overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначив, що 15 травня 1993 року він [PERSON] ( до зміни прізвища Сукач) [PERSON] уклав шлюб з відповідачкою [PERSON], після реєстрації шлюбу відповідачки було присвоєно прізвище Сукач. У 1994 році вони переїхали проживати до Ізраїлю, де народилися їх діти: [PERSON], [INFO], [PERSON] Мішель, [INFO] та [PERSON], [INFO] 29.11.1994 році подружжя Сукач змінило своє прізвище на [PERSON], а 14.06.1994 року відповідач змінила своє ім'я з [PERSON] на [PERSON]. У 2013 році подружжя [PERSON] повернулася до України, але згодом відповідачка покинула родину та повернулася проживати до Ізраїлю. Таким чином, позивач просить розірвати шлюб, оскільки сімейні стосунки припиненні, на даний час він самостійно виховує трьох дітей, дбає та піклується про них. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачкою є неможливим. Майнового спору вони не мають, а діти залишаться проживати разом з позивачем. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. З 15 травня 1993 року [PERSON] ( до зміни прізвища Сукач) [PERSON] перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], шлюб був зареєстрований Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіки Крим, актовий запис № 265. Після реєстрації шлюбу відповідачки було присвоєно прізвище Сукач. У 1994 році подружжя переїхали проживати до Ізраїлю, а 29.11.1994 року подружжя Сукач змінило своє прізвище на [PERSON], крім цього, відповідачка змінила своє ім'я з [PERSON] на [PERSON]. Від даного шлюбу сторони мають дітей: [PERSON], [INFO], [PERSON] Мішель, [INFO] та [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу діти залишаться проживати з позивачем. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-08 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначив, що він знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2006 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, а донька залишиться проживати з відповідачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 11 листопада 2006 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, Миколаївська область, Україна, актовий запис № 593. Від даного шлюбу мають неповнолітню доньку [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу донька залишиться проживати з відповідачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-25 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначив, що він знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2007 року. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, а син залишиться проживати з відповідачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 22 грудня 2007 року, шлюб був зареєстрований Корабельним відділом реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 818. Від даного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], 26.06.2006 рокународження. Після розірвання шлюбу син залишиться проживати з відповідачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-08 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначив, що він знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1996 року. Від даного шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO] Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, донька залишається проживати з відповідачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надала заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 27 квітня 1996 року, шлюб був зареєстрований Корабельним райвідділом реєстрації актів громадянського стану м. Миколаєва, актовий запис № 531. Від даного шлюбу мають повнолітню доньку [PERSON], [INFO]. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-26 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з названою вище позовною заявою, в якій зазначив, що він знаходиться з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2013 року. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Просить розірвати шлюб, посилаючись на те, що з відповідачем по справі сімейні стосунки припинені по причині відсутності між ними взаємного порозуміння та поваги друг до друга, що привело до частих скандалів, припинення сімейних стосунків, до втрати почуття любові один до одного. Позивач вважає, що подальше сумісне життя і збереження сімї з відповідачем є неможливим. Майнового спору вони не мають, а син залишиться проживати з відповідачкою. Посилаючись на наведене, [PERSON] просив позов задовольнити. В судове засідання сторони не зявилися. Позивач надав заяву з проханням розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач також надав заяву з проханням розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги визнає. Відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази по справі, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти і відповідні їм правовідносини. Сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 28 вересня 2013 року, шлюб був зареєстрований Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 904. Від даного шлюбу мають неповнолітню дитину: сина [PERSON], [INFO]. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом з відповідачкою. У відповідності до ст.ст. 110-112, 114 СК України суд, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що мають істотне значення. Таким чином, суд приходить до висновку, що збереження спільного життя подружжя та шлюбу суперечить інтересам один одного, це має істотне значення, а тому шлюб підлягає розірванню. Відповідно до ч.3 ст.115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-22 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій просив шлюб з відповідачем, зареєстрований 24 квітня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Кіровського районного управління юстиції м.