Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-23 00:00:00

У березні 2016 року Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк»,\~ від імені якого діє представник за довіреністю, предявило дійсний позов. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначили, що 25 січня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі заступника начальника Ленінського відділення Луганської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 575/8,1-2, відповідно до якого відповідачу\~надано у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання кредит в розмірі 32000 доларів США зі сплатою 12,5% річних та строком погашення до 20.01.2016 року. Кредит надавався на купівлю нерухомого майна. Позивач повністю виконав взяті на себе зобовязання за кредитним договором, а відповідач, в свою чергу, взяті на себе зобовязання порушив, у зв'язку із чим станом на 11.12.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором №575/8,1-2, від 25.01.2006 року у розмірі 3889,60 доларів США, що в еквіваленті в гривні складає 90893,44 грн., по курсу НБУ станом на 11.12.2015 року(23,3683 грн. за 1 долар США), яка складається з: заборгованості за кредитом- 2868,39 доларів США, що еквівалентно - 67029,45 грн.; заборгованості за відсоткоми 540,30 доларів США що еквівалентно 12625,80 грн.;\~ пеня за несвоєчасне повернення кредиту 316,14 доларів США, що еквівалентно - 7387,74 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 164,77 доларів США, що еквівалентно 3850,44 грн.; яку просили стягнути з відповідача. В судове засідання ПАТ «Укрсоцбанк» уповноваженого представника не направило, про час, дату та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Проти винесення по справі заочного рішення не заперечували. Відповідач в судове засідання не з'явився, про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений належним чином шляхом розміщення оголошення в газеті «Урядовий курєр». Причини неявки суд не повідомив. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~ У відповідності із ч.1 ст.224 ЦПК України, судом ухвалено розгляд справи в заочному порядку. Суд, дослідивши письмові докази, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до вимог\~ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до\~ЦПК України, в межах заявлених ними позовних вимог та на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до\~ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 1054 ЦК України встановлено, що за кредитним договором банк або інша\~ фінансова\~ установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові\~ у розмірі\~ та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ч. 2 ст. 1050 Цивільного Кодексу України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. З матеріалів справи вбачається, що 25 січня 2006 року між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» в особі заступника начальника Ленінського відділення Луганської обласної філії АКБ «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк») та [PERSON] було укладено кредитний договір № 575/8,1-2, (а.с. 9-13). Позивач виконав свої зобовязання по кредитному договору перед відповідачем, передавши [PERSON] 32000 доларів США, що підтверджується копією заяви на отримання кредиту № 43-30 від 16.01.2006 року (а.с. 14), та заяви на видачу готівки №43-14 від 25.01.2006року. (а.с. 15). Відповідно до ч.1\~ст. 628 ЦК України, зміст\~договору\~становлять\~умови (пункти),\~визначені на розсуд сторін і погоджені ними,\~та умови,\~які\~є\~обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.\~ Згідно ч.1\~ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до змісту ч.1\~ст. 1049 ЦК України\~позичальник зобов'язується повернути позикодавцю позику у строк\~\~та в порядку, що встановлені договором. Згідно положень ч.2 ст. 1050 ЦК України,\~ якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Згідно до\~ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до вимог\~статті 610 ЦК України\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до положень частини 1\~статті 611 ЦК України\~у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до\~ст.549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка,\~\~що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею\~\~є\~\~неустойка,\~\~що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного\~\~грошового\~\~зобов'язання\~\~за\~\~кожен\~\~ день прострочення виконання. Відповідно до\~ч. 1 ст. 612 ЦК України\~боржник вважається таким, що прострочив, якщо\~\~він не приступив до виконання зобов'язань або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до приписів ч.1\~\~ст. 625 ЦК України, \~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором (а.с. 7-8), [PERSON] належно не виконував свої зобов'язання за договором, внаслідок чого станом на на 11.12.2015 року виникла заборгованість за кредитним договором №575/8,1-2, від 25.01.2006 року у розмірі 3889,60 доларів США, що в еквіваленті в гривні складає 90893,44 грн., по курсу НБУ станом на 11.12.2015 року(23,3683 грн. за 1 долар США), яка складається з: заборгованості за кредитом- 2868,39 доларів США, що еквівалентно - 67029,45 грн.; заборгованості за відсоткоми 540,30 доларів США що еквівалентно 12625,80 грн.;\~ пеня за несвоєчасне повернення кредиту 316,14 доларів США, що еквівалентно - 7387,74 грн.; пеня за несвоєчасне повернення відсотків 164,77 доларів США, що еквівалентно 3850,44 грн. Згідно ст. 192 ЦК України, законним платіжним засобом, обов'язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до ч.3\~ст.533 ЦК України, використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязанням допускається\~\~у\~\~випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. Згідно п.12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30.03.2012 року, у разі якщо кредит наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК. Законодавчими актами, що встановлюють право банку здійснювати операції в іноземній валюті, є\~Закон України «Про банки і Банківську діяльність»\~та\~Декрет Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання і валютного контролю»\~можуть бути застосовані тільки при вирішенні питання про стягнення основної заборгованості за кредитом та стягнення відсотків за користування валютним кредитом, та не підлягають застосуванню при вирішенні питання про стягнення пені, штрафу. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості за договором кредиту №575/8,1-2, від 25.01.2006 року є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Розмір заборгованості та його розрахунок відповідачем не спростований. Відповідно до\~вимог ст.88 ЦПК України\~стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved