Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-19 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу за договорами позики, посилаючись на те, що він надав відповідачу позику в сумі 4000000 гривень та 50000 євро строком до 14 травня 2014 року, про що свідчить відповідна розписка відповідача. Однак, відповідач свої зобовязання щодо повернення отриманої ними позики по сьогоднішній день не виконав. У звязку з тим, що відповідач у добровільному порядку позику не повернув, просив стягнути з відповідача суму позики в примусовому порядку. В судовому засіданні позивач позов підтримав в повному обсязі та просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач в судове засідання не з'явився та не повідомив суд про причини своєї неявки, будучи належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення про заочний розгляд справи, що відповідає положенням\~ст. 224 ЦПК України.\~\~\~ \~Суд, вислухавши пояснення позивача, його представника та дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] надав відповідачу [PERSON] позику в сумі 4000000 гривень та 50000 євро терміном до 14 травня 2014 року, що підтверджується письмовою розпискою останнього. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей. Саме такого висновку дійшов Верховний Суд України у своїй Постанові від 18 вересня 2012 року за № 6-63цс13. Зазначена Постанова прийнята з підстав передбачених п.1 ч.1 ст. 355 ЦПК України, а тому висновки викладені в ній є обов'язковими для всіх судів України (ч.2 ст.\~214, ч.1 ст.360-7 ЦПК України). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно ч. 1 ст. 530 та ч. 1 ст. 1049 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 599 ЦК України передбачено, що зобовязання припиняються виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч.2 ст. 533 ЦК України, якщо у зобовязанні визначено еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Із розяснень, викладених у п. 14 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року № 14 «Про судове рішення у цивільній справі» вбачається, що оскільки згідно з ч. 1 ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця гривня, то при задоволенні позову про стягнення грошових сум суди повинні зазначати в резолютивній частині рішення розмір суми, що підлягає стягненню, цифрами і словами у грошовій одиниці України гривні (з наведенням розрахунків з переведенням іноземної валюти, яка була предметом позики, в українську за курсом, встановленим НБУ на день ухвалення рішення). У звязку з тим, що відповідач не повертає позивачу отриману ним позику, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про стягнення з нього на користь позивача в примусовому порядку позики в сумі 4000000 гривень та 50000 євро, що за офіційним курсом НБУ станом на день ухвалення рішення 18 листопада 2016 року становить 1396075 гривень. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судові витрати по справі у виді судового збору в сумі 6890 гривень. На підставі ст.ст. 3, 11, 15, 60, 526, 530, 533, 599, 1046, 1047, 1049 ЦК України, суд

Outcome: approved