Jurisdiction: civil
Date: 2015-01-11 00:00:00

у вересні 2014 року позивач звернулася до суду із позовом у якому просила стягнути з відповідача борг за договором позики 4000 доларів США, що еквівалентно 51 600 грн., три відсотка річних за час прострочення у розмірі 4 644 грн. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 562 грн. 44 коп., а всього стягнути 54 806 грн. 44 коп. Свої вимоги обґрунтовувала тим, що 17 липня 2011 року вона надала відповідачу у борг грошові кошти в розмірі 4 000 доларів США, строком до 15 вересня 2011 року. Однак, у встановлений строк [PERSON] борг не повернув, від виконання свого зобов'язання ухиляється, уникає зустрічей з позивачем, змінив місце свого проживання та на телефонні дзвінки не відповідає. В ході судового розгляду позивач збільшила позовні вимоги, надавши суду відповідну заяву в якій просила стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 4 000 доларів США, що еквівалентно 62 310 грн. 07 коп.; три відсотка річних за час прострочення у розмірі 5 607 грн. 91 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 679 грн. 18 коп. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала та просила про його задоволення. Відповідач у судове засідання не прибув. Про місце, день та час розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Заперечення (пояснення) щодо заявлених позовних вимог від відповідача на адресу суду не надходили. Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного. Так, судом встановлено, що 17 липня 2011 року [PERSON] отримав від [PERSON] у борг грошові кошти у розмірі 4 000 доларів США, які зобов'язувався повернути 15 вересня 2011 року, про що свідчить відповідна розписка, яка знаходиться в матеріалах справи (а.с. 4). З огляду на встановлені обставини судом зазначається наступне. Відповідно до статті 1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Так, законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно частини 2 статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку з суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані збитки. Розмір збитків завданих порушенням зобов'язання доказується кредитором, та визначається з урахуванням ринкових цін що існували на момент добровільного задоволення боржником вимоги кредитора, а якщо вимога не була задоволена добровільно, - у день пред'явлення позову, якщо інше не встановлено договором або законом. Враховуючи те, що позивачем було надано відповідачу у позику суму грошових коштів, які останній не повернув, суд дійшов висновку про те, що позов підлягає задоволенню, а порушене право позивача - захисту. Згідно частини 1 статті 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином, з відповідача по справі на користь позивача підлягає до стягнення сума витрат понесених позивачем по справі, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 679 грн. 18 коп.

Outcome: approved