Jurisdiction: civil
Date: 2019-05-07 00:00:00

У 2017 році позивач [PERSON] звернулася до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до Кам`янської міської ради, третя особа - Перша Кам`янська державна нотаріальна контора «про визнання права власності в порядку спадкування за законом». Ухвалою Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 23.02.2018 року, відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] , про що 31.03.2003 року відділ реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в книзі реєстрації актів про смерть зробив відповідний актовий запис за № 411. Після смерті батька залишилося спадкове майно, яке складається з гаражу, розташованого по [ADDRESS] . Спадковим майном, а саме спірним гаражем користувалася її мати [PERSON] , хоча не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] , користувалася спадковим майном - гаражем, тобто володіла ним. Таким чином, [PERSON] прийняла спадщину після смерті свого чоловіка - її батька [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , про що відділ реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області в книзі реєстрації актів про смерть 22 жовтня 2003 року зроблено відповідний актовий запис № 1294. У встановлений законом строк вона як спадкоємець першої черги, звернувся за місцем відкриття спадщини до державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. Інших спадкоємців першої черги немає. На частину спадкового майна, а саме: на грошові внески, що знаходилися на зберіганні в Дніпродзержинському ощадному банку № 3293/039 по рахункам № [NUMBER] , № [NUMBER] , в Дніпродзержинському ощадному банку № 3293/038 по рахунку № [NUMBER] , які належали померлому [INFO] [PERSON] , а також на прості іменні акції Відкритого акціонерного товариства «Дніпровагонмаш» загальною кількістю тридцять одна (31) штука сумарною номінальною вартістю 15 (п`ятнадцять) гривень 50 копійок, що знаходяться в ТОВ «ТІ-Капітал» та належать померлому [INFO] [PERSON] - їй видані свідоцтва про право на спадщину за законом, реєстри відповідно №4-627і №1-761. У видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на гараж постановою державного нотаріуса Першої Кам`янської державної нотаріальної контори від 03 червня 2011 року їй відмовлено, у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на гараж. Право власності на спадковий гараж не зареєстровано у встановленому законом порядку. [PERSON] працював на Дніпровському металургійному комбінаті ім. Ф.Е.Дзержинському. Для його проживання та проживання членів його сім`ї адміністрацією заводу надана відомча квартира [ADDRESS] . В 1959 році адміністрацією заводу батькові було дозволено будівництво гаражу для автомобіля розміром 4x3 м на присадибній ділянці домоволодіння [ADDRESS] . В цьому ж 1959 батько побудував гараж площею 23,1 кв.м. з оглядовою ямою. З часу побудови та до смерті батько користувався гаражем. Спірний гараж збудовано з дозволу відповідного органу - адміністрації Дніпровського металургійного комбінату. При цьому нічиї права порушені не були. До теперішнього часу ніхто на гараж, крім спадкоємця, не претендує, ніхто не заперечує проти існування гаражу. Вартість спадкового гаражу згідно звіту про оцінку вартості майна № 20642 становить 23309,00 гривень. 07 жовтня 1967 року зареєстровано шлюб з гр. [PERSON] , зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис № 1256. Після реєстрації шлюбу сестра змінила своє дошлюбне прізвище « [PERSON] » на прізвище чоловіка « [PERSON] ». 08 грудня 1972 року шлюб розірвано, про що Дніпровський РАЙЗАГС м. Дніпродзержинська в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зробив відповідний актовий запис № 312. 03 лютого 1973 року зареєстровано шлюб з [PERSON] , який зареєстровано Дніпровським Райбюро м. Дніпродзержинська, актовий запис № 51. Після реєстрації шлюбу змінено прізвище « [PERSON] ». Позивач в судове засідання не з`явився, але надав до суду заяву в якій прохала позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі та без застосування технічних засобів. Відповідач Територіальна громада в особі Кам`янської міської ради, в судове засідання не з`явились, але надали до суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі та винести рішення згідно чинного законодавства. Третя особа - Перша Кам`янська державна нотаріальна контора в судове засідання не з`явилася та надала до суду заяву про розгляд справи без її участі та винести рішення згідно чинного законодавства. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.247 Цивільного процесуального кодексу України. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 08.03.1949 року, виданого Дніпродзержинським ГОРбюро ЗАГС, актовий запис №634, [PERSON] народилася [INFO] , де батьками записано [PERSON] , [PERSON] . (а.с.9). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 31.03.2003 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис за № 411, [PERSON] помер [INFO] у віці 74 роки. (а.с.5). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 22.10.2003 року, виданого Відділом реєстрації актів громадянського стану Заводського районного управління юстиції м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області, актовий запис за № 1294, [PERSON] померла [INFO] у віці 80 років. (а.с.4). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.05.2004 року, виданого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Геращенко Г.В., спадкоємцем майна [PERSON] , 1922 року народження, яка померла [INFO] є її донька [PERSON] , [INFO] , яка складається з грошових внесків з усіма відсотками, індексаціями, компенсаціями та компенсаційними сертифікатами, що знаходяться на зберіганні в Дніпродзержинському ощадному банку № 3293/039 по рахункам № [NUMBER] , № [NUMBER] , в Дніпродзержинському ощадному банку № 3293/038 по рахунку № 12381, які належали померлому [INFO] [PERSON] , на підставі довідки, виданої відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» Дніпродзержинським відділенням №3293 12.05.2004 року за №1049, спадкоємцем якого була його дружина - [PERSON] , яка спадщину фактично прийняла, але юридично не оформила - померла. (а.с.7). Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.06.2011 року, виданого державним нотаріусом Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г., спадкоємцем майна [PERSON] , 1922 року народження, яка померла [INFO] є її донька [PERSON] , [INFO] , яка складається з простих іменних акцій Відкритого акціонерного товариства «Дніпровагонмаш», загальною кількістю тридцять одна (31) штука сумарною номінальною вартістю 15 (п`ятнадцять) гривень 50 копійок, що знаходяться в ТОВ «ТІ-Капітал» та належать померлому [INFO] [PERSON] на підставі виписки з реєстру власників іменних цінних паперів, виданої ТОВ «ТІ-Капітал» 13.08.2010 року за №2/10-1364, спадкоємцем якого була його дружина [PERSON] , яка померла [INFO] , яка спадщину фактично прийняла, але не оформила своїх спадкових прав - померла. (а.с.6). Постановою державного нотаріуса Першої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори Трощій Н.Г. від 03.06.2011 року, відмовлено у вчиненні нотаріальної дії з видачі свідоцтва про право на спадщину на гараж б/н, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів. (а.с.7 зворотня сторона). Тобто позивачка дізналася про невизнання її права на спадщину в частині майна - спірного гаражу, ще 03.06.2011 року, в той же час, з позовною заявою до суду звернулася лише 14.12.2017 року. Згідно до вимог ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно до ч. 1 ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Заяв та клопотань про поновлення пропущеного строку на звернення із позовом позивачка не заявляла. В той же час, згідно до ч. 2 ст. 267 ЦК України, заява про захист цивільного права або інтересу має бути прийнята судом до розгляду незалежно від спливу позовної давності. Згідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Враховуючи що такої заяви відповідачем не заявлялося, наслідки пропуску такого строку не застосовуються. Виходячи зі змісту позовних вимог, позивачкою підтверджено своє право як спадкоємиці на майно, яке ввійшло до складу спадщини відкритої після смерті своїх батьків, а саме [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 5) та [PERSON] , померлої [INFO] (а.с. 4). Враховуючи що особи померли до 01.01.2004 року, то для вирішення питань про набуття права на майно, в порядку спадкування, вирішується у відповідності до норм Цивільного Кодексу УРСР. Ст. 524 ЦК УРСР визначено, що: Спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Якщо немає спадкоємців ні за законом, ні за заповітом, або жоден з спадкоємців не прийняв спадщини, або всі спадкоємці позбавлені заповідачем спадщини, майно померлого за правом спадкоємства переходить до держави. Так, згідно до ст. 527 ЦК УРСР, спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. У відповідності до ст. 548 ЦК УРСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно до ст. 551 ЦК УРСР, Якщо спадкоємець, закликаний до спадкоємства за законом або за заповітом, помер після відкриття спадщини, не встигнувши її прийняти в установлений строк (стаття 549 цього Кодексу), право на прийняття належної йому частки спадщини переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Це право померлого спадкоємця може бути здійснене його спадкоємцями на загальних підставах протягом строку, що залишився для прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Якщо строк, що залишився, менше трьох місяців, він продовжується до трьох місяців. Так, до набрання чинності ЦК України та Законом України від 01 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно» виникнення у особи права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права та відповідно до статей 90, 101 ЗК Української РСР 1970 року разом з правом власності на будівлю до громадянина переходило права користування земельною ділянкою, якщо будівля розташована на землях міст та селищ міського типу. Суд виходив з того, що будівництво спірного гаража проводилось за наявності дозволу на будівництво, виданого компетентними органами; виготовлений на ім`я спадкодавця технічний паспорт не містить відміток про самочинність будівництва; чинне на момент виникнення спірних правовідносин законодавство не вимагало обов`язкової реєстрації нерухомого майна. У частині третій статті 3 ЦПК України передбачено, що провадження у цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Таким чином, судом встановлено що позивачка прийняла спадщину, вступивши в управління (володіння) спадковим майном, після померлих батьків. Спір у справі виник щодо того, чи є гараж, що розміщується на гараж б/н, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , спадковим майном після смерті [PERSON] , померлого [INFO] (а.с. 5) та [PERSON] , померлої [INFO] . Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва вперше встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення» (втратила чинність). Ураховуючи зазначене, індивідуальні (садибні) житлові будинки, садові, дачні будинки, господарські (присадибні) будівлі і споруди, збудовані у період до 05 серпня 1992 року, не підлягають проходженню процедури прийняття в експлуатацію. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35/18/1). У разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилася і правовстановлювальний документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися в судовому порядку (лист Міністерства Юстиції України від 21 лютого 2005 року № 19-32/319). Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Таким чином, відсутність право встановлювальних документів на спірний гараж не є підставою для відмови у задоволенні позову, але позивачем не підтверджено наявність такого дозволу на забудову гаражу, крім листа не надано ні рішення, ні дозволу, ні витягу з протоколу зборів, якими б підтверджено прийняте рішення про дозвіл [PERSON] на його забудову. Лист не є доказом прийняття рішення розпорядником, як підстава для заявлених позовних вимог. Крім того, для вирішення питання набуття правових підстав на заявлений гараж, позивачем не підтверджено статус земельної ділянки на якій він розміщений, кому належала земельна ділянка Мурахтова, [ADDRESS] за зазначеною адресою, чи виділялась ця земельна ділянка для будівництва гаража, та кому вона належить на час розгляду справи. Також не надано технічних документів і на ім`я померлого батька чи матері, які оформлювались би ними за життя. А заявлений технічний паспорт лише підтверджує існування такого збудованого гаражу, що підтверджено технічним паспортом виданим на ім`я позивача від 2017 року. Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 10.10.2018 року у справі № 557/1209/16-ц. Кожна сторона діє в межах свої прав та обов`язків визначених ст.ст. 43,49 ЦПК України, та зобов`язана надати докази на підтвердження своєї позиції. Але позивач зазначені докази не подав, заяв та клопотань не заявив. Щодо понесених судових витрат позивачем, то згідно до ст. 141 ЦПК України, такі витрати відшкодування не підлягають. На підставі вищезазначеного, враховуючи що підставами для звернення із позовними вимогами [PERSON] зазначені ст. 376, 1266, 1269 ЦК України, а спадщина відкрилася в період до 01.01.2004 року, а тому прийняти обґрунтування та підстави позовних вимоги заявлених з зазначених підстав не є можливим, так як вони регулюються ЦК УРСР, та враховуючи, що з боку позивача не підтверджено право на забудову гаражу будь-яким рішенням, а лист не є процесуальний документ який би підтвердив фактичні обставини заявлені позивачем, не надано жодного доказу набуття такого права померлими особами за життя, не підтвердження статусу земельної ділянки, на якій розміщений гараж, а тому позовні вимоги [PERSON] є необґрунтованими та такими що не підлягають задоволенню, та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду. За таких обставин,

Outcome: dismissed