Дніпропетровська, актовий запис №85 розірвати. В обґрунтування позову він вказував на те, що від шлюбу вони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Спільне життя з відповідачем не склалося. Фактичні шлюбні відносини припинені. Причиною розпаду сім'ї є несумісність характерів, різні погляди на життя і побут. Сторони втратили почуття любові та поваги. Позивач вважає, що сім'я розпалася остаточно і відновлена бути не може. У судове засідання позивач не зявився про день і час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. У судове засідання відповідач не зявилася, про день і час слухання справи була повідомлена своєчасно та належним чином, надавши суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі та не заперечує проти їх задоволення. У звязку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч.2 ст.197 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Відповідно до ст.112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 24 квітня 2004 року. Від шлюбу вони мають малолітніх дітей [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO]. Сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують та загальне господарство не ведуть, шлюб носить формальний характер і збереження його суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив, ухвалити рішення яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме: будинком №7а по вулиці Заводська в смт Кожанка Фастівського району Київської області. Позов мотивує тим, що будинок за вказаною адресою належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 02 квітня 2002 року. В цьому будинку крім позивача проживає відповідач, [PERSON] З відповідачем [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням суду від 19 вересня 2013 року. Ві того часу відповідач не зявлялась у будинку за вказаною адресою. Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений належним чином. До суду подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлена належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок №7а за адресою: вул. Заводська в смт Кожанка Фастівського району Київської області, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 02 квітня 2002 року. Відповідно до Довідки від 05 серпня 2015 року, виданою Кожанською сільською радою, за адресою вул. Заводська, 7а, в смт Кожанка Фастівського району Київської області, крім позивача за вказаною адресою ніхто не проживає. Відповідно до ст.\~391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, відповідача слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку №7а по вулиці Заводській в смт Кожанка, Фастівського району Київської області, оскільки, як доведено в суді, відповідач понад шість місяців у спірній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку у спосіб визначений чинним законодавством шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статті 150 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-29 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив, ухвалити рішення яким визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням, будинком №72/1 по вулиці Шевченка в смт Борова, Фастівського району Київської області. Позов мотивує тим, що будинок за вказаною адресою належить позивачу на праві приватної власності, на підставі рішення від 24 липня 1992 року. В цьому будинку крім позивача зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. Позивач в судове засідання не зявився, про день, час та місце слухання справи судом повідомлений належним чином. До суду подав заяву про слухання справи за його відсутності, позов підтримує. Відповідач в судове засідання повторно не зявилася, про день, час та місце слухання справи судом повідомлена належним чином. Згідно зі статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, суд дійшов до висновку про задоволення позовних вимог. Судом встановлено, що позивачу на праві власності належить житловий будинок №72/1 за адресою: вул. Шевченка, смт Борова, Фастівського району Київської області, що підтверджується рішенням Фастівського районного народного суду Київської області від 24 липня 1992 року. Відповідно до Довідки від 09 липня 2015 року, виданою Борівської селищною радою, крім позивача за вказаною адресою зареєстровані: [PERSON], [PERSON], [PERSON]. У вказаній довідці зазначено, що [PERSON] за місцем реєстрації не проживає з початку 2012 року по теперішній час. Згідно акту обстеження депутата виборчого округа №12 [PERSON], особистих речей в будинку немає. Відповідно до ст.\~391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Таким чином, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, відповідача слід визнати такою, що втратила право користування житловим приміщенням в будинку №72/1 по вулиці Шевченка в смт Боровій, Фастівського району Київської області, оскільки, як доведено в суді, відповідач понад шість місяців у спірній квартирі не проживає, за комунальні послуги не сплачує, не несе інших витрат по утриманню житла. За таких обставин, коли права власника порушені, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, суд приходить до висновку, що позивач правомірно вимагає усунення будь-яких порушень його прав, в даному випадку у спосіб визначений чинним законодавством шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Таким чином, відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, статті 150 Житлового кодексу Української РСР,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-01 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням у навчальному закладі у розмірі 29 250 грн. 61 коп., мотивуючи свої вимоги тим, що з 01.09.2007 року по 17.06.2011 року відповідно до договору № Вн-155 від 03.12.2007 року, укладеного між Київським національним університетом внутрішніх справ у Вінницькій області (далі - КНУВС) та [PERSON] про підготовку фахівця в КНУВС перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням та житлом із наданням відповідних комунальних послуг. 17.06.2011 року відповідачеві присвоєно кваліфікацію юриста, видано диплом спеціаліста та направлено для подальшого проходження служби до УМВС України в Вінницькій обл. Зазначає, що 11.03.2013 року [PERSON] звільнено на підставі поданого ним рапорту за власним бажанням. Внаслідок порушення відповідачем умов договору по перебуванні 3-річного терміну перебування на службі по закінченню навчання, позивач був змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача кошти, пов'язані з утриманням у навчальному закладі та витрати по сплаті судового збору. В судове засідання, представник позивача не з'явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, не заперечуючи проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з'явився, хоча повідомлявся судом про місце і час розгляду справи, заяви про відкладення розгляду справи не надав, причини неявки не повідомив. Поштове повідомлення повернулось до суду за закінченням терміну зберігання. Відповідно до ч.5 ст.74 ЦПК України, у разі ненадання фізичними особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності особи, яка бере участь у справі, за адресою її місця проживання або місця реєстрації, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їй належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд відповідно до ч. 4 ст. 169, ст. 224 ЦПК України за згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об'єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved