Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-17 00:00:00

У березні 2014 року до суду звернувся [PERSON] з позовом до Торгівельно-будівельної компанії «Артєль» про стягнення грошових коштів отриманих за нікчемним правочином. В обґрунтування позовних вимог зазначав, що у жовтні 2014 року він звернувся до відповідача з метою придбання дверей. 10.10.2014 року було укладено договір про надання послуг №00178, відповідно до умов якого він передав директору Торгівельно-будівельної компанії «Артєль» приватному підприємцю [PERSON] грошові кошти, у якості передоплати, в розмірі 2650,00 грн. На підтвердження факту передачі грошей йому було видано товарний чек №00178. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, обумовлену договором послугу не надав, на вимогу повернення грошових коштів, сплачених у якості передоплати, відмовив. У зв'язку з цим у відповідача виникла перед ним заборгованість у розмірі 2650,00 грн., яка до цього часу не сплачена. Просив суд стягнути з відповідача на його користь суму матеріальних збитків у розмірі 2650,00 грн. та моральну шкоду в сумі 1000,00 грн. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомляв. На неодноразові роз'яснення суду, щодо можливою заміни відповідача, позивач та його представник наполягали на тому, що позиваються саме до Торгівельно-будівельної компанії «Артєль». Дослідивши матеріали справи, повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв'язку, об'єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяв по суті, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 10.10.2014 року було укладено договір про надання послуг №00178, відповідно до умов якого позивач передав приватному підприємцю [PERSON] грошові кошти, у якості передоплати, в розмірі 2650,00 грн. На підтвердження факту передачі грошей йому було видано товарний чек №00178. Відповідач взяті на себе зобов'язання не виконав, обумовлену договором послугу не надав, на вимогу повернення грошових коштів, сплачених у якості передоплати, відмовив. У зв'язку з цим у відповідача виникла перед ним заборгованість у розмірі 2650,00 грн., яка до цього часу не сплачена. Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦК України, учасниками цивільних відносин є фізичні та юридичні особи. Як передбачено ст. 28 ЦПК України, здатність мати цивільні процесуальні права та обов'язки сторони, третьої особи, заявника, заінтересованої особи (цивільна процесуальна правоздатність) мають усі фізичні та юридичні особи. Відповідно до ст.80 ЦК України юридичною особою є організація, створена і зареєстрована у встановленому законом порядку. Юридична особа наділяється цивільною правоздатністю і дієздатністю, може бути позивачем та відповідачем у суді. Згідно до ст.50 ЦК України право на здійснення підприємницької діяльності, яку не заборонено законом, має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Обмеження права фізичної особи на здійснення підприємницької діяльності встановлюються Конституцією України та законом. Фізична особа здійснює своє право на підприємницьку діяльність за умови її державної реєстрації в порядку, встановленому законом. Інформація про державну реєстрацію фізичних осіб - підприємців є відкритою. Якщо особа розпочала підприємницьку діяльність без державної реєстрації, уклавши відповідні договори, вона не має права оспорювати ці договори на тій підставі, що вона не є підприємцем. Відповідно до ст. 52 ЦК України фізична особа - підприємець відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм майном, крім майна, на яке згідно із законом не може бути звернено стягнення. Фізична особа - підприємець, яка перебуває у шлюбі, відповідає за зобов'язаннями, пов'язаними з підприємницькою діяльністю, усім своїм особистим майном і часткою у праві спільної сумісної власності подружжя, яка належатиме їй при поділі цього майна. Згідно частини 1 статті 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.ч.1,3,4 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Виходячи з принципу процесуального рівноправ'я сторін та враховуючи обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів (пункт 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року №2). З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] визначив відповідачем Торгівельно-будівельну компанію «Артєль» (директор - [PERSON]). Згідно пошукової системи державного підприємства «Інформаційно-ресурсний центр» у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців відсутні відомості про Торгівельно-будівельну компанію «Артєль». Оскільки Торгівельно-будівельна компанія «Артєль» не є юридичною особою, зареєстрованою у встановленому законом порядку, не наділена відповідною цивільною та цивільно-процесуальною правоздатністю, вона не може бути і належним відповідачем по справі. Відповідно до ч. 1 ст. 33 ЦПК України, суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача. Після заміни відповідача або залучення до участі у справі співвідповідача справа за клопотанням нового відповідача або залученого співвідповідача розглядається спочатку. Разом з тим, вищевказана норма ЦПК України не містить імперативних вказівок на обов'язок суду щодо заміни первинного відповідача, оскільки остання передбачає саме право суду за клопотанням позивача допустити заміну сторони у справі, а тому суд розглядає справу в межах вимог позивача. За змістом ч.1 ст.3, ст.15, ст.58-60, ст.214, ст.215 ЦПК України суд визнає позовні вимоги законним і обґрунтованими, якщо позивач доведе належними і допустимими доказами те, що відповідач (особа, яка має відповідати по пред'явленим до неї вимогам) своїми діями або бездіяльністю порушує, не визнає або оспорює права, свободи або законні інтереси позивача. З урахуванням викладеного вище, суд приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, оскільки визначений позивачем відповідач не наділений відповідною цивільною та цивільно-процесуальною правоздатністю.

Outcome: dismissed