Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-06 00:00:00

ТОВ ««Українська факторингова компанія» (далі - «Позивач») звернулось до суду з даним позовом до [PERSON] (далі - «Відповідач») про звернення стягнення на предмет застави. В обґрунтування позовних вимог посилається на наступні обставини. 03.03.2006 року АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 201-ТТ №4 з [PERSON] , відповідно до п.1.1 якого банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 217 000,00 грн. у порядку і на умовах, визначених цим договором. 03.03.2006 року АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір застави транспортного засобу з [PERSON] , згідно до п. 1.1 якого визначено, що в забезпечення своєчасного повернення кредиту, відсотків за користування ним, а також неустойки заставодавець заставляє автомобіль марки SUBARU TRIBECA, 2006 року випуску, шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , п.1.1. вищевказаного договору визначено, що за домовленістю сторін вартість предмету застави складає 320 000,00 грн. Рішенням Центрально-міського районного суду м.Горлівка Донецької області від 03.05.2012 року по справі № 2-п-116/11 позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволений, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 333 828,59 грн. та судові витрати, а всього - 335 648,59 грн., станом на теперішній час судове рішення не виконане, сума заборгованості не стягнута. Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 19.02.2019 року замінено стягувача під час виконання рішення Центрально-міського районного суду м.Горлівка Донецької області від 03.05.2012 року по справі № 2-п-116/11 по справі № 2-п-116/11, яким задоволений позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 335 648,59 грн. на ТОВ «Українська факторингова компанія». 17.11.2016 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №46, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 201-ТТ№ 4 від 03.03.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія». В свою чергу, ТОВ «Українська факторингова компанія» набуло статусу заставодержателя відносно предмета застави - автомобіля марки SUBARU TRIBECA, 2006 року випуску, шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , про що зроблено запис в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна. Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 07.11.2019 року за № 62972215 підтверджується факт наявності обтяження на об`єкті обтяження та факту перебування його в обтяженні у заставодержателя - ТОВ «Українська факторингова компанія», а Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) від 24.12.2019 року №63945867 підтверджується факт внесення обтяжувачем - ТОВ «Українська факторингова компанія» до Реєстру відомостей щодо звернення стягнення на предмет обтяження. Станом на теперішній час у зв`язку із порушенням [PERSON] умов кредитного договору №201-ТТ№4 від 03.03.2006 року існує заборгованість перед ТОВ «Українська факторингова компанія» у сумі 333 828, 59 грн., що підтверджується судовим рішенням Центрально-міського районного суду м.Горлівки Донецької області від 03.05.2012 року по справі № 2-п-Пб/П. Згідно відповіді РСЦ МВС в Донецькій області від 28.10.2019 року №31/5-7910 зазначено, що автомобіль марки SUBARU TRIBECA, 2006 року випуску, шасі № [NUMBER] , який належав на праві власності боржнику [PERSON] , з 20.09.2008 року по теперішній час зареєстрований за [PERSON] , автомобілю присвоєні нові номерні знаки - [NUMBER] . Станом на теперішній час право власності на автомобіль марки SUBARU TRIBECA, 2006 року випуску, шасі [NUMBER] , номерні знаки - [NUMBER] , що є предметом застави, належить [PERSON] , хоча ані Банком, ані Позивачем як заставодержателем дозвіл про зняття транспортного засобу з обліку не надавався, запис з Державного реєстру обтяжень рухомого щодо обтяження майна не вилучався, і на даний час чинний. ТОВ «Українська факторингова компанія» як кредитор та заставодержатель, у зв`язку із наявною заборгованістю за кредитним договором, у спосіб, визначений діючим законодавством, звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави, що належить новому власнику автомобіля тобто Відповідачу [PERSON] . Ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 03.02.2020 року постановлено провести її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.46-47). У судове засідання представник Позивача не з`явився, на адресу суду направив клопотання про розгляд справи без участі представника позивача. (а.с.53, 61). В судові засідання, призначені на 25.03.2020 року та 07.05.2020 року Відповідач не з`явилася, будь-яких заяв або клопотань на адресу суду від неї не надходило, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася в порядку ч.2, ч.3, ч.11 ст.128 ЦПК України. Направлені на її останню відому адресу засобами поштового зв`язку судові повістки повернулися до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с.50, 60). Втім, вона вважається повідомленою про дату, час та місце розгляду справи з опублікуванням оголошення про виклик до суду у встановленому порядку (а.с.56, 58). В зв`язку з тим, що сторони не з`явилися в судове засідання, згідно із ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглядаючи дану справу суд враховує, що відповідно до ст. 64 Конституції України в умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Отже, право на судовий захист, встановлене ст.55 Конституції України, не може обмежуватись навіть за умови оголошення карантину. Суд об`єктивно та всебічно дослідивши матеріали даної справи, оглянувши матеріали спадкової справи, приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлені наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. 03.03.2006 року АКІБ «УкрСиббанк» укладено кредитний договір № 201-ТТ №4 з [PERSON] , відповідно до п.1.1 якого банк зобов`язується надати Позичальнику, а Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути Банку кредит (грошові кошти) в іноземній валюті в сумі 217 000,00 грн. у порядку і на умовах, визначених цим договором (а.с.7-10). 03.03.2006 року АКІБ «УкрСиббанк» укладено договір застави транспортного засобу з [PERSON] , згідно до п. 1.1 якого визначено, що в забезпечення своєчасного повернення кредиту, відсотків за користування ним, а також неустойки заставодавець заставляє автомобіль марки SUBARU TRIBECA, 2006 року випуску, шасі № [NUMBER] , реєстраційний номер [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , п.1.1. вищевказаного договору визначено, що за домовленістю сторін вартість предмету застави складає 320 000,00 грн. (а.с.13-18). 03.05.2012 року рішенням Центрально-міського районного суду м.Горлівка Донецької області по справі № 2-п-116/11 позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволений, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором кредиту у розмірі 333 828,59 грн. та судові витрати, а всього - 335 648,59 грн., станом на теперішній час судове рішення не виконане, сума заборгованості не стягнута. (а.с.26-27). 17.11.2016 року між ТОВ «Українська факторингова компанія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу №46, відповідно до умов якого право грошової вимоги за договором про надання споживчого кредиту № 201-ТТ№ 4 від 03.03.2006 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] перейшло до ТОВ «Українська факторингова компанія» (а.с.19-22). 19.02.2019 року ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області замінено стягувача під час виконання рішення Центрально-міського районного суду м.Горлівка Донецької області від 03.05.2012 року по справі № 2-п-116/11 по справі № 2-п-116/11, яким задоволений позов ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 335 648,59 грн. на ТОВ «Українська факторингова компанія». (а.с.28). Згідно відповідей РСЦ МВС в Донецькій області від 28.10.2019 року №31/5-7910 та від 05.12.2019 року №31/5-8911 зазначено, що автомобіль марки SUBARU TRIBECA, 2006 року випуску, шасі № [NUMBER] , який належав на праві власності боржнику [PERSON] , з 20.09.2008 року по теперішній час зареєстрований за [PERSON] [INFO] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , автомобілю присвоєні нові номерні знаки - [NUMBER] (а.с.29-30). Відповідно до Витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна станом на 07.11.2019 року за № 62972215 наявне обтяження на об`єкті та факт перебування його в обтяженні у заставодержателя - ТОВ «Українська факторингова компанія» (а.с.31). Згідно з Витягом про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (реєстрація змін) від 24.12.2019 року №63945867 внесені відомості обтяжувачем - ТОВ «Українська факторингова компанія» до Реєстру відомостей щодо звернення стягнення на предмет обтяження (а.с.32). Розглядаючи дану цивільну справу суд керується наступними нормами права. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребування судом у відповідності ЦПК України випадках. Згідно ч.1 ст.202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.512 ЦК України передбачено, що однією з підстав заміни кредитора у зобов`язанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.514 ЦК України передбачено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено Договором або законом. Відповідно до п.1 ст.510 ЦК України, сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор. Процесуальне законодавство не містить жодних обмежень щодо можливості заміни кредитора у зобов`язанні, оскільки відповідно до вимог ст. ст. 512-514 ЦК України новий кредитор набуває права первісного кредитора у зобов`язанні, у тому числі і право вимоги за кредитним договором. Згідно з ст.530 ЦК України визначено, що зобов`язання підлягає виконанню у строк, встановлений договором. Як вбачається з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов договору не допускається. Згідно положень ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до п.п. 2.1.5 п.2.1 договору застави від 03.03.2006 року визначено, заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі за рахунок предмету застави. При цьому пунктом 5.4 вказаного договору чітко передбачено, що звернення стягнення на предмет застави здійснюється у тому числі за рішенням суду. Згідно з ст.19 Закону України «Про заставу» визначено, що за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави. Частиною 1 ст.20 Закону України «Про заставу» визначено, що Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов`язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно з ч.6 ст.20 Закону України «Про заставу», звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави. Звернення стягнення на заставлене майно державного підприємства (підприємства, не менше п`ятдесяти відсотків акцій (часток, паїв) якого є у державній власності) здійснюється за рішенням суду. Відповідно до ст.27 Закону України «Про заставу» чітко регламентує, що застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених в законі, майно або майнові права, що складають предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу і у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Відповідно до ч.1 ст.10 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за виплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 Цивільного кодексу України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна (далі - Державний реєстр) відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Таким чином, виходячи з викладеного, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює дані правовідносини, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави обґрунтовані і підлягають задоволенню. Згідно з приписами ст.141 ЦПК України, судові витрати, які поніс Позивач при зверненні до суду, також підлягають стягненню з Відповідача, а саме у розмірі 1 921,00 грн. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved