Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-17 00:00:00

У вересні 2018 року позивач, в особі представника адвоката [PERSON],\~ звернувся до суду із позовом до Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час смерті та визнання права власності у порядку спадкування. В своїй заяві заявник посилався на те, що 19 травня 2016 року померла мати позивача [PERSON]. Після її смерті відкрилась спадщина, на належне їй майно, а саме: на частку житлової квартири [ADDRESS]. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв позивач, який постійно проживав з нею на час смерті, оскільки мати потребувала постійного стороннього догляду через поганий стан здоровя, та не відмовився від прийняття спадщини протягом 6-и місяців. Коли позивач звернувся до нотаріуса із заявою з наміром оформити свої спадкові права на частку квартири, йому було відмовлено, оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт проживання позивача зі спадкодавцем та у свідоцтві про право власності на житло, видане на імя [PERSON] та позивача [PERSON], відсутнє визначення часток кожного у праві власності на квартиру. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд встановити факт його постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та визнати за ним у порядку спадкування за законом право власності на ? частку квартири [ADDRESS], яка належала [PERSON] У підготовчому судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги позивача, просив про їх задоволення та просив суд розглядати справу у відсутності позивача. Представник відповідача - Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області у підготовче судове засідання не зявився, надав до суду відзив, яким позовні вимоги позивача щодо встановлення факту постійного\~проживання зі\~спадкодавцем на\~час смерті\~та визнання\~за позивачем\~права власності\~у порядку\~спадкування визнав, просить справу слухати за його відсутності. На підставі ч.4 ст. 200 ЦПК України судом ухвалено про розгляд справи у підготовчому судовому засіданні у звязку із визнанням відповідачем позову в порядку, встановленому ст. 206 ЦПК України. Заслухавши думку представника позивача, вивчивши доводи позову і матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом було встановлено, що 19 травня 2016 року померла [PERSON], що підтверджено свідоцтвом про смерть серії І-ФП № 241346. Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS], що підтверджено свідоцтвом про право власності на житло від 20.08.1998 року, виданого виконкомом Новоодеської міської ради Новоодеського району Миколаївської області. Відповідно до вказаного свідоцтва, вказана квартира перебувала у спільній сумісній власності [PERSON] та [PERSON]. За життя спадкодавець [PERSON] заповідального розпорядження не залишила, у зв'язку з чим спадкоємство здійснюється за законом. Спадкоємцем першої черги за законом є позивач, який є сином спадкодавиці. Коли позивач \~\~\~\~ звернувся до Новоодеської державної нотаріальної контори з наміром оформити свої спадкові права на частку квартири, йому було відмовлено, оскільки відсутні документи, які б підтверджували факт проживання позивача зі спадкодавцем та у свідоцтві про право власності на житло, видане на імя [PERSON] та позивача [PERSON], відсутнє визначення часток кожного у праві власності на квартиру. Відповідно до\~ст. 1216 ЦК України,\~спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст.ст. 1261-1265 ЦК України\~(ст. 1223 ЦК України). Згідно із\~ст. 1218 ЦК України,\~до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. \~ \~ \~ \~Відповідно до вимог\~ст. 1268 ЦК України,\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно ч. 1\~ст. 1270 ЦК України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Як встановлено судом, позивач у справі є спадкоємцем за законом першої черги (ст. 1261 ЦК України). Прийняття спадщини є фактом, яке відображає волю спадкоємця придбати майно після смерті спадкодавця. Згідно з п. 16\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~діями, що свідчать про прийняття спадщини, є фактичний вступ заявника в управління чи володіння спадковим майном у межах шестимісячного строку з дня відкриття спадщини. Метою позивача при зверненні до суду є встановлення факту його постійного проживання, як спадкоємця зі спадкодавцем на час відкриття спадщини для подальшого оформлення прав на спадкове майно в нотаріальному порядку на підставі ч. 3\~ст. 1268 ЦК України. Відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу\~(шість місяців), він не заявив про відмову від неї. \~ \~ \~ \~ Факт постійного проживання спадкодавця та позивача на момент відкриття спадщини, підтверджується витягом з домової книги, згідно якої позивач був зареєстроаний у цій квартирі разом зі спадкодавцем, показами допитаних в судовому засіданні свідків [PERSON] та [PERSON], які є сусідами позивача та спадкодавця, поскільки проживають в одному дворі. За такого, суд вважає встановленим факт постійного проживання позивача із [PERSON] час її смерті (відкриття спадщини). Таким чином, позивач прийняв спадщину, що залишилася після смерті матері [PERSON] в порядку\~ст. 1268 ч. 3 ЦК України\~та має всі законні підстави для визнання за ним права власності на неї, оскільки до держави вона не перейшла, відумерлою не визнана, інших спадкоємців першої черги немає та судом не встановлено. Суд зазначає, що відповідно до ч.2 ст. 370 ЦК України, у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Так як свідоцтво про право власності на квартиру видано з зазначенням двох співвласників, то, відповідно кожному з них належить по ? частці у спільному майні. Згідно\~ст. 15 ЦК України,\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно\~ст. 328 ЦК України,\~право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Таким чином, суд вважає, що позивач є суб'єктом набуття права власності на частку в спадковому майні з підстав прийняття спадщини за законом в порядку\~ст. 1268 ч. 3 ЦК України. З урахуванням досліджених у судовому засіданні обставин, суд вважає можливим задовольнити його вимоги щодо визнання за ним права власності на спадкове майно. Згідно з ч.1\~ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову в сумі 1057,20 грн. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~З огляду на викладене та враховуючи те, що відповідачем до початку розгляду справи по суті подано заяву про визнання позову, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, тобто у розмірі 528 грн. 60 коп. З урахуванням повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, у відповідності до ч.1\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 50 відсотків від сплаченого позивачем судового збору в сумі 528 грн. 60 коп. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved