Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-10 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія», яка є правонаступником ПАТ КБ «Правекс-банк», звернулося до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що 02 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Правекс-банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 3519-001/08Р, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 177510 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,49 % на рік на термін з 02 вересня 2008 року по 02 вересня 2015 року. Даний кредит був наданий відповідачу для придбання автомобіля. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобов'язана була щомісячно до 10 числа здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитом відсотки у сплаченні автентичних платежів. Також, для забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань перед кредитором 02 вересня 2008 року між банком та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, за яким останній зобов'язувався перед банком солідарно відповідати за виконання відповідачем [PERSON] всіх зобов'язань за кредитним договором. Однак, в порушення умов кредитного договору відповідач [PERSON] належно не виконувала взятого на себе зобов'язання і своєчасно не вносила необхідні платежі. Станом на 27 травня 2015 року вона має заборгованість за кредитом та процентами на загальну суму 315947 грн.43 коп., які позивач просить стягнути із відповідачів в солідарному порядку. В судове засідання позивач не з'явився, представив заяву в якій підтримує свої позовні вимоги, а справу просить розглядати без його участі. Представник відповідача [PERSON] просить відмовити в задоволенні позову посилаючись на пропуск позивачем строків позовної давності. Представник відповідача [PERSON] позову також не визнав, мотивуючи свою позицію тим, що договір поруки від 02 вересня 2008 року, який був укладений від його імені з банком, він не підписував. Тому він не може нести відповідальність за договором, якого не укладав. Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників відповідачів сторін, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Так, судом встановлено, що 02 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Правекс-банк» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № 3519-001/08Р, за яким банк надав відповідачу кредит у розмірі 177510 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 19,49 % на рік на термін з 02 вересня 2008 року по 02 вересня 2015 року. Даний кредит був наданий відповідачу для придбання автомобіля. Згідно умов даного кредитного договору відповідач зобов'язана була щомісячно до 10 числа здійснювати погашення кредиту та сплачувати нараховані кредитом відсотки у сплаченні автентичних платежів. Також, для забезпечення виконання позичальником своїх зобов'язань перед кредитором, 02 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Правекс-банк» та відповідачем [PERSON] був укладений договір поруки, за яким останній зобов'язувався перед банком солідарно відповідати за виконання відповідачем [PERSON] всіх зобов'язань за кредитним договором. Згідно зі ст. 541 ЦК України солідарний обов'язок виникає у випадках встановлених договором або законом. Також, у відповідності до ст. 543 ЦК України позивач має право вимагати виконання зобов'язання частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема із договорів. Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до положень ст.547 ЦК України для правочинів щодо забезпечення виконання зобов'язання встановлюється обов'язкова письмова форма. Відповідно до ст. 639 ЦК України договір у письмовій формі вважається укладеним з моменту його підписання. При цьому із висновку судово-почеркознавчої експертизи від 13.05.2017 року слідує, що підпис на договорі поруки № 3519-001/08Р від 02 вересня 2008 року, за яким відповідач [PERSON] брав на себе зобов'язання солідарно відповідати за виконання відповідачкою [PERSON] свого зобов'язання, виконаний не [PERSON], а іншою особою. Тобто, судом встановлено, що вищевказаний договір поруки відповідач [PERSON] не укладав, а тому позивач не має права вимоги повернення боргу від поручителя. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору. Однак, судом встановлено, що в порушення умов вищевказаного кредитного договору, відповідач [PERSON] належно не виконувала взятого на себе зобов'язання і своєчасно не вносила необхідні платежі. Станом на 27 травня 2015 року вона має заборгованість за кредитним договором на загальну суму 315947 грн.43 коп. Із них: заборгованість за кредитом - 160598 грн., заборгованість за процентами - 155349 грн. 43 коп. Також, відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилися та сплати процентів, належних йому відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальним правилом, закріпленим у частині першій статті 261 ЦК України, встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення. Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу (Постанова ВСУ від 30.09.2015 року по справі № 6-154цс15). Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється у три роки, яка у відповідності до ст. 259 ЦК України може бути змінена за домовленістю сторін. Із умов укладеного кредитного договору вбачається, що сторони не змінювали строків позовної давності. А тому при вирішенні даної справи суд виходить із загальних строків позовної давності. При цьому із матеріалів справи вбачається, що із позовом про стягнення заборгованості позивач звернувся в листопаді 2015 року. Тому виходячи із вимог вищевказаних законів та враховуючи правові позиції ВСУ, суд вважає необхідним частково задовольнити вимоги позивача, стягнувши із відповідача [PERSON] заборгованість за кредитом та відсотками за його користування починаючи з листопада 2012 року( тобто за три роки), що становить 88939 грн. та 78108 грн. 46 коп. відповідно. А всього стягнути 167047 коп.46 коп. Щодо твердження представника відповідача [PERSON], що позивачем був пропущений строк позовної давності, суд не приймає їх до уваги. Так, із матеріалів справи вбачається, що вищевказаний кредитний договір був укладений на період з 02 вересня 2008 року по 02 вересня 2015 року. Тобто, перебіг строку позовної давності починається зі спливом строку виконання, тобто з 03 вересня 2015 року. Оскільки з позовом про стягнення боргу позивач звернувся в листопаді 2015 року, то строк позовної давності ним не був пропущений. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Так як позовні вимоги ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» підлягають частковому задоволенню в розмірі 52,88% від суми заявлених вимог, то з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 2506 грн. 09 коп. понесених судових витрат. В свою чергу, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем [PERSON] були понесені судові витрати на оплату судово-почеркознавчої експертизи в сумі 2250 грн. 24 коп. та 1500 грн. на оплату послуг адвоката згідно представленої квитанції. Всього 3750 грн. 24 коп. Оскільки вимоги позивача до відповідача [PERSON] не підлягають задоволенню, то понесені останнім судові витрати підлягають стягненню із позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial