Jurisdiction: civil
Date: 2021-05-30 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернулась з позовом до Закритого акціонерного товариства «УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» про захист прав споживача, розірвання договору купівлі-продажу майнових прав та стягнення коштів. Позов мотивований тим, що 08 травня 2019 року між [PERSON] та ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» був укладений Договір купівлі-продажу майнових прав 6-7-128, відповідно до умов п. 1.1. якого, Продавець зобов`язався за плату передати Покупцю у приватну власність Майнові права на отримання у власність квартири у багатоквартирному будинку по [ADDRESS] , а Покупець зобов`язався сплатити Продавцю ціну продажу майнових прав та прийняти квартиру. Згідно положень п. 1.3 договору, Майнові права передбачають право Покупця після прийняття будинку в експлуатацію, проведення його технічної інвентаризації, сплати остаточної ціни продажу майнових прав та передачі будинку під заселення набути у власність квартиру. Запланований термін прийняття будинку в експлуатацію був встановлений п. 1.5 Договору та визначений як -1 квартал 2020 року. Відповідно до п.3.1 Договору, базова ціна продажу майнових прав складає 544112,00 грн. На виконання п.3.1 Договору позивачем було внесено грошові кошти на розрахунковий рахунок продавця у загальному розмірі 442139,81 грн. Станом на час звернення з позовом до суду ЗАТ «УБК» не виконав умови договору, будинок в експлуатацію не зданий, що підтверджується листом Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у Київській області, в якому була надана відповідь про те, що в реєстрі відсутня інформація стосовно прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, що розташований за адресою: [ADDRESS] (5-а та 6-а черги будівництва). Таким чином, позивач вважає, що в діях відповідача вбачається істотне порушення умов договору, виражене в порушенні терміну виконання зобов`язання. У зв`язку з чим, позивач вважає, що згідно ст. 598 ПК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Оскільки згідно ч 2 ст.651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. ЗАТ «УБК» не виконав зобов`язань по передачі майнового права, що свідчить про порушення договору з боку ЗАТ «УБК», яке є істотним порушенням у відповідності до вимог чинного законодавства. На підставі наведеного позивач просила договір купівлі - продажу майнових прав № 6-7-128, укладений 08 травня 2019 року між [PERSON] та Закритим акціонерним товариством «УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» розірвати та стягнути з Закритого акціонерного товариства «Українська будівельна компанія» на користь [PERSON] сплачені кошти за Договором купівлі-продажу майнових прав 6-7-128 від 08 травня 2019 року в повному обсязі у загальному розмірі 442139,81. Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 19 березня 2021 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін для розгляду справи по суті. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов з викладених підстав. Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, пославшись на обставини, викладені у відзиві. Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення сторін, суд приходить до висновку про відмову в задоволені позовних вимог з огляду на наступне. Судом встановлено, що 08 травня 2019 року між [PERSON] та ЗАКРИТИМ АКЦІОНЕРНИМ ТОВАРИСТВОМ «УКРАЇНСЬКА БУДІВЕЛЬНА КОМПАНІЯ» був укладений Договір купівлі-продажу майнових прав 6-7-128, відповідно до умов п. 1.1. якого, Продавець зобов`язався за плату передати Покупцю у приватну власність Майнові права на отримання у власність квартири у багатоквартирному будинку по [ADDRESS] , а Покупець зобов`язався сплатити Продавцю ціну продажу майнових прав та прийняти квартиру. Згідно положень п. 1.3 договору, Майнові права передбачають право Покупця після прийняття будинку в експлуатацію, проведення його технічної інвентаризації, сплати остаточної ціни продажу майнових прав та передачі будинку під заселення набути у власність квартиру. Запланований термін прийняття будинку в експлуатацію був встановлений п. 1.5 Договору та визначений як - 1 квартал 2020 року. Відповідно до п.3.1 Договору, базова ціна продажу майнових прав складає 544112,00 грн. На виконання п.3.1 Договору позивачем було внесено грошові кошти на розрахунковий рахунок продавця у загальному розмірі 442139,81 грн. Згідно умов договору Сторонами погоджено графік сплати за майнові права. Останньою датою платежу визначено 25 травня 2021 року. Позивач у своїй позовній заяві зазначила, що за приписом частини 2 статті 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої ним шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Разом з тим, відповідно до п. 6.2. договору Сторони погодились з тим, що вказаний в цьому Договорі плановий термін прийняття будинку в експлуатацію може змінюватися з незалежних від Сторін причин, що не буде вважатись істотною зміною обставин. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 331 ЦК України право власності на новостворене нерухоме майно виникає з моменту державної реєстрації прав на нерухоме майно після завершення будівництва та прийняття його в експлуатацію. Оскільки сторони погодили, що термін введення будинку в експлуатацію може буде змінений та вказаний строк не є істотною умовою, підстав для розірвання договору немає. Згідно змісту ст. 177, ст. 190 ЦК України, майнові права є об`єктами цивільних прав та вони визнаються речовими правами. Згідно ч.1, ч.2 ст. 656 ЦК України, предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений, (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Предметом договору купівлі-продажу можуть бути майнові права. До договору купівлі-продажу майнових прав застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не випливає із змісту або характеру цих прав. Згідно ст. 663 ЦК України продавець зобов`язаний передати товар покупцеві у строк, встановлений договором купівлі-продажу, а якщо зміст договору не дає змоги визначити цей строк, - відповідно до положень статті 530 цього Кодексу. Згідно ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, з договорів. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: розірвання договору; відшкодування збитків. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч. 1 ст. 612 ЦК України). Оскільки сторонами не було встановлено конкретного строку для введення будинку в експлуатацію, відсутні підстави стверджувати про наявність прострочення. Згідно ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. У ст. 627 ЦК України зазначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що при укладені договори сторони погодили всі істотні умови договору та діють до повного виконання зобов`язань за договором купівлі-продажу майнових прав. Оскільки сторони вільні під час укладання договору та досягли згоди щодо всіх істотних мов, одностороння відмова від виконання договору не допускається. Обґрунтовуючи своє рішення, суд приймає до уваги вимоги ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини зазначені в рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, № 303А, п. 2958. Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Приймаючи до уваги, що сторони при укладенні договору погодили, що зміна терміну введення будинку в експлуатацію не є істотною зміною обставин, за таких обставин, суд вважає, що не має місця істотного порушення відповідачем договору, оскільки в договорі відсутня строк здачі будинку. Також, згідно ч.5 ст. 653 ЦК України, якщо договір змінений або розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих зміною або розірванням договору. Оскільки відсутні підстави для розірвання договору, збитки у вигляді фактично сплачених позивачем коштів - попередня оплата за договором та щомісячні платежі у розмірі 442139,81 грн. не підлягають стягненню з відповідача

Outcome: dismissed