Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-18 00:00:00

У вересні 2016 року Публічне акціонерне товариство «АКЦЕНТ-БАНК» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову позивач зазначав про те, що згідно кредитного договору б/н від 18.08.2011 року відповідач отримав кредит у розмірі 8000 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Згідно умов даного кредитного договору позичальник зобов'язався здійснювати повернення кредиту та сплачувати відсотки за користування кредитом. Відповідно до п.п. 3.2., 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг Клієнт дає згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і клієнт дає право банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт. Підписання даного договору є прямою та безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту. Однак, відповідач взяті на себе зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконував, внаслідок чого станом на 01 серпня 2016 року утворилась заборгованість в розмірі 11 204,10 грн. Тому позивач звернувся до суду з вказаним позовом та просив стягнути з [PERSON] вищевказану заборгованість за кредитним договором та судові витрати по справі. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з'явився, у поданій до суду письмовій заяві просив розглянути справу без його участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні подав заперечення на позовну заяву, просить застосувати строки позовної давності та відмовити в позові повністю. Зясувавши позицію представника позивача, заслухавши пояснення відповідача, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У силу ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до положень ст.ст. 525, 526, 546, 549, 611 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, позичальник зобов'язаний повернути кредит та сплатити відсотки. Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання. Згідно з ч. 1 ст. 626, ст. 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому (ч. 1 ст. 634 ЦК України). Частиною 1 статті 638 ЦК України визначено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов'язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події (ч. 1 ст. 530 ЦК України). Судом встановлено, що згідно анкети-заяви від 18 серпня 2011 року відповідач отримав кредитну картку «Універсальна» у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36.00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. Анкетою-заявою відповідач ствердив, що ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг, Тарифами банку. Пунктом 6.5. Умов та Правил надання банківських послуг передбачено обов'язок Клієнта погашати заборгованість по Кредиту, процентах за його користування, по перевитраті платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим Договором. Пунктом 8.6 Умов та Правил надання банківських послуг передбачено, що при порушенні Клієнтом строків платежів по кожному з грошових зобов'язань, передбачених цим Договором більш ніж на 120 днів, Клієнт зобов'язаний сплатити Банку штраф в розмірі 500 грн. + 5 % від суми позову. Відповідач належним чином зобов'язання за Договором б/н від 18.08.2011 року не виконував, у результаті чого відповідно до розрахунку заборгованості станом на 01 серпня 2016 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 11 204,10 грн., з яких: 4774,74 грн. - заборгованість за кредитом, 5419,64 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом, а також 500 грн. - штраф (фіксована складова), 509,72 грн. - штраф (процентна складова). Таким чином, судом встановлено, що в порушення вимог кредитного договору [PERSON] не виконав взяті на себе договірні зобов'язання щодо сплати кредиту, а тому суд приходить до висновку, що слід стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість за кредитним договором б/н від 18 серпня 2011 року у розмірі 11 204,10 грн. Відповідачем заявлено клопотання про застосування до спірних правовідносин позовної давності. Вирішуючи зазначене клопотання, суд зазначає наступне. Відповідно до\~статті 256 ЦК України\~позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта\~статті 267 ЦК України). Відповідно до\~статті 253 ЦК України\~перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша\~статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до пункту 5.4 правил користування платіжною карткою строк погашення процентів за кредитом визначено щомісячними платежами, а строк погашення кредиту в повному обсязі визначено останнім днем місяця, вказаного на картці (поле month). Таким чином, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Зазначена правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах № 6-14цс14 від 19 березня 2014 року, 6-31цс15 від 03 червня 2015 року, 6-2462цс16 від 14 грудня 2016 року. Судом встановлено з розрахунку заборгованості за спірним кредитним договором, що [PERSON] вніс останній платіж 23 серпня 2013 року. Отже, перебіг позовної давності почався з моменту настання строку погашення чергового платежу за договором, тобто з вересня 2013 року. Строк позовної давності щодо звернення до суду із позовом про стягнення заборгованості закінчився у вересні 2016 року. Банк звернувся до суду з позовом про захист свого порушеного права у серпні 2016 року, подавши його до поштового відділення, що підтверджується штемпелем на конверті, тобто в межах встановленого ст. 257 ЦК України трирічного строку позовної давності. Відтак, доводи відповідача щодо наявності підстав для відмови у задоволення позову за спливом позовної давності на увагу не заслуговують. Згідно вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у сумі 1378 грн. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 525, 526, 546, 549, 611, 1048-1050, 1054 Цивільного кодексу України,

Outcome: approved