overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-22 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, вказуючи, що перебувала з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільного сина - [PERSON], [INFO], який проживає разом із нею. Шлюб із відповідачем розірвано 13.06.2002 року. З 2001 року [PERSON] самоусунувся від виховання та утримання дитини. На сьогоднішній день дитині 16 років, тринадцять з яких [PERSON] виховує та утримує сина сама, при цьому батько ніяким чином не допомагає, матеріально не підтримує, абсолютно не цікавиться, не телефонує, а отже повністю відсторонився від виховання дитини. В судовому засіданні позивач вказані позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила позов задовольнити. Відповідач про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Оскільки позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, а відповідач повідомлений про судовий розгляд у встановленому законом порядку, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Представник служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації надіслали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності та відповідний висновок про доцільність позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно сина [PERSON], [INFO]. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. 13.06.2002 року сторони по справі розірвали шлюб (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають сина - [PERSON], [INFO]. Відповідно до свідоцтва про народження батьками дитини є, мати - [PERSON], батько - [PERSON] (а.с. 5). Відповідно до ч. 1 п.2 ст. 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини. З матеріалів справи та пояснень позивача вбачається, що [PERSON] не брав та не бере участі в утриманні та вихованні дитини, ні усно ні письмово із нею не спілкується, не проявляє про сина батьківської турботи. Відповідно до висновку служби у справах дітей Святошинської районної в м. Києві державної адміністрації №107-3671/40 від 19.05.2015 року в інтересах дитини є доцільним позбавити [PERSON] батьківських прав стосовно неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Таким чином, з огляду на зазначене суд вважає, що [PERSON] самоухилився від виконання своїх обов'язків по вихованню сина [PERSON], [INFO]. Оцінюючи зібрані по справі докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню як законний та обґрунтований. На підставі ст. ст. 164, 165 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

у березні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідачі зареєстровані в її квартирі за вказаною адресою, однак син [PERSON] не проживає з 2010 року, а донька та онучка [PERSON] та [PERSON] не проживають з 1997 року. На даний час місцезнаходження відповідачів їй не відомо. У звязку із цим, позивач просить суд визнати [PERSON], [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловими приміщенням [ADDRESS]. У судове засідання зявився позивач, просить позов задовольнити з підстав, викладених у ньому. Відповідачі [PERSON], [PERSON] та [PERSON] у судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином через оголошення у засобах масової інформації. Представники третіх осіб КП «Житлово-експлуатаційна організація № 2» Полтавської міської ради, Управління державної міграційної служби України в Полтавській області у судове засідання не зявилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином. Частиною 1 ст.224 ЦПК України визначено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. \~Таким чином, суд приходить до висновку про ухвалення заочного рішення по справі. Суд, заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази встановив наступне: [PERSON] являється власницею квартири [ADDRESS], яку вона придбала на підставі договору купівлі-продажу від 14.04.1992 року, посвідченого Першою полтавською державною нотаріальною конторою. Згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Полтавській області [PERSON], [PERSON] зареєстровані за адресою: Степового фронту, 9 кв. 16 в м. Полтава, [PERSON] за вказаною адресою не значиться. Допитані як свідки [PERSON], [PERSON] показали суду, що члени сімї відповідачі в квартирі [ADDRESS] не проживають з 1997 року та з 2000 року. Відповідно до частини 1 ст. 405 ЦК України члени сімї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається власником. Частина 2 ст. 405 ЦК України передбачає, що член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Із матеріалів, справи встановлено, що члени сімї власника більше року не проживають у вказаній вище квартирі, а отже є такими, що втратили право користування житлом. Поважність причин відсутності за місцем реєстрації відповідачів судом не встановлена. За таких обставин, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Порядок стягнення судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

у березні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 11.06.2011 по 01.07.2013. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], який в даний час проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дитини не надає. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу),щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не зявилася, надала заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві. У судове засідання відповідач не зявився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження, виданого 11.10.2011 Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач зобовязаний утримувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-07 00:00:00

у березні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 01.09.2006 по 18.02.2014. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дитини не надає. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу),щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач не з'явилася, надала заяву в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.. У судове засідання відповідач [PERSON] не з'явився, про дату і час розгляду справи повідомлявся належним чином за адресою реєстрації місця проживання. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 28.08.2007 Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

у березні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що з відповідачем перебувала у шлюбі з 04.12.2009 по 11.04.2014.. Від шлюбу мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Відповідач матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дитини не надає. У зв'язку з цим, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки всіх видів його заробітку (доходу),щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду і до досягнення дитиною повноліття. У судове засідання позивач з'явилася, позовні вимоги підтримала, просить їх задовольнити з підстав, викладених в позовній заяві.. У судове засідання відповідач з'явився, позовні вимоги визнав, не заперечує проти їх задоволення. Суд, перевіривши матеріали справи та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку: судом установлено, що позивач та відповідач є батьками [PERSON], [INFO], що підтверджується даними свідоцтва про народження серії [NUMBER], виданого 27.01.2012 Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України (далі СК України), батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. За змістом ст. ст. 182, 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом і мінімальний розмір аліментів не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оскільки дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, а відповідач зобов'язаний утримувати свою дитину, а тому суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 243, 60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що спільне життя з відповідачем не склалося, спільно сторони не проживають більше року. В судове засідання позивач не з'явилася надавши до суду заяву про розгляд справи за її відсутності в якій позовні вимоги підтримала, просить розірвати шлюб з відповідачем, дитину, [PERSON] просить залишити на її утриманні та вихованні, прізвище залишити чоловіче, судові витрати покласти на відповідача. Відповідач в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності в якій не заперечував проти задоволення позовних вимог. Суд, дослідивши матеріали справи на підставі наявних у справі письмових доказів, з урахуванням думок сторін, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судом встановлено, що 31 липня 2010 року відділом реєстрації актів цивільного стану Гребінківського РУЮ Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON], [INFO] та [PERSON], [INFO] (актовий запис № 54), що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.8). У шлюбі сторони мають малолітню дочку, [PERSON], [INFO], про що свідчить копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Гребінківського РУЮ Полтавської області 25.01.2011 року, актовий запис №10 (а.с.9). Спільне життя сторін не склалося. На даний час шлюбні відносини між сторонами припинені, шлюб існує формально. За таких обставин збереження шлюбу суперечить інтересам сім'ї та унеможливлює примирення сторін. Відповідно до ч.2 ст.104 СК, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ст.112 СК, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Спору про поділ майна між сторонами немає. Відповідно до ст.ст. 104, 112 Сімейного Кодексу України, ст.ст. 8, 10, 60, 213-215, ч.1 ст.223 ЦПК, суд,-

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-14 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернулася до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2007 року. Від цього шлюбу сторони мають спільних доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. Вказувала, що стосунки з [PERSON] не склалися, останній рік подружжя не проживає однією сім»єю, хоча перебувають у зареєстрованому шлюбі. Діти проживають разом із позивачем та перебувають на її утриманні. Відповідач працює на тимчасових роботах із будівництва та ремонту будинків, він має нерегулярні доходи, які витрачає у своїх цілях, при цьому ухиляється від обов»язку утримання дітей. Таким чином, [PERSON] просила стягнути з відповідача аліменти на її користь на утримання дітей в твердій грошовій сумі по 2500 грн. щомісячно на кожну дитину до досягнення дітьми повноліття. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги в повному обсязі та просила суд позов задовольнити. Відповідач не заперечував проти позову та подав відповідну заяву про визнання позовних вимог. В порядку ст. 174 ч. 4 ЦПК України, у разі визнаня відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі з 09.11.2007 року, шлюб зареєстровано ВРАЦС Оболонського районного управління юстиції м. Києва, актовий запис 2070. Від цього шлюбу сторони мають спільних доньку - [PERSON], [INFO] та сина - [PERSON], [INFO]. В судовому засіданні встановлено та не заперечувалося сторонами, що на час розгляду справи вони не проживають однією сім»єю, хоча перебувають у зареєстрованому шлюбі. Діти залишилася проживати разом з матір'ю. Зі змісту ст. 180 СК України вбачається, що батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує, крім іншого, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. [PERSON] підтвердив у судовому засіданні відсутність постійного доходу, при цьому не заперечував можливості сплачувати аліменти у розмірі по 2500 грн. щомісячно на утримання кожної дитини. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Зі змісту ст. 183 СК України вбачається, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає їх розмір і аліменти стягуються до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Таким чином позовні вимоги підлягають задоволенню частково, тому що аліменти на двох дітей у визначеному судом розмірі можуть бути стягнуті лише до досягнення найстаршою дитиною повноліття.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-21 00:00:00

у березні 2015року позивач звернулася до суду із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 23 серпня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області за актовим записом №154 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають двох дітей - сина [PERSON], [INFO], доньку [PERSON], [INFO]. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Проживають окремо, спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини більше року. Шлюб існує лише формально, а тому переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, заслухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 23 серпня 2000 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Васильківського міськвиконкому Київської області за актовим записом №154 (а.с.5). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається з пояснень, сторони не підтримують шлюбних відносин та проживають окремо більше року, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-16 00:00:00

у березні 2015року позивач звернулася до суду із позовом, у якому просила розірвати шлюб, зареєстрований з відповідачем 29.10.2010року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї за актовим записом № 2521. Від шлюбу мають дитину - [PERSON], [INFO] народження. Зазначила, що спільне життя з відповідачем не склалося у зв'язку з несхожістю характерами, різними поглядами на життя. Спільне господарство не ведуть та не підтримують шлюбні відносини, шлюб існує лише формально. Переконана, що подальше спільне життя і збереження шлюбу не можливе. Позивач подала до суду заяву у якій просила розгляд справи проводити без її участі, зазначила про те, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши про те, що позов визнає та проти його задоволення не заперечує. Вивчивши надані письмові докази у сукупності, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. У судовому засіданні встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 29.10.2010року Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з Державним центром розвитку сім'ї за актовим записом № 2521 (а.с.7). Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Як вбачається із матеріалів справи, сторони не підтримують шлюбних відносин, заперечують проти подальшого збереження шлюбу. Враховуючи особливий характер сімейних відносин, зважаючи на норми ст.ст. 111, 112 СК України, так як фактично шлюбні відносини між подружжям припинені, суд вважає примирення сторін неможливим. Оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження сім'ї є неможливим і суперечить інтересам позивача, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 88 ЦПК України вирішити питання стосовно судових витрат.

Outcome: approved