Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-19 00:00:00

У березні 2019 року позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просить визнати довіреності від 13.10.2017 року, а саме за №2226, видану [PERSON] на ім`я [PERSON] щодо управління та розпорядження транспортним засобом «Skoda Octavia» A5, 2009 року випуску, колір синій, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] та від 13.10.2017 року за №12, виданою [PERSON] щодо управління та розпорядження транспортним засобом «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , удаваними правочинами, вчиненими з метою приховання іншого правочину, а саме\~договору міни транспортних засобів; визнати договір міни транспортних засобів, укладений між [PERSON] та [PERSON] щодо транспортних засобів «Skoda Octavia» A5, 2009 року випуску, колір синій, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] та «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] недійсним; визнати за позивачем право власності на автомобіль «Skoda Octavia» A5, 2009 року випуску, колір синій, д.н.з. [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Свій позов позивач мотивує тим, що йому на праві приватної власності належав автомобіль марки «Skoda Octavia» А5, 2009 року випуску, сірого кольору, д.н.з. [NUMBER] . В жовтні 2017 року позивач вирішив обміняти свій автомобіль на інший, після чого на сайті з продажу автомобілів в мережі Інтернет знайшов автомобіль «Honda Accord», червоного кольору, 2008 року випуску та зв`язався телефоном із продавцем. З ним же домовилися про перерахунок доплати за автомобіль, що належить на праві власності [PERSON] , у сумі 75000 грн., а також про обмін довіреностями з правом розпорядження автомобілями, у зв`язку з чим повідомили один одному анкетні дані власників транспортних засобів. Згодом, перерахувавши грошові кошти та оформивши довіреність, позивач зустрівся з продавцем, і оглянувши автомобілі, сторони здійснили обмін довіреностями, ключами та свідоцтвами про їх реєстрацію. Після цього у позивача виникли сумніви щодо справжності свідоцтва про реєстрацію ТЗ, а також довіреності на автомобіль «Honda Accord», а тому він звернувся до поліції. Під час розслідування виявилося, що власником вказаного автомобіля є [PERSON] , а не [PERSON] , а свідоцтво про реєстрацію ТЗ не відповідає аналогічним офіційним бланкам, що вказує на те, що автомобіль «Honda Accord», на який позивач поміняв свій автомобіль «Skoda Octavia» A5, виявився з перебитими номерами та підробленим свідоцтвом про реєстрацію. З 30.11.2017 року власником автомобіля «Skoda Octavia» A5, який раніше належав позивачу, значиться [PERSON] . Отже, позивач вказує, що між ним та [PERSON] був фактично укладений договір міни (бартеру), відповідно до якого вони передали у власність один одному автомобілі, позивачем доплачено різницю у вартості в розмірі 75000 грн., але вказаний договір вони не зареєстрували, оскільки не хотіли витрачати кошти на податки, а тому вирішили обмінятися довіреностями, при цьому чітко усвідомлювали, що дорученнями приховують договір міни транспортних засобів. Вважає вказаний договір міни недійсним, оскільки [PERSON] ввела позивача в оману щодо наявності у неї прав на розпорядження автомобілем «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , які відсутні, а бланк свідоцтва про реєстрацію ТЗ не відповідає тим, що перебувають в офіційному обігу. Таким чином, у разі наявності інформації щодо підробки документів на автомобіль «Honda Accord», позивач би не укладав договір міни свого автомобіля на вказаний автомобіль, а тому автомобіль «Skoda Octavia» A5 вибув з його володіння всупереч волі позивача, із застосуванням обману стосовно істотних умов договору міни. У зв`язку з цим звернувся до суду за захистом своїх прав із позовною заявою, яку просить задовольнити. 05 квітня 2019 року ухвалою Октябрського районного суду м.Полтави позовну заяву залишено без руху (а.с.22). 15 квітня 2019 року ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження та справу призначено до підготовчого засідання (а.с.30-31). 10 травня 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.77). Відповідно до письмового відзиву на позовну заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Жеребецької І.О., відповідач з позовом та викладеними в ньому обставинами не погоджується. У відзиві зазначає, що відповідач нікого із вказаних сторін не знає, будь-яких цивільно-правових угод з ними не укладав, а тому заперечує проти позову з таких підстав. 10.11.2017 року він придбав транспортний засіб «Skoda Octavia» A5, д.н.з [NUMBER] на підставі договору-купівлі продажу у власника [PERSON] без будь-яких обтяжень на майно. За цих обставин він набув право власності на транспортний засіб із видачею йому свідоцтва про реєстрацію ТЗ. Вказує, що за довіреністю [PERSON] , посвідченої 15.12.2017 року на користь [PERSON] та [PERSON] транспортний засіб марки «Skoda Octavia» A5, реєстраційний номер [NUMBER] вибув із фактичного користування власника [PERSON] і переданий довіреним особам. На підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду м.Полтави від 27.12.2017 року про тимчасовий доступ до речей і документів, вказаний автомобіль 04.01.2018 року був вилучений у [PERSON] . Разом із тим, Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області розглядається цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу недійсним як такого, що укладений під впливом обману. В свою чергу, зазначає, що [PERSON] є добросовісним набувачем транспортного засобу, умислу на обман не мав та не має по відношенню до будь-кого із учасників, а відтак, нікому шкоди своїми діями не завдав. Вважає, що за змістом позову, дії [PERSON] були нерозсудливими, легковажними щодо власного майна, через що останній бажає покласти свою провину за це на [PERSON] Тому позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню (а.с.49-52). Відповідач [PERSON] направив на адресу суду письмовий відзив на позов, у якому вважає доводи, якими мотивує свої позовні вимоги позивач, не можуть вважатися переконливим та обґрунтованими, оскільки зазначено, що позивач усно вів переговори з невідомою йому особою щодо порядку та умов придбання у власність автомобіля «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , заздалегідь розуміючи та усвідомлюючи, що запропонований цією особою спосіб придбання транспортного засобу є заздалегідь сумнівний та такий, що суперечить установленому порядку придбання, реєстрації транспортних засобів. Так, позивач самостійно оформив довіреність на його ім`я, при цьому взагалі не узгодивши ці обставини з відповідачем, не встановивши його особу тощо, що, на думку відповідача, ставить під сумнів добросовісність та законність таких дій. Разом із тим, іншими транспортними засобами з 2016 року, окрім власного «Volkswagen Passat», д.н.з. [NUMBER] , у будь-який спосіб він не володів, будь-яких правочинів, в тому числі і оформлення довіреності на його ім`я або від свого імені він не оформляв. Натомість, відповідачу не відомо, що 13.10.2017 року в м.Полтаві на його ім`я позивачем було оформлено довіреність на право управління та розпорядження автомобілем «Skoda Octavia» A5, д.н.з. [NUMBER] , оскільки участі в цьому він не брав. На підставі викладеного, просив прийняти рішення відповідно до чинного законодавства (а.с.70-71). У судовому засіданні представник позивача адвокат Пожидаєв В.О. позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Від відповідача [PERSON] надійшла заява про розгляд без участі, позовні вимоги визнає в повному обсязі та просить позов задовольнити (а.с.73). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав доводи, викладені ним у відзиві на позовну заяву, просив прийняти по справі рішення відповідно до чинного законодавства (а.с.126). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі, надав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечував проти позовних вимог в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи, повідомлені належним чином, причини неявки суду невідомі, заяви, відзив на позовну заяву до суду не надходили. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, надавши належну правову оцінку зібраним доказам, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини. Як вбачається з позову, 15.10.2017 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] була досягнута домовленість щодо міни транспортного засобу «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] на автомобіль марки «Skoda Octavia» A5, д.н.з. [NUMBER] з доплатою останній 75000 грн. Крім того, як зазначає позивач, з метою економії часу між сторонами була домовленість про те, що вони надають один одному довіреності з правом розпорядження автомобілями, для чого вони обмінялись анкетними даними власників цих транспортних засобів. У вказаний день, усно домовившись про всі істотні умови договору, сторони обмінялись довіреностями та автомобілями з ключами та свідоцтвами про їх реєстрацію. При укладенні договору належність вищевказаного автомобіля відповідачу на праві власності було підтверджено свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , згідно з яким зазначено, що [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Honda Accord», 2008 року випуску, тип ТЗ\~легковий седан, шасі (кузов, рама) № [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] (а.с.9). Внаслідок цього, на момент правочину у позивача не виникало сумнівів щодо права власності на даний автомобіль. Вказаний договір у встановленому порядку зареєстрований не був. У судовому засіданні встановлено, що згідно з довіреністю від 13.10.2017 року, яка зареєстрована в реєстрі за №12, [PERSON] уповноважила [PERSON] щодо управління та розпорядження автомобілем марки «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , з відповідним переліком повноважень, довіреність видана терміном на три роки та дійсна до 13.10.2020 року (а.с.7). При цьому, позивачу не було відомо про дану довіреність та він не давав згоди на те, щоб саме його дружина [PERSON] розпоряджалася автомобілем, який він мав намір обміняти. Відповідно до копії довіреності від 13.10.2017 року [PERSON] уповноважив [PERSON] щодо управління та розпорядження автомобілем марки «Skoda Octavia» A5, д.н.з. [NUMBER] , з відповідним переліком повноважень, довіреність видана терміном на три роки та дійсна до 13.10.2020 року (а.с.128). Позивач вважає, що при укладанні правочину відповідач [PERSON] ввела його в оману, оскільки у неї не було ніяких законних прав на розпорядження автомобілем «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , а бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру [NUMBER] не відповідає аналогічним бланкам, які знаходяться в офіційному обігу. На підтвердження цього позивачем надано до суду копію витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно з яким 07.12.2017 року Відділенням №1 Полтавського ВП ГУНП в Полтавській області внесені відомості за №12017170020003119 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України, та згідно фабули витягу зазначено, що 07.12.2017 року до ВП №1 ПВП ГУНП в Полтавській області надійшло повідомлення від гр. [PERSON] , про те, що 14.10.2017 року у вечірній час доби, знаходячись в ТРЦ «Екватор», за адресою: м.Полтава, вул.Ковпака, 26, він перерахував за допомогою банківського терміналу завдаток за обмін автомобілями невідомій особі, яка шляхом зловживання довірою заволоділа грошовими коштами, належними заявнику (а.с.10). Відповідно до копії висновку експерта Полтавського НДІСЕ МВС України №3479 від 20.12.2017 року за наслідками проведення судової технічної експертизи документів у вказаному кримінальному провадженні, вбачається, що бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії та номеру [NUMBER] , з вихідними даними: « [NUMBER] Зам. 15-3270 РС Ukraina 02.2015», заповнений на ім`я [PERSON] , не відповідає аналогічним бланкам, які знаходяться в офіційному обігу; всі зображення на бланк свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу нанесені струменевим способом з використанням друкарського пристрою з відтворенням кольорового зображення струменевою технологією; на час проведення дослідження, змін первинного змісту в свідоцтві про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] з вихідними типографськими даними « [NUMBER] Зам. 15-3270 РС Ukraina 02.2015», заповненому на ім`я [PERSON] , не виявлено (а.с.11-16). Крім того, згідно з інформацією регіонального сервісного центру МВС України в Полтавській області №31/16-8-4456 від 14.12.2017 року вбачається, що станом на 12.12.2017 року транспортний засіб «Honda Accord», VIN-код [NUMBER] значився зареєстрованим з державним номерним знаком [NUMBER] (в даний час [NUMBER] ), та, зокрема, власником зазначена [PERSON] , [INFO] , адреса: [ADDRESS] (а.с.17, 18, 19, 20). У зв`язку з цим, позивач стверджує, що [PERSON] ввела його в оману щодо істотних умов договору міни, зокрема наявності у неї прав на розпорядження автомобілем «Honda Accord», д.н.з. [NUMBER] , які в дійсності були відсутні. Тому, у разі наявності такої інформації щодо підробки документів на автомобіль «Honda Accord», позивач би не укладав договір міни свого автомобіля на вказаний автомобіль, а тому останній вибув з його володіння всупереч волі позивача. Також вважає удаваними договори доручення, на підставі яких видані довіреності №2226 та №12 від 13.10.2017 року, оскільки вказані договори за своїми істотними ознаками були вчинені з метою приховання іншого правочину\~- договору міни (бартеру) транспортних засобів, тому до відносин, що виникли між сторонами слід застосувати норми закону, що регулюють договір міни. Відповідно до\~ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Відповідно до\~ст.328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з\~ст.334\~ЦК України право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1\~ст.202\~ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст.205\~ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обрати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. Відповідно до\~ч.ч.1-4\~ст.715\~ЦК України за\~договором міни\~(бартеру)\~кожна із\~сторін зобов`язується\~передати другій\~стороні у\~власність один\~товар в\~обмін на\~інший товар. Кожна\~із сторін\~договору міни\~є продавцем\~того товару,\~який він\~передає в\~обмін,\~і покупцем\~товару,\~який він\~одержує взамін. Договором\~може бути\~встановлена доплата\~за товар\~більшої вартості,\~що обмінюється\~на товар\~меншої вартості. Право власності на обмінювані товари переходить до сторін одночасно після виконання зобов`язань щодо передання майна обома сторонами, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ч.1 ст.716 до договору міни застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, положення про договір поставки, договір контрактації або інші договори, елементи яких містяться в договорі міни, якщо це не суперечить суті зобов`язання. Судом встановлено, що укладенням усного договору доручення від 15.10.2017 року, на підставі якого позивачу видана довіреність на право користування спірним автомобілем, сторони приховали вчинення договору міни автомобіля, що підтверджується тим, що позивачем доплачена різниця у вартості автомобілів, що підлягали обміну. Так, між сторонами насправді укладений договір міни (бартеру) транспортних засобів, за яким автомобіль марки «Skoda Octavia» A5, д.н.з. [NUMBER] позивачем було передано [PERSON] , а автомобіль марки «Honda Accord», державний номерний знак [NUMBER] був переданий позивачу і ним на користь відповідача [PERSON] була здійснена доплата у розмірі 75000,00 грн. Згідно з\~ст.235\~ЦК України удаваним є правочин, що вчиняється з метою приховання іншого правочину, який сторони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховування іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили. Відповідно до п.25\~постанови №9 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6 листопада 2009 року, за удаваним правочином (ст.235 ЦК) сторони умисно оформляють один правочин, але між ними насправді встановлюються інші правовідносини. На відміну від фіктивного правочину, за удаваним правочином права та обов`язки сторін виникають, але не ті, що випливають зі змісту правочину. Встановивши під час розгляду справи, що правочин вчинено з метою приховати інший правочин, суд на підставі\~ст.235 ЦК\~має визнати, що сторонами вчинено саме цей правочин, та вирішити спір із застосуванням норм, що регулюють цей правочин. Воля сторін в удаваному правочині спрямована на настання інших цивільно-правових наслідків, ніж ті, що передбачені правочином. Відповідно до ст.392 ЦК України\~власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст.387 ЦК України\~власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до\~ст.388 ЦК України\~якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача у разі,зокрема,якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння,не з їхньої волі іншим шляхом. Якщо майно було набуте безвідплатно в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках. Відповідно до\~ст.230\~ЦК України\~якщо одна\~із сторін\~правочину навмисно\~ввела другу\~сторону в\~оману щодо\~обставин,\~які мають\~істотне значення\~(частина\~перша статті\~229\~цього Кодексу),\~такий правочин\~визнається судом\~недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування. Системний аналіз вказаних положень цивільного законодавства дає можливість дійти висновку про те, що в даному випадку укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] договір міни (бартеру) автомобілів не може вважатись достатньою та належною правовою підставою набуття майна сторонами, оскільки відповідач [PERSON] надала в обмін автомобіль з явними ознаками підробки документів про реєстрацію та такого, що заборонений до використання. Вищевказане свідчить про те, що позивач та відповідач не досягли згоди щодо всіх суттєвих умов договору. Крім того, відповідно до\~ст.34 Закону України «Про дорожній рух»\~передбачено положення про реєстрацію транспортного засобу. Відповідно до\~ст.37 Закону України «Про дорожній рух»\~забороняється експлуатація незареєстрованих (неперереєстрованих) транспортних засобів, тобто в установленому законом порядку обмежується право власності на транспортний засіб шляхом заборони права користування як складової права власності. Однак таке обмеження не може абсолютно позбавляти (не визнавати) право власності особи на майно. Враховуючи викладене вище, зважаючи на те, що представником позивача по справі в судовому засіданні було наведено суду належні докази того, що оспорювані договори, на підставі, яких були видані довіреності від 13.10.2017 року, містять ознаки удаваного правочину, то позов підлягає задоволенню. Суд погоджується з доводами сторони позивача стосовно того, що оскільки набуття права власності на спірний автомобіль відбулося на підставі прихованого правочину (договору міни), та для обміну був представлений автомобіль, що забороняється до експлуатації та в послідуючому перепроданий декілька разів, а тому позивач має право витребувати від відповідача [PERSON] автомобіль, який належав йому на праві власності, з метою поновлення своїх порушених прав та вільного володіння, користування та розпорядження цим майном. Відповідно до ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З урахуванням наведених обставин, суд приходить до висновку, що автомобіль «Skoda Octavia» A5, д.н.з. [NUMBER] , вибув з володіння [PERSON] не з його волі, та був набутий відповідачем [PERSON] без достатніх правових підстав, а саме в силу обставин, передбачених\~ст.230 ЦК України, а тому підлягає поверненню попередньому власнику [PERSON] . Оскільки встановлений факт укладення договору міни під впливом обману, крім того, цей правочин сторонами не був оформлений, в установленому законом порядку, а отже, наявні підстави для визнання даного правочину недійсним. Крім того, суд вважає необхідним визнати за позивачем право власності на транспортний засіб марки «Skoda Octavia» A5, д.н.з. [NUMBER] ., який раніше йому належав. За таких обставин, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог [PERSON] та про задоволення позову у повному обсязі. Позивач на стягненні на його користь судових витрат з відповідача у судовому засіданні не наполягав. На підставі викладеного та

Outcome: approved