Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-08 00:00:00

У березні 2015 р. до Новомиргородського районного суду надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON], третя особа: Управління Державної міграційної служби, Новомиргородський РВ УМВС про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком, у якій позивач вказав, що на праві приватної власності йому належить житловий будинок по вул. Гагаріна, 9 у м. Новомиргороді, Кіровоградської області. У січні 2006 року донька позивача [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та в подальшому зі згоди позивача на підставі домовленості, що на час спільного проживання [PERSON] буде проживати разом з донькою та заявником, позивач зареєстрував в належному йому будинку [PERSON] Оскільки 27 листопада 2012 року шлюб між донькою позивача та відповідачем розірвано, [PERSON] став проживати за іншою адресою, в іншому місті. В даний час відповідач проживає за іншою адресою, але не знімається з реєстрації та створює йому перешкоди у здійсненні права користуватися та розпоряджатися житловим будинком. Відповідач обіцяв знятися з реєстрації, але не виконував обіцянок, посилаючись на різні обставини: відсутність часу, коштів, зайнятість. Посилаючись на ст. ст. 316-317, 319, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 150, 156 ЖК України, ст. ст. 6-7 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, просить суд визнати відповідача таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримав власні позовні вимоги повністю, посилаючись на обставини, викладені у заяві. Не заперечує проти постановлення заочного рішення. Представник третьої особи [PERSON] у суді погодилася з обґрунтованістю вимог позивача. Оповіщені у встановленому порядку про час і місце розгляду справи відповідач і представник третьої особи (Управління Державної міграційної служби) жодного разу у судове засідання не зявилися, про причини неявки суд не повідомили, відповідач письмових заперечень проти позову не надіслав. Суд вважає можливим розглянути справу у відсутність вищевказаних учасників судового розгляду на підставі наявних доказів, оскільки у справі мається достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Тому 09.07.2015 р. суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи (ч. 4 ст. 169, ст. ст. 224-225 ЦПК України). Заслухавши вказані пояснення та безпосередньо дослідивши докази в справі: показання свідків, оглянувши письмові докази та інші матеріали справи, суд вважає за необхідне задовольнити позов із таких підстав. За правилами Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні: ч. 1 ст. 6 Громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобовязані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. ч. 1 ст. 7 Зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. ч. 1 ст. 8 Реєстрація місця перебування здійснюється за заявою особи, яка зобов'язана подати її протягом семи днів після прибуття в місце перебування. У судовому засіданні безспірно зясовано, що позивачу на праві приватної власності належить житловий будинок по вул. Гагаріна, 9 у м. Новомиргороді, Кіровоградської області. У січні 2006 року донька позивача [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] та в подальшому зі згоди позивача на підставі домовленості, що на час спільного проживання [PERSON] буде проживати разом з донькою та заявником, позивач зареєстрував в належному йому будинку [PERSON] Оскільки 27 листопада 2012 року шлюб між донькою позивача та відповідачем розірвано, [PERSON] став проживати за іншою адресою, в іншому місті. В даний час відповідач проживає за іншою адресою, але не знімається з реєстрації та створює йому перешкоди у здійсненні права користуватися та розпоряджатися житловим будинком. Відповідач обіцяв знятися з реєстрації, але не виконував обіцянок, посилаючись на різні обставини: відсутність часу, коштів, зайнятість. Зазначені обставини підтверджуються: показаннями свідків [PERSON], [PERSON], котрі підтвердили факт відсутності відповідача за місцем реєстрації з листопада 2012 р. по даний час; письмовими доказами в справі: свідоцтвом про право власності на житло, витягом з будинкової книги, актами обстеження домоволодіння та іншими матеріалами справи. За правилами ст. ст. 71-72, 163 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сімї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору судом. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Тому суд вважає позов [PERSON] законним та обґрунтованим. В той же час [PERSON] фактично проживає за іншою адресою і його права в даному випадку не обмежуються. Враховуючи наведене, на підставі ст. ст. 6-8, 11 Закону України Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, ст. ст. 71-72, 150, 156, 163 ЖК України, ст. ст. 316-317, 319, 386, 391 ЦК України,

Outcome: approved