Jurisdiction: civil
Date: 2020-06-18 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про стягнення з останньої боргу в сумі 3\~900 євро та всі витрати по справі. В обґрунтування заявленого позову вказує, що неодноразово надавала у позику кошти сім`ї [PERSON] з якими були у доброзичливих відносинах без розписки. Однак, на прохання позивачки надати розписку, відповідачка 16 червня 2017 року зобов`язалася у розписці повернути позивачці борг у сумі 3\~900 євро. У зв`язку з тривалим не поверненням боргу позивачка звернулась з претензійним листом до відповідачки, в якому зазначила строк повернення боргу до 26 серпня 2018 року, з яким був ознайомлений чоловік відповідачки. У зв`язку з невиконання повернення боргу [PERSON] , позивачка звертається до суду. Позивачка [PERSON] подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачка [PERSON] належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, в судове засідання не з`явилась повторно, не повідомила суд про причини неявки або про розгляд справи за її відсутності, письмовий відзив на позов не подала. Ухвалою Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 31 березня 2020 року прийнято справу розглядати в порядку заочного розгляду. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, у відповідності до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши надані докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] позичила [PERSON] грошові кошти в сумі 3 900 грн. 16 червня 2017 року [PERSON] зобов`язалася у розписці повернути позивачці борг у сумі 3\~900 євро. Окрім того, позивачкою було надано відповідачці претензійний лист, в якому зазначила строк повернення боргу до 26.08.2018 року. До обумовленого строку відповідачка не виконала цього обов`язку та грошові кошти позивачці не повернула. Крім того, судом встановлено, що станом на 31.03.2020 року курс євро за гривню становить 30,9617 грн. за 1 євро, що еквівалентно сумі 120\~750, 63 грн. Зазначені обставини підтверджуються розпискою [PERSON] від 16 червня 2017 року, оригінал якої зберігався у позивача та яка долучена позивачем до матеріалів справи. Частиною 1 статті 1046\~ЦК України визначено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України). В силу ч. 1 ст.\~1049\~ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Із норм ст.\~1051\~ЦК України слідує, що позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. Відповідно до ч. 1, 5, 6 ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За своїми правовими ознаками договір позики є реальною, односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. У свою чергу, розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики після отримання коштів, підтверджуючи як факт укладення договору та зміст умов договору, так і факт отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Зі змісту боргової розписки від 16 червня 2017 року вбачається, що [PERSON] позичила у [PERSON] грошові кошти в сумі 3\~900 євро, які зобов`язалася повернути. Отже, між сторонами виникли правовідносини пов`язані із позикою. Оригінал розписки на момент подачі позову знаходився у [PERSON] , що свідчить про неповернення відповідачем позики. Відповідач [PERSON] не надала суду жодних належних і допустимих доказів, які б вказували на те, що грошові кошти у розмірі, зазначеному в розписці, не були одержані нею від [PERSON] . Отже, досліджені судом докази, вказують на те, що [PERSON] не виконала свій обов`язок з повернення [PERSON] суми позики, а тому з неї на користь позивачки підлягають стягненню неповернуті грошові кошти в межах заявлених позовних вимог в сумі в сумі 3\~900 євро, еквівалентно сумі 120\~750, 63 грн. станом на 31 березня 2020 року. Оскільки позов [PERSON] задоволено у повному обсязі, тому в силу ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на її користь слід стягнути 1289, 34 грн судового збору.

Outcome: approved