Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-15 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] (далі по тексту - Позивач) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» (далі по тексту - Відповідач, ПАТ «СК «Україна» про відшкодування страхового відшкодування та пені. Свої позовні вимоги обґрунтовував тим, що 12 квітня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу «Рено», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Ауді», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON]. Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23 квітня 2014 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України. 14 квітня 2014року Позивач звернувся до Відповідача з заявою-повідомленням. Однак на день подачі позову страхове відшкодування Позивачу не виплачено та в позовних вимогах просить суд стягнути з відповідача на його користь страхове відшкодування у розмірі 32 093,96 грн., пеню 1 301,31 грн. Відповідно до ст. 213 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Позивач [PERSON] в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про слухання справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с. 58). Представник відповідача в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причини неявки суд не повідомив. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи за відсутності відповідача останній до суду не надсилав.Відповідно до вимог п. 5 ч. 5 ст. 122 ЦПК України до суду від відповідача письмових заперечень проти позову та посилання на докази, якими вони обґрунтовуються не надійшло. На підставі ч. 1 ст. 224 Цивільного процесуального кодексу України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, враховуючи думку представника позивача, який не заперечив проти заочного розгляду справи, суд визнав можливим провести заочний розгляд справи у відсутність учасників судового процесу на підставі наявних у справі доказів та ухвалити заочне рішення. Крім того, у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 12 квітня 2014 року сталася дорожньо-транспортна пригода, за участю застрахованого транспортного засобу «Рено», д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобілем «Ауді», д.н.з. [NUMBER], під керуванням [PERSON] (а.с. 7). Постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 23.04.2014 р. [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КпАП України (а.с. 6). Обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини. 14 квітня 2015 року Позивач звернувся до Відповідача з заявою-повідомленням про страхову подію (а.с. 7). Відповідно до Звіту про визначення вартості матеріального збиту вартість матеріального збитку, внаслідок ДТП власнику автомобіля «Ауді», д.н.з. [NUMBER], становить 32 093,96 грн. (а.с. 18-44). У відповідності з п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», страховик зобов'язаний прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування та виплатити його у термін, що не перевищує 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування. При цьому письмове повідомлення про прийняте рішення мало бути направлене заявнику протягом 3 (трьох) робочих днів після його прийняття. Згідно ст. 992 Цивільного кодексу України, у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов'язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Враховуючи, що відповідач свої зобов'язання за договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності не виконав, з останнього на користь позивача підлягає стягненню сума страхового відшкодування у розмірі 32 093,96 грн. В позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача пеню, що ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню з наступних підстав. Розрахунок суми пені здійснюється за формулою: Пеня = С х 2УСД х Д : 100, де С -сума заборгованості за період, 2 УСД - подвійна облікова ставка НБУ на день прострочки, Д - кількість днів прострочки. Сума боргу 32 093,96 грн., період прострочення 15.08..2015-10.09р.р., кількість днів прострочення 26, сума пені за період прострочення 1 301,31 грн. Таким чином, загальна сума пені за договором складає 1 301,31 грн. Отже, загальна сума заборгованості відповідача, з урахуванням пені, складає: 32 093,96 + 1 301,31 = 33 395,27 грн. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Як визначено у ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Таким чином позовні вимоги [PERSON] стягнення з Відповідача 32 093,96 грн. відшкодування страхового відшкодування, 1 301,31 грн. розмір пені є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. З відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в розмірі 487,20 грн. (а.с. 49).

Outcome: approved