Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-30 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у приватній власності позивача перебуває квартира [ADDRESS]. За згодою позивача в квартирі був тимчасово зареєстрований відповідач [PERSON], останні шість років відповідач у квартирі не проживає. За таких обставин, позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування вказаною квартирою, та скасувати реєстрацію місце проживання відповідача. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив суд задовольнити позов у повному обсязі, не заперечував проти ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений за місцем реєстрації проживання. За таких обставин, судом ухвалено провести заочний розгляд справи на підставі наявних у матеріалах справи доказах. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. Позивачу [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS], що підтверджується свідоцтвом про право власності від 23 березня 2007 року, серія САВ № 232252. Державна реєстрація права власності позивача на зазначену квартиру здійснена Київським МБТІ 29 березня 2007 року. За довідкою ЖБК «Кристал-4» від 10 вересня 2014 року в квартирі [ADDRESS], крім позивача, зареєстрований [PERSON] Реєстрація відповідача здійснена 26 квітня 2007 року тимчасово до 20 квітня 2008 року. У відповідності до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно зі ст. 161 Житлового кодексу Української РСР наймач вправі вселити в займане ним жиле приміщення у будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві особистої власності, свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб за письмовою згодою власника будинку (квартири) і всіх членів сім'ї, які проживають з наймачем. За правилами ст. 163 Житлового кодексу РСР у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу. У відповідності до положень ч. 1 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім'ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Згідно зі ст. 72 Житлового кодексу Української РСР визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. У відповідності до положень ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою, тощо. Матеріалами справи підтверджено, що позивачу на праві приватної власності належить вказана квартира, в якій за його згодою був тимчасово строком на один рік був зареєстрований відповідач. Відповідач у зазначеній квартирі не проживає протягом останніх шести років. Такі обставини підтверджуються актом від 21 вересня 2014 року. (а.с. 6) За довідкою ЖБК «Кристал-4» від 05 листопада 2014 року відповідач [PERSON] не звертався до правління ЖБК «Кристал-4» із заявами щодо чинення йому перешкод у праві користування житловим приміщенням за адресою його реєстрації. За таких обставин, судом встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає у вказаній квартирі понад шість місяців. Поважних причин, що свідчать на користь відсутності відповідача за місцем своєї реєстрації, судом не встановлено. Перешкоди у здійсненні права користування квартирою за місцем реєстрації відповідачу не чиняться. За таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення позову в частині вимог щодо визнання відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS]. Що стосується вимог позивача про скасування реєстрації місця проживання відповідача, суд вирішує відмовити у задоволенні позову в цій частині, оскільки за положеннями Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття особи з реєстраційного обліку є рішення суду про визнання такої особи такою, що втратила право користування. Відтак, визнання відповідача таким, що втратив право користування є належним способом захисту його порушених прав. Крім того, суд не може зобов'язати вчинити певні дії особу, яку не було залучено до участі у справі. Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд присуджує до стягнення з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: partial