Jurisdiction: civil
Date: 2019-09-25 00:00:00

У вересні 2018 року ТОВ «ОТП Факторинг Україна» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , третя особа: [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів та передання в управління предмета іпотеки та виселення (а.с. 2-7). В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що 11 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» (найменування якого було змінено на ПАТ «ОПТ Банк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-308/025/2008, згідно з яким боржник отримала кредит у розмірі 100000 доларів США строком до 13 лютого 2023 року. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором , 11 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PML-308/025/2008, за умовами якого в іпотеку банку [PERSON] передала належну їй на праві власності квартиру [ADDRESS] . 18 березня 2011 року між ПАТ «ОТП Банк» та ТОВ «ОТП Факторинг Україна» було укладено договори купівлі-продажу кредитного портфелю та договорів іпотеки, відповідно до якого ТОВ «ОТП Факторинг Україна`набуло право вимоги за кредитним договором № ML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року та договором іпотеки № PML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року. Заочним рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2013 року, яке набрало законної сили, було задоволено позов ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] та стягнуто з останньої заборгованість за кредитним договором № ML-308/025/2008. У червні 2014 року колишнім працівником ТОВ «ОТП Факторинг Україна» [PERSON] було видано [PERSON] довідку про відсутність заборгованості (у зв`язку із погашенням боргу) за кредитним договором № ML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року та про припинення іпотеки та заборони за договором іпотеки № PML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року, реєстровий №1035. Представник позивача зазначає, що такі дії колишнього працівника позивача були неправомірними, оскільки грошове зобов`язання за кредитним договором не виконано. По факту незаконної розтрати іпотечного майна було відкрито кримінальне провадження №12016040030000640, досудове розслідування якого на даний час триває. На сьогоднішній день власником іпотечного майна є [PERSON] , на підставі договору купівлі-продажу від 10 березня 2016 року. Отже, оскільки зобов`язання за кредитним договором не виконано, позивач просить суд в рахунок погашення заборгованості [PERSON] звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , яка належить [PERSON] , шляхом проведення прилюдних торгів, передати позивачу в управління предмет іпотеки, виселити з предмета іпотеки всіх мешканців та зареєстрованих осіб та стягнути з [PERSON] судові витрати. Представник позивача надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник [PERSON] також надав до суду заяву, у якій просив розглянути справу без його участі, проти позову заперечував. Також представником відповідача 04 липня 2019 року було надано відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що у стоки надані для добровільного виконання рішення [PERSON] здійснила повне погашення заборгованості перед стягувачем за кредитним договором № ML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року, у зв`язку з чим договір іпотеки № PML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року, на підставі п. 2 ст. ЗУ «Про іпотеку» був припинений, та за заявою ТОВ «ОТП Факторинг Україна» від 10 червня 2014 року, реєстраційною службою ДМУЮ 16 червня 2014 року було проведено реєстрацію припинення іпотеки та реєстрацію припинення обтяження. Відповідач [PERSON] у встановленому законом порядку придбала за договором купівлі-продажу від 10 березня 2016 року квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , є добросовісним власником та жодного відношення до кредитного договору № ML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року та договору іпотеки № PML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року не має, а тому просив суд відмовити у задоволені позовних вимог. Третя особа у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суду не повідомила. Згідно із приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши та оцінивши надані докази, у їх сукупності з увагою на їх належність, допустимість та достатність, проаналізувавши доводи, які викладені в позовній заяві і співставивши їх з матеріалами справи, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини. Судом встановлено, що 05 квітня 2007 року між Закритим акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № ML-308/025/2008, згідно з яким [PERSON] отримала кредит у розмірі 100000 доларів США, строком до 13 лютого 2023 року, зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 5,99 % річних (а.с. 8). З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором, 11 лютого 2008 року між ЗАТ «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено договір іпотеки № PML-308/025/2008, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Кошляк Н.Е., реєстровий № 29. Предметом іпотеки за цим договором є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належить іпотекодавцю на праві власності (а.с. 13-15). 18 березня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» було укладено договір купівлі- продажу кредитного портфелю, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло права вимоги за кредитними договорами, в тому числі за кредитним договором № ML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року (а.с. 17-25). Також, 18 березня 2011 року між ТОВ «ОТП Факторинг Україна» та ПАТ «ОТП Банк» було укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого Публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» відступило, а Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» прийняло права вимоги за договорами іпотеки, в тому числі за договором іпотеки № PML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року (а.с. 26-28). Згідно з ч. 1ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно дост. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимогвідповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. На підставіст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Всупереч вищевикладеним положенням, відповідач свої зобов`язання за Кредитним договором належним чином не виконав, допустив прострочення повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. Рішенням Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 01 квітня 2013 року у справі № 206/60/13-ц стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором ML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року в розмірі 125463,26 доларів США (гривневий еквівалент за курсом НБУ станом на 08 серпня 2012 року становить 1002627,84 грн.) та судові витрати у розмірі 3441,00 грн. (а.с. 29-30). Відповідно до довідки, виданої бухгалтером ТОВ «ОТП Факторинг Україна» № 1331 від 12 жовтня 2016 року [PERSON] не здійснювала погашень заборгованості за кредитним договором № ML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року (а.с. 31). Згідно з писмовим даними, зазначеними представниками сторін в позовній заяві та відзиві на позов, лист-повідомлення від 10 червня 2014 року про відсутність заборгованості [PERSON] за кредитним договором № ML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року та припинення іпотеки від імені ТОВ «ОТП Факторинг Україна» був підписаний [PERSON] , який дійсно працював у позивача. По факту незаконної розтрати іпотечного майна було відкрито кримінальне провадження №12016040030000640, проте відомості про стан розгляду такого кримінального провадження станом на день ухвалення даного рішення суду не надано. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 грудня 2016 року у справі № 201/9994/16-ц у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , [PERSON] , третя особа приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Красота Т.О. про визнання недійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна: квартири [ADDRESS] відмовлено. Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 07 грудня 2017 року вищевказане ріщення від 13 грудня 2016 року було залишено без змін. Також, ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 17 липня 2018 року у справі №201/9993/16-ц позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна» до [PERSON] , треті особи - [PERSON] , [PERSON] про звернення стягнення на предмет іпотеки було залишено без розгляду. Відповідно до договору купівлі-продажу квартири від 10 березня 2016 року посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Красотою Т.О., укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останній належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (108-110). 31 серпня 2018 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] , виданим Індустріальним районним у м. Дніпрі відділом реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (актовий запис № 522), копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 111). Прізвище після державної реєстрації шлюбу: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] . Згідно із ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права власності (права господарського відання) на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Особа, до якої перейшло право власності на предмет іпотеки, набуває статус іпотекодавця і має всі його права і несе всі його обов`язки за іпотечним договором у тому обсязі і на тих умовах, що існували до набуття ним права власності на предмет іпотеки. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 26 вересня 2019 року по об`єкту нерухомого майна - квартирі, розташованої за адресою: [ADDRESS] , іпотеку припинено 13 червня 2014 року на підставі листа-повідомлення про припинення іпотеки, серія та номер: 1993/227/14, виданого: 10 червня 2014 року, видавник: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», подальшого поновлення іпотечних зобов`язань по даному об`єкту реєстр не містить. За таких умов, посилання позивача на приписи ст. 23 ЗУ «Про іпотеку», суд вважає помилковими, оскільки на момент придбання [PERSON] спірної квартири, іпотеку було припинено. Зазначений запис в Державному реєстрі Іпотек позивачем не оскаржувався, відомостей протилежного в розпорядження суду надано не було. Згідно з ч. 1ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Згідно з ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, а відповідно до ч. 3 ст. 33 цього ж Закону звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Відповідно до п. 6.2 договору іпотеки іпотекодержатель має право задовольнити із вартості предмета іпотеки всі фактичні вимоги негайно після виникнення будь-якої із таких обставин: -несплати боржником позивачу будь-якої суми у такому розмірі, у такій валюті, у такий строк і в такому порядку, як встановлено в кредитному договорі; -порушення іпотекодавцем будь-якого із зобов`язань за ст. 5 договору іпотеки; -інших обставин, передбачених чинним законодавством України. За рахунок предмета іпотеки іпотекодержатель може задовольнити всі боргові зобов`язання, не сплачені позичальником, і вимоги стосовно повного відшкодовування всіх збитків, завданих порушенням позичальником його зобов`язань за договором іпотеки, а також всіх фактичних витрат, понесених позивачем у зв`язку із реалізацією його права (п. 6.1 іпотечного договору). Відповідно до ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку» ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Відповідно до ч. 1ст. 13 ЦПК Українисуд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. При цьому, за змістом ч. 1ст. 81 ЦПК Україникожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, при зверненні до суду з вимогою про звернення стягнення на предмет іпотеки позивачем не враховано той факт, що на даний час предмет іпотеки належить [PERSON] , яка не має жодного відношення до кредитного договору № ML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року та договору іпотеки № PML-308/025/2008 від 11 лютого 2008 року, спірна квартира була придбана відповідачем на законних підставах, іпотечними зобов`язаннями даний об`єкт нерухомого майна з моменту його придбання відповідачем до теперішнього часу не обмежений, а відтак суд доходить висновку про достатність правових підстав для відмови у задоволенні позовних вимог. За таких обставин, відповідно до ст. 141 ЦПК Українисудові витрати, понесені позивачем, не підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача.

Outcome: dismissed