Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-11 00:00:00

У березні 2020 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом. На обґрунтування позовних вимог вказує, що на підставі договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ ТД «Камілла» від 17.12.2014 р. № 1491 громадянин Республіки Білорусь [PERSON] шляхом обману заволодів 40% частки статутного капіталу у товариства, вартість якої становила 8 000 000,00 грн 14 січня 2015 року, зареєструвавши за собою 40% частки товариства, [PERSON] кошти не сплатив. Також зазначав, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. у справі № 370/1226/15-ц стягнуто із [PERSON] на його користь грошові кошти у розмірі 7 980 000,00 грн. за невиконання умов договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ ТД «Камілла» від 17.12.2014 р. № 1491 та умов договору відступлення права вимоги; 4 192 000,00 грн. інфляційних втрат; 3% річних від простроченої суми, що становить 370 189,39 грн; 1 841,61 грн. судового збору. При цьому, зауважив, що постановою Київського апеляційного суду від 18.07.2019 р. у справі № 752/18635/15-ц, яким змінено рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 24.12.2018 р. стягнуто із [PERSON] на його користь 3% річних у розмірі 134 032,00 грн., та інфляційні втрати у розмірі 574 516,00 грн. за невиконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. у справі № 370/1226/15-ц у період з 25.11.2017 року до 03.04.2018 року. Неодноразово уточнивши позовні вимоги та посилаючись на те, що [PERSON] вказані судові рішення не виконує, а рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року в справі № 757/42885/19, стягнуто із [PERSON] на його користь за невиконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 року № 370/1226/15-ц 3% річних у розмірі 582 524,00 грн та інфляційні у розмірі 1 308 640,45 грн та за невиконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2017 року № 752/18635/15-ц 3% річних у розмірі 4 486,00 грн. та інфляційні у розмірі 6 323,61 грн за період по 21.10.19 р., яке також відповідач не виконує, ФОП [PERSON] просить стягнути 3% річних та інфляційні втрати за прострочення виконання зазначених вище судових рішень за період з 22.10.2019 р. до 28.02.2021 р., а саме: 3% річних у розмірі 378 377,00 грн за прострочення виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. у справі № 370/1226/15-ц; інфляційні збитки в розмірі 903 169,00 грн за прострочення виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. у справі № 370/1226/15-ц; 3 % річних у розмірі 21 495,00 грн за прострочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2019 р. у справі № 752/18635/15-ц; інфляційні збитки в сумі 51 309,98 грн за прострочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2019 р. у справі № 752/18635/15-ц; 3 % річних у розмірі 35 953,00 грн за прострочення виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 14.07.2020 р. у справі № 757/42885/19; інфляційні збитки в сумі 95 098,00 грн за прострочення виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 14.07.2020 р. у справі № 757/42885/19. Ухвалою Печерського районного суду міста Києва від 29 квітня 2020 року відкрито провадження для розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 17.11.2020 р. до Печерського районного суду міста Києва надійшли додаткові пояснення на позов від представника відповідача, в яких зазначено про те, що Київський апеляційний суд у справі № 370/1226/15 визнав, що [PERSON] не є боржником, що прострочив грошове зобов`язання перед позивачем, тому в [PERSON] відсутні правові підстави для нарахування 3 % річних та інфляційних збитків. У судовому засіданні 01 березня 2021 року позивач позов підтримав та просив задовольнити, виходячи з мотивів, викладених у позовній заяві. В судове засідання, призначене на 12 квітня 2021 року позивач не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача в судовому засіданні 01 березня 2021 року позов не визнав та просив відмовити у задоволенні позову, посилаючись на обставини, викладені в письмових поясненнях. В судове засідання, призначене на 12 квітня 2021 року представник відповідача не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. № 370/1226/15-ц стягнуто із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] грошові кошти у розмірі 7 980 000,00 грн. за невиконання умов договору купівлі-продажу частки у статутному капіталі ТОВ ТД «Камілла» від 17.12.2014 р. № 1491 та умов договору відступлення права вимоги; 4 192 000,00 грн інфляційних втрат; 3% річних від простроченої суми, що становить 370 189,39 грн; 1 841,61 грн. судового збору. Постановою Київського апеляційного суду від 18.07.2019 р. у справі № 752/18635/15-ц стягнуто із [PERSON] на користь позивача 3% річних у розмірі 134 032,11 грн та інфляційні втрати в розмірі 574 516,62 грн за невиконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. у справі № 370/1226/15-ц у період з 25 листопада 2017 року до 03 квітня 2018 року та судовий збір у розмірі 4 090,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного І.М. від 14.03.2018 р. відкрито виконавче провадження 55989291 за виконавчим листом від 01.03.2018 р., виданим Макарівським районним судом Київської області у справі № 370/1226/15-ц про стягнення із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] грошових коштів на загальну у розмірі 7 980 000,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного І.М. від 01.11.2018 р. відкрито виконавче провадження 57575997 за виконавчим листом від 01.03.2018 р., виданим Макарівським районним судом Київської області у справі № 370/1226/15-ц про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] грошових коштів у розмірі 4 192 000,00 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Наконечного І.М. від 01.11.2018 р. об`єднано виконавчі провадженні 55989291 та 57575997 у зведене виконавче провадження 57576813. На даний час щодо виконання судового рішення проводяться виконавчі дії у зведеному виконавчому провадженні 57576813, яке не закінчене (постановою від 11.02.2021 р. відновлено виконавче провадження). Крім того, встановлено, що рішенням Печерського районного суд м. Києва від 14 липня 2020 року в справі № 757/42885/19-цза позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошових коштів, яким позов задовольнив частково та стягнув із [PERSON] на користь позивача за невиконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. № 370/1226/15-ц 3% річних у розмірі 582 524,00 грн. та інфляційні у розмірі 1 308 640,45 грн; за невиконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2017 р. № 752/18635/15-ц 3% річних у розмірі 4 486,00 грн. та інфляційні у розмірі 6 323,61 грн. Як вбачається із вказаного судового рішення, позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання судових рішень у справах № 370/1226/15-ц та № 752/18635/15-ц задоволено та стягнуто кошти за період з 18.07.2019 р. до 21.10.2019 р. Також судом встановлено, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року в справі № 757/42885/19-ц [PERSON] не виконується, та стягнута за цим судовим рішення сума коштів останнім позивачу не сплачена. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлено договором або законом. При цьому, виходячи з аналізу вимог ст. ст. 524, 533-535 та 625 ЦК України, грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті), тобто будь-яке зобов`язання зі сплати коштів. Таким чином, грошовим зобов`язанням є таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У ч. 3 ст. 510 ЦК України визначено, що якщо кожна із сторін у зобов`язанні має одночасно і права, і обов`язки, вона вважається боржником у тому, що вона зобов`язана вчинити на користь другої сторони, і одночасно кредитором у тому, що вона має право вимагати від неї. Отже, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, тобто це зобов`язання боржника заплатити кредитору певну грошову суму відповідно до цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених цивільним законодавством України. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому боржник зобов`язаний вчинити на користь кредитора певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникає з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Частиною 5 вищезазначеної статті визначено, що у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Таким чином, на підставі вищеперелічених судових рішень, які набрали законної сили та підтверджують обов`язок [PERSON] сплатити грошові суми на користь ФОП [PERSON] , у відповідача виникло грошове зобов`язання, а тому в даному випадку повинні застосовуватися, в тому числі й положення ст. 625 ЦК України, оскільки останній в примусовому порядку обов`язок зі сплати грошової суми, покладений на нього в судовому порядку, не виконав. Враховуючи, що ч. 5 ст. 11 ЦК України прямо передбачає можливість виникнення грошового зобов`язання на підставі судового рішення, а відтак і застосування до боржника, що прострочив виконання такого зобов`язання, негативних наслідків, встановлених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому у зв`язку з невиконанням рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. у справі № 370/1226/15-ц про стягнення із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] грошових коштів на загальну суму 12 544 031,00 грн, позивач має право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі цього рішення суду. Оскільки вказаним рішенням Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. у справі № 370/1226/15-ц стягнуто 3% річних та інфляційні втрати за період з 25.11.2017 р. до 03.04.2018 р., а також рішенням Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року у справі № 757/42885/19-ц стягнуто із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] за невиконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. № 370/1226/15-ц 3% річних та інфляційні втрати за період з 18.07.2019 р. до 21.10.2019 р., тому позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання вказаного рішення суду за період з лютого 2020 року до лютого 2021 року (судом, з урахування принципу диспозитивності, встановленого ст. 13 ЦПК України, при обчисленні 3% річних та інфляційних втрат за невиконання вказаного судового рішення взято період, самостійно визначений позивачем у заяві про уточнення позовних вимог від 28.02.2021 р.), підлягають задоволенню та стягненню 3% річних у розмірі 378 377,00 грн за прострочення виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. у справі № 370/1226/15-ц; інфляційні збитки в розмірі 903 169,00 грн за прострочення виконання рішення Апеляційного суду Київської області від 24.11.2017 р. у справі № 370/1226/15-ц, відповідно до розрахунку проведеного позивачем, перевіреного судом, і не спростованого відповідачем. Також з огляду на невиконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2019 р. у справі № 752/18635/15-ц позивач має право на стягнення 3% річних та інфляційних втрат внаслідок прострочення виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі цього рішення суду, з урахування рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року в справі № 757/42885/19-ц, яким стягнуто із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] за невиконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2017 р. № 752/18635/15-ц 3% річних і інфляційні втрати за період з 18.07.2019 р. до 21.10.2019 р., тому позовні вимоги про стягнення 3% річних та інфляційних втрат за невиконання вказаного рішення суду за період з лютого 2020 року по лютий 2021 року (судом, з урахування принципу диспозитивності, встановленого ст. 13 ЦПК України, при обчисленні 3% річних та інфляційних втрат за невиконання вказаного судового рішення взято період, самостійно визначений позивачем у заяві про уточнення позовних вимог від 28.02.2021 р.) підлягають задоволенню та стягненню 3 % річних у розмірі 21 495,00 грн за прострочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2019 р. у справі № 752/18635/15-ц та інфляційні збитки в сумі 51 309,98 грн за прострочення за прострочення виконання постанови Київського апеляційного суду від 18.07.2019 р. у справі № 752/18635/15-ц, відповідно до розрахунку проведеного позивачем, перевіреного судом, і не спростованого відповідачем. Крім того, зважаючи на невиконання відповідачем рішення Печерського районного суду міста Києва від 14 липня 2020 року в справі № 757/42885/19-ц, ФОП [PERSON] має право на 3% річних та інфляційних втрат за невиконання вказаного судового рішення, період з липня 2020 року до лютого 2021 року (судом, з урахування принципу диспозитивності, встановленого ст. 13 ЦПК України, при обчисленні 3% річних та інфляційних втрат за невиконання вказаного судового рішення взято період, самостійно визначений позивачем у заяві про уточнення позовних вимог від 28.02.2021 р.) підлягають задоволенню та стягненню 3 % річних у розмірі 35 953,00 грн за прострочення виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 14.07.2020 р. у справі № 757/42885/19 та інфляційні збитки в сумі 95 098,00 грн за прострочення виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 14.07.2020 р. у справі № 757/42885/19, відповідно до розрахунку проведеного позивачем, перевіреного судом, і не спростованого відповідачем. При цьому, суд зазначає про безпідставність посилань представника відповідача на припинення зобов`язань та відсутність правових підстав для нарахування позивачем 3 % річних та інфляційних втрат за невиконання судових рішень у справах № 370/1226/15-ц, № 752/18635/15-ц та № 757/42885/19, через те, що постановою Київського апеляційного суду від 01 лютого 2021 року в справі № 370/1226/15-ц (апеляційного провадження № 22-ц/824/2966/2021 ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 30 липня 2020 року про задоволення заяви [PERSON] про визнання виконавчих документів такими, що не підлягають виконанню скасовано. Постанову Київського апеляційного суду від 07 жовтня 2020 року, якою апеляційні скарги ФОП [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Макарівського районного суду Київської області від 30 липня 2020 року без змін, в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 370 ЦПК України скасовано та прийнято постанову наступного змісту: заяву [PERSON] про визнання такими, що не підлягають виконанню, виконавчих листів, виданих 01 березня 2018 року Макарівським районним судом Київської області, у справі №370/1226/15-ц про стягнення з громадянина Республіки Білорусь [PERSON] на користь ФОП [PERSON] коштів у сумах 7 980 000,00 грн, 4 192 000,00 грн, 370 189,39 грн залишено без задоволення. Згідно положень ст.141 ЦПК України суд покладає на відповідачів судові витрати пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до роз`яснень постанови Пленуму Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» при повному або частковому задоволенні позову майнового характеру до кількох відповідачів судовий збір, сплачений позивачем, відшкодовується ними пропорційно до розміру задоволених судом позовних вимог до кожного з відповідачів. Солідарне стягнення суми судових витрат законом не передбачено (п.35). Якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну (п.36). Відповідно до ст. 141 ЦПК України із [PERSON] на користь ФОП [PERSON] підлягає стягненню сплачений ним судовий збір в розмірі 2 102,00 грн., а судовий збір в розмірі 8038 грн. підлягає стягненню на користь держави.

Outcome: approved