Jurisdiction: civil
Date: 2018-07-04 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу посилаючись на те, що 21.05.2015 року між ним та [PERSON] було укладено договір позики. Згідно розписки, позивач надав відповідачу грошові кошти у розмірі 18 500 доларів США. 26.07.2016 року [PERSON] була надіслана [PERSON] вимога про повернення позики та відсотків за розпискою від 21.05.2015 року, при цьому грошові кошти відповідач не повернув, у зв'язку з чим позивач просив стягнути на його користь суму основного боргу у розмірі 18 500 доларів США та відсотки за користування коштами, що відповідно до курсу НБУ станом на 25.07.2016 року загалом становить 564 924 грн. 06 коп., а також понесені судові витрати. На неодноразові прохання позивача, [PERSON] кошти не повертає. В процесі розгляду справи представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він просить стягнути суму основного боргу за договором позики в розмірі 490 422 грн. 00 коп. та відсотки за користування коштами у розмірі 149 668 грн. 07 коп. Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач та його представник у судовому засіданні проти позову заперечували. [PERSON] зазначив, що вказані кошти він брав, розписка написана ним власноручно, однак кошти отримувались не у позику, а на розвиток бізнесу, а тому він не має їх повертати. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача та представника відповідача, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи та надані докази , встановив наступне. Згідно розписки від 21.05.2015 року за особистим підписом [PERSON] останній отримав від [PERSON] грошові кошти в сумі 18 500 доларів США. 10.05.2017 року представником позивача подано заяву про збільшення розміру позовних вимог, в якій він вказує, що станом на 09.05.2017 року сума основного боргу за договором позики складає 490 422 грн. 00 коп., та відсотки за користування коштами в період з 21.05.2015 року по 09.05.2017 року складають в розмірі 149 668 грн. 00 коп. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню. Судом встановлено, що [PERSON] дійсно були отримані кошти в розмірі 18 500 доларів США від [PERSON], що підтверджується розпискою від 21.05.2015 року за особистим підписом [PERSON] та визнавалось останнім в судовому засіданні. У відповідності з п. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. При цьому, заперечення відповідача проти обов'язку повернення отриманих від [PERSON] коштів із посиланням на те, що грошові кошти були отримані за домовленістю між сторонами під розвиток бізнесу, жодними належними та допустимими доказами не підтверджено в судовому засіданні. Згідно ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу тощо), або утриматися від виконання певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання зобов'язання. За правилами ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем). В разі, якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звертався до [PERSON] з вимогою про повернення суми позики, у письмовій формі, що підтверджується фінансовим чеком від 26.07.2016 року за №5440 та описом вкладення у цінний лист. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. За ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно поданого розрахунку період нарахування процентів з 21.05.2015 року до 09.05.2017 721 день із врахуванням розмірів облікової ставки Національного банку України за вказаний період за користування коштами у розмірі 18 500 доларів США (що за офіційним курсом Національного банку України станом на 09.05.2017 року - 490 422 грн.) складає 149 668 грн., 07 коп. Факт існуючого боргу [PERSON] перед [PERSON] у розмірі 18 500 доларів США, що відповідно до курсу НБУ станом на 09.05.2017 року становить 490 422 грн. 00 коп., та відсотків за користування коштами розмірі 149 668 грн. 00 коп. жодними доказами спростований не був. З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законні та обґрунтовані і підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно ст. 141 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом справи покладаються на відповідача у разі задоволення позову. Таким чином, з відповідача підлягають стягненню 6 400 грн. 89 коп. в рахунок сплаченого судового збору, що підтверджується відповідними квитанціями. На підставі викладеного,

Outcome: approved