Jurisdiction: civil
Date: 2014-12-28 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості. Свій позов обґрунтовує тим, що відповідач 28 листопада 2007 року отримала на підставі кредитного договору № б/н кредит у розмірі 1500 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. Зазначає, що станом на 26 серпня 2014 року відповідач має заборгованість за даним кредитним договором в розмірі 9943,52 грн., та просить її стягнути на користь позивача. В судове засідання представник позивача не з'явилася, однак, подала суду письмове клопотання про слухання справи за її відсутності. Позов підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча була належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, про причини своєї неявки до суду не повідомила. Суд приходить до висновку, що неявка сторін та їх представників не перешкоджає розгляду даної справи по суті спору на підставі наявних у ній матеріалів. З'ясувавши обставини справи та перевіривши їх належними та допустимими доказами, проаналізувавши норми матеріального та процесуального права, суд дійшов висновку про те, що позов у даній справі не підлягає до задоволення судом повністю з огляду на таке. Судом встановлено, що 28 листопада 2007 року відповідачем було отримано кредитні грошові кошти в розмірі 1500 грн. Судом також встановлено, що відповідач прострочив виконання свого грошового зобов'язання з повернення кредиту на користь позивача. Судовим наказом Радехівського районного суду Львівської області від 16 вересня 2008 року заяву Закритого акціонерного товариства «Приватбанк» про видачу судового наказу щодо стягнення з [PERSON] боргу в сумі 1934,05 грн. було задоволено. Судом встановлено, що публічне акціонерне товариства Комерційний банк «Приватбанк» є правонаступником Закритого акціонерного товариства «Приватбанк». Як вбачається із листа Відділу державної виконавчої служби Радехівського районного управління юстиції № 914/09-23/6848 від 03 грудня 2014 року виконавче провадження про стягнення боргу з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» закінчено 31.08.2011 року на підставі п.8 ст.49 ЗУ «Про виконавче провадження». Боржником заборгованість сплачено повністю. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. В силу вимог ч.2 ст.22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином повне примусове виконання судового наказу зі стягнення з відповідача боргу в сумі 1934,05 грн. відбулося 31 серпня 2011 року. При цьому суд вважає, що фактичне стягнення боргу у зазначеній сумі на користь позивача в тому числі і тіла кредиту є відшкодуванням відповідачем позивачу реальних збитків. Відповідно до положень ст. 11 та ст.60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна із сторін зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлено, що у відповідача перед позивачем відсутня заборгованість за тілом кредиту. Що, в свою чергу, свідчить про те, що як на момент пред'явлення позову до суду, так і на момент ухвалення судом рішення були відсутні реальні збитки, завдані відповідачем позивачу порушенням виконання грошового зобов'язання. В свою чергу позивач не довів, а в судовому засіданні не було здобуто жодних переконливих доказів того, що у відповідача існує перед банком заборгованість по кредитному договору № б/н від 28.11.2007 року. З урахуванням зазначеного, суд приходить до переконливого та обґрунтованого висновку про відсутність жодних правових підстав для задоволення позову.

Outcome: dismissed