Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-05 00:00:00

У вересні 2014 року заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, зазначивши, що 18.09.1987 державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] було посвідчено договір довічного утримання, відповідно до умов якого [PERSON] передала у власність [PERSON] 16/25 частин домоволодіння [ADDRESS]. [INFO] [PERSON] померла. Заявник [PERSON] звернулася до Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори для зняття заборони відчуження 16/25 частин домоволодіння [ADDRESS], яке було накладено державним нотаріусом та зареєстровано в реєстрі заборон за № 15. Під час звернення нотаріус оглянула надані заявником документи та виявила у договорі довічного утримання від 18.09.1987 помилки, а саме прізвище, ім'я та по батькові заявника зазначені як «[PERSON]», однак згідно паспортних даних її прізвище ім'я та по батькові - «[PERSON]». У зв'язку з викладеним заявник просить визнати, що договір довічного утримання від 18 вересня 1987 року, посвідчений державним нотаріусом Четвертої Дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-2900 належить - «[PERSON]». В судове засідання заявник не з'явилася, надавши заяву з проханням слухати справу в її відсутності, на задоволені заяви наполягала. Представник заінтересованої особи - Четверта Дніпропетровська державна нотаріальна контора, в судове засідання не з'явився, про день та час розгляду справи сповіщений належним чином, надавши заяву в якій просили слухати справу у відсутність їх представника, просили винести рішення на розсуд суду. Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України у зв'язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що відповідно до договору довічного утримання від 18 вересня 1987 року, посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-2900, [PERSON] передала у власність [PERSON] 16/25 частин домоволодіння [ADDRESS]. При укладенні договору довічного утримання від 18 вересня 1987 року нотаріусом було не вірно зазначено прізвище, ім'я заявника на українській мові, а саме «[PERSON]», тоді як згідно паспортних даних її прізвище, ім'я - «[PERSON]». Факт належності заявнику договору довічного утримання від 18 вересня 1987 року посвідченого державним нотаріусом Четвертої дніпропетровської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрованого в реєстрі за №1-2900, підтверджується наявними у матеріалах справи документами. Факт встановлення належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення, оскільки надає їй можливість вільно розпорядитись своєю власністю. За змістом п.6 ч.1 ст.256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по-батькові якої, що зазначено в документі, не збігається з прізвищем, ім'ям, по-батькові, зазначеним в паспорті. Таким чином, вимоги заявника обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Outcome: approved