Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-20 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, просила стягнути з [PERSON] її користь на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], аліменти у твердій грошовій сумі у вигляді 1000 грн щомісячно. 30.10.2018 року до суду надійшла уточнена позовна заява, у якій позивач просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої доньки [PERSON], [INFO], в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, посилаючись на те, що з відповідача вже стягуються аліменти по рішенню суду від 19.02.2009 року в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, оскільки Законом України №4928 змінено мінімальний гарантований розмір аліментів, вона була змушена звернутися до суду з позовом про способу стягнення аліментів. Від позивача та її представника надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, уточнені позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час і місце судового розгляду через оголошення на сайті «Судова влада», в судове засідання не зявився, не повідомивши суду про причини неявки. 21.11.2018 року судом винесено ухвалу про проведення заочного розгляду даної цивільної справи. Суд, дослідивши письмові докази, що є в матеріалах справи, повно з'ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, проаналізувавши надані докази, вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі 24.11.2004 року зареєстрували шлюб, який був розірваний рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 23.07.2014 року (а.с.7). 14.11.2008 року у сторін народилася донька [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про народження, [PERSON] І-КЕ № 281554 від 08.05.2018 року (а.с.6). Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 19.02.2009 стягнуто з [PERSON] аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку. (а.с.8-9) Законом України №2037-VIII від 17.05.2017 року внесено зміни до ч.2 ст.182 СК України і відтепер мінімальний розмір аліментів на дитину не можу бути меншим ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач, на сьогоднішній день, сплачує аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, що суперечить вимогам чинного законодавства і не дає позивачеві можливості повною мірою забезпечити дитину. Згідно ст. 51 Конституції України, ст.180\~СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1\~ст. 183 СК України\~частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватись як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно ст. 180 СК України, батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідно ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідно до ст. З Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХІІ від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. З огляду на вище викладене суд приходить до висновку про обгрунтованість позову та про необхідність його задоволення. \~На підставі викладеного,

Outcome: approved