Jurisdiction: civil
Date: 2014-10-13 00:00:00

У вересні 2014 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в якому вказувала, що з листопада 2005 року по червень 2013 року вона проживала з відповідачем однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Мають спільну малолітню доньку [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на утриманні останньої. [PERSON] є працездатною особою, але матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Враховуючи те, що відповідач матеріально дитину не утримує, проте зобов'язаний та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання малолітньої, а тому позивачка просила суд стягувати з [PERSON] на свою користь на утримання доньки кошти (аліменти) в розмірі 1/4 частини його доходу (заробітку) щомісяця, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до її повноліття. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала у повному обсязі. Додатково пояснила, що [PERSON] має задовільний стан здоров'я, в той же час жодних доходів ні вона, ні донька не мають. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, судом відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважається належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи за місцем його реєстрації, причину неявки суду не повідомив. Суд вважає за необхідне ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивачка не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, суд прийшов до наступного. Зокрема з копії актового запису про народження та копії свідоцтва про народження (а.с. 2. 27) судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої [PERSON], [INFO], яка проживає з позивачкою та знаходиться на її утриманні. В матеріалах справи відсутні докази надання відповідачем матеріальної допомоги на утримання дитини. В той же час згідно ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 181 та ст.183 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними в грошовій або натуральній формі, а в разі недосягнення між ними згоди - за рішенням суду кошти (аліменти) на утримання дітей присуджується в частині від доходу її батька, матері або у твердій грошовій сумі. Розмір частки заробітку (доходу) батька, матері, яка буде стягуватися як аліменти на дітей, визначається судом. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я, матеріальне становище дітей та платника аліментів, наявність в останнього інших осіб на утриманні тощо (ч. 1 ст.182 СК України). За таких обставин, враховуючи стан здоров`я та матеріальне становище дитини, відсутність в матеріалах справи будь-яких відомостей щодо особи відповідача, що б вказували на неможливість виконання ним свого обов'язку щодо утримання дитини або були підставами для зміни розміру аліментів в сторону їх зменшення, суд дійшов висновку, що останній може сплачувати аліменти на утримання малолітньої у звичайному розмірі, що склався в судовій практиці при таких обставинах, а саме 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи положення ст. 88 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь бюджету 243,60 грн. судового збору.

Outcome: approved