Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-02 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] і [PERSON] звернулися до суду з вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнення до позову, просять стягнути аліменти з [PERSON] на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в розмірі 1000 грн щомісячно до закінчення строку навчання. В обґрунтуванні вимог позивачі зазначили, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 1997 року по 16 серпня 2001 року, у шлюбі 23 вересня 1997 року народився син [PERSON], відповідач є батьком дитини. Відповідач мешкає окремо від них за адресою: с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, вул. Лісна, буд. № 5. Після виповнення [PERSON] повноліття 23 вересня 2015 року він продовжує навчання з 01 вересня 2015 року в Ізюмському професійному ліцеї, денною формою навчання, строк навчання закінчується 18 лютого 2017 року, у зв'язку з чим потребує матеріальної допомоги від відповідача, але його батько грошей на потреби з навчанням не платить. (а.с. 3-4, 30) Позивачі [PERSON] і [PERSON] в судове засідання не з'явилися, надали заяву про розгляд справи без їх участі, просять суд задовольнити уточнений позов. На заочне рішення не заперечували. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з'явився без поважних причин, про час і місце судового засідання повідомлений належним чином, заяв про розгляд справи за його відсутності не надійшло. Зі згоди позивачів суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням статей 169, 224 ЦПК України. Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні судового засідання за відсутності сторін у заочному порядку та без здійснення фіксації судового засідання технічними засобами, що відповідає положенням ст. 197 ЦПК України. Перевіривши і дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково. Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 24 липня 1997 року по 16 серпня 2001 року, у шлюбі 23 вересня 1997 року народився син [PERSON], відповідач є батьком дитини. Відповідач проживає окремо від позивачів за адресою: с. Мала Данилівка Дергачівського району Харківської області, вул. Лісна, буд. № 5. Після виповнення [PERSON] повноліття позивач продовжує навчання в Ізюмському професійному ліцеї з 1 вересня 2015 року, денна форма навчання, строк навчання закінчується 18 лютого 2017 року. (а.с. 5-15, 19) Згідно з ч. 1 ст. 181 СК України способи виконання батьками обовязку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, із ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК України ) і виплачуються щомісячно. Згідно ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у звязку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. У відповідності до п.20 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обовязок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обовязкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення віку, що перевищує 18, але є меншим 23-х років, продовження ними навчання, потреба у звязку з цим у матеріальній допомозі, наявність у батьків можливості надати таку допомогу. Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.3 ст. 10, ст. 31 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. У відповідності з ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Позивачка [PERSON] не працює офіційно, позивач [PERSON] у серпні 2015 року отримав загальний дохід в сумі 261,63 грн у виді стипендії, інших джерел доходів не має (а.с. 23). Відповідно до ст. 60 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що у звязку з навчанням повнолітній [PERSON] потребує матеріальної допомоги від батька відповідача, та по матеріальному стану відповідач має надавати матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину, який продовжує навчання. При визначенні розміру аліментів на повнолітнього [PERSON], який продовжує навчання, суд бере до уваги матеріальний стан як позивачки [PERSON], так і відповідача [PERSON], враховує вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, та бере до уваги можливість надання утримання відповідачем, який є працездатною молодою особою, хоча не має регулярного доходу, по цей час не перебуває у новому шлюбі і проживає самостійно, інших зобовязань по аліментам не має, тому суд визначає розмір аліментів на повнолітнього сина, з урахуванням обставин, зазначених у статтях 182, 200 СК України, - 700 гривень щомісячно. При цьому будь-яких належних та допустимих, в розумінні статей 58, 59 ЦПК України, доказів на підтвердження заперечень на існування підстав, передбачених ст. 199 СК України, для стягнення аліментів з батька дитини на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, відповідач до суду не представив. На підставі викладеного, виходячи з наведених норм матеріального права та з врахуванням передбачених п.6 ч.1 ст. 3 ЦК України загальних засад про справедливість, добросовісність та розумність цивільного законодавства, з огляду на майновий та сімейний стан платника аліментів [PERSON], уточнений позов відповідає вимогам розумності та справедливості з урахуванням реальних витрат, необхідних для забезпечення навчання повнолітнього сина [PERSON] у навчальному закладі. Таким чином, з урахуванням інтересів позивачів, матеріального та сімейного становища відповідача, суд частково задовольняє позов щодо стягнення аліментів з [PERSON] на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення ним 23-х років. Відповідно до ч.1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Відповідно до ст. 88 ЦПК України судові витрати суд стягує з відповідача на користь держави.

Outcome: partial