Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-14 00:00:00

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» звернулося до суду з вищезазначеним позовом до відповідача , посилаючись на те, що відповідно до умов кредитного договору від 20 березня 2008 року [PERSON] отримав кредитні кошти у розмірі 59383 грн.60 коп. На забезпечення виконання умов цього договору сторони того ж дня уклали договір застави, предметом якого є автомобіль марки CheryA15Amulet, 2008 року випуску, державний номерний знак АН 9022ОС . У результаті неналежного виконання умов кредитного договору утворилася заборгованість у розмірі 17429 грн. 80 коп., яку він, незважаючи на вимоги, не погасив. Просили в рахунок погашення зазначеної заборгованості звернути стягнення на предмет застави шляхом його продажу від імені відповідача. Рішенням Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 3 липня 2015 року у задоволені позову відмовлено, яке ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року залишено без змін. Ухвалою Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 січня 2016 року ухвала Апеляційного суду Донецької області від 11 серпня 2015 року скасована, з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції . В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приватбанк» просить скасувати рішення суду і задовольнити позовні вимоги, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, зокрема вказує, що чинним законодавством не передбачено можливості відмови у зверненні стягнення на предмет застави у зв*язку з не співмірністю розміру заборгованості із вартістю переданого в заставу майна. Крім того, рішення не вмотивоване, чи завдало допущене боржником порушення основного зобов*язання чи кредитно-заставного договору збитків, чи змінює обсяг його прав. Позивач не з*явився до суду апеляційної інстанції , належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, відповідно до рекомендованого повідомлення. Відповідач та його представник в суді апеляційної інстанції заперечували проти апеляційної скарги. Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи. Заслухавши доповідача, пояснення відповідача та його представника , перевіривши матеріали справи та доводи скарги, апеляційний суд вважає, що скарга підлягає задоволенню , а рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення за таких підстав. Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Зазначеним вимогам закону рішення суду не відповідає. Відмовляючи в задоволені позову, суд виходив з того, що вимоги не є спів мірними із розміром заборгованості, відповідачем до 19 червня 2014 року обов*язки виконувалися належним чином, при сумі кредиту 59383, 60 грн. сплачено банку 133676,37 грн. Проте з таким висновком суду погодитися не можна, у зв*язку з порушенням норм матеріального права, що відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового за таких підстав. Встановлено, що 20 березня 2008 року [PERSON] уклав із ПАТ КБ «ПриватБанк» кредитно-заставний договір №DO0FAK92050123 , відповідно до умов якого отримав кредитні кошти у розмірі 59383 грн. 60 коп. терміном до 19.03.2015 року та зобов*язався сплачувати відсотки у розмірі 15,48% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. На забезпечення виконання умов цього договору сторони того ж дня уклали договір застави, предметом якого є автомобіль марки Chery A15Amulet, 2008 року випуску, державний номерний знак АН 9022ОС , який належить йому на праві власності. У зв'язку із порушеннями зобов'язань за кредитним договором станом на 16.02.2015 року за відповідачем рахується заборгованість 17429,80 грн , яка складається: 13472,46грн - заборгованість за кредитом, 1931,36грн - заборгованість по процентам за користування кредитом, 76,17 грн - заборгованість по комісії за користування кредитом, 1781,72 грн -пеня за несвоєчасність виконання зобов`язань за договором; а також штрафи відповідно до договору: 250 грн - штраф (фіксована частина) та 818,09грн - штраф (процентна складова). Відповідно до ст.ст. 1054,1050 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання щодо повернення чергової частини суми кредиту, кредитор має право достроково вимагати повернення всієї суми кредиту, а також на звернення стягнення на предмет застави. Приписами ч. ч. 1, 2 ст.590 ЦК України визначено,що звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до норм ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. За змістом ст.1 Закону України «Про заставу», ст.572 ЦК України, застава є способом забезпечення зобов'язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст.20 Закону України «Про заставу», ст. 589 ЦК України, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а також у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Таким чином, виходячи з аналізу зазначених норм права, звернення стягнення на предмет застави є можливим у разі невиконання боржником зобов'язання. Згідно із ст.25 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження в рішенні суду зазначається спосіб реалізації предмета забезпечувального обтяження шляхом проведення публічних торгів або із застосуванням однієї з процедур, передбачених ст. 26 зазначеного вище закону, положеннями якої передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет застави, як продаж обтяжувачем предмета забезпечувального обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою - покупцем. Відповідно до ст.627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Нормами чинного законодавства заставодержателю надається право на власний розсуд обрати спосіб звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження, у тому числі й продаж предмета такого обтяження шляхом укладення договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем або на публічних торгах. Відповідно до висновку судової автотоварознавчої експертизи №386/28 від 11 липня 2016 року ринкова вартість автомобіля Chery A15Amulet, 2008 року випуску, державний номерний знак АН 9022ОС на час проведення експертизи складає 78240 грн . З урахуванням того , що відповідач взятих на себе зобов'язань за кредитно-заставним договором не виконав, у зв'язку із чим утворилася заборгованість, яка добровільно виконана ним не була, а нормами чинного законодавства, а саме: ст.572 ЦК України, ст.1, ч.ч. 1,2 ст.20 Закону України «Про заставу», ст.ст.589, 590 ЦК України передбачено, що заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі невиконання зобов'язання,забезпеченого заставою, а тому є наявними правові підстави для задоволення позовних вимог про звернення стягнення на предмет застави. З огляду на викладене, апеляційний суд вважає за необхідне скасувати рішення суду та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З урахуванням вказаних вимог закону, апеляційний суд вважажає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача, понесені ним та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 243.60 грн. та витрати по оплаті експертизи в розмірі 2537,28 грн., а всього 2780,88 грн.

Outcome: approved