Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-22 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача в якому послався на те, що 09.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» правонаступником, якого є Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту № 11070859000, згідно умов якого банк надав відповідачу кредитні кошти у сумі 21 900,00 (двадцять одна тисяча дев'ятсот) доларів США на придбання земельної ділянки, а позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит не пізніше 09.11.2021 року і сплатити банку проценти в розмірі 10,30 % річних, а також виконати всі інші зобов'язання та умови в строки й порядку, встановленому кредитним договором. В якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 26.12.2006 року між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON], укладено іпотечний договір, відповідно до якого банку в іпотеку передано нерухоме майно, а саме: земельна ділянка загальною площею 0,100га, кадастровий номер - 5122780200:02:001:0229, розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить відповідачу на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії АГ № 943794. За домовленістю сторін заставна вартість предмету іпотеки складає - 147 965,00 гривень. 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк» укладено договір про купівлю-продаж прав вимоги за кредитами, відповідно до якого позивач, набув права вимоги від [PERSON] виконання всіх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11070859000 від 09.11.2006 року та іпотечним договором від 26.12.2006 року, у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора. У зв'язку з тим, що відповідач [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, в нього виникла заборгованість загальний розмір, якої станом на 19.03.2013 року складає 22 368,03 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно 178 787,66 гривень, тому позивач вимушений звернутися до суду з даним позовом, у якому просить в рахунок виконання основного зобов'язання за договором про надання споживчого кредиту № 11070859000 від 09.11.2006 року, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,100 га, кадастровий номер - 5122780200:02:001:0229, розташовану за адресою: [ADDRESS], шляхом продажу на прилюдних торгах з визначенням початкової ціни на рівні не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності (незалежним експертом) на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій, а також стягнути з відповідача судові витрати. В судове засідання представник позивача Муха П.В. не з'явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі і просить їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення на підставі існуючих у справі доказів не заперечує /а. с. 106/. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явився, не зважаючи на те, що про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином /а. с. 74, 88/, причини неявки суду не повідомив. Заяв про розгляд справи за його відсутності до суду не надходило. За зазначених вище обставин, суд зі згоди представника позивача, вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі, що відповідає положенням статті 224 ЦПК України. Розглянувши позовну заяву, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню за наступними підставами. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 2 цієї статті до відносин за кредитним договором застосовуються вимоги закону за позикою. Згідно ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України визначено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишився, та сплати належних йому процентів. Судом установлено, що 09.11.2006 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено договір про надання споживчого кредиту № 11070859000, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредитні кошти в іноземній валюті у сумі 21 900,00 (двадцять одна тисяча дев'ятсот) доларів США на придбання земельної ділянки, а позичальник зобов'язався повернути отриманий кредит не пізніше 09.11.2021 року і сплатити банку проценти в розмірі 10,30 % річних, а також виконати всі інші зобов'язання та умови в строки й порядку, встановленому кредитним договором /а. с. 6-13/. АКІБ «УкрСиббанк» відповідно до умов кредитного договору, повністю виконав взяті на себе зобов'язання і видав відповідачу [PERSON] грошові кошти у розмірі 21 900,00 (двадцять одна тисяча дев'ятсот) доларів США. В якості забезпечення своєчасного виконання зобов'язань по договору про надання споживчого кредиту, між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON], укладено іпотечний договір від 26.12.2006 року, згідно якого банку в іпотеку передано нерухоме майно, а саме:земельну ділянку загальною площею 0,100га, кадастровий номер - 5122780200:02:001:0229, розташована за адресою: [ADDRESS], з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що належить відповідачу на праві власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії АГ № 943794, виданого 05.12.2006 року Комінтернівським районним відділом земельних ресурсів Одеської області, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010652400335 /а. с. 19-21/. Згідно п. 1.5. іпотечного договору оцінка земельної ділянки, згідно висновку про експертну грошову оцінку земельної ділянки від 28.10.2006 року становить 147 965,00 гривень. Статтею 509 ЦК України визначено, що зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Згідно п.1.ч.1.ст. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відповідно до ч.1 ст. 513 та ч.1 ст.516 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов'язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов'язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. З матеріалів справи убачається, що 08.12.2011 року між ПАТ «УкрСиббанк», який є правонаступником АКІБ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта банк», укладено договір про купівлю-продаж прав вимоги за кредитами, відповідно до якого позивач, набув права вимоги від [PERSON] виконання всіх зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11070859000 від 09.11.2006 року, а також прав іпотекодержателя за іпотечним договором від 26.12.2006 року /а. с. 34, 35-38/. Пунктом 4.1. вище зазначеного кредитного договору передбачено обов'язок [PERSON] повернути одержаний кредит та сплатити нараховані банком проценти, комісії та інші платежі у порядку та терміни, встановлені згідно графіку погашення кредиту (Додаток № 1) /а. с. 14-18/. Згідно п. 4.6. договору № 11070859000 від 09.11.2006 року позичальник зобов'язався достроково повернути суму кредиту та сплатити проценти у випадках встановлених п.п. 2.3., 4.9., 5.3, 5.5., 5.6., 5.8., 5.10., 7.4., 9.2., 9.14 цього договору та/або порушень істотних умов договору та застосування банком процедури щодо дострокового повернення кредиту в порядку, визначеному розділом 11 цього договору. В порушення зазначених вище умов кредитного договору [PERSON] свої зобов'язання щодо повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом (ануїтет них платежів) не виконує, у зв'язку з чим станом на 19.03.2013 року у нього існує заборгованість, яка згідно наданої позивачем довідки становить в загальному розмірі - 22 368,03 доларів США, що згідно курсу НБУ еквівалентно - 178 787,66 гривень, із них: заборгованість за кредитом - 16 789,86 доларів США, що еквівалентно - 134 201,35 гривень; заборгованість по процентам за користування кредитом - 5 578,17 доларів США, що еквівалентно - 44586,31 гривень, заборгованість за комісією за користування кредитом - 0,00 гривень /а. с. 22/. У зв'язку з тим, що [PERSON] належним чином не виконує взяті на себе зобов'язання по кредитному договору, банком на його адресу, відповідно до п. 5.7. іпотечного договору, направлялось письмове повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 26.12.2006 року, однак порушення відповідачем не було усунуто і вимога банку дотепер залишається без задоволення /а. с. 29-30/. Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов кредитного договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтями 610 і 611 ЦК України передбачається, що порушенням зобов'язання є його невиконання, або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно частини 1 статті 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до статті 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, при триманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов'язання. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Відповідно до частини 1 статті 12 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення іпотекодавцем обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а вразі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки. Згідно частинами 1, 2 статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. З положень підпункту 2.1.1. пункту 2. іпотечного договору від 26.12.2006 року вбачається право іпотекодержателя у разі невиконання або неналежного виконання іпотекодавцем зобов'язань за кредитним договором задовольнити свої вимоги за рахунок предмета іпотеки. Згідно підпункту 5..5. пункту 5 іпотечного договору звернення стягнення здійснюється іпотекодержателем у випадках, зазначених в п.п. 2.1.1.-2.1.2. цього іпотечного договору. Частиною 1 статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Підпунктом 5.6. пункту 5 договору іпотеки визначено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду відповідно до діючого законодавства України. Відповідно до ч. 1 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотекодержатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Відповідно до ст. 39 Закону України «Про іпотеку у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Відповідно до частини 1 статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Згідно частини 3 статті 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог, або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не надав суду жодних доказів, які спростовують доводи викладені позивачем у позовній заяві. Таким чином, виходячи з встановленого в судовому засіданні неналежного виконання [PERSON] зобов'язань за договором про надання споживчого кредиту № 11070859000 від 09.11.2006 року, суд вважає, що пред'явлені позовні вимоги є правомірними, ґрунтуються на законі та договірних відносинах між сторонами і підлягають задоволенню. Відповідно до статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Платіжним дорученням № 84196663 від 27.11.2013 року підтверджується, що позивач сплатив судовий збір у загальному розмірі 1787,88 гривень /а. с. 2/. На підставі викладеного,

Outcome: approved