Jurisdiction: civil
Date: 2014-06-11 00:00:00

У вересні 2013 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON], Васильківського міжрайонного бюро технічної інвентаризацї, [PERSON], [PERSON], яким просить: - усунути порушення права співвласності на спільне користування підсобними приміщеннями житлового будинку [ADDRESS]; Визнати недійсними оспорюванні правочини, а саме: - визнати недійсним технічний паспорт на житловий будинок, виготовлений на замовлення [PERSON] Васильківським МБТІ 13.10.2004 року; - визнати недійсним витяг № 5624396 з реєстру прав власності на нерухоме майно на прізвище [PERSON] від 29.11.2004 року, виданим Васильківським МБТІ; - визнати недійсним витяг з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.01.2007 року за № 1339376, виданий Васильківським МБТІ на прізвище [PERSON]. Вказуючи на те, що згідно договору дарування 2/3 часток від 20.12.2004 року співвласник будинку [ADDRESS], [PERSON] одноособово користується підсобними приміщеннями - коридором, кухнею, верандою будинку, співвласником якого, згідно свідоцтва про право на спадщину від 09.08.1995 року, також являється [PERSON], якій категорично заперечує проти такого порядку користування, оскільки, як він вважає, порушується його право спільного користування підсобними приміщеннями будинку. Внаслідок одноособового користування [PERSON] підсобними приміщеннями будинку, у його користуванні залишилася одна кімната будинку, а проживання в одній кімнаті без підсобних приміщень є неможливим, у зв'язку з чим [PERSON] просить суд закріпити підсобні приміщення - коридор, кухню, веранду за двома співвласниками даного будинку. В обґрунтування позовних вимог щодо визнання технічного паспорту на будинок від 12.10.2004 року, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 29.11.2004 року, витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно від 30.01.2007 року, які позивач вважає правочинами, зазначив, що при здійсненні реєстрації нерухомого майна, протиправно, без його відома та дозволу, було зараховано його особисті прибудови - веранда та гараж, а також протиправно зараховано 1/3 частку надвірних господарських будівель. У зв'язку з викладеними обставинами [PERSON] вирішив звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача - [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Просив позов задовольнити з викладених у ньому підстав. [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечував проти його задоволення, вказуючи на те, що не чинить перешкод у користуванні приміщеннями [PERSON], а також зазначив, що позивач взагалі не проживає в спірному будинку, а належну йому частину будинку подарував - [PERSON] Відповідач [PERSON] в судове засідання не з'явилась, але надала до суду заяву, в якій просить справу слухати без її участі (а.с.96). Представник Васильківського міжрайонного бюро технічної інвентаризації в судовому засіданні також позов не визнала та заперечувала проти його задоволення. Зазначаючи, що технічний паспорт на житловий будинок виготовлений відповідно до Інструкції про порядок інвентаризаційних об'єктів нерухомого майна. Приватний нотаріус [PERSON] в судове засідання не з'явилась. Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи суд дійшов висновку про відмову в позові, виходячи з наступного. Судом установлено, що договором дарування частини житлового будинку, посвідченого 20.12.2004 року приватним нотаріусом Васильківського районного нотаріального округу Київської області [PERSON], [PERSON] безоплатно передала у власність [PERSON] 23 частин будинковолодіння [ADDRESS], що складається із житлового будинку житловою площею 32,6 кв.м та господарських будівель, право власності зареєстроване за [PERSON] 30.01.2007 року у Васильківському МБТІ (а.с.31-32). Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 13 червня 2012 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 4 жовтня 2012 року, в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення відмовлено у зв'язку з тим, що неможливо визначити порядок користування спірним житловим будинком між двома співвласниками (а.с.9-11). Технічний паспорт на будинок [ADDRESS] зі змінами станом на 13.10.2004 року свідчить про те, що власником 23 частин цього будинку є [PERSON], власником 13 частини цього ж будинку є [PERSON] (а.с.12-17). Таким чином, будинок [ADDRESS] Васильківського району, знаходиться у спільній частковій власності. З витягу реєстру прав власності на нерухоме майно № 5624396 від 29.11.2004 року виготовленого Васильківським міжрайонним бюро технічної інвентаризації на замовлення [PERSON] вбачається, що власником 1/3 частини домоволодіння по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину (3560) від 09.08.1995 року є [PERSON], інша 2/3 частина зазначеного будинку належить [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину (3560) від 09.08.1995 року та договору дарування (2-2712) від 30.08.1995 року (а.с.33). Як вбачається з витягу № 13393176 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 30.01.2007 року [PERSON] є власником 2/3 частини домоволодіння по [ADDRESS] на підставі договору дарування (1860) від 20.12.2004 року, форма власності приватна спільна часткова (а.с.34). У відповідності зі ст.ст. 356, 358, 391 Цивільного кодексу України власність двох або більше осіб із визначенням часток кожного із них у праві власності є спільною частковою власністю; право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою, співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності, у разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації; власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, в яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 23.09.2011 року по справі №2-39-11 за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ житлового будинку в натурі, зустрічним позовом [PERSON] до [PERSON], третя особа [PERSON] про зміну ідеальних часток у спільній частковій власності та визнання права власності на частку у спільній частковій власності, за позовом [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору дарування, права власності на більшу частку у спільній частковій власності та витребування майна із незаконного володіння, яке набрало законної сили, встановлено, що із посиланням на висновок будівельно-технічної експертизи № 5011X10-15 від 30.05.2011 року розділити житловий будинок [ADDRESS] згідно часток співвласників у відповідності до вимог нормативних документів не видається можливим, рішенням в задоволенні позовів [PERSON] та [PERSON] відмовлено (а.с.67-68). Приймаючи до уваги викладене, визначити порядок користування підсобними приміщеннями за вимогами позивача за обома сторонами не представилося за можливе, оскільки з вимогами про встановлення можливого порядку користування житловим будинком [ADDRESS] позивач не звертався, що є свідченням невірно обраного позивачем способу захисту своїх порушених Цивільних прав та інтересів відповідно до ст. 16 ЦК України. Крім того, за змістом положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За змістом ст. 11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини. Частиною 1 та 2 ст. 202 ЦК України передбачено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво - чи багатосторонніми (договори). Згідно з роз'ясненнями, що містяться в п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 6.11.2009 року № 9, правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом, та із застосуванням наслідків недійсності, передбачених законом. Проте, оспорюванні позивачем документи не спрямовані на набуття, зміну, або припинення цивільних прав та обов'язків. За своїм змістом реєстр прав власності на нерухоме майно є єдиною державною інформаційною системою, що містить відомості про зареєстровані права, суб'єктів прав, об'єкти нерухомого майна та незавершеного будівництва, правовстановлювальні документи та документи, на підставі яких проведено державну реєстрацію права власності на об'єкт незавершеного будівництва. Витяг - це одна з форм надання інформації з Реєстру прав, щодо змісту прав особи до об'єкту нерухомості, а технічний паспорт на об'єкт нерухомості - це основний документ, якій відображає технічні характеристики будинку (власник, площа, план приміщення і т.д.). Враховуючи, що документи, які позивач просить визнати недійсними не можна віднести до правочину, на які розповсюджуються вимоги Цивільного законодавства, підстав для визнання їх недійсними суд не вбачає. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed