Jurisdiction: civil
Date: 2019-10-30 00:00:00

У березні 2019 року [PERSON] звернувся із позовом до суду, який обґрунтовує тим, що 26 травня 2017 року з відповідачем був укладений договір позики за умовами якого він передав позичальнику кошти в сумі 25000 доларів США, який відповідач зобов`язувався повернути відповідно до графіку погодженого сторонами у відповідній борговій розписці. Передача означеної суми коштів відповідачеві підтверджується власноруч складеною письмовою розпискою від 26 травня 2017 року. Однак, відповідач взяті на себе зобов`язання не виконав і позичених коштів не повернув, не дивлячись на неодноразові вимоги позикодавця. Просить стягнути борг за договором позики, три відсотка річних та судові витрати. В судове засідання позивач та його представник не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому законом порядку. Представник позивача до суду надав заяву в якій просить справу проводити без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить про їх задоволення. Проти заочного розгляду не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце та час слухання справи повідомлений в установленому законом порядку, рекомендованим листом з повідомленням про вручення, відзив по справі не подав. Згідно ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений, без поважних причини і від якого не надійшов відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Перевіривши матеріали справи доказами, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 26 травня 2017 року [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в сумі 25000 доларів США з кінцевим строком повернення відповідно до графіку повернення боргу, погодженого сторонами, що підтверджується відповідною розпискою від 26 травня 2017 року. Проте умов договору позики [PERSON] не виконав та у визначений графіком строк позичених коштів не повернув. Між сторонами склались відносини цивільно-правового характеру, що регулюються ст.ст.1046-1050 ЦК України про договір позики. Відповідно до ст. 1046-1047 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір є укладеним з моменту передання грошей. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник повинен повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві або зарахування грошової суми, що позичалася на його банківський рахунок. Отже, виходячи з наведених норм закону розписка, в якій зазначено суму переданих в борг грошей, особистий підпис позичальника є доказом укладення між позивачем і відповідачем договору позики, тому вимога позивача про повернення таких коштів є обґрунтованою. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривні. Якщо у зобов`язанні буде визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сумі, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно із п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року у разі пред`явлення позову про стягнення грошової суми в іноземній валюті суду слід у мотивувальній частині рішення навести розрахунки з переведенням іноземної валюти в українську за курсом, встановленим Національним банком України на день ухвалення рішення. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню сума боргу за договором позики 25000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на 31.10.2019 року становить 24,99 грн. за 1 долар США і складає 624750,00 грн. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 ЦК України). Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що [PERSON] жодного разу не сплатив суму за графіком погашення заборгованості, а тому відповідно до ст. 625 ЦК України на суму боргу підлягають нарахуванню три відсотки річних. За період з 11.06.2017 року по 06.03.2019 року три відсотка річних становить 1300,68 доларів США = 25000 дол. США* 3%*633 днів/365 днів прострочення. Враховуючи вищевикладене, заборгованість відповідача [PERSON] за договором позики від 26 травня 2017 року складає 26300,68 доларів США, в тому числі 25000 доларів США основний борг, 1300,68 доларів США 3% річних. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] не виконав зобов`язання з повернення позики, тому з нього на користь [PERSON] слід стягнути позичені кошти за договором позики від 26.05.2017 року в сумі 394650,00 грн. основний борг, 24555,00 грн. 3% річних, а всього 419205,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, у зв`язку з чим з відповідача належить стягнути судові витрати в сумі 7038,06 грн. по сплаті судового збору на користь позивача. На підставі викладеного та

Outcome: approved