Jurisdiction: civil
Date: 2019-11-14 00:00:00

У березні 2019 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина, в обґрунтування якого зазначила, що з відповідача рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.06.2013 року стягуються аліменти на утримання сина - [PERSON] , [INFO] у розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 10.06.2013 року і до повноліття дитини. Виконавчий лист у даній справі перебуває на примусовому виконанні в Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. Але у зв`язку з тим, що хлопчик на теперішній час потребує більших матеріальних витрат, а саме на харчування в школі і вдома відповідно до вікових норм, гардероб, різні канцтовари тощо. Вказані витрати є чималими на відміну від суми аліментів. Також, згідно медичної довідки, дитина має певні проблеми зі здоров`ям, які теж потребують додаткових витрат, а відповідач інших утриманців не має, є працездатним, стан його здоров`я дозволяє працювати,тому позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової суми на 1/4 частину від усіх заробітків відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму дитини відповідного віку до досягнення сином повноліття. В судове засідання позивачка не з`явилась. Подала суду заяву про слухання справи без її участі, на задоволенні позову наполягає. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, про час та місце слухання справи був повідомлений вчасно, відзиву на позов не надав, із заявами про розгляд справи без його участі до суду не звертався. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідача. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, оцінивши та дослідивши у сукупності докази у справі, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідност.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст.192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна правова позиція викладена у п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя (справа №334/4894/13-ц) від 26.06.2013 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісяця, починаючи з 10.06.2013 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист у даній справі перебуває на примусовому виконанні в Дніпровському відділі державної виконавчої служби міста Запоріжжя Головного територіального управління юстиції у Запорізькій області. З пояснень позивачки, дитина проживає разом з матір`ю, перебуває на її утриманні, а батько окрім сплати аліментів в розмірі 500грн. на місяць нічим дитині не допомагає. Позивачка офіційно працює, згідно довідки з місця роботи отримує заробітку плату в розмірі 5000 грн., якої не вистачає на утримання її та неповнолітнього сина, який відвідує школу з платним харчуванням, має певні проблеми зі здоров`ям, вирішення яких також потребує додаткових витрат, а також, відповідно до віку дитина потребує належного харчування за межами школи, оновлення гардеробу, різних канцтоварів тощо. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту її інтересів, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Право вимагати заміни способу присудження аліментів може обумовлюватися мінливістю життєвих обставин, зазначенихст.182 - 184 СК України. Згідно з ч. 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Змінюючи спосіб стягнення аліментів з платника суд має визначити їх розмір за правилами, встановленими ст. 182 СК України, тобто з урахуванням стану здоров`я та матеріального становища дитини, стану здоров`я та матеріального становища платника аліментів, наявності у платника аліментів інших дітей і інших утриманців, наявності рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведених стягувачем аліментів витрат платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інших обставини, що мають істотне значення. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду (постанова Верховного Суду України № 6-143цс13 від 05 лютого 2014 року). Позовні вимоги [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів ґрунтуються на зміні законодавчо визначеного мінімального розміру аліментів на утримання дітей, недостатності суми фактично стягуваних аліментів для забезпечення потреб дитини. Розмір аліментів не має бути нижчим, ніж встановлено законом і цей гарантований мінімальний розмір станом на 24 липня 2019 року прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років становить 2118 гривень, з грудня 2019 року прожитковий мінімум буде складати 2218 гривень. При прийнятті рішення щодо зміни способу стягнення аліментів та їх розміру, суд бере до уваги те, що аліменти є необхідністю для забезпечення нормальних матеріальних умов життя дитини, і приходить до висновку про наявність підстав для зміни способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку з усіх видів заробітку (доходу), але не менш ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця до досягнення дитиною повноліття. Приймаючи до уваги, що на теперішній час аліменти на малолітню дитину стягуються у розмірі 500,00 грн., що нижче прожиткового мінімуму для дитини від 6 до 18 років та зросли потреби у забезпеченні дитини необхідним для нормального її проживання,суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню,змінивши спосіб стягнення аліментів на користь позивачки на утримання дитини з 500,00 грн. щомісячно на стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку відповідача щомісячно, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно до повноліття дитини. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Відповідно дост.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави в розмірі 768,40 грн.

Outcome: approved