Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-26 00:00:00

У вересні 2017 року позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила суд: - визнати неправомірними дії Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради щодо споживача [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] щодо не відновлення водопостачання до її оселі; - зобов'язати Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради негайно поновити за власний рахунок водопостачання споживачу [PERSON] в її будинок за адресою: [ADDRESS]; - стягнути з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради на користь [PERSON] матеріальну шкоду у сумі 6102,87 гривень; - стягнути з Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради на користь [PERSON] моральну шкоду у сумі 43200 гривень. В обґрунтування поданої позовної заяви позивач вказала на те, що вона з 2005 року є власницею будинку [ADDRESS], та є споживачем послуг з водопостачання. Підключення до системи централізованого водопостачання будинку було здійснено у 1953 році. Між позивачем та відповідачем на протязі всього часу користування послугами з водопостачання постійно укладались відповідні договори. 08.07.2014 року був укладений останній договір №740841007701 про надання населенню приватного сектору послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення. Протягом всього часу проживання позивач сплачувала відповідачу за надані послуги. У вересні 2014 року у вуличній водорозбірній колонці сталася аварія, в результаті чого водопостачання до оселі позивача було припинено, відповідачем не відновлено водопостачання по сьогоднішній день. Відсутність водопостачання в оселі позивача підтверджується актами №005762 від 10.03.2016 року, №043950 від 11.08.2017 року, складеними представниками відповідача та позивачем. Таким чином, на думку позивача, в результаті відсутності з вересня 2014 року по вересень 2017 року водопостачання, їй відповідачем нанесена матеріальна шкода, яка полягає у недоотриманні послуг з водопостачання. Всього за період з вересня 2014 року по вересень 2017 року позивачем не отримано послуг з водопостачання на загальну суму 6102,87 гривень. Згідно з умовами п.6.1 договору №740841007701 про надання населенню приватного сектору послуг з централізованого питного водопостачання та водовідведення від 08.07.2014 року виконавець несе відповідальність згідно з законодавством України за невиконання або неналежне виконання умов договору. Позивач є пенсіонеркою, отримує від держави невелику пенсію. Відсутність з вересня 2014 року водопостачання, альтернативи якому в позивача немає, дуже важко відобразилось на її фізичному та психологічному стані здоров'я. Внаслідок вчинених протиправних дій відповідачем було завдано позивачу моральної шкоди, що полягає: у спричиненні шкоди здоров'ю, у сильних душевних стражданнях, спричинених вчиненням проти неї протиправних дій та їх негативними наслідками. Внаслідок цього позивач втратила звичний життєвий уклад, оскільки до моменту пред'явлення даного позову не може займатися звичайними справами, постійно вирішуючи питання, де взяти воду для задоволення своїх побутових потреб та обслуговування присадибної ділянки. До теперішнього часу позивач відчуває значне погіршення свого здоров'я, що супроводжується частим головним болем, порушенням координації рухів та запамороченнями, у зв'язку з чим, позивач вимушена звернутись до суду із зазначеною позовною заявою. Відповідно до п.9 ч.1 Розділу ХІІІ Перехідних положень ЦПК України (в редакції від 15.12.2017) справи у судах першої та апеляційної інстанції, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У судовому засіданні позивач, її представник, кожен окремо, підтримали заявлені позовні вимоги, просили позовну заяву задовольнити в повному обсязі, посилаючись на підстави, які в ній зазначені, також позивач пояснила суду, що з березня 1953 року вона мешкає за адресою: [ADDRESS]. З серпня 2013 року у неї відсутнє водопостачання, у зв'язку з поломкою у централізованій системі водопостачання. Чиєю власністю є водорозбірна колонка, їй не відомо. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на те, що водопровідна мережа Д=100 мм по [ADDRESS] в м.Дніпро не знаходиться на балансі підприємства; крім того, просила застосувати до даних позовних вимог сплив строку позовної давності. Вислухавши сторони, вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги задоволенню не підлягають у зв'язку з наступним. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власницею домоволодіння за адресою: [ADDRESS] (арк.с.48). Відповідно до плану водопроводу, складеного у 1953 році, у домоволодінні за адресою: [ADDRESS] встановлено водомірний колодязь та колодязь водорозбірної колонки (арк.с.49-50). 08 липня 2014 року між Комунальним підприємством «Дніпроводоканал» та [PERSON] укладено договір про надання послуг централізованого питного водопостачання та водовідведення №740841007701. Споживачу рекомендовано встановити прилад обліку. Ступінь благоустрою об'єкта: водопровід «чужа» каналізація, газооснащення (арк.с.51-57). Відповідно до АКТу №005762 від 10.03.2016 року за адресою: [ADDRESS], водопостачання в будинку відсутнє (арк.с.67-68). Відповідно до АКТу №043950 від 17.08.2017 року у будинковому колодязі за адресою: [ADDRESS], опломбовано ввід. Пломба збережена. У будинок вода не заведена, відсутня (арк.с.69-70). Як вбачається з листа Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, водопровідна мережа за адресою: [ADDRESS], на балансі КП «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради не значиться (арк.с.71). Згідно довідки від 20.12.2017 № 14/14 Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради на балансі Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради станом на 01.12.2017 року водопровідна мережа Д =100 мм по [ADDRESS], а також водозабірна колонка, що підключена до водопроводу, який проходить по території домоволодіння [ADDRESS], не знаходиться (арк.с.89). Як вбачається з копій Журналів реєстрації заявок про пошкодження на мережах водопроводу за заявою мешканців домоволодіння [ADDRESS] фахівцями КП «Дніпроводоканал» було припинено постачання води, у зв'язку з пошкодженням водопроводу на території домоволодіння [NUMBER] (арк.с.80-83). Відповідно до Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 27.06.2008 року № 190 «Про затвердження Правил користування системами централізованого комунального водопостачання та водовідведення в населених пунктах України» визначено порядок користування системами централізованого комунального водо\-постачання та водовідведення населених пунктів України. Вказані Правила є обов'язковими для всіх юридичних осіб незалежно від форм власності і підпорядкування та фізичних осіб-підприємців, що мають у власності, господарському віданні або оперативному управлінні об'єкти, системи водо\-постачання та водовідведення, які безпосередньо приєднані до систем централізованого комунального водопостачання та водовідведення і з якими виробником укладено договір на отримання питної води, скидання стічних вод. Відповідно до п. 1.3. Правил визначено, що виробник обслуговує вуличні, квартальні та дворові мережі водопостачання та водовідведення, споруди і обладнання, а також технологічні прилади й пристрої на них, які перебувають у нього на балансі або, на які є відповідний договір на обслуговування зі споживачем. Відповідно до Наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 05.07.1995 року № 30 затверджені Правила технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України. Ці Правила встано\-влюють порядок технічної експлуатації систем і споруд водопостачання та водо\-відведення міст та інших населених пунктів України. Відповідно до п. 11.1.1. Правил систему внутрішнього водопроводу призначено для подачі води до санітарно-технічних приладів та пожежних кранів. До неї належать: ввід у будівлю, засіб обліку, розподільча мережа, стояки, підводки до санітарно-технічних приладів, пожежних кранів, запірно-регулююча та водорозбірна арматура. Відповідно до п. 11.1.4. Правил роботи з технічного обслуговування, ремонту і реконструкції систем внутрішнього водопроводу та каналізації покладаються на спеціальні служби за договорами з власниками будівель. Власники приватних будинків повинні виконувати ці роботи за власний рахунок. Відповідно до п. 9.3.6. Наказу від 05.07.1995 № 30 «Про затвердження Правил технічної експлуатації систем водопостачання та водовідведення населених пунктів України», пошкоджені трубопроводи підлягають негайному відключенню у разі: пошкоджень, які мають катастрофічний характер, коли вода, що виливається з пошкодженого трубопроводу, розмиває дорожнє покриття, трамвайні колії, затоплює вулицю, підвали будинків тощо; пошкоджень, що не мають катастрофічного характеру, але викликають необхідність відключення трубопроводу з метою уникнення марних втрат води. У зв'язку із зазначеним, враховуючи, що на балансі Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради станом на 01.12.2017 року водопровідна мережа Д =100 мм по [ADDRESS], а також водозабірна колонка, що підключена до водопроводу, який проходить по території домоволодіння [ADDRESS], не знаходиться, а відповідач у справі є неналежним, та відповідного клопотання з боку позивача не надходило, що передбачено ст.51 ЦПК України, вимога позивача про визнання неправомірними дій Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради щодо споживача [PERSON], яка мешкає за адресою: [ADDRESS] щодо не відновлення водопостачання до її оселі та про зобов'язання Комунальне підприємство «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради негайно поновити за власний рахунок водопостачання споживачу [PERSON] в її будинок за адресою: [ADDRESS], не ґрунтується на законі. Вимога позивача про поновлення порушеного права, як споживача та зобов'язання відповідача відшкодувати матеріальну шкоду також є необґрунтованою, оскільки позивач повинна обслуговувати та ремонтувати власні мережі самостійно, у зв'язку з тим, що водозабірна колонка, що підключена до водопроводу, який проходить по території домоволодіння [NUMBER] по [ADDRESS] в м.Дніпро, не знаходиться на балансі Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпропетровської міської ради, крім того, водозабірна колонка знаходиться на території приватного будинку, який належить [PERSON] на праві власності. Вимога позивача про відшкодування моральної шкоди також не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним. Відповідно до роз'яснень, викладених в п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Згідно п.9 цієї Постанови розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування (ч.4 ст.23 ЦК України). Статтею 1167 ЦК України встановлено загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду, відповідно до частини першої якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У пункті 5 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Таким чином, в даному випадку предметом доказування є вина відповідача, причинно-наслідковий зв'язок між неправомірними діями відповідача та спричинення моральної шкоди позивачу. Відповідно до ст.ст.12, 78, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, саме на позивача покладається обов'язок довести наявність вищевказаних обставин. На підтвердження своїх вимог про стягнення моральної шкоди позивач зазначила лише перелік обставин, які, на її думку, свідчать про заподіяння їй моральної шкоди, однак позивачем не надано будь-яких доказів у розумінні ст.ст. 78, 81 ЦПК України на підтвердження факту заподіяння моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру саме внаслідок неправомірних дій відповідача та з яких міркувань виходила позивач при визначенні розміру моральної шкоди. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Отже, позивачем, не наведено жодної із зазначених вище підстав для задоволення заявлених позовних вимог, зазначених обставин позивач не довела, чим не виконала вимоги Закону. Інші посилання позивача та її представника є безпідставними, спростовуються наведеними обставинами, а докази, на які посилаються останні, не ґрунтуються на законі. Таким чином, зібрані у справі докази та їх наявна оцінка вказують на наявність підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. Відповідно до вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, судові витрати компенсуються за рахунок держави. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed