Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-28 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду із вказаним позовом, в якому, з урахуванням уточнень, просив стягнути з відповідача на його користь суму боргу за договором позики в розмірі 25000 доларів США, що в еквіваленті на національну валюту України станом на 31.08.2015 становило 529625 грн., посилаючись на невиконання останнім зобов'язань за договором позики грошових коштів, а також просив стягнути моральну шкоду у розмірі 50000 грн. Позивач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, до суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність, в якій також зазначив, що позов підтримує та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не з'явилася, про час, місце судового засідання повідомлялася належним чином, до суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності та просила в задоволенні позову відмовити. Судом встановлено, що правовідносини виникають з договорів позики, укладених у формі боргових розписок [PERSON] Так, 07.03.2013 позивач надав відповідачу у борг 15000 доларів США, на строк до 10.07.2013. 19.05.2013 позивач надав відповідачу у борг 5000 доларів США, на строк до 20.08.2013. Пізніше позивач надав відповідачу у борг ще 5000 доларів США, на строк до 01.01.2014. Згідно з положеннями ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або ж таку кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За правилом ч. 1 ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У судовому засіданні встановлено, що відповідачем було власноруч написано розписки про отримання у борг грошових коштів в сумі 5000 доларів США, 5000 доларів США та 15000 доларів США, проте взяті на себе вищезазначені договірні зобов'язання остання не виконала, а саме не повернула грошові кошти у строк, внаслідок чого у позивача породжується право вимоги на сплату належної йому грошової суми. Сума неповернутого позивачем боргу за розписками складає 25000 доларів США, що станом на 31.08.2015 в еквіваленті на національну валюту України становило 529625 грн. За правилами ст. 625 ЦК України відповідач також має сплатити позивачу суму коштів з урахуванням індексу інфляції в розмірі 382410,52 грн., пеню в розмірі 293658,93 грн. та 3% річних в розмірі 26423,21 грн. Тобто з урахуванням положень ст. 625 ЦК України загальна сума заборгованості відповідача становить 1232117,66 грн. За приписами ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Стороною позивача на підтвердження його позовних вимог було надано оригінали розписок відповідача, натомість останньою будь-яких доказів на спростування таких доводів надано не було, а призначена в ході судового розгляду судова почеркознавча експертиза не була проведена у зв'язку із її не оплатою [PERSON] Враховуючи викладене суд знаходить доведеним факт отримання відповідачем у борг від позивача 25000 доларів США, а тому у зв'язку із невиконанням договірних зобов'язання щодо повернення таких грошових коштів вони підлягають стягненню у судовому порядку з урахуванням штрафних санкцій встановлених ст. 625 ЦК України. При цьому не підлягають задоволенню позовні вимоги про відшкодування оральної шкоди з огляду на таке. За змістом ч.ч.1-3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 5 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Обов'язковою умовою відшкодування моральної шкоди встановленою законом є наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, разом з тим при вирішенні спору по суті судом таким обставин встановлено не було, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення вимог позову в цій частині. За правилами ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача сплачену ним суму судового збору в розмірі 3511,50 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог На підставі ст. ст. 3, 4, 10, 11, 60, 61, 88, 169, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

Outcome: partial