Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-13 00:00:00

У березні 2017 р. позивач звернувся до суду з даним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що вона є співвласником [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло. Позивач зазначає, що на даний момент відповідач зареєстрований за вищевказаною адресою, але фактично більше 4 р. в зазначеній квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири, внаслідок чого у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. Тому посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме [ADDRESS]. Позивач в судове засідання не з'явилась, до початку розгляду справи надала суду клопотання, в якому зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просила провести розгляд справи у її відсутність. Відповідач в судове засідання також не з'явився. Про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Суд вважає можливим розглянути справу заочно на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши письмові докази по справі встановив, що [ADDRESS] належить на праві спільної сумісної власності позивачу [PERSON] та членам її сім'ї: [PERSON], [PERSON] та [PERSON] в рівних долях, що підтверджується копією свідоцтва про право власності на житло від 05.05.2000 р (а.с. 7). Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Як з'ясував суд, відповідач на даний момент зареєстрований в [ADDRESS] але фактично більше 4-х років в зазначеній квартирі не проживає, не сплачує комунальні послуги та не бере участі в утриманні квартири, внаслідок чого у позивача виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. У відповідності до ч. 1 ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», - зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Оскільки обставини, викладені позивачем свідчать про те, що відповідач [PERSON] спірній квартирі не проживає із 2013 р., суд дійшов до висновку про обґрунтованість вимог позивача [PERSON] та необхідність ухвалення рішення про задоволення позовних вимог щодо визнання відповідача втратившим право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS]. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати по оплаті судового збору у розмірі 640 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved