Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-02 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулась до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначила, що вона з 18 березня 2011 року знаходилась у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO]. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2012 року шлюб між сторонами розірвано. Після припинення спільного проживання з відповідачем сторони не ведуть спільного господарства. Наразі дитина мешкає разом з позивачкою та її чоловіком [PERSON], знаходиться на повному утриманні у матері. Відповідач не надає допомогу на утримання дитини, у звязку з чим просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити з підстав вказаних в позові. Відповідач в судовому засіданні заявлені позовні вимоги визнав, однак зазначив про те, що має мінливий дохід, оскільки офіційно не працевлаштований. Суд, вислухавши позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст. 181 ч. 3 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. У судовому засіданні встановлено, що 18 березня 2011 року [PERSON] (на той час Толчинська) та [PERSON] зареєстрували шлюб, який рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 червня 2012 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження серії 1-КИ №336565, виданого Амур-Нижньодніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що в Книзі реєстрації народжень 08 червня 2011 року зроблено відповідний актовий запис № 772. На даний час дитина проживає разом з позивачкою та її новим чоловіком [PERSON], що не оспорюється сторонами. Позивачка несе витрати по утриманню та вихованню дитини. Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Договори про сплату аліментів та про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно між сторонами не укладалися, стягнень по іншим аліментним зобов'язанням відповідач немає. Іншого в судовому засіданні доведено не було. Оскільки відповідач є батьком неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], який проживає разом з позивачкою, домовленості (договору) щодо сплати аліментів на утримання дитини між сторонами досягнуто не було, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення аліментів підлягають задоволенню. Разом з тим, згідно ч.1\~ст. 182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання. Згідно із\~ст. 184 СК України\~розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми, нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частині або повністю. В судовому засіданні сторонами не оспорювався той факт, що відповідач має мінливий дохід, оскільки відповідач офіційно не працевлаштований. Суд розяснював позивачу її право визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, однак таким своїм правом остання не скористалась. Враховуючи, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину, є працездатним, може надавати допомогу, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання неповнолітнього сина\~ [PERSON], [INFO], у розмірі 900 (девятсот) грн. 00 коп., які підлягають індексації відповідно до закону, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Разом з цим, суд роз'яснює сторонам, що відповідно до ч. 2\~ст. 184 СК України\~розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі підлягає індексації відповідно до закону, а відповідно до\~ст. 192 СК України\~розмір аліментів, визначений рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось з них. В силу п. 1 ч. 1\~ст. 367 ЦПК України\~суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Оскільки в силу ч. 1\~ст. 5 Закону України «Про судовий збір»\~за подання позовів про стягнення аліментів позивачі звільняються від сплати судового збору, відповідно до ч. 3\~ст. 88 ЦПК України\~судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Outcome: partial