 05.02.2014 року, 19.02.2014 року та 03.03.2014 року, просить суд: - поновити строк звернення до суду; - скасувати наказ № 247-К від 11 квітня 2013 року про звільнення [PERSON] з посади бактеріолога енергосилового цеху № 51 Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод»; - поновити [PERSON] на посаді бактеріолога енергосилового цеху № 51 Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод»; - стягнути з Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» на користь [PERSON] заробітку за час вимушеного прогулу станом на 04.03.2014 року у розмірі 7379 грн. 20 коп.; - стягнути з Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» на користь [PERSON] завдану моральну шкоду в розмірі 3 000,00 гривень; - допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення [PERSON] на посаді бактеріолога енергосилового цеху № 51 Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» та стягнення середнього заробітку за один місяць у розмірі 691 грн. 80 коп. (а.с. 1-2, 98, 113, 117) В обґрунтуванні позову [PERSON] вказувала, що у відповідача - Державне підприємство «Ізюмський приладобудівний завод», в період з 14 липня 2003 року по 16 червня 2006 року та в період з 15 липня 2007 року по 11 квітня 2013 року працювала на посаді бактеріолога енергосилового цеху № 51 Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод». 30 січня 2013 року наказом Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» № 63 на підприємстві вносились зміни до штатного розпису до енергосилового цеху, а саме скорочувались 6 посад в тому числі і посада бактеріолога. 11 квітня 2013 року відповідно до наказу № 247-К її звільнено з займаної посади бактеріолога енергосилового цеху № 51 Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» на підставі п.1 ст. 40 КЗпП України у зв'язку із змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скороченням численності працівників. Позивачка на підстави клопотання про поновлення строку на звернення до суду вказала, що після звільнення з Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» вона перебувала у шоковому стані, оскільки залишилась без єдиного засобу існування і вимушена тривалий час шукати нові джерела доходу: на протязі літа 2013 року займалась тимчасовими та сезонними роботами, але до вересня 2013 року так і не знайшла постійної роботи, що змусило її звернутися до суду. Позивачка вважає своє звільнення незаконним, проведеним із порушенням вимог трудового законодавства, а саме - статей 43, 49-2 КЗпП України, та таким, що порушує її трудові права, а тому просила поновити її на роботі, стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу та відшкодувати моральну шкоду. Представник позивачки [PERSON] підтримав позовні вимоги [PERSON], надав пояснення щодо позову і просить суд позов задовольнити повністю. Відповідач Державне підприємство «Ізюмський приладобудівний завод» в особі представника [PERSON] надав письмові заперечення на позов, в яких позовні вимоги не визнають, вважають зазначений позов безпідставним і необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, просить суд у задоволенні позову відмовити повністю (а.с. 20-21). Представник відповідача [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, підтримав заперечення на позов, стверджуючи, що дійсно позивачка працювала у відповідача на посаді бактеріолога енергосилового цеху № 51 Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» та наказом № 63 від 30.01.2013 року на підприємстві вносились зміни до штатного розпису до енергосилового цеху та скорочувалась посада бактеріолога. Наказом № 247-К від 11.04.2013 року позивачку звільнено з займаної посади Державним підприємством «Ізюмський приладобудівний завод». Звільнення з цих підстав вважає обґрунтованим і законним. Вважає, що будь-яких порушень діючого законодавства при звільненні [PERSON] з боку відповідача допущено не було. Також вказав, що відповідач не вважає поважними причини пропуску місячного строку на звернення позивачки до суду, та просить суд відмовити [PERSON] у задоволенні клопотання про поновлення строку на звернення до суду. Ухвалою Ізюмського міськрайонного суду Харківської області від 02.12.2013 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета позову - [PERSON] (а.с. 54-55). Третя особа на стороні відповідача [PERSON] у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, заперечень на||| позов не надав (а.с. 99). Заслухавши пояснення позивачки [PERSON] та її представника [PERSON], пояснення представника відповідача [PERSON], перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, суд прийшов до висновку про відмову у задоволенні позову з наступних підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Судом установлено, підтверджується сторонами і наявними у справі доказами, що [PERSON] з 15 липня 2007 року перебувала у трудових правовідносинах з Ізюмським казенним приладобудівним заводом на посаді бактеріолога теплосилового цеху № 51 на підставі її письмової заяви та наказу № 1407-к від 14 липня 2007 року. На підставі постанови Кабінету Міністрів України від 31 серпня 2011 року № 993 та від 21 березня 2012 року було видано наказ Державного концерну «Укроборонпром» від 04.07.2012 року № 52 про реорганізацію Ізюмського казенного приладобудівного заводу шляхом перетворення у Державне підприємство «Ізюмський приладобудівний завод». У зв'язку зі змінами в структурі управління наказом Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» від 30 січня 2013 року № 63 внесені з 01 лютого 2013 року зміни до штатного розпису енергосилового цеху, а саме: три одиниці операторів котельні; одну одиницю прибиральника виробничих приміщень; одну одиницю лаборанта хімічного аналізу; одну одиницю бактеріолога. Із вказаним наказом [PERSON] ознайомлена особисто під розпис 06.02.2013 року. На підставі клопотання адміністрації заводу, згоди цехкому від 09.04.2013 року № 23, відмови від запропонованої посади [PERSON], наказом Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод» від 11 квітня 2013 року № 247-К звільнено [PERSON] з посади бактеріолога енергосилового цеху № 51 11.04.2013 року в зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скороченням чисельності працівників згідно п.1 ст. 40 КЗпП України. В день звільнення [PERSON] ознайомлено з наказом про звільнення і видана копія наказу, видана трудова книжка та проведено розрахунок. (а.с. 3-12, 23-44,77-97, 101, 112) Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, у межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Суд вважає звільнення [PERSON] обґрунтованим виходячи з наступного. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом, у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Зі змісту зазначеної норми вбачається, що вона передбачає декілька самостійних підстав для розірвання з ініціативи власника трудового договору з працівником, як-от: ліквідацію; реорганізацію; банкрутство; перепрофілювання підприємства, установи, організації; скорочення чисельності працівників; скорочення штату працівників. При цьому вживані в цій нормі поняття: «ліквідація», «реорганізація», «перепрофілювання», «банкрутство», «скорочення чисельності або штату працівників» - стосуються саме підприємств, установ, організацій як юридичних осіб, а не їх структурних підрозділів. Підприємство самостійно визначає свою організаційну структуру, встановлює чисельність працівників і штатний розпис. Підприємство може складатися з виробничих або функціональних структурних підрозділів (виробництв, відділень, цехів, управлінь, бюро, служб тощо) та створювати філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи. Згідно із ч.2 ст. 40 КЗпП України звільнення з цієї підстави допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно із роз'ясненнями, наданими у п. 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 1992 р. № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» (із наступними змінами) при розгляді трудових спорів, пов'язаних зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов'язані з'ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Таким чином, судом установлено, що Державним підприємством «Ізюмський приладобудівний завод» було внесено зміни в організаційну структуру та штатний розпис, в результаті чого посада бактеріолога енергосилового цеху № 51, яку обіймала позивачка, підлягала скороченню. Про наступне звільнення позивачку було завчасно повідомлено за 2 місяці. На засіданні цехового комітету енергосилового цеху № 51, згідно протоколу № 23 від 09.04.2013 року, дана згода адміністрації підприємства на звільнення [PERSON] з посади бактеріолога енергосилового цеху № 51 у зв'язку зі змінами в організації виробництва і праці, в тому числі скороченням чисельності працівників за п.1 ст. 40 КЗпП України. До звільнення позивачці було запропоновано вакантні на той час та відповідні її спеціальності та кваліфікації посади, від яких вона відмовилася. Інші посади ІТР позивачці не пропонувалися, оскільки, на переконання відповідача, позивачка як бактеріолог не відповідала по своїй спеціальності, кваліфікації та досвіду роботи цим посадам. Відмовляючи у задоволенні позову, суд прийшов до висновку, що у відповідача мало місце скорочення чисельності працівників у зв'язку із реорганізацією Державного підприємства «Ізюмський приладобудівний завод», позивачка була попереджена про звільнення, їй була запропонована інша робота, оскільки позивачка відмовилася від неї, власник мав всі підстави для розірвання трудового договору за п.1 ст. 40 КЗпП України. Судові витрати по справі суд покладає за рахунок держави.

Outcome: dismissed