Jurisdiction: civil
Date: 2015-06-02 00:00:00

У березні.2015 року позивачі звернулися в суд з позовом до відповідача про визнання за ними в рівних частках права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташованого по вул.Перемоги, 11 в с.Кубанка Комінтернівського району Одеської області та земельну ділянку площею 7.89 га, кадастровий номер: 5122782600:01:004:0085, за цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, після померлої 21.09.2009 року матері [PERSON], зазначивши в обґрунтування позову, що їх мати постійно проживала і була зареєстрована в [INFO], в будинку, який їй належав на праві власності. Вони на день смерті матері проживали разом з нею і вели спільне господарство. Після її смерті ними фактично прийнята спадщина, оскільки вони по теперішній час продовжують користуватися майном, що залишилося після смерті матері. Заповіту матір не залишила. Інших спадкоємців за законом окрім них у померлої не має. У жовтні 2014 року ними були подані заяви нотаріусу про видачу свідоцтв про право на спадщину за законом на нерухоме майно, у видачі яких їм було відмовлено, у звязку з тим, що на спадковий будинок відсутні правовстановлюючі документи, а право власності на земельну ділянку не зареєстровано, у звязку з чим рекомендовано звернутися до суду для вирішення цього питання. В судове засідання позивачі не зявились, подавши письмову заяву про підтримання позову та розгляд справи за їх відсутність. Представник відповідача Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області в судове засідання не зявився, але на адресу суду направлена письмова заява про визнання позову та розгляд справи за їх відсутність. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного. Відповідно до ст.ст. 1216,1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, які належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини й не припинялися внаслідок його смерті. Як передбачено ч.2 ст.1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки. З матеріалів справи убачається, що згідно запису у погосподарської книги Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області №39, особовий рахунок №5337, за [PERSON] (нині померлою), значиться на праві власності житловий будинок з господарчими будівлями і спорудами по вул.Перемоги, 11, в с.Кубанка Комінтернівського району Одеської області, 1957 року забудови, розташований на присадибній земельній ділянці площею 0.24 га, що знаходилася у користуванні [PERSON] В зазначеному будинку [PERSON] проживала та була зареєстрована з 1961 року до дня свої смерті 21.09.2009 року. Разом з нею в будинку проживали та зареєстровані: син [PERSON], 1986р.н.; дочка [PERSON], 1989р.н. /а.с.15,42/. Факт родинних відносин позивачів зі спадкодавцем підтверджується копіями свідоцтв про народження [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], де в графі «мати» записано [PERSON] /а.с.12,13/. З технічного паспорта на житловий будинок №11 по вул.Перемоги в с.Кубанка Комінтернівського району Одеської області, виготовленого станом на 01.12.2014 року Комінтернівським РБТІ, власником якого значиться [PERSON] (нині померла), убачається, що рік забудови житлового будинку 1957, надвірних господарських будівель і споруд 1957,1985 роки /а.с.16-20/. Згідно листа Комінтернівського РБТІ станом на 29.12.2012 року право власності на житловий будинок №11 по вул.Перемоги в с.Кубанка Комінтернівського району Одеської області не зареєстровано /а.с.24/. Відповідно до Цивільного кодексу УРСР 1963 року та інших нормативно-правових актів, що регулювали правовідносини по державній реєстрації права власності на нерухоме майно до набуття чинності новим Цивільним кодексом України, тобто до 01.01.2004 року та Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01.07.2004 року №195-ІУ, виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права. Діючим на тої час законодавством передбачалася тільки державна реєстрація будівель, споруд, реєстрація права власності на нерухоме майно, доказом чому, відносно будинків і будівель, були відповідні довідки виконавчого комітету сільської ради, записи у погосподарських книгах сільських рад. Відповідно зі ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтя-жень» від 01.07.2004 року №1952-ІУ, в редакції, чинній на час відкриття спадщини, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. - 2 - Отже, належність спадкодавцю [PERSON] на праві власності житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами за адресою: с.Кубанка, вул.Перемоги, 11, Комінтернівського району Одеської області, підтверджується вище зазначеними доказами. Згідно копії свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №198049, виданого Красносільською сільською радою Комінтер-нівського району Одеської області, [PERSON] померла 21.09.2009 року у віці 48 років /а.с.11/. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважаєть-ся таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ст.ст.1296, 1297, 1298 ЦК України спадкоємці [PERSON], [PERSON] звернулися до нотаріальної контори за оформленням своїх спадкових прав на нерухоме майно. Постановою від 26.02.2015 року державним нотаріусом Комінтернівської державної нотаріальної контори Одеської області спадкоємцям [PERSON] і [PERSON], з посиланням на ст.19 Закону України «про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», п.4.15, п.4.20 ч.4 Глави 10 Розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012р. №296/5, відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на спадкове нерухоме майно, у звязку з відсутністю на житловий будинок №11 по вул.Пермоги в с.Кубанка документа, який підтверджує право власності спадкодавця [PERSON] на нього та відсутності реєстрації права власності померлої на цей будинок. У видачі свідоцтв про право на спадщину на земельну ділянку площею 7.89 га, розташовану на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області відмовлено з підстав того, що предявлений спадкоємцями державний акт на право власності на земельну ділянку серії ОД №025858, виданий на імя [PERSON], не отримує в собі відомості про його реєстрацію в Книзі реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі /а.с.53,54/. Відповідно до розяснень, викладених у п. 23 постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. За викладених вище обставин, позивачі обґрунтовано звернулися до суду з даним позовом, оскільки нотаріус, згідно норм чинного законодавства позбавлений можливості у видачі спадкоємцям свідоцтв про право на спадщину. Враховуючи, що спадкоємці за законом першої черги, діти померлої: [PERSON] і [PERSON], проживаючи разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини і користуючись спадковим майном по теперішній час, фактично прийняли спадщину, що належала померлої на законних підставах, вимога в частині визнання права власності в порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, розташований по вул.Перемоги, 11 в с.Кубанка Комінтернівського району Одеської області підлягає задоволенню. Вимога про визнання права власності в порядку спадкування за законом на земельну ділянку площею 7.89 га , кадастровий номер: 5122782600:01:004:0085, розташовану на території Красносільської сільської ради Комінтер-нівського району Одеської області, що передана у власність [PERSON] на підставі розпорядження Комінтер-нівської райдержадміністрації Одеської області від 06.08.2004 року №688, задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно розяснень, викладених Пленумом Верховного Суду України в п.10 постанови від 30.05.2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» - відповідно до ст.1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. Відповідно до ч.1 ст.125, ч.1 ст.126 ЗК України, в редакції, що діяла на час виниклих відносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право власності на земельну ділянку та право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. З матеріалів справи убачається, що спадкодавець [PERSON] за життя розпочала процес приватизації земельної ділянки, переданої їй у власність для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на території Красносільської сільської ради Комінтернівського району Одеської області, але отримати державний акт на право власності на земельну ділянку та здійснити його державну реєстрацію не встигла, тобто право власності на неї не набула. Згідно розяснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, що містяться в п.3.5 абз.6 Узагальнення «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 01.03.2013р., викладеному в Листі №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст.125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на імя спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Відповідно до Законів України «Про державний земельний кадастр» та «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» з 1 січня 2013 року державні акти на право власності на землю не видаються, а документом, що посвідчує право власності на земельну ділянку є свідоцтво з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що видає територіальний орган Державної реєстраційної служби. Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи подані відповідно до цього Закону, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. - 3 - Позивачі доказів у відмові їм відповідним органом в завершені процедури приватизації земельної ділянки, розпочатої спадкодавцем, суду не надали, вимог про визнання права на завершення приватизації вказаної зе-мельної ділянки не заявляли, тому позов розглянуто в межах заявлених позивачами вимог та підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.ст.1216,1217,1218,1223,1225,1261,1268,1296,1297,1298 ЦК України, ст.125,126 ЗК України, Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», і

Outcome: partial