Jurisdiction: civil
Date: 2021-06-29 00:00:00

У березні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. за № 12171, вчинений 25.01.2021 року. Позов мотивний тим, що з Єдиного реєстру виконавчих проваджень позивач дізнався про відкриття приватним виконавцем Гречин Н.В. виконавчого провадження №64677798 від 01.03.2021 року з примусового виконання вказаного виконавчого напису про стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості в розмірі 10296,00 грн. Вважає, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено приватним нотаріусом з порушенням ст. 87, ст. 88 Закону України «Про нотаріат» та встановленого порядку, оскільки виконавчий напис вчинено на договорі, який не був нотаріально посвідчений, заборгованість за договором не є безспірною. Ухвалою судді від 15.03.2021 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для подання відповідачем відзиву на позов, третіми особами - письмових пояснень по суті спору. Відповідач відзиву на позов не подав, однак, подав клопотання про продовження строку для надання відзиву на підставі п. 2 ст. 127 ЦПК України, мотивуючи тим, що працівники товариства переведені на дистанційну форму роботи через існування режиму спеціальних перепусток в громадському транспорті м. Києва на період з 05.04.2021 до 30.04.2021 року, у зв`язку з чим відповідач позбавлений можливості підготувати та подати відзив на позов. У зв`язку з тим, що клопотання не засвідчено підписом директора ТОВ «ФК «Профіт Капітал» чи іншої уповноваженої особи, суд залишив вказане клопотання без розгляду. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлялись належним чином, позивач подав клопотання, в якому просив розглянути справу без його участі, не заперечуючи проти ухвалення заочного рішення, приватний виконавець Гречин Н.В. подала до суду клопотання про розгляд справи без їх участі. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про судове засідання був повідомлений завчасно, що підтверджується підписом представника відповідача на повідомленні про вручення поштового відправлення, заяв, клопотань до суду не подав. З огляду на викладене та за відсутності заперечень сторони позивача суд постановив ухвалу про розгляд справи на підставі наявних у ній доказів з ухваленням заочного рішення, оскільки згідно ст. 281 ЦПК України, якщо відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин та не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що приватний виконавець виконавчого округу Полтавської області Гречин Н.В. винесла постанову від 01.03.2021 про відкриття виконавчого провадження ВП № 64677798 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №12171 від 25.01.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованості у розмірі 10296,00 грн. Виконавчим написом приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. №12171 від 25.01.2021 року було запропоновано звернути стягнення з боржника [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», заборгованості за кредитним договором № 6454575 від 24.02.2020 року в розмірі 10296,00 грн., в тому числі прострочена заборгованість за кредитом 6000,00 грн. та прострочена заборгованість за відсотками 4296,00 грн., за період з 27.10.2020 по 06.01.2021 року. З виконавчого напису вбачається, що кредитний договір № 6454575 від 24.02.2020 року було укладено між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «1 Безпечне агентство необхідних кредитів», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» на підставі договору про відступлення прав вимоги за кредитними договорами № 10072020 від 10.07.2020 року. Виконавчий напис не містить відомостей про нотаріальне посвідчення кредитного договору №6454575 від 24.02.2020 року (прізвища нотаріуса, дати і реєстраційного номера), отже суд вважає обґрунтованими доводи позивача про відсутність нотаріального посвідчення договору, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на їх спростування відповідачем не подано. Суд підкреслює, що відповідач був належним чином повідомлений про дату судового засідання, матеріали справи містять докази отримання ним процесуальних документів та судових повісток, однак, він не скористався своїм правом на дання відзиву на позовну заяву, участь у судовому засіданні та надання доказів та спростування доводів позивача. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями Цивільного кодексу України, Закону України «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України від 02 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. З моменту прийняття Постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно, та на підставі документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 визнано незаконним та нечинним зазначений вище розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних відносин», а відтак Перелік повернувся до попередньої редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі, зазначена постанова набула законної сили, при цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальникам, вважає за необхідне визнати не чинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014р. «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». З матеріалів справи вбачається, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено стосовно договору № 6454575 від 24.02.2020 року, який укладений у простій письмовій формі без нотаріального посвідчення. Отже, приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. не перевірив належність оформлення документів, поданих для вчинення виконавчого напису, а тому суд доходить висновку, що оскаржуваний виконавчий напис не відповідає вимогам законодавства, зокрема ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Постанові Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року. Ст. 50 Закону «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача та вважає їх такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал`на користь позивача підлягають стягненню понесені позивачем витрати зі сплати судового збору в розмірі 1261,20 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved