Jurisdiction: civil
Date: 2017-03-09 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернулась до суду з позовною заявою про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення способу участі одного з батьків у вихованні дитини. Вказував, що з 11.06.2011 року перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 06.04.2016 року було розірвано. Під час шлюбу в них народився син [PERSON], який після розірвання шлюбу став проживати разом з відповідачем. Ще задовго до розірвання шлюб він з відповідачкою стали проживати окремо за різними адресами. Зазначав, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні з сином, внаслідок чого він був змушений звертатися до служби у справах дітей. Після марних спроб вирішити спір мирним шляхом, позивач звернувся до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, на підставі розгляду цієї заяви виконавчим комітетом міської ради з врахуванням висновку служби у справах дітей від 04.05.2016 року за №719/04-31 «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON], [INFO] та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради (витяг з протоколу від 20.04.2016р.№6) прийнято рішення щодо порядку його участі у вихованні та особистому спілкуванні з дитиною: щосереди з 17-00 години до 20-00 години, перша та третя неділя місяця з 11-00 год. до 18-00 год., друга й четверта субота місяця з 11-00 год. до 18-00 год. та певний період під час літніх канікул, за попередньою домовленістю з матір»ю дитини. Тому його зустрічі з дитиною реально відбуваються не за встановленим порядком , а значно рідше. Так в середу спеціально забирають дитину раніше з садочка, щоб він не міг забрати. У вихідні дні переховуються,змінюють місце проживання, не відповідають на його телефонні дзвінки. З цього приводу позивач звертався до служби у справах дітей 02.06.2016 р., 15.07.2016 р. Зі служби у справах дітей його було проінформовано про те, що на адресу [PERSON] було направлено лист про обов»язковість виконання нею вищевказаного рішення міської ради, та також повідомлено, що питання усунення перешкод у спілкуванні з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, та ухилення того з батьків хто проживає з дитиною, від виконання рішення органу опіки та піклування підлягає розгляду в судовому порядку. Однак відповідачка продовжує під любим приводом не давати йому дитину в установлений рішенням виконкому час. Крім того, позивач посилається на те, що відповідачка по справі по кілька місяців поспіль не займається вихованням дитини, оскільки їздить на заробітки за кордон. Дитину більшість часу доглядає та виховує мати відповідачки [PERSON], яка так само перешкоджає йому бачитись з сином і приймати участь у його вихованні. Після прийняття рішення Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради позивач відповідно до встановленого графіка неодноразово намагався зустрітися з сином, однак відповідачка та її мати постійно перешкоджають йому бачитись з сином. Посилаючись на відсутність домовленості з відповідачем щодо його участі у спілкування з сином, а також наявністю перешкод у побаченнях, позивач просив суд: визначити наступні способи його участі у вихованні сина [PERSON], [INFO] та особистому спілкуванні з ним: - систематичні побачення з дитиною любий день на тиждень з 16.00 год. до 20.00 год., перша та третя субота кожного місяця з 9.00 год. до 17.00 год. наступної неділі, два тижні поспіль в літній період. В судовому засіданні позивач підтримав заявлений позов та просили його задовольнити. Відповідач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги визнали в частині побачень батька з дитиною один раз у два тижні у вихідний день - суботу або неділю протягом 2-3 годин в присутності матері відповідача [PERSON], в іншій частині вимог просили відмовити. Відповідач суду пояснила, що у зустрічах позивача з сином [PERSON] вона не перешкоджала та вважає за потрібне спілкування сина з батьком, однак позивач зовсім не цікавився сином та не виявляв бажання приймати участь у його вихованні та розвитку, матеріально сина не підтримував. Лише з квітня 2016 року, після того як вона отримала виконавчий лист №2/357/1587/16 від 15.04.2016 р. на утримання з нього аліментів на сина, позивач почав заявляти про свої права на дитину. Власного житла вона не має, а тому дійсно проживає з дитиною в орендованій квартирі та сплачує орендну плату в розмірі - 1700,00 грн. щомісяця. А також відповідач зазначила, що через нестабільну сплату аліментів зі сторони позивача, вона поїхала за кордон на заробітки для того щоб забезпечувати своєму сину гідне життя ( належне харчування, лікування, одяг, взуття, розвиток здібностей, власне житло). Зароблені гроші вона щомісяця надсилає своїй матері, для забезпечення всім необхідним свого сина. Вона доглядає його тимчасово. Так відповідвч зазначила, що позивач по справі не регулярно сплачує аліменти, він повинен сплачувати 2200 грн., щомісяця, але в липні 2016 року не сплатив взагалі не копійки. Також позивач по справі більше трьох років не приймав участі у вихованні та матеріальному забезпеченні малолітнього сина. Лише з 15 квітня 2016 року позивач почав вимагати своєї участі у вихованні сина, а до початку стягнення аліментів син його не цікавив.23 жовтня 2013 року позивач на очах у малолітнього сина намагався задушити мене, через це дитина була тривалий час перелякана. На теперішній час син каже що його батько поганий, так як бив, обіжав маму, і він хоче жити тільки з мамою та бабусею. Представник третьої особи в судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що позивач дійсно звернувся до Служби у справах дітей міської ради із заявою про визначення порядку його участі у вихованні та особистому спілкуванні з сином. 20 квітня 2016 року дане питання в присутності батька малолітнього розглядалось комісією з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Білоцерківської міської ради. Мати була відсутня на засіданні. Комісія дійшла до висновку про доцільність встановлення порядку участі батька у вихованні та особистому спілкуванні із сином. Встановлено такий порядок участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON], [INFO], щосереди з 17-00 год. до 20-00 год., перша та третя неділя місяця з 11-00 год. до 18-00 год., друга й четверта субота місяця з 11-00 год. до 18-00 год. та певний період під час літніх канікул, за попередньою домовленістю з матір»ю дитини. Заслухавши пояснення позивача, відповідача та її представника, покази допитаного в судовому засіданні в якості свідка позивача [PERSON], а також свідків [PERSON], [PERSON], та [PERSON], дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 11.06.2011 року позивач по справі перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду від 06.04.2016 року було розірвано, що підтверджується рішенням суду від 6.04.2016р.Під час шлюбу в них народився син [PERSON], що вбачається з копії свідоцтва про народження останнього. Згідно довідки з ДВС №385 від 12.08.2016 р. про розмір аліментів, сплачених у твердій грошовій сумі, виконавого листа №2/357/1587/16 від 15.04.2016 р. про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання неповнолітнього [PERSON] в розмірі 2200 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивач звертався до служби у справах дітей Білоцерківської міської ради, на підставі розгляду цієї заяви виконавчим комітетом міської ради з врахуванням висновку служби у справах дітей від 04.05.2016 року за №719/04-31 «Про визначення порядку участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON], [INFO] та рекомендації комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті міської ради (витяг з протоколу від 20.04.2016р.№6) прийнято рішення щодо порядку його участі у вихованні та особистому спілкуванні з дитиною: щосереди з 17-00 години до 20-00 години, перша та третя неділя місяця з 11-00 год. до 18-00 год., друга й четверта субота місяця з 11-00 год. до 18-00 год. та певний період під час літніх канікул, за попередньою домовленістю з матір»ю дитини. Але зі слів позивача його зустрічі з дитиною реально відбуваються не за встановленим порядком, а значно рідше. Так в середу спеціально забирають дитину раніше з садочка, щоб він не міг забрати. У вихідні дні переховуються, змінюють місце проживання, не відповідають на його телефонні дзвінки. З цього приводу позивач звертався до служби у справах дітей 02.06.2016 р., 15.07.2016 р., що підтверджується листом від 15.06.2016 року № 965/04-31; та листом від 11.08.2016 р. №1242. Згідно рішення Білоцерківської міської ради від 10.05.2016 року №207 було встановлено такий порядок участі [PERSON] у вихованні та особистому спілкуванні з його малолітнім сином [PERSON], [INFO], щосереди з 17-00 год. до 20-00 год., перша та третя неділя місяця з 11-00 год. до 18-00 год., друга й четверта субота місяця з 11-00 год. до 18-00 год. та певний період під час літніх канікул, за попередньою домовленістю з матір»ю дитини. Разом з цим, в судовому засіданні встановлено, а також підтверджується поясненнями представників третьої особи про те, що позивач звертався до Служби у справах дітей Білоцерківської міської ради Київської області з проханням вжити заходи щодо перешкоджання [PERSON] у спілкуванні з дитиною. З матеріалів справи вбачається що відповідач по справі дійсно працює в Польщі, що підтверджується контрактом на надання послуг № 2016/07/Z 210/017 р. Позивач в судовому засіданні пояснив, що він не знайшов спільної мови з приводу його участі у спілкування з сином, а також наявністю перешкод у побаченнях, у зв»язку з цим позивач просив суд: визначити наступні способи участі [PERSON] у вихованні сина [PERSON], [INFO] та особистому спілкуванні з ним: - систематичні побачення з дитиною любий день на тиждень з 16.00 год. До 20.00 год., перша та третя субота кожного місяця з 9.00 год. до 17.00 год. наступної неділі, два тижні поспіль в літній період. Відповідач, з різних причин, взагалі перестала надавати йому можливість зустрічатись із сином [PERSON]. З цього приводу він звертався в поліцію, що підтверджується висновком про результати розгляду звернення від 17.09.2016р. Відповідач в судовому засіданні пояснила, що у зустрічах позивача з сином [PERSON] вона не перешкоджала та вважає за потрібне спілкування сина з батьком, однак позивач зовсім не цікавився сином та не виявляв бажання приймати участь у його вихованні та розвитку, матеріально сина не підтримував. Лише з квітня 2016 року, після того як вона отримала виконавчий лист №2/357/1587/16 від 15.04.2016 р. на утримання з нього аліментів на сина, позивач почав заявляти про свої права на дитину. В судовому засіданні відповідач позовні вимоги визнала частково а саме: в частині побачень батька з дитиною один раз у два тижні у вихідний день - суботу або неділю протягом 2-3 годин в присутності матері відповідача [PERSON], в іншій частині вимог просили відмовити. В судовому засіданні свідок [PERSON] надала покази про те, що вона є матір»ю позивача по справі. Коли сторони проживали окремо, до розлучення, то відповідачка надавала дитину два - три рази на тиждень, а після розлучення і призначення аліментів перестала давати взагалі. Один два рази на місяць максимум. Їй дійсно відомо що крім сплати аліментів кожного місяця її син купує дитячі речі, іграшки та фрукти, а якщо необхідно то ліки. Також свідок суду показала, що дитина дуже любить свого батька, сумує за ним, так як мало спілкується з ним. З приводу жорстокої поведінки по відношенню до свого онука зі сторони сина вона повністю заперечувала. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що неприязно ставиться до свого колишнього зятя, в зв»язку з тим що він погано ставиться до її доньки та онука. В судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що позивач по справі ніколи не допомагав вести коляску з дитиною, він завжди йшов поруч. В нетверезому стані вона його не бачила. Стосовно жорсткої поведінки з боку позивача до свого сина їй не відомо. В судовому засіданні свідок [PERSON] надала аналогічні покази. При вирішенні позову суд виходить з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 18 СК України кожен учасник сімейних відносин, який досяг чотирнадцяти років, має право на безпосереднє звернення до суду за захистом свого права або інтересу. Суд застосовує способи захисту, які встановлені законом або домовленістю (договором) сторін. Способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є: 1) встановлення правовідношення; 2) примусове виконання добровільно не виконаного обов'язку; 3) припинення правовідношення, а також його анулювання; 4) припинення дій, які порушують сімейні права; 5) відновлення правовідношення, яке існувало до порушення права; 6) відшкодування матеріальної та моральної шкоди, якщо це передбачено цим Кодексом або договором; 7) зміна правовідношення; 8) визнання незаконними рішень, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 18 СК України). Згідно до ч. 3-6 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Згідно ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини. Приписами ст. 153 СК України передбачено, що мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Частинами 1-2 ст. 155 СК України закріплено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1-3 ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У відповідності до ч. 1 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров'я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами (ч. 2 ст. 159 СК України). Враховуючи вищевикладене, покази позивача, часткове визнання позову відповідачем, а також рекомендовані службою у справах дітей дні і години побачення батька з сином, суд вважає за доцільне визначити позивачу щосереди з 17-00 години до 20-00 години; перша та третя субота кожного місяця з 10-00 години до 20-00 години; два тижні поспіль під час літніх канікул - за попередньою домовленістю з матір'ю дитини. В рішенні Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 року по справі «Хант проти України» суд зазначив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі Olsson v. Sweden від 27 листопада 1992 року), і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров'ю чи розвитку дитини (рішення у справі Johansen v. Norway від 7 серпня 1996 року). В судовому засіданні сторони визнали про необхідність досягнення між ними домовленостей з метою подальшого виховання дитини. При цьому визначений судом спосіб участі у спілкуванні та вихованні дитини, на думку суду, є таким, що відповідає віковим потребам малолітньої дитини, та за сумлінного відношення батька до виконання своїх обов'язків є достатнім для забезпечення участі батька у процесі виховання дитини. Крім того, визначення судом певного порядку участі батька у вихованні та особистому спілкуванні з сином не перешкоджає сторонам досягти певних домовленостей з метою як найкращого захисту інтересів дитини.

Outcome: partial