Jurisdiction: civil
Date: 2018-11-14 00:00:00

У вересні 2018 року позивачі [PERSON], [PERSON] звернулися до суду з вищезазначеним позовом. Як підставу позову зазначено, що [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS]. [PERSON] знаходиться на її утриманні. У житловому будинку за вищезазначеною адресою зареєстровані, але фактично не проживають понад чотири роки: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Відповідачі ніякої допомоги на утримання житла не надають, поточні ремонти не здійснюють, комунальні платежі не сплачують. Вказує, що вона, як законний власник житлового будинку, не має змоги на власний розсуд користуватися та розпоряджатися своєю власністю через реєстрацію відповідачів за вищезазначеною адресою. На даний час у неї стала необхідність в оформленні субсидії, однак реєстрація відповідачів у житловому будинку є перешкодою в її оформленні та ставить позивачів у скрутне матеріальне становище. Враховуючи факт, що відповідачі понад чотири роки за місцем реєстрації не проживають, вони вважаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у відповідності до положень чинного законодавства України. Позивачі просять визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим будинком, розташованим за адресою: [ADDRESS] та усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком шляхом зняття відповідачів з реєстрації за вищезазначеною адресою. У судовому засіданні позивачі підтримали позов та наполягали на його задоволенні. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, надавши заяви про розгляд справи за їх відсутності на підставі наявних доказів, позов визнають в повному обсязі і не заперечують проти його задоволення. Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. У відповідності до вимог ч.ч. 3, 4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Згідно положень ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення позивачів, з'ясувавши позиції відповідачів та представника третьої особи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Положеннями ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону України 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплені принципи непорушності права приватної власності, який означає право особи не безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею незалежно від волі інших осіб. У відповідності до вимог ст.ст. 316, 317, 319, 321, 328 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5, 6). [PERSON] зареєстрована та фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 7). [PERSON] є власником житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS], на підставі договору довічного утримання, посвідченого 13.12.2017 року приватним нотаріусом Шевченківського районного нотаріального округу Харківської області Томчуком С.М., реєстраційний № 1241 (а.с. 10). За умовами вищезазначеного договору [PERSON] передала у власність [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS], та на даний час перебуває на утриманні [PERSON] (а.с. 10). За інформацією виконавчого комітету Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області № 3298 від 12.09.2018 року у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], зареєстровані: [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO] (а.с. 8). Відповідачі [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO],, зареєстровані, але фактично не проживають понад чотири роки, що підтверджується актом, складеним 17.09.2018 року депутатом Шевченківської селищної ради Шевченківського району Харківської області та сусідами (а.с. 9). [PERSON], [PERSON], [PERSON] в житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS], не проживають, ніякої допомоги на утримання житла не надають, поточні ремонти не здійснюють, комунальні платежі не сплачують. [PERSON], як законний власник житлового будинку, не має змоги на власний розсуд користуватися та розпоряджатися своєю власністю через реєстрацію відповідачів за вищезазначеною адресою. Реєстрація їх у житловому будинку є перешкодою в оформленні та ставить позивача у скрутне матеріальне становище. Враховуючи факт, що відповідачі понад чотири роки за місцем реєстрації не проживають, вони вважаються такими, що втратили право на користування житловим приміщенням у відповідності до положень чинного законодавства України. В добровільному порядку відповідачі знятися з реєстрації за вищезазначеною адресою не бажають. Відповідно до ст. 391 Цивільного кодексу України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Статтями 71, 72 Житлового кодексу України (далі ЖК України) визначено, що при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається житлове приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Частиною 1 ст. 116 ЖК України передбачено, якщо наймач, члени його сім'ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок, квартиру, користуються нею для особистого проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Статтею 405 ЦК України передбачено, що члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі рішення суду про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою, тощо. Таким чином, суд вважає за необхідне визнати відповідачів такими, що втратили право на користування житловим приміщенням та усунути перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження житловим будинком шляхом зняття відповідачів з реєстрації за вищезазначеною адресою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved