Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-16 00:00:00

У вересні 2014 року ПАТ «СК «ТАС» звернулося до суду з вказаним позовом, який обґрунтовує тим, що 05.10.2012 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та відповідачем [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом ЛАВ 9319733, за яким [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність осіб, які на законних підставах керуватимуть автомобілем [PERSON], державний реєстраційний номер [NUMBER]. Франшиза склала 950 гривень. 25.08.2013 року відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю забезпеченого автомобіля, за кермом якого знаходився відповідач і [PERSON] та автомобіля ДЕУ [PERSON], державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] та який належить [PERSON] Наслідком ДТП стало пошкодження транспортних засобів. Тому позивач виплатив власнику автомобіля ДЕУ [PERSON], державний реєстраційний номер [NUMBER], під керуванням [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 3823 гривень 76 копійок. Таким чином, до позивача перейшло право вимоги, яке [PERSON] мала до [PERSON] та [PERSON] Відповідачі ухиляються від добровільного відшкодування позивачу витрат на виплату страхового відшкодування. Тому ПАТ «СК «ТАС» просить суд стягнути солідарно з відповідачів на його користь грошові кошти у розмірі 3823 гривень 76 копійок, а також витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок. У судове засідання представник позивача [PERSON] не зявився, надіслав до суду заяву, в якій зазначив, що предявлений позов підтримує, просить суд його задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, повідомлені належним чином, про своє ставлення до предявленого позову не повідомили. На підставі ч.1 ст.224 ЦПК України суд вирішив проводити заочний розгляд цивільної справи, про що в судовому засіданні проголосив протокольну ухвалу. Дослідивши докази, що містяться в матеріалах цивільної справи, суд дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 05.10.2012 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова група «ТАС» та відповідачем [PERSON] було укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, посвідчений полісом ЛАВ 9319733, за яким [PERSON] застрахував цивільно-правову відповідальність осіб, які на законних підставах керуватимуть автомобілем [PERSON], державний реєстраційний номер [NUMBER]. Вказана обставина підтверджується копією полісу обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності серії АВ №9319733 (а.с.3). Як вбачається з постанови Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 20 вересня 2013 року, [PERSON] 25.08.2013 року о 02 год. 10 хвилин в м.Бориспіль Київської області, на перехресті вулиць Київський Шлях-Дзержинського, керуючи автомобілем [NUMBER], не був уважним, не стежив за дорожньою обстановкою і перед початком руху не переконався, що такий маневр буде безпечним для інших учасників дорожнього руху, вслід чого під час розвороту допустив зіткнення з автомобілем [NUMBER], що перебував під керуванням [PERSON], в результаті якого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, чим порушив п.п.2.3 б, 10.1 ПДР України, за що передбачена адміністративна відповідальність за ст. 124 КУпАП (а.с.4). Встановлено, що автомобіль [NUMBER] належить [PERSON] відповідно до Довідки №9254184 про дорожньо-транспортну пригоду від 27.07.2013 року (а.с.11). 31.10.2013 року [PERSON] звернулася до ПрАТ «СГ «ТАС» із заявою про страхове відшкодування за пошкоджений з вини [PERSON] автомобіль [NUMBER] (а.с.7). Зазначену подію ПрАТ «СГ «ТАС» було визнано страховою про що 05.11.2013 року складено страховий акт № 23859Р/21/2013 та розрахована сума страхового відшкодування (а.с.13).Матеріальний збиток, завданий автомобілю ДЕУ [PERSON], державний реєстраційний номер [NUMBER] згідно зі Звітом № 03539/КВ від 11.09.2013 р. оцінювача ФОП [PERSON] становить 4773,76 гривень із врахуванням франшизи 950 гривень та без ПДВ на матеріали та запчастини (а.с.12). Тобто розмір страхового відшкодування становить 3823,76 гривень. Згідно з ч.1 ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Як вбачається із платіжного доручення №120971 від 28.11.2013 року та копії відомості ПрАТ «СГ «ТАС» перерахувала [PERSON] суму страхового відшкодування у розмірі 3823,76 гривень (а.с.14-15). Згідно з п.38.2, 38.1.1. ст.38 ЗУ «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду. У відповідності до ч.1 ст.1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. На момент дорожньо-транспортної пригоди автомобілем [NUMBER] керував [PERSON], що встановлено постановою Бориспільського міськрайонного суду Київської області (а.с.4). Таким чином, до ПрАТ «СГ «ТАС» перейшло право вимоги (регресу) до [PERSON] В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] добровільно відшкодував позивачу витрати на виплату страхового відшкодування. Враховуючи вищезазначене, з [PERSON] на користь ПрАТ «СГ «ТАС» належить стягнути витрати, повязані з виплатою страхового відшкодування у розмірі 3823,76 грн. В іншій частині позовних вимог щодо стягнення на користь позивача відшкодування у порядку регресу з [PERSON] слід відмовити, оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтвердили його вину у здійсненні дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Встановлено, що при предявленні позову до суду ПрАТ «СГ «ТАС» сплатив судовий збір у розмірі 243 гривень 60 копійок, що підтверджується платіжним дорученням №59688 від 07 серпня 2015 року (а.с.17). Позов задоволений в повному обсязі. Тому з [PERSON] на користь позивача слід примусово стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 243 гривень 60 копійок.

Outcome: partial