Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-19 00:00:00

У вересні 2014 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив з урахуванням задоволеного клопотання про залучення співвідповідачів стягнути з Комунального підприємства «Чоколівське» Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації (далі - КП «Чоколівське») 80 900,00 грн. збитків, які були спричинені йому пошкодженням майна внаслідок залиття квартири та вирішити питання про судові витрати, мотивуючи свої вимоги наступним. Так, позивач стверджує, що він є власником квартири [ADDRESS], в якій 28.06.2014 стався прорив трубопроводу центрального гарячого водопостачання, внаслідок чого відбулося залиття квартири, на підтвердження чого надає акт, складений представниками КП «Чоколівське». Позивач зазначає, що окрім вздуття паркету в квартирі, пошкодження зазнали меблі, міжкімнатні двері та інше належне йому майно. При обґрунтуванні вартості спричиненої шкоди позивач просить суд врахувати наданий ним звіт про оцінку майна від 24.07.2014. Щодо належності відповідачів, акцентує увагу на тому, що незважаючи на перебування будинку на балансі Комунального підприємства «Дирекція з управління та обслуговування житлового фонду Солом`янської районної в м. Києві державної адміністрації», після зміни назви - Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського. Району м. Києва» (далі - КП «Дирекція»), обов`язки по обслуговуванню будинку, в тому числі по проведенню профілактичних оглядів та ремонтів за необхідності технічного устаткування покладено за відповідним договором на КП «Чоколівське» (а.с.2-5 Том №1) Представник позивача підтримав позов з підстав, викладених судом вище. Окремо зауважив, що переконаний в тому, що збитки, яких зазнав позивач внаслідок залиття його квартири слід стягнути з КП «Чоколівське», оскільки з урахуванням отриманого висновку судового експерта є всі підстави стверджувати про те, що втручання механічного з боку самого позивача не було, навпаки, прорив труби відбувся через корозійні процеси і таким чином руйнацію труб, своєчасний контроль за якими та профілактику чого повинен був здійснювати саме відповідач КП «Чоколівське» на підставі договору із балансоутримувачем. Щодо майна, яке було пошкоджено і відповідно визначення його вартості пояснив, що для цього за наявними запереченнями відповідачів слід проводити товарознавчу експертизу, проте вони свідомо на це не ідуть, оскільки сам розмір шкоди за такі пошкоджені «меблі» є незначним у порівнянні із вартістю ймовірної експертизи. Також відповідаючи на питання щодо іншої відмінної від розміру шкоди в оцінці, наданій із позовом, такої вартості, визначеної експертом в судовій експертизі в частині суми ПДВ, пояснив, що хоча позивач і здійснив ремонт підлоги тощо, проте надати суду підтверджуючі квитанції придбаних для цього матеріалів чи проведених робіт на даний час можливості не має, також не має бажання просити суд оголошувати у зв`язку із цим перерву. Представник КП «Чоколівське» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляд справи повідомлявся належним чином. Так, після повернення справи з експертизи і винесення судом ухвали про відновлення провадження у справі, копія останньої була направлена КП «Чоколівське» за 2 місяці до судового засідання і отримана останнім за місяць до самого засідання (а.с.1, 7 Том №2). Незважаючи на це тільки за день до засідання представник відповідача з`явився в суд і подав заяву про ознайомлення із матеріалами справи, одночасно просив відкласти розгляд справи (а.с.9 Том №2). До наступного судового засідання, яке також було призначено через 1,5 місяці представник КП «Чоколівське» в суд не прийшов, з матеріалами справи не ознайомився (а.с.23 Том №2). Безпосередньо в судовому засіданні представник КП «Чоколівське» знову просив суд відкласти розгляд справи та надати йому час ознайомитися зі справою, в судовому засіданні оголошено перерву на декілька годин. Однак, все одно після продовження розгляду справи, представник даного відповідача заявив про свою неспроможність приймати участь у справі внаслідок недостатності часу на підготовку. З урахуванням такої позиції останнього, а також часу, коли робочий день добіг кінця, в судовому засіданні було знову оголошено перерву, про що сторони повідомлені і під звукозапис, і надали відповідні розписки, що не завадило представнику відповідача КП «Чоколівське» знову не прийти в суд. Таку поведінку останнього суд розцінює як зловживання своїми правами та направлену виключно на затягування розгляду справи і відстрочення ухвалення кінцевого рішення у справі, відтак суд на місці ухвалив, вважати можливими слухати справу за відсутності представника КП «Чоколівське» (а.с.33-34, 36-37 Том №2) В той же час, суд приймає до уваги зміст письмових заперечень КП «Чоколівське», згідно яких своєї провини у прориві труби в квартирі позивача вони не вбачають, посилаються на те, що причиною прорива могло бути що завгодно, від механічного умисного втручання самим позивачем до неправильного з`єднання труби, за яку відповідає КП «Чоколівське» із трубою, за яку несе відповідальність позивач, що слід критично поставитися до визначеного позивачем розміру спричиненої шкоди, оскільки жодних даних про пошкодження, наприклад, меблів в акті, складеного ними немає, що взагалі винен сам позивач ще й тому, що жодного разу до КП «Чоколівське» не звертався навіть і в профілактичних цілях, що апріорі винним є позивач оскільки перешкоджав представникам КП «Чоколівське» здійснити таке обстеження (а.с.88-90, 167-170 Том №1) 20.04.2016 через канцелярію суду представником КП «Чоколівське» були подані чергові письмові заперечення, в яких останній посилається на загальні правила доказування цивільного процесу і наполягає на тому, що позивачем не доведено внаслідок яких дій чи бездіяльності саме КП «Чоколівське» стався прорив труби і взагалі вважав, що оскільки труба пошкоджена із гарячим водопостачанням, то відповідальність має нести структура, яка і відповідає за напругу в трубах гарячого водопостачання - теплопостачальна організація. Звертав увагу на висновок експерта, згідно якого, за переконанням представника, руйнація труби відбулася через експлуатаційний вплив тиску незважаючи на процеси корозії в ній та зовнішній вплив шляхом розтягування. Крім того, зазначав, що жодним нормативно-правовим актом не передбачено покладення на КП «Чоколівське» обов`язків з контролю за станом такої труби, відтак просив у задоволенні позову відмовити (а.с.56-58 Том №2) Представник КП «Дирекція» просила відмовити у задоволенні позову до КП «Дирекція». Зазначала, що згідно ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» вони є балансоутримувачами будинку, в якому мешкає позивач, на них покладено обов`язок здійснювати функції утримання на балансі переданого за договором з власником майна та управляти ним чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю. На виконання положень цього закону укладено договір на утримання житлових будинків і прибудинкових територій від 31.03.2008 (далі - Договір) та додаткові угоди до нього з КП «Чоколівське», згідно умов якого останнє взяло на себе зобов`язання, серед іншого, забезпечувати належний технічний стан інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень (п.3.12 Договору), своєчасно вживати заходів уникнення та ліквідації аварійних ситуацій, пов`язаних з технічним станом житлових будинків та х інженерним обладнанням (п.3.14 Договору). Крім того, звернула увагу суду та учасників процесу на те, що п.6.2 Договору передбачена відповідальність саме КП «Чоколівське» за збитки, завдані майну споживача, житловому приміщенню. Оскільки аварія (залиття) сталася 28.06.2014 року, а строк дії Договору з 31.03.2008 по 01.07.2015, то відповідальність за пошкодження майна позивача має нести саме КП «Чоколівське». Окремо звертала увагу на Правила утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджені Наказом №76 від 17.05.2005, згідно яким термін експлуатації трубопроводу гарячої води з оцинкованих труб при закритих системах 20 років, а будинок 1995 року, аварія ж сталася ще під час 19-го року експлуатації (а.с.39-42 Том №2) Представник Публічного акціонерного товариства «Київенерго» (далі - ПАТ «Київенерго») також вважала, що відсутні правові підстави для стягнення з підприємства суми заподіяної шкоди, посилалася при цьому на висновок комісійної судової металознавчої та будівельно-технічної експертизи, акцентувала увагу на тому, що експерти достовірно встановили, що руйнація труби гарячого водопостачання в квартирі позивача наступила внаслідок поступового тривалого розвитку в її тілі корозійно-втомної тріщини, що свідчить про те, що причиною залиття квартири позивача є пошкодження труби гарячого водопостачання, яка відноситься до внутрішньобудиинкових мереж будинку, контроль та обслуговування за якими покладено на підставі Договору на КП «Чоколівське», відтак, на думку представника ПАТ «Київенерго» мала місце бездіяльність (неналежне надання послуг) особи, яка відповідає за належне утримання внутрішньо будинкових мереж (а.с.54-55 Том №2) Заслухавши сторони та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України) Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України) З представлених позивачем документів вбачається, що він є власником квартири [ADDRESS] (а.с.7-8 Том №1) Жодна сторона не заперечує той факт, що 28.06.2014 в квартирі позивача трапилось залиття, аварія на системі центрального опалення (гарячого водопостачання), що підтверджується також відповідним актом від 03.07.2014 року, складеним комісією в складі інженера, майстра дільниці, слюсарів сантехніків та затвердженого головним інженером КР «Чоколівське», в якому причиною такого залиття (аварії) вказано пошкодження трубопроводу ГВП на з`єднанні між центральною трубою та квартирним водовідводом. Крім того, зафіксовано пошкодження в квартирі позивача, серед яких вздуття паркету в різних кімнатах та коридорі (а.с.6 Том №1) В той же час, судом за клопотанням позивача була призначена у справі судова будівельно-технічна експертиза, на вирішення якої поставлені питання визначення причини пошкодження труби гарячого водопостачання, щоб виключити вплив на неї зі сторони, тобто умисне пошкодження труби позивачем, на чому наполягав представник КП «Чоколівське», безпосередньо відповіді на питання, яких пошкоджень зазнала сама квартира після залиття, вартість ремонтних робіт та пошкодженого майна внаслідок такого залиття (а.с.218 Том №1) Так, згідно висновку комплексної комісійної судової металознавчої та будівельно-технічної експертизи №17403/14-42/17737/15-34 внутрішня поверхня труби, прорив якої стався, вкрита значним шаром корозійно-вапняної маси, що вказує на тривалий термін експлуатації досліджуваної сантехнічної арматури (а.с.251 Том №1). Ознаки прямого локального механічного втручання шляхом упровадження твердого предмету (типу розрізування, розпилу, ударів) на зовнішній поверхні наданого об`єкту, а також на його зломі відсутні (а.с.252 Том №1), що виключає версію представника КП «Чоколівське» про умисне пошкодження самим позивачем вказаної труби. Відповідаючи на питання, що ж стало безпосередньою причиною залиття, експерт зазначає, що руйнівна поверхня самої труби вкрита суцільним шаром корозії, сама корозія має суттєвий проникаючий вплив, має місце локальна втрата металевих властивостей матеріалу труби в зоні руйнації саме через корозію. В тілі труби поширені втомні процеси по типу ступінчастого поширення корозійно-втомної тріщини, де зазначені лінійні макровиступи є зупинками просування цієї тріщини (а.с.252 на звороті Том №1) Окремо експерт додає, що подальша пластична деформація труби могла відбутися через розтяг уздовж всієї труби, що може свідчити про перетяг різьбового з`єднання при монтажі самої труби в системі, установці її «внатяг». Останнє могло сприяти концентрації напружень в поміж різьбовому просторі, а отже ініціювати виникнення тріщино утворень (а.с.253 Том №1) У своїй остаточній відповіді на перше питання експерт стверджує про те, що руйнація труби ГВП в квартирі позивача наступила внаслідок поступового тривалого розвитку у між різьбовому просторі корозійно-втомної тріщини, що суттєво ослабило несучу спроможність металу стінки різьбової ділянки труби в зоні площини «входу» у різьбовий простір фітинг-з`єднання, а також кінцевого доломування від впливу навантажень переважно розтягу, про що судом зазначено вище (а.с.253 на звороті Том №1) При цьому, кожного разу експерт підкреслює, що труба була «ослаблена» через внутрішні корозійні процеси. В даному випадку суд враховує пояснення представника КП «Дирекція», яка звертає увагу суду на те, що згідно «Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», затверджених Наказом Держжитлокомунгоспу №76 від 17.05.2005 року (далі - Правил) термін експлуатації трубопроводу гарячої води з оцинкованих труб при закритих системах становить 20 років, при тому що будинок 1995 року забудови, а рік аварії/залиття - 19-й із 20 можливих по строку експлуатації (2014) Проте, за переконанням суду, останнє не виключає відповідальності певних осіб за своєчасні профілактичні огляди та ремонти, що є складовою поняття «обслуговування внутрішньо будинкових мереж» і що прямо передбачено в Законі України «Про житлово-комунальні послуги». Так, відповідно до ст.24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закону) балансоутримувач має право здійснювати функції утримання на балансі переданого йому за договором з власником майна та управляти ним чи передавати за договором повністю або частково функції управління управителю. Сторонами не заперечується, що балансоутримувачем будинку [ADDRESS] є КП «Дирекція». На виконання вищенаведених положень Закону, між КП «Дирекція» (замовник) та КП «Чоколівське» (виконавець) укладено Договір на утримання житлових будинків і прибудинкових територій від 31 березня 2008 року (а.с.43 Том №2), предметом якого виступила передача замовником виконавцю функцій, в тому числі, з обслуговування внутрішньобудинкових мереж та санітарно-технічне обслуговування. Згідно п.3.12 Договору саме виконавець - КП «Чоколівське» - взяло на себе зобов`язання забезпечувати належний технічний стан інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень. Згідно п.6.2 Договору саме виконавець - КП «Чоколівське» - несе відповідальність за збитки, завдані майну споживача, житловому приміщенню, та шкоду, заподіяну його життю і здоров`ю, в розмірі та порядку, визначеному законодавством. Суд не погоджується із твердженнями представника відповідача КП «Чоколівське», що його обов`язки за Договором регламентуються виключно Правилами та Примірним переліком послуг з утримання будинків та споруд та прибудинкових територій, послуг з ремонту приміщень, будинків та споруд, затверджений Наказом Держжитлокомунгоспу України від 10.08.2004 №150 (далі - Примірний перелік) (навіть сама назва «ПРИМІРНИЙ перелік»), оскільки в першу чергу на спірні правовідносини розповсюджується дія Закону України «Про житлово-комунальні послуги», де в ст.13 Закону передбачено, що послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій включать прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо. Згідно пунктам 2, 7 частини 2 статті 21 Закону - виконавець, в даному випадку - КП «Чоколівське» - зобов'язаний здійснювати контроль за технічним станом інженерного обладнання будинків, квартир, приміщень та утримувати в належному технічному стані, здійснювати технічне обслуговування та ремонт внутрішньобудинкових мереж, вживати заходів щодо ліквідації аварійних ситуацій, усунення порушень якості послуг у терміни, встановлені договором та/або законодавством. Даним положенням кореспондує обов`язок споживача, в даному випадку позивача, допускати виконавця - КП «Чоколівське» - до такого обладнання для в тому числі проведення технічних та профілактичних оглядів (п.2 ст.17 Закону) Згідно п.7 ч.3 ст.20 Закону - споживач зобов`язаний допускати у приміщення, будинки і споруди представників виконавця/виробника в порядку, визначеному законом і договором, в тому числі для проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Відповідач КП «Чоколівське» не надав суду в розумінні ст.57-59 ЦПК України доказів на підтвердження того, що ним як організацією, яка в добровільному порядку за Договором взяла на себе певні зобов`язання вчинялися дії, прямо передбачені вищенаведеними судом положеннями Закону. Посилання на те, що «оскільки Правилами та Примірним переліком не передбачено здійснення профілактичних оглядів та контролю, то ми і не будемо цього робити», не заслуговує на увагу і протирічить вищенаведеним положенням Закону. А твердження, що сам позивач перешкоджав у доступі до таких труб суд також сприймає критично, оскільки навіть жодного акту з цього приводу не складено, як і жодного акту на підтвердження того, що внутрішні мережі на 19-му строці їх експлуатації із можливих 20 взагалі хоча б останніми роками оглядалися навіть на предмет їх міцності і некорозійності. Відповідно до ст.143 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.1 ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч. ч.2, 3 ст.212 ЦПК України). Так, наведений висновок експертизи складений атестованими судовими експертами експертної установи, будь-яких доводів не приймати наведені в ньому висновки сторони суду не подали. Відтак, суд приймає його до уваги. Згідно з ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.2 ППВСУ від 27.03.1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» розглядаючи позови про відшкодування шкоди суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі та майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Проте вирішуючи даний спір слід пам`ятати, що у спорах про відшкодування шкоди діє презумпція завдавача шкоди, згідно з якою саме відповідач доводить відсутність своєї вини у завданні шкоди. Судовим розглядом встановлена бездіяльність КП «Чоклівське», зміст якої детально розписаний судом вище, саме вона (невиконання обов`язків по проведенню технічних та профілактичних оглядів, що є частиною зобов`язань по обслуговуванню внутрішньо будинкових мереж) мала своїм наслідком аварію/залиття в квартирі позивача 28.06.2014. Таким чином, належним відповідачем у справі є саме КП «Чоколівське». Щодо розміру шкоди, яка підлягає стягненню. В наданому позивачем звіті про оцінку майна також в суму майнового збитку, що його нанесено позивачу через залиття гарячою водою його квартири включено вартість меблів та дверей, які за переконанням позивача, також зазнали пошкоджень 28.06.2014 через вищезазначену аварію (а.с.10-54 Том №1) Заперечуючи проти того, що оскільки в акті КП «Чоколівське» про залиття не знайшли своє підтвердження пошкодження меблів, представники відповідачів оспорювали як сам факт їх пошкодження, так і визначену суму (розмір) на їх відновлення. Зважаючи на те, що сам позивач в особі свого представника після роз`яснення судом в порядку ч.4 ст.10 ЦПК України можливості звернутися до суду із відповідним клопотанням, таким своїм правом не скористався, у суду відсутні підстави враховувати даний звіт при ухваленні рішення в частині визначеної ним суми шкоди. В той же час, як судом зазначалося вище, у справі проводилася комплексна комісійна судова металознавча та будівельно-технічна експертиза №17403/14-42/17737/15-34, яка надала відповіді і на запитання яких пошкоджень зазнала сама квартира після залиття, вартість ремонтних робіт та пошкодженого майна внаслідок такого залиття (а.с.248 Том №1) Так, за результатами проведеного обстеження в квартирі позивача виявлені наступні пошкодження внаслідок залиття 28.06.2014, пошкодження паркетного покриття, що зазначені в акті КП «Чоколівське» від 03.07.2014 року усунуті в приміщеннях квартири, міжкімнатні двері в приміщеннях №4, 7 та №8 (кімнати) містять пошкодження (нижня частина полотна має незначну деформацію та відшарування ламінованого покриття). Вартість відновлювального ремонту квартири позивача за викладених обставин після залиття 28.06.2014 року становить 67 371,89 грн., що є вартістю пошкодженого майна позивача внаслідок такого залиття (а.с.257 Том №1) Проте, суд зазначає про наступне. Не заперечується представником позивача і це знайшло своє відображення в висновку експерта, що, зокрема, пошкодження паркету усунуті. Однак, відповідні квитанції чи інші розрахункові документи, з яких би вбачалося придбання нових матеріалів, якими було замінена пошкоджена підлога тощо, суду не надано, відтак у суду відсутні підстави для стягнення вищевизначеної експертом суми, оскільки в її розрахунок включений ПДВ. В даному випадку, суд роз`яснює позивачеві, що в разі підтвердження сплати ПДВ, такий її розмір може бути стягнутий з КП «Чоколівське». Таким чином, сума, що підлягає стягненню з відповідача КП «Чоколівське» на користь позивача дорівнює 56 143,24 грн. (а.с.262 Том №1) Згідно акту здачі-приймання висновку судових експертів №17403/14-42/17737/15-34 за проведення даної експертизи позивачем було сплачено 7 224,00 грн. (а.с.248 Том №1) Згідно з п.4 ч.3 ст.79 ЦПК України витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, є судовими витратами разом із судовим збором. Відповідно до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути і судові витрати пропорційно до задоволеної частини позовних вимог. 56 143,24*(7 224,00+809,00)/80 900,00=5 574,77 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial