Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-31 00:00:00

У березні 2016 року ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. 01.03.2012 року між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1265/2479СLPS2 на суму 6884 грн. 52 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом, виконання інших зобовязань в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. 28.10.2014 року на підставі договору факторингу №20141028-Г між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» відступлено право вимоги по кредитному договору №1265/2479СLPS2. 17.06.2015 року між ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №1706/1, відповідно до умов якого останньому відступлено право вимоги від [PERSON] [PERSON] порушувала умови вищезазначеного кредитного договору, заборгувавши 10 470 (десять тисяч чотириста сімдесят) грн. 43 коп. по кредиту. Враховуючи вищевикладене позивач просить стягнути з відповідача заборгованість по кредиту у сумі 10 470 (десять тисяч чотириста сімдесят) грн. 43 коп. та судові витрати в розмірі 1 378 грн. 00 коп. Згідно ч. 2 ст. 77 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобовязані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не зявилися в судове засідання без поважних причин. Представник позивача у судове засідання не зявився, але надав письмову заяву у якій підтримав позовні вимоги у повному обсязі, наполягав на їх задоволенні, та не заперечував проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду невідомі. Відповідно до ч.1 ст.224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом установлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 01.03.2012 року між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] укладено кредитний договір №1265/2479СLPS2 на суму 6884 грн. 52 коп., зі сплатою процентів за користування кредитом, виконання інших зобовязань в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором. 28.10.2014 року на підставі договору факторингу №20141028-Г між ПАТ «Платинум Банк» та ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» відступлено право вимоги по кредитному договору №1265/2479СLPS2. 17.06.2015 року між ТОВ «ФК «БІЗНЕСФІНАНС» та ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №1706/1, відповідно до умов якого останньому відступлено право вимоги від [PERSON] Згідно умов кредитного договору відповідач зобовязався повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобовязання в повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим Договором. Проте відповідач порушив кредитні зобовязання, у звязку з чим утворилась заборгованість за кредитним договором. Відповідно до Додатку №1 до Договору факторингу №1706/1 від 17.06.2015 року реєстру заборгованостей, позивач набув права грошової вимоги до відповідача на суму 10 470 (десять тисяч чотириста сімдесят) грн. 43 коп., яка складається з: заборгованості за основною сумою боргу - 2 953 грн. 85 коп.; заборгованості по процентам та комісією 1 553 грн. 34 коп.; пені за порушення графіку погашення заборгованості - 5 963 грн. 24 коп. Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Сторонами дотримано форми кредитного договору. Згідно зі статтею 512 ЦК України кредитор у зобовязанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобовязанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обовязку первісному кредиторові є належним виконанням. У частині другій статті 517 ЦК України передбачено, що боржник має право не виконувати свого обовязку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобовязанні. Отже, за змістом наведених положень закону, боржник, який не отримав повідомлення про передачу права вимоги іншій особі, не позбавляється обовязку погашення заборгованості, а лише має право на погашення заборгованості первісному кредитору і таке виконання є належним. Проте з матеріалів справи вбачається, що боржник не сплачував заборгованість за кредитним договором ні новому, ні старому кредитору, унаслідок чого в останнього і утворилася заборгованість по кредиту. Стаття 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання. Згідно із ч. 1 ст. 598, ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, сума заборгованості та судовий збір в розмірі 1 378 грн. 00 коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved