Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-21 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] та [PERSON] звернулись до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», в якому просили визнати припиненою поруку за договорами поруки від 26.04.2007 року, укладеними між ними та закритим акціонерним товариством «Комерційний банк «ПриватБанк» (правонаступником якого є ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк»). Позовні вимоги мотивовано тим, що на час звернення до суду ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» пропустив шестимісячний строк звернення до суду з вимогами до поручителів, в наслідок чого порука є припиненою, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду України. У судове засідання представник позивачів не зявився, надав заяву, в якій заявлені позовні вимоги повністю підтримав, просив їх задовольнити та проводити розгляд справи за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не зявився, подав клопотання про перенесення судового засідання на іншу дану, яке суд визнав необґрунтованим. Враховуючи те, що представник позивачів у вказаній заяві не заперечував проти заочного розгляду справи, суд визнав за можливе проводити розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, повно та всебічно зясувавши обставини справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. Судом встановлено, що 26.04.2007 року між ЗАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» та [PERSON] укладено кредитний договір №HEH2GK00000081, за умовами якого остання отримала кредит в сумі 50800 дол. США з кінцевим строком погашення до 26.04.2037 року зі сплатою 0,84 відсотків щомісяця. На забезпечення виконання зобовязань за вказаним кредитним договором 26.04.2007 року між ЗАТ «Комерційний банк «ПриватБанк», [PERSON] та [PERSON] (з кожним з ним окремо) були укладені договори поруки №HEH2GK00000081, відповідно до умов яких поручителі відповідають перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник. У звязку з неналежним виконанням боржником своїх зобовязань за кредитним договором, ПАТ «Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до [PERSON] та її поручителів з вимогами про дострокове погашення кредитної заборгованості, які поручителями було отримано 16.02.2015 року та 03.10.2014 року. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що банк, використовуючи своє право, звернувся до Дніпровського районного суду м. Херсона з позовом до позичальника та поручителів про солідарне стягнення заборгованості. Ухвалою суду від 08.07.2015 року позовну заяву залишено без розгляду за заявою представника позивача. Відповідно до ч. 2 ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, Згідно положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, надіславши боржнику та поручителям вимоги про дострокове погашення кредитної заборгованості, які поручителями було отримано 16.02.2015 року та 03.10.2014 року, банк на підставі ч. 2 ст. 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобовязання, у звязку з чим шестимісячний строк предявлення вимоги до поручителів підлягає обрахуванню з дати направлення вимоги про дострокове погашення заборгованості. Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій в постанові від 17.09.2014 року у праві №6-53цс14. Враховуючи наведене, суд вважає, що відповідач пропустив встановлені законодавством строки предявлення вимог до поручителів, тому їх порука за належне виконання кредитних зобовязань підлягає припиненню. За вказаних обставин позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved