Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-30 00:00:00

У вересні 2016р. [PERSON]звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів, додаткових витрат на дитину, посилаючись на те, що з відповідачем у справі вона перебуває в шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 1999року Сухолиманською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №8. Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], 29 липня 2000року народження та доньку [PERSON], 11 листопада 2005року народження. Позивачка зазначала, що діти проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. Стверджувала, що відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей, хоч має можливість сплачувати аліменти. Зазначала, що син [PERSON], 29 липня 2000року народження з 2015р. навчається на відділені «Стоматологія ортопедична» Одеського обласного медичного училища (денне навчання), на платній основі. Кожний семестр вона сплачує за навчання по 7972,32грн. Посилаючись на зазначене позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON], 29 липня 2000року народження та [PERSON], 11 листопада 2005року народження, у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 30 вересня 2016 року до досягнення найстаршою дитиною [PERSON], 29 липня 2000року народження повнолітнього віку, тобто до 29 липня 2018року, а після досягнення останнім повноліття, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 11 листопада 2005року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 30 липня 2018року до досягнення [PERSON], 11 листопада 2005року народження, повнолітнього віку, тобто до 11 листопада 2023р.; стягнути з відповідача на її користь кошти на додаткове утримання [PERSON], 29 липня 2000року народження за період навчання з 2015р. по 2018р. за 1/2 частину контракту в розмірі 8000,00 грн. щорічно. Ухвалою суду від 03 жовтня 2016року позовні вимоги [PERSON]до [PERSON] про стягнення аліментів були виділені в окреме провадження, призначений судовий розгляд (а.с.16). Позивачка в судове засідання не зявилася, надала до суду заяву, якою позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала (а.с.25). Відповідач в судове засідання не зявився, про дату, час і місце слухання справи був повідомлений належним чином, причини своєї неявки суду не повідомив (а.с.26). У зв'язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 169 ЦПК України, зі згоди позивача, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідачів та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Згідно ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. В ході судового розгляду судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 06 листопада 1999року Сухолиманською сільською радою Овідіопольського району Одеської області, актовий запис №8, що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с.6) Від спільного життя у сторін народилось двоє дітей: син [PERSON], 29 липня 2000року народження та донька [PERSON], 11 листопада 2005року народження, що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с.7,8). Встановлено, що відповідач є інвалідом другої групи, що підтверджується довідкою МСЕК (а.с.27). З позовної заяви вбачається, що відповідач не надає достатньої матеріальної допомоги на утримання дітей. Угоду про добровільну сплату аліментів сторони не укладали. Позивачка, посилаючись ст.182 СК України, наполягала на задоволенні позовних вимог у повному обсязі, стверджувала, що відповідач матеріальної допомоги на дітей не надає. Оскільки діти повністю знаходиться на утриманні позивачки, остання наполягала на визначеному нею розмірі аліментів, а саме на стягненні аліментів у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку та доходу відповідача, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття сина [PERSON], 29 липня 2000року народження, тобто до 29 липня 2018року, а після досягнення останнім повноліття, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 11 листопада 2005року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 30 липня 2018року до досягнення [PERSON], 11 листопада 2005року народження, повнолітнього віку, тобто до 11 листопада 2023р. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до вимог ст.182 СК України обставинами, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів є: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Зважаючи на вищевикладене, суд вважає, що позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, підлягає задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки аліменти на утримання двох дітей, починаючи з 30 вересня 2016року, у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку та доходу відповідача, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, до повноліття сина [PERSON], 29 липня 2000року народження, тобто до 29 липня 2018року, а після досягнення останнім повноліття, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], 11 листопада 2005року народження, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 30 липня 2018року до досягнення [PERSON], 11 листопада 2005року народження, повнолітнього віку, тобто до 11 листопада 2023р. Відповідачем не було надано до суду жодних заперечень проти позову та доказів у підтвердження цих заперечень. Своїм правом бути присутнім у судових засіданнях відповідач також розпорядився на свій розсуд. Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Судовий збір по справі становить 551,20грн. Оскільки позивачка та відповідач звільнені від сплати судового збору, то дані виплати компенсуються за рахунок держави. На підставі ст.ст.180, 181, 182, 183 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved