Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-19 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів, в якому просив стягнути з них в солідарному порядку заборгованість за кредитним договором в сумі 9\~523,69 доларів США та 27 401 грн. 72 коп. пені за порушення термінів повернення кредиту. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.12.2005 року між Акціонерним Комерційним банком «Правекс-Банк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРАВЕКС-БАНК» (далі Банк) та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1066-007/05Р (далі Кредитний договір) в розмірі 16 740 доларів США зі сплатою 12 % річних на строк до 16.12.2020 року. В якості забезпечення зобовязання перед Банком зі сторони відповідача [PERSON], цього ж дня був укладений Договір поруки № 1066-007/05Р (далі Договір поруки), відповідно до якого він взяв на себе зобовязання перед Банком відповідати по борговим зобовязанням відповідача [PERSON], які виникають з умов Кредитного договору. Банк свої зобовязання перед відповідачами виконав в повному обсязі, останні ж порушили свої договірні зобовязання та ухиляються від їх виконання, у звязку з чим у них виникла заборгованість. Сторони в судове засідання не прибули. Представник позивача в заяві від 19.06.2017 року просив справу розглянути без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти чого відповідач [PERSON] частково заперечила, визнала позовні вимоги в частині стягнення заборгованості по тілу кредиту та відсотках, а щодо стягнення пені просила відмовити у задоволенні позову в цій частині за безпідставністю. Причини неявки відповідача [PERSON] суду не відомі, про час і місце судового розгляду був повідомлений вчасно та належним чином, зокрема судові повістки були отримані ним особисто 31.03. та 10.04.2017 року, однак про причини неявки суду не повідомив, заперечення проти позову не подав. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Однією із засад цивільного судочинства є свобода договору (ст. 3 ЦК), яким є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч. 1 статті 626 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Статтями 1049, 1050, 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Оскільки кредитний договір є двостороннім договором, то й права і обовязки виникають у кожного контрагента. Судом встановлено, що 16.12.2005 року між Банком та відповідачем [PERSON] було укладено Кредитний договір, відповідно до якого останній було надано кредит на споживчі цілі у розмірі 16 740 доларів США зі сплатою відсотків у розмірі 1 % на місяць, що складають 12 % річних, з кінцевим строком погашення по 16.12.2020 року. Перед укладенням кредитного договору відповідач була вільною в погодженні всіх умов кредитування в Банку, з умовами, тарифами, порядком погашення по кредиту відповідач була ознайомлена та погодилася з ними, про що свідчать її підписи. Відповідач зобовязалась сплачувати Банку щомісячно до 10 числа заборгованість по кредиту рівними частинами у розмірі 93 долари США та відсотки за користування кредитом, які нараховуються щомісяця на суму залишку заборгованості, а за порушення кредитної дисципліни достроково погасити заборгованість по кредиту та відсоткам в повному розмірі, а також пеню за кожен день прострочення у розмірі подвійної відсоткової ставки та штраф в розмірі 100 % від суми кредиту (п.1.1., 4.1.- 4.2., 9.1. та 9.3. Кредитного договору). Виконання умов Кредитного договору відповідачем [PERSON] було забезпечено Договором поруки від 16.12.2005 року, укладеними між Банком та відповідачем [PERSON], який взяв на себе солідарну з відповідачем [PERSON] відповідальність у разі неналежного виконання останньою зобовязань за Кредитним договором. З розрахунку заборгованості, наданого позивачем суду, слідує, що останній платіж відповідачем - [PERSON] було здійснено 12.03.2014 року. Належним чином не виконуючи умови Кредитного договору щодо своєчасного погашення кредиту та сплати відсотків і комісії, відповідно до Розрахунку заборгованості наданого позивачем (а.с. 24-29), на день звернення Банку до суду з даним позовом загальна заборгованість [PERSON] за Кредитним договором станом на 17.03.2016 року склала 9\~523,69 доларів США, що за офіційним курсом НБУ станом на вказану дату становить 255\~660 грн. 51 коп., яка включає в себе: заборгованість за кредитом 7\~625, 04 доларів США, що еквівалентно 204\~691 грн. 84 коп.; заборгованість по відсоткам за користування кредитом 1\~898,65 доларів США, що еквівалентно 50\~968 грн. 67 коп.; а також пеня за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит у розмірі 1\~020,75 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 27\~401 грн. 72 коп., з яких пеня: за несвоєчасну сплату кредиту становить 578,51 долар США, що еквівалентно 15\~529 грн. 92 коп., а за несвоєчасну сплату процентів по кредиту 442,24 доларів США, що еквівалентно 11\~871 грн. 80 коп. У \~правовій позиції ВСУ по справі №6-1680 цс15\~зазначено, якщо у кредитному договорі виконання зобовязання визначено у вигляді грошового еквіваленту в іноземній валюті (стаття 533 ЦК України) за наявності хоча б у однієї сторони зобовязання: або у банка-отримувача або ініціатора платежу індивідуальної або генеральної ліцензії на використання іноземної валюти на території України (стаття 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року №15-93 «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»), суд має право ухвали рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті. В даному випадку суду не було надано жодних документів, які підтверджували б наявність ліцензії на використання іноземної валюти на території України, а тому заборгованість по Кредитному договору відповідача слід рахувати у відповідності до наданого позивачем розрахунку станом на 17.03.2016 року, з розрахунком офіційного курсу НБУ щодо іноземної валюти. Як вбачається з матеріалів справи і встановлено в судовому засіданні, відповідач не виконує умови Кредитного договору, припинила погашення кредиту і відсотків та на день подачі позову заборгувала позивачу грошові кошти, в письмовій заяві до суду погодилась з позовними вимогами щодо стягнення з неї на користь Банку, вказаної суми тіла кредиту та відсотків за його користування. Таким чином, невиконання [PERSON] своїх договірних зобовязань порушило право позивача на своєчасне та в повному обсязі отримання грошових коштів, які були надані в кредит. Відповідно до статей 525, 526, 530 ЦК України одностороння відмова від виконання зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, зобовязання має виконуватись відповідно до умов договору та вимог закону, а тому суд вважає, що позовні вимоги позивача є обґрунтованими, підтверджуються належними доказами та задовольняє їх в повному обсязі. В той же час, на думку суду, розмір заборгованості по пені за порушення термінів повернення кредиту та процентів за кредит, не відповідає вимогам ЦК України та засадам добросовісності і справедливості. У правовій позиції, викладеній у справі №6-100цс14 Верховний Суд України роз`яснив, що за правилами п.1 ч.2\~ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобов`язання не може перевищувати одного року. Виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до\~статті 253 ЦК України\~обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права. Частиною третьою\~статті 551 ЦК України, зокрема передбачено, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків. Отже, частина третя\~статті 551 ЦК України\~з урахуванням положень\~статті 3 ЦК України\~щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої\~статті 10 ЦПК України\~щодо обов`язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків. Істотними обставинами в розумінні ч.3\~ст.551 ЦК\~можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов`язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов`язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов`язання (п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»). Враховуючи загальновідомі обставини про значне зростання курсу долара США після отримання кредитних коштів ще у 2005 році відповідачем та відсутність негативних наслідків для Банку, суд вважає за можливе зменшити нараховану Банком пеню за несвоєчасну сплату кредиту на 50%. Крім того із змісту п.п.9.1 та 9.3. Кредитного договору вбачається, що нарахування пені та штрафів передбачені за прострочення платежів за цим договором. У правовій позиції у справі №6-2003 цс15 від 21.10.2015 року Верховний Суд України роз`яснив, що цивільно-правова відповідальність\~це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). За положеннями\~статті 61 Конституції України\~ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до\~статті 549 ЦК України\~штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення\~строків виконання грошових зобов`язань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у\~статті 61 Конституції України\~щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. З огляду на зазначені обставини та той факт, що відповідно до розрахунку заборгованості [PERSON] нараховано пеню за несвоєчасну сплату кредиту у розмірі 578, 51 доларів США, пеня за несвоєчасну сплату процентів по кредиту в розмірі 442, 24 долари США є додатковою юридичною відповідальністю, що порушить права відповідача закріплені у статті 61 Конституції України, а тому вказаний розмір пені також слід зменшити на 50 %, що в свою чергу, беручи до уваги ступінь виконання зобов'язання боржником та відсутність негативних наслідків для Банку у вигляді заподіяної шкоди, викликаних простроченням виконання, є співрозмірним в контексті інтересів обох сторін. З матеріалів справи вбачається,\~ що позивач при подачі позову до суду сплатив судовий збір в сумі 4 245 грн. 93 коп., який підлягає відшкодуванню.

Outcome: partial