Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-12 00:00:00

У вересні 2018 року позивач звернулась до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області із позовом, та в послідуючому уточнивши його, просить ухвалити судове рішення, яким стягнути аліменти з відповідача на її користь на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] у розмірі 1/3 частини з усіх видів її доходу, але не менше одного прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку, починаючи стягнення з 23.06.2018 року. Свої вимоги обґрунтувала тим, що відповідач у добровільному порядку належної матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має таку можливість, оскільки є здоровою працездатною особою, а вона одна не може забезпечити дітям рівень життя, необхідний для нормального їх фізичного, розумового, духовного розвитку у зв'язку з чим змушена звернутись до суду з даним позовом. Також, позивач вважає, що матеріальне становище та заробіток відповідача є достатнім для задоволення вимоги про стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для її малолітніх дітей. Сторони у судове засідання не з'явились. Позивач, [PERSON] у позовній заяві просила розглядати справу у її відсутність. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не надав, про розгляд справи повідомлявся належним чином, шляхом розміщення оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті Судової Влади України. Приймаючи до уваги те, що судом виконані вимоги щодо повідомлення відповідача про розгляд справи у спосіб передбачений законом та з огляду на те, що відповідач не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд вважає, що є передбачені ст.ст. 280,281 ЦПК України підстави для ухвалення заочного рішення на підставі наявних у справі письмових доказів та у відповідності до ч.2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Судом встановлені такі факти і відповідні їм правовідносини. Рішенням Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 13.08.2018 року шлюб між сторонами - розірвано. Від шлюбу сторони мають двох спільних малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та доньку [PERSON], [INFO], батьком яких у свідоцтвах про народження вказаний відповідач /а.с.8,9/ На час звернення до суду з позовом про стягнення аліментів сторони спільно не проживають. Малолітні діти сторін знаходяться на утриманні позивача та проживають разом із нею./а.с.7/ Відповідно до ухвали Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 21.08.2018 року [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів (а.с. 4). Відповідач, являючись батьком дітей, належної матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча може і повинен надавати таку допомогу. Відповідач є здоровою, працездатною особою, який не має на своєму утриманні інших осіб. За таких обставин, [PERSON] просить стягнути із [PERSON], аліменти на її користь на утримання малолітньої доньки та сина у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше одного прожиткового мінімуму на дітей відповідного віку до повноліття дітей, вважаючи що матеріальне становище та заробіток відповідача є достатнім для задоволення вимоги про стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для сина [PERSON] та доньки [PERSON]. Також позивач просила в уточненій позовній заяві стягнення аліментів призначити з 23.06.2018 року, оскільки в цей день вона звернулась до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів, але ухвалою суду від 21.08.2018 року їй було відмовлено у видачі судового наказу з підстав відсутності даних щодо місця реєстрації відповідача [PERSON] Відповідно до вимог ст.180 СК України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ст. 184 Сімейного кодексу України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів в твердій грошовій сумі. Розмір аліментів визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. В той же час у відповідності до ч.2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені тільки при наявності підстав, установлених законом. Саме позивач повинен надати суду докази того, що він вжив заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв'язку з ухиленням останнього від їхньої сплати. Судом встановлено, з наданих позивачем доказів, що ухвалою Жовтоводського міського суду від 21 серпня 2018 року [PERSON] було відмовлено у видачі судового наказу за її заявою про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітніх дітей, з підстав, викладених у ч.9 ст. 165 ЦПК України. /а.с.4/ Таким чином суд приходить до висновку, що аліменти з відповідача мають бути стягнуті у частці від його доходу, як просить позивач у своєму позові та саме з 23.06.2018 року, оскільки позивачкою було вжито усі передбачені законом заходи для стягнення аліментів із зазначеного часу, але вона не змогла їх одержати у наказному провадженні, оскільки не знала, що відповідач був знятий з реєстрації останнього відомого їй місця проживання на підставі рішення Тернівського районного суду м. Кривого Рогу від 26.10.2017 року. /а.с.27/ Щодо встановлення мінімального рекомендованого розміру аліментів у розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину, як просить позивач у своєму позові то необхідно зазначити наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмету спору з власної ініціативи. Так, к своєму позові позивач вказала, що відповідач працює на підприємстві Криворізький залізнорудний комбінат «Шахта Тернівська» та його матеріальне становище і заробіток є достатнім для задоволення вимоги про стягнення аліментів в розмірі прожиткового мінімуму для сина [PERSON] та доньки [PERSON], але доказів цьому позивач суду не надала. Таким чином, суд вважає, що аліментні платежі на утримання дітей мають бути не меншими ніж мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину, а саме не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. У зв'язку з цим позов підлягає задоволенню частково. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а відповідач відзив на позов не надав, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров'я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім'ї, яких він зобов'язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання своїх малолітніх дітей, що знаходиться на утриманні позивача, хоч має можливість надавати допомогу, оскільки є здоровою працездатною особою, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково, стягнувши із [PERSON] на користь позивачки аліменти на утримання малолітніх дітей сина [PERSON], [INFO] та дочку [PERSON], [INFO] у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до досягнення дітьми повноліття. Стягнення аліментів почати з 23.06.2018 року, а саме з дати звернення з заявою про видачу судового наказу. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються від дня пред'явлення позову. Відповідно ст. 430 ЦПК України рішення суду підлягає обов'язковому негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Згідно ст. 141 ЦПК України із відповідача необхідно стягнути судові витрати на користь держави, від сплати яких позивачку за законом звільнено. На підставі викладеного і у відповідності зі ст.ст. 141, 247, 263-265, 273, 354-355, 430 ЦПК України, суд ЦПК України, суд, -

Outcome: partial