Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-22 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, просила розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] Шлюб зареєстрований 16 вересня 2016 року Саксаганським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідний актовий запис №428. Від спільного життя дітей не мають. Сім'я з відповідачем не склалась через відсутність взаємопорозуміння в сім'ї. Намагання зберегти сім'ю ні до чого не призвели, в них різні погляди на сімейні цінності, розбіжності в інтересах та в поглядах на життя. Як наслідок сімейні стосунки припинені. Позивач надала суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, вимоги підтримала, просила розірвати шлюб. Відповідач проти розірвання шлюбу на заперечував, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутністю. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що вимоги позивача підлягають задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебувають в шлюбі з 16 вересня 2016 року, зареєстрованому Саксаганським районним у місті [PERSON] відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, відповідний актовий запис №428. Від спільного проживання дітей не мають. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України та ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Згідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв'язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на особисту свободу і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз'яснень п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна», проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам дитини. Враховуючи те, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його задоволення, суд приходить до висновку, що збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі наведеного, повно та всебічно з'ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу та інші обставини життя подружжя, суд дійшов висновку, що сімя розпалася остаточно і зберегти її неможливо, оскільки між подружжям відсутнє взаєморозуміння, вони тривалий час не підтримують подружніх стосунків, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя.

Outcome: approved