Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-10 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду із даним позовом. Свій позов мотивує тим, що 21 грудня 2013 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від даного шлюбу мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO]. Спільне життя у неї з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя. Під час шлюбного життя відповідач систематично зловживав спиртними напоями, вчиняв скандали та бійки. Зазначає, що з квітня 2015 року вони з відповідачем разом не проживають. На даний час, шлюб існує лише юридично, оскільки спільного господарства вони не ведуть, шлюбних стосунків не підтримують, спору про розподіл майна не мають. Тому, вона змушена звернутися до суму із даним позовом. Позивач в судове засідання не з'явилася, повідомлялася судом вчасно та належним чином. Направила до суду заяву, в якій просила суд розглянути справу без її участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явився, повідомлявся судом вчасно та належним чином. Направив до суду заяву, в якій просив суд розглянути справу без його участі, проти розірвання шлюбу не заперечує. Зазначив, що спору щодо місця проживання малолітньої доньки між ним та позивачкою не має, донька залишається проживати з дружиною. Від примирення сторони відмовилися. Дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 21 грудня 2013 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Фастівського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис № 361 від 21 грудня 2013 року, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб Серія [NUMBER]. (а.с 9). Від вказаного шлюбу сторони мають малолітню доньку, [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про її народження, Серії [NUMBER], від 24 січня 2014 року. (а.с 8). Згідно ст. 112 Сімейного кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, позивач виявила бажання відновити собі дошлюбне прізвище «[PERSON]». Беручи до уваги наведене, суд прийшов до висновку, що сім'я сторін розпалася і подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, та інтересам їх малолітньої дитини, а тому позовну заяву в частині розірвання шлюбу та відновлення позивачу дошлюбного прізвища можливо задовольнити. Позовна вимога в частині визначення місця проживання доньки [PERSON], за місцем проживання позивача, задоволенню не підлягає, оскільки судом встановлено, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дитини. Разом з тим, згідно ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А від так, з відповідача на користь позивача слід стягнути 551,20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при подачі даного позову, відповідно до квитанції від 07.09.2016 року. (а.с.1). На підставі викладеного,

Outcome: partial