Jurisdiction: civil
Date: 2018-02-21 00:00:00

У березні 2017 р. позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, просить суд стягнути з відповідача аліменти у розмірі ? частини з усіх видів заробітку (доходу) на утримання дитини щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову і до закінчення навчання 30.06.2020, посилаючись на ті підстави, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбу у якому у них народилася дочка, яка продовжує навчатися у ДВНЗ «Університет банківської справи» на денній формі та не може влаштуватися на роботу, позивач самостійно теж не може забезпечити всі необхідні потреби дитини, що виникають у зв'язку із навчанням, при цьому відповідач є працездатною особою, однак у добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, на утриманні інших дітей не має та може допомагати дочці. Позивач у судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій просила слухати справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує, просила задовольнити позовні вимоги у повному обсязі (а.с. 21, 25). Відповідач у судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суд не повідомив (а.с. 16, 17). Третя особа у судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій просила слухати справу без її участі, просила задовльнити позов у повному обсязі (а.с. 24, 27). Суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів згідно п. 1 ч. 1 ст. 280 ЦПК України в порядку заочного розгляду справи. Суд, всебічно з'ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає встановленими такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 19.04.2005 було розірвано, актовий запис №344 (а.с. 5). Від вказаного шлюбу у них є дочка [PERSON], [INFO] (а.с. 4). Згідно довідки 09.02.2017 №12-027/17 [PERSON] дійсно навчається в Інституті банківських технологій та бізнесу ДВНЗ «Угіверситет банківської справи» на 1-му курсі освітнього ступеня «Бакалвр», термін навчання 01.09.2016 по 30.06.2020 (а.с. 6). За змістом ст. 141 СК України, батьки мають рівні права та обов'язки щодо дитини, в тому числі і щодо її утримання. Частиною 1 ст. 182 Сімейного кодексу України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 ст. 199 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3 роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи обов'язок обох батьків утримувати дитину, а також обставини, зазначені у ст. 182 СК України суд вважає необхідним призначити аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу щомісячно, починаючи з 06.03.2017 і до закінчення навчання 30.06.2020. Таким чином, дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення позивача, суд дійшов висновку, що передбачені законом підстави стягнення аліментів з відповідача підлягають задоволенню. На підставі п. 3 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі за подання позовів про стягнення аліментів. Згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь держави у розмірі 640 грн. 00 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved