Jurisdiction: civil
Date: 2016-02-08 00:00:00

У вересні 2015 року позивач звернувся до суду з позовною заявою до приватного підприємства «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» про визнання договору оренди земельної ділянки та додаткового договору до нього недійсними, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником земельної ділянки площею 6.64 га, розташованої на землях Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Після отримання Державного акту на право власності на земельну ділянку на підставі усної домовленості він передав відповідачу свою земельну ділянку у користування, домовившись про те, що на його першу вимогу він зможе повернути земельну ділянку назад після збору урожаю, будь-яких письмових домовленостей вони між собою не укладали. Влітку 2015 року він звернувся до відповідача з письмовою заявою про повернення земельної ділянки, посилаючись на те, що має намір її обробляти самостійно, на що отримав відмову. Свою відмову відповідач аргументував наявністю укладеного між ними договору оренди землі та додаткового договору. Зазначаючи про те, що він не підписував ні договір оренди земельної ділянки, ні додатковий договір до нього позивач прохав визнати недійсними договір оренди земельної ділянки, зареєстрований 12 січня 2006 року Арбузинським реєстраційним сектором №5 за № 040600500081 та додатковий договір від 15 вересня 2011 року, зареєстрований у відділі Держкомзему у Арбузинському районі Миколаївської області 29 грудня 2012 року за № 482030004001600. У судове засідання представник позивача не зявився, подав заяву про слухання справи у його відсутність та підтримання позовних вимог. Представник відповідача заперечував проти задоволення позову, пояснивши, що умови укладеного договору оренди землі виконуються відповідачем та позивачу повністю сплачено орендну плату. Вислухавши представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. З матеріалів справи вбачається, що на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії МК № 066196, виданого 5 листопада 2004 року Арбузинською райдержадміністрацією позивач [PERSON] є власником земельної ділянки площею 6.64 га, розташованої на землях Новокрасненської сільської ради Арбузинського району Миколаївської області. Ним у 2004 році було укладено договір оренди цієї земельної ділянки з приватним підприємством «Аграрне підприємство «Благодатненський птахопром» на строк 10 років для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Вказаний договір зареєстровано 12 січня 2006 року Арбузинським реєстраційним сектором №5 за № 040600500081. 15 вересня 2011 року сторонами було укладено додатковий договір, за умовами якого строк дії договору було змінено на 10 років з моменту підписання сторонами та державної реєстрації, який був зареєстрований у відділі Держкомзему у Арбузинському районі Миколаївської області 29 грудня 2012 року за № 482030004001600. Відповідно до ч. 2 ст. 793 ЦК України відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом. Так, договір оренди землі укладається у письмовій формі і за бажанням однієї із сторін може бути посвідчений нотаріально. Він підлягає державній реєстрації і після цього набирає чинності (ст.ст.14, 18, 20 Закону України «Про оренду землі»). Доводи позивача про те, що він не підписував договір оренди земельної ділянки та додатковий договір до нього підтверджуються висновком судової почеркознавчої експертизи від 16 січня 2016 року №1316, згідно якого підписи від імені \~ [PERSON] в оригіналі спірного договору оренди землі та додатковому договорі до нього виконані не самим [PERSON], а іншою особою. Відповідно до ч.3 ст. 203 ЦК України волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. За загальним правилом, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (ч. 2 ст. 207 ЦК України). Згідно\~\~з частинами 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5-6\~\~ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована\~\~особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Враховуючи наведене, а також специфіку договорів оренди землі, а саме: обовязкову наявність в договорі певних істотних умов та обовязкову державну реєстрацію цих договорів, суд вважає, що відсутність особистого підпису сторони в договорі оренди землі свідчить про те, що сторони не узгодили всі істотні умови договору, передбачені Законом. За таких обставин, суд вважає доведеним, що під час укладання договору оренди землі та додаткового договору, текст договору та додаткового договору було підписано від імені позивача сторонньою особою, яка не мала належних повноважень на вчинення такої дії. А тому не можна вважати, що сторони досягли усіх істотних умов договору оренди землі, що є підставою, передбаченою ст. 15 Закону України «Про оренду землі», для визнання спірного договору та додаткового договору до нього недійсним. На підстав викладеного суд прийшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судові витрати підлягають розподілу за правилами ст. 88 ЦПК України.

Outcome: approved