Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-01 00:00:00

У березні 2018 року до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області із вказаною позовною заявою звернувся [PERSON] . В обґрунтування позову зазначив, що 17 травня 1999 року із [PERSON] уклав договір купівлі-продажу земельної ділянки № 532789, на підставі якого набув право власності на земельну ділянку площею 0,21 га, розташовану в с. Руда Миргородського району Полтавської області. В подальшому позивач отримав державний акт на відповідну земельну ділянку серія ПЛ № 077815 від 12.12.2004 року. Вказаній земельній ділянці було присвоєно кадастровий номер 5323282202:02:001:0030 а відомості про неї внесені до Державного земельного кадастру. Позивач зазначає, що ним здійснювався обробіток вказаної ділянки до весни 2016 року, тобто коли відповідач по справі, [PERSON] почав заперечувати відносно цього, вказуючи, що він є власником земельної ділянки. З вказаною обставиною позивач пов`язує вибуття земельної ділянки зі свого володіння. В подальшому позивачем було з`ясовано, що гр. [PERSON] 29.12.2015 року продала відповідачу земельну ділянку, площею 0,5483 га, частиною якої є ділянка площею 0,21 га, належна позивачу. На підставі вищенаведеного позивач прохав витребувати з чужого незаконного володіння [PERSON] земельну ділянку площею 0,21 га ріллі, яка розташована на території с. Руда Миргородського району Полтавської області, кадастровий номер 5323282202:02:001:0030 та скасувати державну реєстрацію права власності земельної ділянки з кадастровим номером 5323282202:02:001:0048, зареєстрованої за [PERSON] .. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 12 квітня 2018 року провадження у справі відкрито за правилами загального позовного провадження (а.с.23). У встановлений судом строк відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] заперечив позовні вимоги. Зазначив, що між сторонами судом вирішувався спір з приводу скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, розташовану в с. Руда Миргородського району, площею 0,2100 га кадастровий номер 5323282202:02:001:0030. Прохав у задоволені позову відмовити. (а.с.30-31). \~ \~ \~ \~Правом на подання відповіді на відзив позивач не скористався. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Акрітов П.К. вимоги позову підтримали та прохали задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач в судове засідання не з`явився, його представник відповідача, адвокат Пугач С.В. в судовому засіданні прохав у задоволенні позову відмовити. \~ \~ \~ \~Заслухавши пояснення позивача та його представника, представника відповідача, дослідивши матеріали справи суд дійшов наступних висновків. \~ \~ \~ \~Судом встановлено, що позивач [PERSON] 17.12.1999 року уклав з [PERSON] договір купівлі продажу земельної ділянки площею 0,21 га ріллі, що знаходиться в с. Руда Миргородського району Полтавської області (а.с.8). В подальшому, 13.12.2004 року [PERSON] було видано державний акт на право власності на земельну ділянку серія ПЛ №077815 від 13.12.2004 року. Земельній ділянці присвоєно кадастровий номер 5323282202:02:001:0030. (а.с.7). Відомості про земельну ділянку внесенні до Державного земельного кадастру. Власником земельної ділянки № 5323282202:02:001:0030 значиться [PERSON] (а.с.14-15). З договору купівлі-продажу від 17.12.1999 року, вбачається, що така земельна ділянка площею 0,21 га належала продавцю, [PERSON] , на підставі державного акту на землю, виданого 03.07.1997 року Зубівською сільською радою № 001903. З копії державного акту на землю, виданого 03.07.1997 року Зубівською сільською радою № 001903, вбачається, що він виданий гр. [PERSON] та посвідчує її право власності на земельну ділянку, площею 0,70 га, з яких 0,15 га мають цільове призначення для обслуговування житлового будинку і господарських будівель, а решта 0,55 га - для ведення особистого підсобного господарства (а.с.6). В подальшому, 29 грудня 2015 року гр. [PERSON] уклала з відповідачем [PERSON] договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,5483 га., яка має кадастровий № 5323282202:02:001:0048 з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства. Відомості про вказану земельну ділянку внесені до Державного земельного кадастру, а речові права на неї зареєстровані за [PERSON] (а.с.11). З договору купівлі-продажу від 19.12.2015 року, вбачається, що така земельна ділянка площею 0,5483 га належала продавцю, [PERSON] , на підставі державного акту на землю, виданого 03.07.1997 року Зубівською сільською радою № 001903. Позивач наголошує, що належна йому земельна ділянка, площею 0.21 га, була повторно продана [PERSON] , відповідачу [PERSON] та є частиною земельної ділянки, площею 0,5483 га. Тому вважає, що його земельна ділянка з кадастровим № 5323282202:02:001:0030 площею 0,21 з його володіння, а тому прохав суд витребувати її з незаконного володіння [PERSON] . Встановивши фактичні обставини справи, дослідивши та оцінивши докази суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. У відповідності\~до ч.ч1-3\~ст.\~316\~ЦК України,\~правом власності\~є право\~особи на\~річ (майно),\~яке вона\~здійснює відповідно\~до закону\~за своєю\~волею,\~незалежно від\~волі інших\~осіб. Власник\~володіє,\~користується,\~розпоряджається своїм\~майном на\~власний розсуд. \~Власник має\~право вчиняти\~щодо свого\~майна будь-які\~дії,\~які не\~суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. У відповідності до ч.1 ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. У відповідності\~до ч.ч.1-2\~ст.\~373\~ЦК України,\~земля є\~основним національним\~багатством,\~що перебуває\~під особливою\~охороною держави. Право власності на землю гарантується\~Конституцією України. Право власності на землю (земельну ділянку) набувається і здійснюється відповідно до закону. Згідно з ч.ч.1-2 ст. 386 ЦК України, держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. У відповідно до ч.1 ст. 387 ЦПК України, власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Позовна вимога [PERSON] вказує, що пред`явлений позов за своїм характером є віндикаційним позовом. Разом з тим, застосування вказаного способу захисту можливе лише за наявності факту вибуття речі з володіння власника. У сталій практиці ВС наголошується на застосуванні критерію реєстраційного підтвердження. Тобто, передумовою застосування такого засобу захисту, є те, що позивач має надати підтвердження вибуття із свого володіння майна. Разом з тим, з матеріалів справи вбачається, що право власності на земельну ділянку, площею 0,21 га з кадастровим № 5323282202:02:001:0030 належним чином зареєстроване за [PERSON] .. Право власності на відповідну ділянку площею 0,21 га з кадастровим № 5323282202:02:001:0030 до відповідача [PERSON] не переходило. Обрання неналежного способу захисту права є самостійною підставою для відмови в задоволенні такого позову. Окрім того, зважаючи на викладені позивачем підстави позову, суд звертає увагу на наступне. У відповідності\~до ч.ч.1,6\~ст.\~81\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, позивач не надав належних та достатніх доказів, на підтвердження того, що його земельна ділянка з кадастровим № 5323282202:02:001:0030 за своєю конфігурацією розташована в межах земельної ділянки з кадастровим № 5323282202:02:001:0048, належної відповідачу [PERSON] . Суд зауважує, що відомості про обидві ділянки внесенні до Державного земельного кадастру, дані якого є офіційними і вважаються об`єктивними та достовірними. На спростування достовірності внесених відомостей до Державного земельного кадастру позивач доказів не надав. Стверджуючи про те, що земельна ділянка з кадастровим номером 5323282202:02:001:0030 є частиною земельної ділянки з кадастровим № 5323282202:02:001:0048 позивач не\~надав \~підтвердження в\~якій саме\~частині \~вони накладають\~одне на\~одного,\~чи накладаються\~вони повність\~чи частково,\~площі такої\~накладки. Суд зауважує, що за даними Публічної кадастрової карти земельні ділянки № 5323282202:02:001:0030 та № 5323282202:02:001:0048 одна на одну не накладаються. Фактично доказування вказаної обставини позивачем зводиться лише до припущень, що є недопустимим. Окремою підставою відмови у позові є те, що позивач фактично прохає суд позбавити права власності відповідача на належну йому земельну ділянку. Суд зауважує, що в цивільному законодавстві закріплена презумпція правомірності правочину. Тобто правочин є дійсним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним. Договір купівлі продажу від 29 грудня 2015 року, на підставі якого [PERSON] набув право власності на спірну ділянку, недійсним судом не визнавався, а такої вимоги до відповідача позивач не пред`являв. Права відповідача на земельну ділянку № 5323282202:02:001:0048 належним чином зареєстровані, а тому у [PERSON] є всі підстави сподіватися на захист свого права на мирне володіння майном. Стаття 41 Конституції України, закріплює, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. \~ \~ \~ \~Тобто, відновлення права позивача у такий спосіб буде непропорційним заходом по відношенню до прав відповідача та матиме наслідком їх порушення. \~ \~ \~ \~З огляду на сукупність встановлених обставин, на переконання суду, у задоволенні позову необхідно відмовити. \~ \~ \~ \~У зв`язку з відмовою у позові, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Outcome: dismissed