Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-18 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 18 жовтня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № 15998/0002XSGF на суму 10\~000 грн. 21 липня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено Договір факторингу № 20150721-Г, за умовами якого товариство набуло право вимоги заборгованості в сумі 14\~220, 40 грн. На адресу відповідача направлено повідомлення про відступлення права вимоги та погашення заборгованості за кредитним договором. Тому позивач просить суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 14\~220, 40 грн. та судові витрати по справі. Представник позивача в судове засідання не зявився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надіслав на адресу суду заяву про слухання даної цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] надав до суду заяву про розгляд справи без його участі, проти задоволення позовних вимог заперечував. Суд, ознайомившись з матеріалами справи, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі Як встановлено судом, 18 жовтня 2012 року між ПАТ «Платинум Банк» та [PERSON]\~укладений договір № 15998/0002XSGF про відкриття банківського (карткового) рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, за умовами якого банк надав у користування міжнародну платіжну картку з метою здійснення операцій, що передбачені Правилами користування банківською платіжною карткою, умовами кредитування та обслуговування поточного рахунку. Банк здійснює кредитне обслуговування рахунку шляхом надання кредитного ліміту в розмірі 10\~000 грн. у вигляді відкличної відновлювальної кредитної лінії. Розмір щомісячної комісії за кредитне обслуговування рахунку становить 1,99% від розміру кредитного ліміту, строк дії кредитного ліміту 36 місяців. Викладені обставини підтверджуються матеріалами справи /а. с. 6-10, 15-33/. 21 липня 2015 року між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» був укладений договір факторингу № 20150721-Г, за умовами якого останнє набуло право вимоги за кредитним договором № 15998/0002XSGF від 18 жовтня 2012 року /а. с. 36-39/. В звязку з неналежним виконанням боржником зобовязань за кредитним договором № 15998/0002XSGF від 18 жовтня 2012 року виникла заборгованість, яка станом на 21 липня 2015 року становить 14\~220, 40 грн. /а.с. 13-14/. Між тим, частиною першою статті 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Отже, кредитодавцем за кредитним договором може бути банк або інша фінансова установа. Зі змісту умов договору факторингу від 21 липня 2015 року вбачається, що первісний кредитор ПАТ «Платинум Банк» уступило грошову вимогу до боржника в обмін на грошові кошти, які новий кредитор ТОВ «компанія «Європейська агенція з повернення боргів» зобов'язалося сплатити останньому, тобто за умовами договору факторингу від 21 липня 2015 року фактично відбулося фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі останній грошової вимоги до третьої особи (боржника). Правовідносини стосовно фінансування під відступлення права грошової вимоги урегульовано главою 73 ЦК України. Відповідно до статті 1077 ЦК України за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов'язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов'язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). При цьому якщо за умовами договору факторингу фінансування клієнта здійснюється шляхом купівлі в нього фактором права грошової вимоги, фактор набуває права на всі суми, які він одержить від боржника на виконання вимоги, а клієнт не відповідає перед фактором, якщо одержані ним суми є меншими від суми, сплаченої фактором клієнтові (частина перша статті 1084 ЦК). Стосовно суб'єктного складу таких правовідносин у частині третій статті 1079 ЦК зазначено, що фактором (як і кредитодавцем у кредитному договорі згідно з частиною першою статті 1054 ЦК) може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати фінансові операції. За визначенням термінів, наведеним у пункті 1 частини першої статті 1 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», фінансова установа це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну або декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов'язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. Фінансова послуга операції з фінансовими активами, що здійснюються в інтересах третіх осіб за власний рахунок чи за рахунок цих осіб, а у випадках, передбачених законодавством, - і за рахунок залучених від інших осіб фінансових активів (пункт 5 частини першої статті 1 Закону). За змістом частини першої статті 4 Закону факторинг є фінансовою послугою. При цьому частинами першою, другою статті 7 Закону передбачено, що юридична особа, яка має намір надавати фінансові послуги, зобов'язана звернутися до відповідного органу державного регулювання ринків фінансових послуг протягом тридцяти календарних днів з дати державної реєстрації для включення її до державного реєстру фінансових установ. У разі якщо відповідно до закону надання певних фінансових послуг потребує ліцензування, фінансова установа має право на здійснення таких послуг лише після отримання відповідних ліцензій. Згідно з частиною першою статті 203 ЦК зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозвязок доказів у їх сукупності. Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне відмовити в задоволенні позовних вимог позивача до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором, з огляду на те, що в ході судового розгляду даної цивільної справи встановлена відсутність правової підстави для таких вимог ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», оскільки право вимоги за зобовязаннями за договором № 15998/0002XSGF від 18 жовтня 2012 року позивач набув внаслідок фінансування банку товариством за рахунок передачі останньому грошової вимоги до боржника [PERSON], в той час як доказів надання фінансових послуг ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (відповідної ліцензії тощо) суду надано не було. Судові витрати розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed