Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-09 00:00:00

У березні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «ПУМБ», треті особи: приватний нотаріус КМНО Хара Н.С., приватний виконавець виконавчого округу м. Київ Юхименко Ольга Леонідівна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Хари Н.С. № 2069 від 23 січня 2019 року про стягнення з нього на користь відповідача заборгованості у розмірі 74 704 грн 87 коп. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що нотаріус при вчиненні оскаржуваного виконавчого напису не врахувала обставин, що норми, які дозволяють вчиняти виконавчі написи по кредитним договорам, що укладені в простій письмовій або електронній формі, вже не чинні. Позивач наголошує, що сума, яка стягується з нього на користь відповідача є надмірною, необґрунтованою та неузгодженою, оскільки ним не укладався нотаріально посвідчений договір з відповідачем, також звертає увагу суду, що відповідач його не повідомляв, шляхом направлення вимоги про необхідність погашення заборгованості, а самостійне нарахування відповідачем заборгованості в сумі 74 704,87 грн. не вказує на безспірність заборгованості, а відтак виконавчий напис вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, незаконно і без підстав, за відсутності всіх необхідних документів, визначених Законом, якими підтверджується безспірність заборгованості. Також позивачем до Подільського районного суду м. Києва була подана заява про забезпечення позову в якій він просив зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 2069, вчиненого 23 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. та заборонити здійснення будь-яких дій відносно виконавчого напису № 2069, вчиненого 23 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 10.03.2021 року визначено головуючого суддю Петрова Д.В. Ухвалою суду від 12.03.2021 прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Клопотання позивача [PERSON] задоволено, зобов`язано приватного нотаріуса КМНО Хару Н.С. надати належним чином засвідчені копії документів, на підставі яких нею вчинено виконавчий напис № 2069 від 23 січня 2019 року. Витребувано у Акціонерного товариства «ПУМБ» належним чином засвідчену копію договору позики або кредитного договору та інші документи, що підтверджують право вимоги грошових коштів до [PERSON] . Ухвалою суду від 12.03.2021 заява [PERSON] про забезпечення позову у справі задоволена частково. Зупинено стягнення грошових коштів у виконавчому провадженні №58499468, що здійснювалося приватним виконавцем виконавчого округу м. Київ Юхименко Ольгою Леонідівною на підставі виконавчого напису нотаріуса КМНО Хари Н.С. № 2069 від 23.01.2019, в задоволені решти вимог - відмовлено. 12.04.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. до суду надіслано копію постанови про зупинення вчинення виконавчих дій у ВП № 58499468. 13.04.2021 позивачем до канцелярії Подільського районного суду м. Києва подано заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити. 19.04.2021 на виконання ухвали Подільського районного суду м. Києва від 12.03.2021 відповідачем подане клопотання про долучення доказів, в якому представник відповідача просив у задоволенні позову відмовити в зв`язку з тим, що позивач довготривалий строк не виконує свої кредитні зобов`язання, а саме не повертає взяті на підставі кредитного договору № 26256018986102 від 29.10.2012 грошові кошти надані йому в тимчасове платне користування лімітом овердрафту у сумі 5 000,00 грн, який згодом кілька разів збільшувався та в останнє збільшився 07.09.2016 до 37 900,00 грн., а так підлягають поверненню відповідачу на підставі ст.. 34, 87-91 ЗУ «Про нотаріат», главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 269/5, та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженою постановою КМ України № 1172 від 29.06.1999. Також просив долучити до матеріалів справи копію кредитного договору № 26256018986102 від 24.04.2015; заяви банку про вчинення виконавчого напису від 11.01.2019; та копії виписки з рахунку, що надавалися нотаріусу для вчинення виконавчого напису. 03.06.2021 позивачем до канцелярії Подільського районного суду м. Києва подано заяву, в якій просив витребувати у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. докази по справі № 758/2976/21. Ухвалою суду від 23.07.2021 клопотання позивача [PERSON] про витребування доказів задоволено, витребувано у приватного виконавця виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. копії матеріалів виконавчого провадження № №58499468, відкритого на виконання виконавчого напису № 2069 від 23.01.2019. 23.07.2021 позивачем до канцелярії Подільського районного суду м. Києва подано заяву, в якій він позовну заяву підтримав, проти заочного рішення не заперечував. 26.10.2021 на виконання ухвали Подільського районного суду м. Києва від 23.07.2021 приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. до суду подано заяву про долучення доказів по справі. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явився, про час, дату та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, відповідно до вимог закону подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Представник відповідача АТ «ПУМБ» в судове засідання не з`явився повторно, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином відповідно до вимог ст. 128 ЦПК України, відповідно до закону подав до суду заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності. Третя особа приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Юхименко О.Л. в судове засідання повторно не з`явилася, про час, дату та місце судового розгляду повідомлялась належним чином, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштових відправлень, причини неявки суду не повідомила. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 23 січня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Харою Н.С. був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 2069, за яким запропоновано стягнути з [PERSON] який є Боржником за кредитним договором № 26256018986102 від 29.10.2012, на користь Публічного акціонерного товариства «Перший Український міжнародний банк» правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український міжнародний банк», ідентифікаційний номер юридичної особи 14282829, місцезнаходження: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, буд. 4, п/р [NUMBER] , МФО 334851, за період з 11 січня 2018 року по 11 січня 2019 року, загальною сумою у розмірі 74 204,87 грн., яка складається з: 30 036,38 грн. простроченої заборгованості за сумою кредиту; 422,10 грн. простроченої заборгованості за комісією; 34 752,22 грн. простроченої заборгованості за процентами; 7 681,39 грн. строкової заборгованості за сумою кредиту; 0,00 грн. строкової заборгованості за комісією; 1 312,78 грн. строкової заборгованості за процентами та 500 грн. за вчинення виконавчого напису, а всього разом 74 704,87 грн. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 2 вересня 1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти наступних висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом України у справі №6-887цс17 від 05 липня 2017 року. В матеріалах справи міститься копія пропозиції про зміну Договору карткового рахунку та договору страхування від 24.04.2015 року, надана відповідачем, як доказ, який підтверджує право вимоги до [PERSON] . Вказаний документ міститься також і в матеріалах виконавчого провадження № 58499468, які були надані суду приватним виконавцем, однак в самому виконавчому написі зазначений інший документ, а саме кредитний договір № 26256018986102 від 29.10.2012. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Вчиняючи 23 січня 2019 року виконавчий напис № 2069, приватний нотаріус КМНО Хара Н.С. неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, резолютивна частина якої була опублікована в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису № 2069 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена в постанові Великої Палати Верховного суду у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) від 21.09.2021. Отже, доводи позивача про те, що нотаріус на день вчинення спірного виконавчого напису керувався пунктом Переліку, який був незаконним та нечинним, а так дійшов помилкового висновку про існування безспірності заборгованості у позивача - є правильними. Також відповідачем АТ «Перший український міжнародний банк» не дотримано вимог закону щодо подання повного пакету документів, необхідних для вчинення виконавчого напису, а нотаріусом на даний недолік не звернуто увагу і в порушення вимог закону вчинено виконавчий напис № 2069 при відсутності вказаного необхідного документу (виписки з рахунку) чи іншого документу, який би був рівнозначний вказаному і доводив би безспірність заборгованості, її розмір та безспірність її стягнення. Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Відповідно до п. 5.6 Положення про організацію операційної діяльності в банках України, затвердженого постановою Правління НБУ від 18.06.03 р. № 254, особові рахунки та виписки з них мають містити такі обов`язкові реквізити: номер особового рахунку; дату здійснення останньої (попередньої) операції; дату здійснення поточної операції; код банку, у якому відкрито рахунок; код валюти; суму вхідного залишку за рахунком; код банку-кореспондента; номер рахунку кореспондента; номер документа; суму операції (за дебетом або кредитом відповідно); суму оборотів за дебетом та кредитом рахунку; суму вихідного залишку. Надана суду відповідачем виписка з рахунку позивача [PERSON] не має вказаних обов`язкових реквізитів, а відтак не може вважатися тим документом, в розумінні Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, який доказував би безспірність заборгованості, її розмір та безспірність її стягнення. Крім того, у виконавчому написі відсутня достатня та безспірна інформація щодо строку прострочення та періоду, за який виникла заборгованість. Також матеріали справи не містять документів, підтверджуючих направлення відповідачем позивачу повідомлення про необхідність погашення заборгованості. Будь-яким чином перевірити безспірність заборгованості по наданому банком кредитному договору та розрахунку заборгованості суд позбавлений можливості, такий обов`язок на суд не покладається, оскільки довести безспірність такої заборгованості, з точки зору викладеного вище обґрунтування, має банк при зверненні до нотаріуса. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказів, які б спростовували зазначені твердження позивача представником АТ «Перший український міжнародний банк» суду не надані. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що факт безспірності підпадає під об`єктивний сумнів, стверджувати протилежне підстави відсутні, а тому зазначений виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню, тобто позов є обґрунтованим, а відповідач не позбавляється можливості вирішити спірні питання у позовному провадженні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з тим, що відповідно до п.10 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає за необхідне покласти сплату судового збору на відповідача на користь держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved