Jurisdiction: civil
Date: 2018-03-14 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] (дошлюбне прізвище Яроцька) звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, в якій зазначила, що причиною звернення до суду з даним позовом є те,що сімейне життя з відповідачем не склалось, між ними втрачено почуття взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги, вони припинили сімейно\~шлюбні відносини, ведення спільного господарства, шлюб носить формальний характер, тому просить його розірвати. Від шлюбу вони мають двох неповнолітніх дочок [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], які проживають разом з позивачкою. Позивачка [PERSON] (дошлюбне прізвище Яроцька) в судове засідання не зявилась, про час та дату засідання була повідомлена належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила позовні вимоги задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявився, про час та дату слухання справи повідомлений належним чином, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, з позовними вимогами згоден. За даних обставин суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін та без здійснення фіксації судового процесу за допомогою звукозаписуючого засобу, відповідно до ч.2\~ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України. Суд, перевіривши матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно до ст. 110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України, суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв'язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно статті 141 СК України,мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Згідно ч. 1ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися судом. При вирішенні спору щодо місця проживання дитини суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків,особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини,стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 07.06.2003 року у відділі реєстрації актів цивільного стану Комінтернівського районного управління юстиції Одеської області, свідоцтво серії І-ЖД №115071, актовий запис 04, від шлюбу мають двох неповнолітніх дочок: [PERSON], [INFO]. Свідоцтво серії І-ЖД №212723, [PERSON], [INFO], свідоцтво серії І-ЖД №404796, які проживають з відповідачкою. Згідно принципу 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім випадків, коли є виняткові обставини , бути розлучена зі своєю матір'ю. Отже, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, оскільки сторони протягом тривалого часу сімейно\~шлюбні стосунки не підтримують, не ведуть спільного господарства, позивачка разом з дітьми проживає окремо, сімя розпалась остаточно і подальше перебування сторін у шлюбі суперечить їх інтересам, що підтверджено матеріалами справи та визнається сторонами.

Outcome: approved