Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-19 00:00:00

У вересні 2014 року заявник звернувся до суду з заявою у порядку окремого провадження, у якій просив визнати [PERSON], [INFO] недієздатною, встановити над нею опіку та призначити його опікуном [PERSON] Свою заяву обґрунтовував тим, що [PERSON] проживає разом з ним та є його річною матір'ю. В 1984 році мати психічно захворіла і була поставлена на облік в кабінеті лікаря психіатра. У квітні 2014 року їй була встановлена інвалідність другої групи довічно в наслідок психічного розладу. У зв'язку з психічним захворюванням [PERSON] не може розуміти значення своїх дій, керувати ними та потребує постійного стороннього догляду та опіки. В судовому засіданні заявник вимоги заяви підтримав та просив про їх задоволення. Представник органу опіки та піклування Нижчедубечанської сільської ради Вишгородського району у судове засідання не прибув, надав суду заяву у якій проти позову не заперечує та просить судовий розгляд справи проводити за їх відсутності. Прокурор прокуратури Вишгородського району Київської області в судовому засіданні не заперечував проти заявлених вимог. Заслухавши пояснення заявника, з'ясувавши думку прокурора та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно акту обстеження матеріально-побутових умов від 2 квітня 2014 року, вбачається, що [PERSON], [INFO] є матір'ю [PERSON], [INFO]. [PERSON] проживає разом з сином, є інвалідом 2 групи загального захворювання та потребує сторонньої допомоги, єдиним її опікуном є [PERSON] (а.с. 4). Згідно висновку лікарської комісії щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розгляду від 3 квітня 2014 року встановлено, що [PERSON] внаслідок психічного розладу обмежена у самообслуговуванні та у здатності контролювати свої свою поведінку та потребує постійного стороннього догляду (а.с. 7). Відповідно до довідки від 27 серпня 2014 року, виданої лікарем-психіатром, [PERSON] перебуває на «Д» обліку в кабінеті психіатра Вишгородського району з 1984 року, д/з F 06,8 (а.с. 8). Згідно висновку опікунської ради при Нижчедубечанській сільській раді, затвердженого рішенням виконавчого комітету Нижчедубечанської сільської ради від 17 вересня 2014 року № 45, обов'язки опікуна [PERSON] може виконувати її син [PERSON] (а.с. 10). З акту амбулаторної комісійної судово - психіатричної експертизи № 356 ц, щодо вирішення питання дієздатності [PERSON] [INFO], встановлено, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії - F 20,00 за МКХ 10 та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними (а.с. 32-33). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 234 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи, визнання фізичної особи недієздатною та поновлення цивільної дієздатності фізичної особи. Згідно з частиною 1 статті 237 ЦПК України заява про обмеження цивільної дієздатності фізичної особи може бути подана членами її сім'ї, органом опіки та піклування, наркологічним або психіатричним закладом. Відповідно до частини 1 статті 239 ЦПК України, суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров'я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово - психіатричну експертизу. Відповідно до частини 1 статті 39 ЦК України суд може визнати фізичну особу недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними. Однак, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 30.05.1997 року № 8 акцентовано увагу судів на тому, що висновок експерта не має на перед встановленої сили та переваги над іншими джерелами доказів, підлягає перевірці й оцінці за внутрішнім переконанням суду, яке має ґрунтуватися на всебічному, повному й об'єктивному розгляді всіх обставин справи у сукупності. Судом доведено, що [PERSON] страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії - F 20,00 за МКХ 10 та за своїм психічним станом не може усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, а тому суд приходить до висновку, про доцільність визнання [PERSON] недієздатною. Визнаючи [PERSON], недієздатною суд вважає за необхідне призначити їй опікуна, її сина, заявника по справі, [PERSON] Згідно статті 58 ЦК України опіка встановлюється над фізичними особами, які визнані недієздатними. Відповідно до частини 1статті 60 статті ЦК України суд встановлює опіку над фізичною особою у разі визнання її недієздатною і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. Таким чином, зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для визнання [PERSON] недієздатною та встановлення над нею опіки.

Outcome: approved