Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-16 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до Київської міської Ради про поновлення строку звернення до суду та визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, мотивуючи тим, що [INFO] померла мати позивача [PERSON]. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на майно, в тому числі на 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Згідно з свідоцтвом про право власності на житло від 17 червня 1993 року іншими співвласниками цієї квартири є позивач та її син - [PERSON], [INFO]. З урахуванням юридичної необізнаності, пропуску строку звернення до нотаріуса із заявою на прийняття спадщини, заявник як спадкоємець, звернулась до суду з цим позовом та просила встановити додатковий строк в три місяці для подання заяви про прийняття спадщини за законом, що відкрилась після смерті [PERSON] Під час розгляду справи позивач змінила позовні вимоги, звернувшись з позовом до Київської міської Ради та [PERSON], просила визнати за нею право власності на 1/3 частини квартири [ADDRESS], як за особою, яка прийняла спадщину фактично вступивши в управління та володіння вказаним майном, після смерті [PERSON] Позовні вимоги мотивовані тим, що після смерті [PERSON] фактично прийняла спадщину позивач, а відтак відповідно до ст. 529, 549 ЦК УРСР позивач вважається такою, що прийняла фактично спадщину після смерті своєї матері, оскільки на час смерті останньої разом з нею проживала та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. Представники сторін до судового засіданні не з'явилися, надали заяви про розгляд справи у їх відсутність. Представник відповідача Київської міської ради надала письмові пояснення, відповідно яких щодо задоволення позовних вимог покладається на розсуд суду та просить справу розглянути у її відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (а.с. 8), котра є матір'ю позивача [PERSON] (а.с. 9). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на її майно, в тому числі на 1/3 частини квартири [ADDRESS]. Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 17 червня 1993 року іншими співвласниками цієї квартири є позивач та її син - [PERSON], [INFO] (а.с. 10). Згідно з відповіддю Шостої Київської державної нотаріальної контори спадкова справа щодо майна померлої [PERSON] не заводилась. Відповідно до п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України правила книги шостої Цивільного кодексу України застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Отже, норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 1 липня 2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм статей 529 - 531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 1 січня 2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. У випадку, коли особи прийняли спадщину шляхом фактичних дій (вступ в управління та володіння спадковим майном), але не оформили права на спадщину, обґрунтованою є відмова суду в задоволенні позову про встановлення додаткового строку для прийняття спадщини, оскільки в цьому випадку підстави для пред'явлення позову та спір з приводу спадщини відсутні. Отже, до виниклих правовідносин повинні застосовуватись положення ЦК УРСР 1963 року, оскільки під час відкриття спадщини після померлої [PERSON] діяли положення вказаного кодексу. Вказане також підтверджується листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13. Відповідно до ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Враховуючи те, що позивач [PERSON] фактично прийняла спадщину після смерті своєї матері [PERSON] у вигляді 1/3 частини квартири [ADDRESS], оскільки фактично вступила в управління та фактичне володіння вказаним спадковим майном та сплачує по вказаній квартирі всі належні платежі - заборгованості по квартирній платі немає, що стверджується довідкою КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Печерського району» від 22 липня 2015 року № 695 (а.с. 11), суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог, визнання за позивачем право власності на вказану частини квартири [ADDRESS], як за особою, яка прийняла спадщину фактично вступивши в управління та володіння вказаним майном, після смерті [PERSON], оскільки в інший спосіб неможливо захистити права позивача щодо прийняття спадщини. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. На підставі викладеного та

Outcome: approved