Jurisdiction: civil
Date: 2015-07-27 00:00:00

У березні 2015 року Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» (Позивач, Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (Відповідач, Позичальник, Клієнт) про стягнення заборгованості за кредитним договором. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 19.02.2007р. між Публічним акціонерним товариство Комерційний банк «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки № SAMDN03000011487633 (надалі - Договір), згідно умов якого, Відповідачу надано кредитний ліміт в розмірі 2 000,00 дол. США строком дії до строку дії платіжної картки, з базовою процентною ставкою в розмірі 16,8% в місяць. Позивач свої зобов'язання перед Відповідачем виконав в повному обсязі, проте Відповідач порушив умови кредитного договору, не повертає кредит у строки/терміни, передбачені графіком, не сплачує проценти за користування кредитом у строки/терміни, передбачені Договором, в результаті чого станом на 01 лютого 2015 року має заборгованість у сумі 8 049,17дол.США, що складається з: - заборгованості за кредитом - 2 020,87дол.США; - заборгованість по відсоткам - 5 879,74дол.США; заборгованість по комісії за користування кредитом - 148,56дол.США, які Позивач просив стягнути. Представник Позивача в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву, в якій просить справу розглядати у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечив та заявив клопотання про необхідність надання представником позивача оригіналу вказаного договору, посилаючись на те, що в подальшому вважає за необхідне заявити клопотання про проведення судової почеркознавчої експертизи, оскільки відповідач вказаного договору не підписував. Також подав письмову заяву про застосування строку позовної давності до вказаних правовідносин. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. З матеріалів справи вбачається, що 19.02.2007 року між Публічним акціонерним товариство Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] був укладений договір про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки № SAMDN03000011487633 (надалі - Договір), згідно умов якого, Банк відкриває Клієнту картковий рахунок і видає платіжну карту, тип карти - Visa Platinum, вид карти - лічна міжнародна, строк дії - 02/08, валюта картрахунку - долар США, та встановлено кредитний ліміт «Фінансовий» в розмірі 2 000,00 дол. США, строк дії кредитного ліміту відповідає строку дії платіжної картки, базова процентна ставка по кредитному ліміту на день підписання договору - 16,8% в місяць з розрахунку 360днів в рік (а.с.9). При цьому за п.4 Договору, в ньому мало бути зазначено які карти і коли Банком видано Клієнту, оскільки в самому пункті договору вказано, що «На протязі всього строку дії договору Банк надає клієнту на умовах вказаного договору наступні карти:». Однак з вказаного договору не вбачається зазначення про те, що відповідачу було надано платіжну картку про яку йде мова в п.1 Договору так як графи «Номер карти», «Дата видачі карти» та «підпис клієнта» є незаповненими, що само собою не підтверджує той факт, що відповідачу було надано платіжну картку відповідного типу та виду відповідно до п.1Договору. Згідно з пунктом 2 Договору, клієнт здійснює за допомогою карти операції по картрахунку, передбачені діючим законодавством та згідно з «Умовами та Правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», які являються невід'ємною частиною вказаного договору. Однак як вбачається з самого договору в ньому відсутній текст самих Умов та Правил. Враховуючи вказане представником Позивача не було додано вказаних Умов та Правил, які як зазначається у вказаному пункті договору є «невід'ємною частиною вказаного договору» так як і не було надано оригіналу договору про відкриття картрахунку та обслуговування платіжної картки № SAMDN03000011487633, що позбавляє суд можливості в повній мірі дослідити всі умови відкриття вказаного картрахунку та обслуговування платіжної картки. При цьому на звороті ксерокопії вищевказаного договору, який позивачем долучено до позову, зазначено текст «Довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти клієнта [PERSON]», в якій вказано, що старт карткового рахунку розпочався 26.02.2007 року та того ж дня - 26.02.2007р. і в подальшому -02.03.2007р. та 08.02.2012р. відбувалися зміни кредитного ліміту. Однак доказів погодження між сторонами «Змін кредитного ліміту» представником позивача до позову не долучено і в судовому засіданні надано не було, що само собою не може прийматися судом як належний та допустимий доказ. Згідно зі ст. 626 ЦК України, Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому на запит суду про надання оригіналу договору та інформації про строк дії кредитної карти, здійснений за клопотанням сторони Відповідача, представником позивача до суду було надано копію довідки від 08.07.2015р. №30.1.0.0/2-20150619/2375, в якій зазначено, що строк дії платіжної картки [NUMBER] до 28.02.2008 року. Крім того, відповідно до заявлених вимог представника відповідача щодо застосування строку позовної давності, підлягає врахуванню правова позиція, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 19.03.2014 року по справі № 6-14 цс 14, яка розглядалась за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» про стягнення заборгованості. Так, у правовій позиції Верховний Суд України зазначив: «Відповідно до правил користування платіжною карткою, які є складовою кредитного договору, картка діє в межах визначеного нею строку. За таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту в повному обсязі зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не закінченням строку дії договору». Враховуючи, що відповідно до пункту 1 Договору строк дії картки (місяць і рік) указано на ній і вона дійсна до останнього календарного дня такого місяця, а строк дії картки відповідає строку дії договору, то строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця вказаного на картці, а дія картки закінчилась згідно умов Договору, укладеного між ПАТ «Приватбанк» та [PERSON] 29 лютого 2008 року. Отже судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні докази того, що після закінчення строку дії вищевказаної платіжної картки боржником була отримана нова картка, що свідчило б про пролонгацію вказаного договору. Будь-яких належних та допустимих доказів протилежному стороною позивача надано не було. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. Таким чином, враховуючи вищевказане суд приходить до висновку, що строк позовної давності за вказаним позовом закінчився 28 лютого 2011 року. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Як зазначалось вище представником Відповідача в судовому засіданні заявлено про застосування наслідків сплину строку позовної давності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а його позовні вимоги не ґрунтуються на вимогах закону та на достатніх, належних та допустимих доказах, суд прийшов до висновку, що позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором не підлягає задоволенню. Судові витрати розподіляються судом відповідно до ст. 88 ЦПК України. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 253, 256, 261, 626, 1054 ЦК України та

Outcome: dismissed