Jurisdiction: civil
Date: 2015-08-30 00:00:00

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський банк розвитку» (далі - позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги, обґрунтовані тим, що 01.08.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №IKCASHG.9483.001 (далі - договір), згідно умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 14900,00 грн., зі сплатою 18,0 % річних та обов'язкових платежів відповідно до графіку, строком до 31.07.2013 року. Оскільки, відповідач не виконав взяті на себе зобов'язання за кредитним договором, а тому виникла прострочена заборгованість. Тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором № №IKCASHG.9483.001 від 01.08.2011 р. у розмірі 98158,95 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 06.04.2015 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. В процесі розгляду справи представником позивача було подано письмові пояснення та уточнення до позовної заяви, а саме збільшення розміру позовних вимог до 101389,04 грн. У судове засідання, яке відбулося 31.08.2015 року представник позивача подав заяву, у якій просив долучити письмові пояснення та уточнення до матеріалів справи без збільшення суми позовних вимог. У судовому засіданні, яке відбулося 28.05.2015 року представник відповідача надав заяву про застосування строків позовної давності, відповідно до якої позовна заява була подана до суду в квітні 2015 року, вже після закінчення трирічного строку та просив в задоволенні позовних вимог відмовити. У судове засідання, яке відбулося 31.08.2015 року представник відповідача не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив Суд, повно та всебічно дослідивши надані докази, дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити відсотки. У судовому засіданні було встановлено, що 01.08.2011 року між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір №IKCASHG.9483.001 (далі - договір), згідно умов якого відповідачу було надано кредит в розмірі 14900,00 грн., зі сплатою 18,0 % річних та обов'язкових платежів відповідно до графіку, строком до 31.07.2013 року. Відповідно до п. 1.1.5 договору позичальник сплачує банку комісію за надання кредитних ресурсів у розмірі 1,5% проценти від суми кредиту по договору, щомісяця в період сплати. Сплата комісії здійснюється у гривнях. Також, відповідно до п. 2.4 договору, період сплати кредиту, комісії та відсотків: з 1-го по 10-е число кожного поточного місяця, починаючи з дня підписання цього договору. При несплаті кредиту, комісії та відсотків у зазначений строк, вони вважаються простроченими. Пунктом 4.2.1 договору передбачено, що позичальник зобов`язується здійснювати своєчасне повернення кредиту, сплачувати нараховані проценти та комісії, та виконувати всі зобов`язання у повному обсязі у строки, передбачені договором. Згідно п. 6.2 договору, за порушення строків сплати процентів за користування кредитом та/або комісії банк нараховує позичальнику пеню в розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. Статтею 610 ЦК України, передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором. Відповідно до письмових пояснень представника позивача, судом встановлено, що пунктом 8.6 договору від 01.08.2015 року передбачено, що сторони домовилися, що строк позовної давності до вимог за цим договором (в тому числі щодо стягнення неустойки) становить 10 років. Останній платіж за договором №IKCASHG.9483.001 від 01.08.2011 року був сплачений 12.01.2012 року, а позовна заява була подана до суду 11.03.2015 року (а.с.96). Згідно ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України, позовна давність, встановлена законом, може бути збільшена за домовленістю сторін. Договір про збільшення позовної давності укладається у письмовій формі. Згідно із розрахунком, заборгованість відповідача за договором, станом на 23.07.2015 року, становить 98158,95 грн., яка складається із: заборгованості по тілу кредиту - 0,00 грн., прострочена заборгованість по тілу кредиту - 13689,88 грн., поточна заборгованість по процентам - 0,00 грн., прострочена заборгованість по процентам - 13931,52 грн., заборгованість по комісії - 8716,50 грн., сума пені - 61821,05 грн. (а.с.4-20). Як вбачається з матеріалів справи, позивач належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором, про що свідчить заява на видачу готівки №22089 від 01 серпня 2011 року на суму 14900,00 грн. (а.с. 34). Даючи юридичну оцінку доказам наявним у матеріалах справи, суд вважає, що в судовому засіданні знайшов підтвердження той факт, що відповідач свої зобов'язання за кредитним договором №IKCASHG.9483.001 від 01.08.2011 р. належним чином не виконав, а отже зобов'язана повернути борг по кредитному договору в розмірі 98158,95 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати, які складаються з судового збору в розмірі 981,59 грн.

Outcome: approved