Jurisdiction: civil
Date: 2020-09-14 00:00:00

ТОВ «ФК «Женева» 01.08.2019 року звернулось до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту № 00724/05193LCCA від 19.08.2013 року, у якому посилаючись на викладені обставини просить стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № 00724/05193LCCA від 19.08.2013 року у розмірі 70458,29 грн. Позовна заява мотивована тим, що відповідно до вказаного кредитного договору відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на банківському рахунку зі сплатою 20 % річних з кінцевим терміном повернення 19.08.2016 року, однак відповідач порушує взяті на себе зобов`язання щодо повернення кредитних коштів позивачу. Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 02.08.2019 року відкрито провадження у вказаній справі, ухвалено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заочним рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2019 року позовні вимоги ТОВ «ФК «Женева»» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено частково. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська Шавули В.С. від 30.04.2020 року скасовано заочне рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 15.10.2019 року за позовом ТОВ «Фінансової компанії «Женева»» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На підставі розпорядження керівника апарату Ленінського районного суду м. Дніпропетровська № 231 від 15.07.2020 року щодо призначення повторного автоматичного розподілу справ, відповідно до п.п. 2.3.49, 2.3.50 Положення про АСДС та рішення зборів суддів від 16.06.2020 року, призначено повторний автоматичний розподіл цивільної справи, у зв`язку зі звільненням судді [PERSON] у відставку. Відповідно до протоколу від 15.07.2020 року цивільну справу розподілено в провадження судді Басової Н.В. Ухвалою судді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.07.2020 року прийнято до розгляду цивільну справу за позовом ТОВ «ФК «Женева»» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором; розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч. 4 ст. 19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, письмово просив розглядати справу без його участі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. Письмових заяв від нього не надходило. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та здобуті докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню за наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. На підставі ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що 19.08.2013 роком між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та відповідачем був укладений Договір № 00724/05193LCCA, згідно з умовами якого [PERSON] отримала кредит у розмірі 15000,00 грн. строком до 19.08.2016 року зі сплатою 20% річних (а.с. 8-10). Відповідач підтвердив свою згоду на те, що шляхом підписання між ним та Банком Договору про відкриття банківського рахунку, кредитного обслуговування рахунку та встановлення кредитного ліміту, що підтверджується його підписом у вказаному договорі. При укладанні договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 ЦК України, тобто договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. На виконання умов Договору ПАТ «Платинум Банк» надав відповідачу кредитні кошти на загальну суму 15000,00 грн. За період користування кредитними коштами, відповідачем здійснені часткові платежі на погашення основної суми кредиту, проте, заборгованість в повному обсязі не погашена. Згідно зробленого розрахунку заборгованості станом на 16.07.2019 року, за Кредитним договором № 00724/05193LCCA від 19.08.2013 року існує заборгованість у розмірі 70458,29 грн. (а.с. 14-17). Позивач вважає, що відповідач допустив порушення своїх зобов`язань щодо своєчасної сплати процентів за користування кредитом, а тому, згідно розрахунку заборгованості, станом на 16.07.2019 року за відповідачем обліковується заборгованість по сплаті відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 8806,14 грн. (а.с. 14-17). 22.03.2018 року між ПАТ «Платинум банк» та TOB «ФК «ЖЕНЕВА» було укладено Договір № 147 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПАТ «Платинум банк» відступило TOB «ФК «ЖЕНЕВА», а TOB «ФК «ЖЕНЕВА» набуло право вимоги заборгованості за договорами кредиту, в тому числі за Договором кредиту № 00724/05193LCCA від 19.08.2013 року (а.с.17-20). Таким чином, TOB «ФК «ЖЕНЕВА» наділено правом грошової вимоги до відповідача, а ПАТ «Платинум банк» втратив такі права. У відповідності до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язань настають правові наслідки встановлені договором чи законом. Відповідно до ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. На підставі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання та боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. На підставі ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошові суми відповідно до ст. 625 ЦК України. Згідно ст. 1054 ЦК України до відносин за кредитним договором застосовуються положення ст. ст. 1046-1053, якщо інше не встановлено зазначеними статтями і не випливає із суті кредитного договору. Сума заборгованості відповідача, відповідно до Договору № 147 про відступлення вимоги від 22.03.2018 року, укладеного між ПАТ «Платинум банк» та TOB «ФК «ЖЕНЕВА» складає 37289,75 грн. (а.с. 14). Згідно договору купівлі-продажу майнових прав, ПАТ «Платинум банк» відступило TOB «ФК «ЖЕНЕВА», а TOB «ФК «ЖЕНЕВА» набуло право вимоги за Договором кредиту №00724/05193LCCA від 19.08.2013 року. Тобто, позивач отримав майнове право на право вимоги заборгованості за Договором кредиту № 00724/05193LCCA від 19.08.2013 року, але право на нарахування відсотків відповідно до кредитного договору в розмірі 20 % на позивача не поширюється як і не поширюється право нарахування відсотків і права на інфляційне збільшення раніше, ніж з дати укладання договору відступлення права вимоги. Відповідно до Витягу з Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються та боржників за такими договорами (а.с. 21) за кредитним договором № 00724/05193LCCA від 19.08.2013 року, укладеним між ПАТ «Платинум банк» та [PERSON] , TOB «ФК «ЖЕНЕВА» набуло право вимоги заборгованості з відповідача за договором кредиту. Станом на 16.07.2019 року має заборгованість 70458,29 грн., яка складається з наступного: 32877,88 грн. заборгованість за тілом кредиту; 4411,88 грн. заборгованість за відсотками на дату відступлення права вимоги; 2959,00 грн. 3 % річних; 12647,08 грн. інфляційне збільшення боргу; 11715,32 грн. нарахована пеня за подвійною ставкою НБУ. В той же час, інші нарахування, а саме: заборгованість з 16.08.2016 року станом на 16.07.2019 року на суму 26075,46 грн., яка складається з: 7328,85 грн. нараховані відсотки; 1481,71 грн. 3 % річних; 8508,58 грн. інфляційне збільшення боргу; 11715,32 грн. нарахована пеня за подвійною ставкою НБУ підлягає частковому задоволенню. Стягненню підлягає 3% річних та інфляційні виплати з моменту отримання права вимоги заборгованості за договором кредиту, а саме з 22.03.2018 року до дати зазначеної в позовній заяві, а саме до 16.07.2019 року. Однак позивач не має права нараховувати відсотки, передбачені в кредитному договорі, пеню та штрафні санкції, так як договір з відповідачем з такими умовами не укладався, тому вимоги задовольняються в межах положень ст. 625 ЦК України. Таким чином, відповідач має право стягнути з відповідача заборгованість на загальну суму: 44382,83 грн., яка складається: 37289,75 грн. сума заборгованості відповідно Договору від 22.03.2018 року; 1477,29 грн. 3 % річних за період з 22.03.2018 року по 16.07.2019 року; 4138,50 грн. інфляційне збільшення боргу за період з 22.03.2018 року по 16.07.2019 року на суму заборгованості 37289,75 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову на відповідача; у разі відмови в позові на позивача; у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 3 частини першої статті 133 ЦПК України). Згідно зі статтею 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В матеріалах справи міститься договір б/н про надання правової допомоги від 11.06.2018 року укладений між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Вердикт» (а.с. 31-32), на підставі якого останній може бути його представником, акт приймання-передачі виконаних робіт згідно з договором про надання правової допомоги (а.с. 36). Приймаючи до уваги те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог: судовий збір у розмірі 1210,07 грн. (44382,83 грн. х 1921,00 грн. : 70458,29 грн. = 1210,07 грн.); витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 12598,33 грн. (44382,83 грн. х 20000,00 грн. : 70458,29 грн. = 12598,33 грн.). На підставі викладеного,

Outcome: partial