Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-24 00:00:00

У березні 2013 року заступник прокурора Суворовського району м. Одеси звернувся до суду в інтересах держави в особі Одеської міської ради з позовом до [PERSON], [PERSON] про витребування майна, визнання права власності та повернення земельної ділянки. В обґрунтування вимог позивач посилався на те, що прокуратурою Суворовського району м. Одеси в порядку нагляду вивчено кримінальну справу, порушену за ознаками злочину, передбаченого ст. 358 ч. 1 КК України, у зв'язку з чим із Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради витребуванні документи, а саме довідка форми № 1 про те, що [PERSON] зареєстрована з 1999 року по [ADDRESS] та згідно з даними адресного бюро з 1999 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS], що стали підставою для прийняття в [PERSON] в експлуатацію вказаного будинку. Посилаючись на вказані обставини, позивач зазначав, що невстановлена слідством особа підробила довідку форми № 1 дільниці № 1 TOB «Будинок», в яку внесла завідомо неправдиві свідчення про реєстрацію [PERSON] за зазначеною адресою, що в наступному потягло за собою незаконне прийняття будинку в експлуатацію, що і стало підставою для порушення кримінальної справи 31.07.2007р. Прокуратурою району проведена перевірка законності використання земельних ділянок, розташованих на території Суворовського району м. Одеси, під час якої виявлено факт огородження земельної ділянки по [ADDRESS], встановлено, що документи на землекористування за вказаною адресою відсутні, будинок є самочинно збудованим, а право власності на нього визнано на підставі підроблених документів, а також встановлено, що [PERSON] самочинно побудувала будинок загальною площею 21,8 м по [ADDRESS], на самовільно зайнятій земельній ділянці загальною площею 1 691 кв.м, який в наступному за актом прийому в експлуатацію індивідуального домоволодіння та розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 217 від 01 березня 2005 року прийнято в експлуатацію. Також у [PERSON] відсутні документи про виділення земельної ділянки під будівництво, відсутня узгоджена в установленому законом порядку, проектна документація на проведення будівництва, реконструкції спірного об'єкта нерухомості та дозвіл на їх здійснення. Посилаючись на вказані обставини, прокурор просив суд визнати за Одеською міською радою право власності на будинок [ADDRESS] та зобов'язати відповідачів повернути державі в особі Одеської міської ради земельну ділянку площею 1 691 кв.м., розташовану за адресою: [ADDRESS] Також в червні 2014 року до суду з позовом звернувся заступник прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах Одеської міської ради до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], виконавчого комітету Одеської міської ради про визнання договорів купівлі-продажу недійсними, скасування свідоцтва про право власності, в якому позивач вказав, що в подальшому, 29.11.2006р. [PERSON] продала ? частини будинку [ADDRESS] за договором купівлі-продажу № 17772 громадянину [PERSON]; іншу ? частини будинку [ADDRESS] [PERSON] продала за договором купівлі-продажу № 18092 від 06.12.2006 громадянці [PERSON]. В наступному [PERSON] та [PERSON] 24.07.2008р. продали свої ? частини будинку [ADDRESS] за договором купівлі-продажу № 605 громадянам [PERSON] та [PERSON]. Мотивуючи тим, що у первинного продавця не виникло права власності на будинок, та про порушення інтересів держави стало відомо лише під час перевірки у червні 2012 року, тому заступник прокурора Суворовського району м. Одеси просить поновити строк звернення до суду й: · визнати протиправним та скасувати свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 16.03.2005р., видане виконавчим комітетом Одеської міської ради [PERSON] на домоволодіння, яке розташований за адресою: [ADDRESS] та в цілому складається з одного жилого будинку літ «А» загальною площею 21,8 кв.м., житловою площею 12,0 кв.м. відображеного у технічному паспорті від 14.02.2005р.; · визнати недійсним договір купівлі-продажу від 29.11.2006р., укладений між [PERSON] та [PERSON] на ? частину домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому із житлового будинку загальною площею 21,8 кв.м., в тому числі житловою площею 12,0 кв.м.,вартість якого складає 54 500 грн., розташованого на земельній ділянці розміром 1 691 кв.м.; · визнати недійсним договір купівлі-продажу від 06.12.2006р., укладений між [PERSON] та [PERSON] на ? частину домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому із житлового будинку загальною площею 21,8 кв.м., в тому числі житловою площею 12,0 кв.м., вартість якого складає 54 500 грн., розташованого на земельній ділянці розміром 1 691 кв.м.; · визнати недійсним договір купівлі-продажу від 24.07.2008р., укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому із житлового будинку загальною площею 21,8 :«кв.м., в тому числі житловою площею 12,0 кв.м., вартість якого складає 54 500 грн., розташованого на земельній ділянці розміром 1 691 кв.м. Ухвалою суду вказані справи були об'єднанні в одне провадження. В судовому засіданні представник прокуратури Суворовського району м.Одеси Прилипко А.В. вимоги позову підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі, посилаючись на викладені в позовних заявах обставини, додатково вказуючи, що ухвалою суду касаційної інстанції, якою було скасовано попереднє рішення суду першої та ухвалу апеляційної інстанції про задоволення вимог заступника прокурора Суворовського району м. Одеси в інтересах держави в особі Одеської міської ради до [PERSON], [PERSON] про витребування майна, визнання права власності та повернення земельної ділянки, вказано зокрема, про те, що суди залишили поза увагою, що договори на підставі яких набуто право власності на спірний будинок не оскаржені та в установленому порядку не визнані недійсними. Представник відповідачів [PERSON] й [PERSON] [PERSON]. заперечувала проти задоволення вимог заступника прокурора Суворовського району м. Одеси, посилаючись на те, що відповідачі, інтереси яких вона представляє, є добросовісними набувачами, право власності є непорушним та майно може бути примусово відчужене лише за умови попереднього та повного відшкодування його вартості; також просила суд застосувати строк позовної давності. При розгляді справи представник Одеської міської ради Танасійчук І.М. позов вважав обґрунтованим. Інші особи до суду не з'явились, повідомлялись про час та місце розгляду належним чином та своєчасно (через оголошення у пресі тощо), причини неявки суду повідомлені не були. Вислухавши пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Судом встановлено, що [PERSON] побудувала житловий будинок загальною площею 21,8 м по [ADDRESS] на самовільно зайнятій земельній ділянці загальною площею 1 691 кв.м., який в наступному за актом прийому в експлуатацію індивідуального домоволодіння та розпорядження Суворівської районної адміністрації Одеської міської ради № 217 від 01.03.2005р. прийнято в експлуатацію (т.1 а.с. 43). 16.03.2005р. виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження Суворівської районної адміністрації Одеської міської ради № 217 від 01.03.2005р. видано свідоцтво про право власності на домоволодіння на ім'я [PERSON] серії [NUMBER] (т.1 а.с. 44). Право власності на житловий будинок загальною площею 21,8 м по [ADDRESS] 21.03.2005р. було зареєстровано за [PERSON] у КП «ОМБТІ та РОН» на підставі свідоцтва виконавчого комітету Одеської міської ради серії [NUMBER] (т.1 а.с. 45). [PERSON] 29.11.2006р. продала ? частину будинку [ADDRESS] за договором купівлі-продажу № 17772 [PERSON] (т.1 а.с. 48, 49). 06.12.2006р. [PERSON] продала іншу ? частину вказаного будинку за договором купівлі-продажу № 18092 [PERSON] (т.1 а.с. 54, 55). [PERSON] та [PERSON] 24.07.2008р. продали свої ? частини вказаного будинку за договором купівлі-продажу № 605 [PERSON] та [PERSON] (т.1 а.с. 66-67). Але раніше Суворівською районною адміністрацією Одеської міської ради прийнято розпорядження N 776 від 30.10.2007р., яким скасовано розпорядження № 217 від 01.03.2005р. «Про прийняття в експлуатацію будов у домоволодінні [ADDRESS] від [PERSON]» (т.1 а.с. 80, 81). Цим розпорядженням встановлено, що у [PERSON] відсутні документи про виділення земельної ділянки під будівництво, відсутня узгоджена в установленому законом порядку, проектна документація на проведення будівництва, реконструкції спірного об'єкту нерухомості та дозвіл на їх здійснення. Підстави виникнення права користування чужою земельною ділянкою для забудови визначені статтею 413 ЦК України; зокрема, стаття 123 ЗК України встановлює порядок надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування (на підставі рішень органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування за проектами відведення цих ділянок). Відповідно до ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» земля в межах м. Одеси є комунальною власністю та належить територіальній громаді м.Одеси, представником якої є Одеська міська рада. Право власності відповідно до положень ст. 328 ЦК України набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. А право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту державної реєстрації - ч.2 ст. 331 ЦК України. Статтею 376 ЦК України передбачено, що житловий будинок, інше нерухоме майно вважаються самовільним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без належного дозволу чи належно затвердженого проекту, або з істотним порушенням будівельних норм і правил. Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. На вимогу власника (користувача) земельної ділянки суд може визнати за ним право власності на нерухоме майно, яке самочинне збудоване на ній, якщо це не порушує права інших осіб. На підставі викладеного, визначаючи характер спірних правовідносин і норми права, які їх регулюють, суд доходить до висновку про те, що домоволодіння по [ADDRESS] є самочинним, оскільки було побудовано на земельній ділянці, яка в передбачений Законом порядок не для цієї мети не була відведена. Оцінюючи вимоги заступника прокурора Суворовського району м. Одеси про скасування свідоцтва про право власності й наступного визнання договорів купівлі-продажу недійсними, суд виходить з того, що, як зазначено вище, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього. Статтею 203 ЦК України, встановлюються загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, зазначається, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Згідно ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність іншій стороні (покупцю), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) та уплатити за нього визначену грошову суму. Також, ч.1 ст. 656 ЦК України передбачено, що предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладання договору або буде створений продавцем у майбутньому. Відповідно до вимог п. 1 ст. 317 ЦК України, право володіння, користування та розпорядження своїм майном належить виключно власникові. Таким чином обґрунтованими є вимоги заступника прокурора Суворовського району м. Одеси, що діє в інтересах держави в особі Одеської міської ради, про визнання свідоцтва про право власності на ім'я [PERSON] недійсним, а також вимоги визнати недійсними договори купівлі-продажу від 29.11.2006р., укладеного між [PERSON] та [PERSON], від 06.12.2006р. - укладений між [PERSON]. та [PERSON], від 24.07.2008р. - укладений між [PERSON], [PERSON] та [PERSON], [PERSON] на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] та складається в цілому із житлового будинку загальною площею 21,8 :«з.м., в тому числі житловою площею 12,0 кв.м., вартість якого складає 54 500 грн., розташованого на земельній ділянці розміром 1 691 кв.м. - як заявлені особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочинів. Не можуть бути прийняті до уваги посилання представника відповідачів про неможливість витребування цього майна від добросовісних набувачів, так як майно вибуло з володіння власника не з його волі іншим (відмінним від вказаних в п.п. 1 й 2 ч.1 ст. 388 ЦК України) шляхом - п.3 ч.1 цієї статті. Стосовно вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, то суд виходить з того, що власник відповідно до ст. 387 ЦК України має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Земельна ділянка перебуває у власності Одеської міської ради, власник не позбавлений права вимагати усунення перешкод у користуванні власністю, але суд, який відповідно до положень ч.1 ст. 11 ЦПК України діє в межах заявлених позовних вимог, доходить до висновку, що право власності землевласника обмежене через позбавлення правомочності фактичного володіння та користування (земельна ділянка огороджена, як вбачається з матеріалів фото фіксації домоволодіння по [ADDRESS] - т.1 а.с. 9), а тому права власника відповідно до положень ст. 16 ЦК України мають бути захищені шляхом зобов'язання [PERSON] й [PERSON] повернути державі в особі Одеської міської ради земельну ділянку загальною площею 1 691 кв.м., розташовану за адресою - [ADDRESS], та не перешкоджати Одеській міській раді у користуванні власністю Оскільки строк звернення до суду заступником прокурора Суворовського району м. Одеси пропущений з поважних причин - прокуратура району дізналась про порушення інтересів держави в особі Одеської міської ради лише під час перевірки у червні 2012 року, коли в порядку нагляду вивчила кримінальну справу і дізналась про наявність розпорядження Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради № 776 від 30.10.2007р., за яким скасовано розпорядження № 217 від 01.03.2005р. про прийняття в експлуатацію будов у домоволодінні [ADDRESS], тому пропущений з поважних причин строк відповідно до положень ст.ст. 257 й 267 ЦК України має бути поновлений. Відповідно до ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, у зв'язку з чим з [PERSON] й [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 407,93 грн. з кожного, а з [PERSON], [PERSON], [PERSON] - судовий збір в сумі 136,25 грн. з кожного.

Outcome: approved