Jurisdiction: civil
Date: 2019-01-16 00:00:00

У вересні 2018 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON], [INFO], на свою користь аліменти на утримання сина - [PERSON], [INFO], у розмірі одного прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця починаючи з дня пред'явлення даного позову до суду і до досягнення дитиною повноліття; - стягнути із [PERSON], [INFO], на користь [PERSON] аліменти на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку в розмірі 1/6 частки з усіх видів його заробітку (доходу) щомісяця, починаючи з дня пред'явлення позову та до досягнення дитиною трирічного віку. В обґрунтування вимог зазначається про те, що з 11 листопада 2017 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбу. Від спільного подружнього життя у них народився син - [PERSON], [INFO]. У добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Дитина знаходиться на повному утримання матері. На даний час позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та потребує допомоги від чоловіка - батька дитини. З підстав стягнення аліментів позивач змушена звернутися до суду. У судове засідання позивач [PERSON] не з'явилася. 17 січня 2019 року представник позивача [PERSON] надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій позов підтримала та зазначила, що проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. 24 жовтня 2018 року подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив врахувати, що позивач отримує щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини у розмірі - 860 грн. 00 коп. Згоден щомісячно сплачувати аліменти на дитину у розмірі - 1/4 частки заробітку (доходу) та на дружину у розмірі - 1 000 грн. 00 коп. Враховуючи наведене, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши зібрані по справі докази, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи встановлено, що 11 листопада 2017 року Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 1048, зареєстровано шлюб між сторонами. Із копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] вбачається, що [PERSON] народився [INFO], про що Броварським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області зроблено актовий запис № 413. Батько - [PERSON], мати - [PERSON]. Відповідно до акту обстеження житлово - побутових умов від 05 липня 2018 року, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області Дудко В.В., вбачається, що [PERSON] спільно із сином [PERSON], [INFO], проживають за адресою: [ADDRESS]. Даний факт підтверджений сусідом [PERSON] Згідно із довідкою № СС 000000015 від 19 жовтня 2018 року, [PERSON] працює в ТОВ «Сімейний сад» з 01 березня 2017 року, займає посаду начальника відділу. Розмір доходу за період з 01 жовтня 2017 року по 30 вересня 2018 року складає: 50 404 грн. 43 коп. Відповідно до частин першої, другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального й соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п'ятою статті 157 цього Кодексу. За змістом статті 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (частина третя статті 181 СК України). Згідно з частиною першою статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (частина перша статті 184 СК України). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та не залежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану (стаття 80 СК України). Оцінюючи обґрунтованість доводів позивача щодо стягнення аліментів на дитину у розмірі прожиткового мінімуму, суд звертає увагу, що діючим сімейним законодавством визначено два способи виконання обов'язку, а саме в твердій грошовій сумі та частці від заробітку. Оскільки позивач визначила аліменти у розмірі одного прожиткового мінімуму, що має тверде грошове вираження, суд дійшов висновку про стягнення аліментів саме у твердій грошовій сумі, що відповідає розміру прожиткового мінімуму, встановленого для дитини до шести років станом на день постановлення судового рішення, тобто 1 626 грн. 00 коп. Вказаний розмір прожиткового мінімуму, визначений Законом України «Про Державний бюджет на 2019 рік». Щодо доводів відповідача про стягнення аліментів на дитину у частці від заробітку та дружину у твердій грошовій сумі, то застосування у даному випадку таких способів утримання жодним чином ним не мотивовані та необґрунтовані. Крім того, відповідно до норм частини першої статті 13 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статей 79, 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову. Таким чином, аліменти підлягають стягненню з дня пред'явлення позивачем до суду позову, а саме із 05 вересня 2018 року. Згідно із статтею 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення даного позову. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь держави підлягає судовий збір у розмірі - 1 409 грн. 60 коп. за вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини та дружини.

Outcome: partial