Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-24 00:00:00

У вересні 2015 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON], третя особа: Головне територіальне управління юстиції у м. Києві про усунення відповідача від права на спадкування за законом, мотивуючи свої вимоги тим, що [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], після смерті якої відкрилася спадщина у вигляді квартири [ADDRESS]. Позивач, як єдиний спадкоємець померлої, звернувся до 22-ї Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, але згодом дізнався що з заявою про прийняття спадщини також звернулася відповідач [PERSON], як донька померлого [INFO] року сина [PERSON] - [PERSON] Позивач зазначав про те, що протягом останніх десяти років життя померла [PERSON] постійно проживала разом з родиною позивача в його квартирі [ADDRESS], оскільки була досить похилого віку, часто хворіла, потребувала сторонньої допомоги та догляду, який забезпечувався їй позивачем та його дружиною. Посилався на те, що відповідач жодним чином не приймала участі в утриманні чи догляді за своєю бабусею, родинних стосунків з нею не підтримувала, не цікавилася її здоров'ям, не пропонувала допомоги чи будь-якої підтримки, у зв'язку з чим просив суд на підставі ч. 5 ст. 1224 ЦК України усунути [PERSON] від права на спадкування за законом на 1/2 частину квартири [ADDRESS]. В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Також пояснили, що позивач останній раз бачив відповідача, коли їй було 5 років, також її не було на похованні [PERSON] Догляд за померлою, її утримання та надання допомоги здійснювалося позивачем та його дружиною, оскільки [PERSON] останні десять років проживала разом з позивачем та його родиною за адресою позивача, а з 2011 року взагалі була лежачою і перебувала лише в квартирі. Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечував, просив відмовити у його задоволенні, посилаючись на те, що відповідач опікувалася померлою бабусею, поліпшувала її побут, забезпечувала необхідним, іноді вони разом відпочивали, разом святкували 90-річчя померлої, яка самостійно пересувалася та не потребувала сторонньої допомоги. Третя особа Головне територіальне управління юстиції в м. Києві направили до суду письмові пояснення, просили слухати справу за відсутності представника третьої особи та винести рішення на підставі вимог чинного законодавства. Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника, представника відповідача, покази свідків та дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні ним правовідносини. [INFO] року померла мати позивача - [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті у м. Києві (а.с. 10,53). Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді однокімнатної квартири [ADDRESS], загальною площею 35,3 кв.м., що належала померлій на праві приватної власності (а.с. 17,18,59,60). Позивач [PERSON], як спадкоємець першої черги після померлої [INFO] року [PERSON], 15.09.2011 року звернувся до 22-ї Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, на підставі якої було відкрито спадкову справу № 224/11 (а.с. 52). Також, 07.12.2011 року до 22-ї Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини в порядку ст. 1266 ЦК України звернулася онука померлої [PERSON] - [PERSON], як донька померлого [INFO] року [PERSON], який був сином померлої (а.с. 61, 70-71). Відповідно до ч. 1 ст. 1266 ЦК України внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини (спадкування за правом представлення). Таким чином, спадкоємцями померлої [PERSON] є позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] Звертаючись до суду з позовом про усунення [PERSON] від права на спадкування, позивач посилався на те, що відповідач не приймала участі в утриманні чи догляді за померлою бабусею, родинних стосунків з нею не підтримувала, не цікавилася її здоров'ям, ухиляючись таким чином від надання допомоги своїй бабусі, яка через свій похилий вік перебувала у безпорадному стані і потребувала догляду та допомоги. Згідно з ч. 5 ст. 1224 ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Виходячи зі змісту вказаної норми закону та відповідно до роз'яснень, викладених у п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», правило ч. 5 ст.1224 ЦК України стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК України не були зобов'язані утримувати спадкодавця. Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Суд при вирішенні справи про усунення особи від права на спадкування повинен встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов'язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення має бути пов'язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов'язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла таких дій. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Разом з тим, позивач не надав належних та допустимих доказів, які б беззаперечно свідчили про умисні дії чи бездіяльності [PERSON], спрямовані на ухилення від обов'язку надання допомоги бабусі у зв'язку з її похилим віком та безпорадним станом та потреби померлої в допомозі відповідача. Також позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що він особисто чи через інших осіб звертався до відповідача про надання такої допомоги бабусі, а відповідач ухилилася від надання цієї допомоги. Показами свідків, допитаних в судовому засіданні, також не підтверджено ухилення відповідача від обов'язку надання допомоги [PERSON] у зв'язку з її похилим віком та безпорадним станом та потреби в такій допомозі. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed