Jurisdiction: civil
Date: 2018-10-30 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду з таким позовом в якому вказувала, що вона є власником житлового будинку №11 по вул. Тітова в м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстрована та мешкає за цією адресою. В той же час з 10 лютого 2015 року в будинку зареєстрована її колишня невістка відповідачка по справі, яка з березня 2017 року в будинку без поважних причин не проживає, проте не знялася з реєстраційного обліку, внаслідок чого власнику житла створюються перешкоди в користуванні своєю власністю. В звязку з цим [PERSON] просила визнати [PERSON] такою, що втратила право користування належним їй житловим приміщенням. В судовому засіданні позивачка [PERSON] свої вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з'явилася, судом належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи, причину неявки суду не повідомила. Суд вважав можливим провести розгляд справи в заочному порядку з ухваленням заочного рішення, оскільки позивачка не заперечувала проти такого порядку вирішення справи. Заслухавши пояснення позивачки [PERSON], показання свідків [PERSON], [PERSON], дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних у ній доказів, суд прийшов до наступного. Зокрема в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] є власником житлового будинку №11 по вул. Тітова у м. Вознесенську Миколаївської області, зареєстрована та мешкає за цією адресою (а.с. 3-4, 7-9, 13). В той же час з 10 лютого 2015 року в будинку зареєстрована її колишня невістка відповідачка по справі. Однак, як вбачається з показань свідків [PERSON], [PERSON], довідки про склад сімї позивачки (а.с. 13), [PERSON] за місцем реєстрації з березня 2017 року не проживає (проживає за іншою адресою: [ADDRESS]), проте не знялася з реєстрації, внаслідок чого власнику житла створюються перешкоди в користуванні своєю власністю. Відповідно до ст. 156 ЖК України члени сімї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. До членів сімї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені в частині другій статті 64 цього Кодексу (дружина, діти, батьки власника, інші особи, якщо вони постійно проживають з власником і ведуть з ним спільне господарство). Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням. У разі відсутності угоди між власником будинку (квартири) і колишнім членом його сімї про безоплатне користування жилим приміщенням до цих відносин застосовуються правила, встановлені статтею 162 цього Кодексу. Житловий кодекс України не містить норм щодо підстав та порядку визнання членів сімї власника житла (в тому числі колишніх) такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Проте такі підстави та порядок визначені нормами Цивільного кодексу України, які регулюють правовідносини сервітуту. Зокрема, положеннями ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сімї власника житла (в тому числі колишні), які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як раніше встановлено судом, відповідачка за місцем реєстрації не проживає понад встановлений законом річний строк. Матеріали справи не містять доказів наявності поважних причин її не проживання в будинку, зокрема створення їй будь-яких перешкод в проживанні чи іншому користуванні житлом тощо, а також наявності між сторонами угоди щодо іншого порядку та строків користування житлом. За такого суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved