Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-18 00:00:00

У березні 2016р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, вказавши, що він перебував у шлюбі з відповідачкою С єдиною С.О. з 09.08.2003 р., від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO]. Під час спільного проживання та спільного ведення домашнього господарства і наявності єдиного сімейного бюджету, діючи приховано від позивача, відповідачка [PERSON] подала до суду позов про стягнення з позивача аліментів. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2010 р. з нього стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісяця до повноліття дитини, починаючи з 14.12.2009 року. Про рішення суду він дізнався через значний проміжок часу, коли строк на оскарження рішення сплинув. Крім того відповідачка вмовила його не оскаржувати рішення суду, так як за її твердженнями, гроші, навіть за таких умов, залишаються в сімї. Через пять років їхня сімя розпалась. Все домашнє майно залишилось дружині. За позовом відповідачки шлюб сторін розірвано заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2015 р. Після розірвання шлюбу з позивача стягуються аліменти на користь відповідачки в розмірі 1/3 частки заробітку, що є занадто великим стягненням на одну дитину. При стягненні аліментів судом не були враховані передбачені ст. 182 ч 1 СК України обставини, які впливають на розмір аліментів. В останні роки виникла необхідність і позивач почав надавати матеріальну допомогу своїй матері-пенсіонеру [PERSON], [INFO], яка отримує мізерну пенсію за віком, хворіє на різні недуги і неспроможна забезпечити своє прожиття. Крім того, в позивача загострились наявні раніш хвороби: виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, хронічна алергія та інші, внаслідок чого його фізичний стан значно погіршився і він змушений витрачати значні грошові кошти на лікування, в т.ч. в умовах стаціонару. Так, у березні 2015 р. через загострення виразкової хвороби з 04 по 18 березня позивач проходив курс лікування у відділковій клінічній лікарні станції Запоріжжя-2. Внаслідок викладеного при стягненні з нього аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку та з урахуванням матеріального утримання з боку матері, рівень матеріального забезпечення о сина [PERSON] став значно вищим порівняно з рівнем позивача. Тому виникли законні підстави для зменшення розміру аліментів на утримання сина [PERSON] з 1/3 частини заробітку до 1/4 частини заробітку. Середній заробіток позивача за останні півроку складав 5 026,78 грн. на місяць, що підтверджує довідка про доходи № 132 від 11.02.2016 р. ПВД, Запоріжжя-1. Позивач просить суд зменшити розмір аліментів, стягнутих заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2007 р. з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], з 1/3 частини всіх видів доходів щомісячно до 1/4 частини всіх видів доходів щомісячно та стягувати аліменти у зазначеному розмірі до повноліття дитини [PERSON], але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні позивача та його представник [PERSON] позовні вимоги підтримали повністю, надали суду пояснення, аналогічні викладеним в позовній заяві, просили суд задовольнити позов. Відповідачка [PERSON] та її представник у судовому засіданні позовні вимоги не визнали повністю, пояснили суду, що позивачем не доведено погіршення стану здоровя позивача, що потребує значних витрат грошових коштів на його відновлення, а також посилаючись на матеріальне становище позивача, яке на думку відповідачки, лише покращилось, просили суд відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення сторін, їх представників, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно зі ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Судом встановлено: Сторони мають неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], що підтверджується Свідоцтвом про народження останнього (а.с5). Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 09.04.2010 р. з [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON], [INFO], у розмірі 1/3 частини всіх видів доходів щомісяця до повноліття дитини, починаючи з 14.12.2009 року (а.с.9). Як вбачається з пояснень позивача в судовому засіданні про наявність зазначеного заочного рішення суду йому стало відомо в подальшому під час продовження перебування сторонами у шлюбних відносинах, проте відповідачка вмовила його не оскаржувати рішення суду, так як грошові кошти, навіть за таких умов, залишаються в сімї, а тому він не вживав заходів щодо оскарження заочного рішення суду в установлені законом строки. Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 11.02.2015 р. шлюб між сторонами розірвано. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що на теперішній час змінився його матеріальний стан, оскільки в останні роки виникла необхідність і позивач почав надавати матеріальну допомогу своїй матері-пенсіонеру [PERSON], [INFO], яка отримує мізерну пенсію за віком, хворіє на різні недуги і неспроможна забезпечити своє прожиття. На підтвердження родинних з матірю [PERSON] та її непрацездатність позивач надав суду документи, а саме: пенсійне посвідчення матері від 13.04.2009 р., свідоцтво про народження [PERSON] від 26.02.1975 р., свідоцтво про укладення шлюбу між матерю [PERSON] та [PERSON] від 20.08.1988 р., довідку пенсійного фонду про розмір пенсії матері та її чоловіка [PERSON] Також позивач посилається на загострення наявної в нього раніше хвороби: виразкова хвороба дванадцятипалої кишки, хронічна алергія та інші,внаслідок чого його фізичний стан значно погіршився і він змушений витрачати значні грошові кошти на лікування, в т.ч. в умовах стаціонару. Так, у березні 2015 р. через загострення виразкової хвороби з 04 по 18 березня він проходив курс лікування у відділковій клінічній лікарні станції Запоріжжя-2, на підтвердження чого надав виписний епікриз з історії хвороби № 1063 від 18.03.2015 р. За таких обставин позивач вважає, що при стягненні з нього аліментів в розмірі 1/3 частки заробітку та з урахуванням матеріального утримання з боку матері, рівень матеріального забезпечення неповнолітнього сина став значно вищим порівняно з рівнем матеріального забезпечення самого позивача.. Проте, як встановлено судом, середній заробіток позивача за останні півроку складав 5026 грн. 78 коп. на місяць, що підтверджує довідкою про доходи позивача № 132 від 11.02.2016 р. ПВД „Запоріжжя-1. При цьому, мати позивача [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON], який є пенсіонером та з липня 2014р. по серпень 2015р. отримував пенсію у розмірі 4478 грн. 69 коп., а а з вересня 2015р. по червень 2016р. отримує пенсію у розмірі 4549 грн. 76 коп.; при цьому пенсія матері позивача [PERSON] на червень 2016 р. складає 1412 грн. 18 коп., що підтверджується Свідоцтвом про шлюб останніх (а.с.8) довідками УПФУ в Комунарському районі м. Запоріжжя (а.с.42,43). Також в судовому засіданні позивач пояснив суду що мати проживає разом із дорослою донькою, яка, на розсуд суду також повинна надавати матері матеріальну допомогу. Таким чином, суд приходить до висновку, що мати позивача отримує пенсію з 2009р., що підтверджується її пенсійним посвідченням (а.с.7), а також вищевказаною довідкою пенсійного фонду. Аліменти з позивача на користь відповідачки було стягнуто за рішенням суду 09.04.2010р., тобто та обставина, що в позивача є мати пенсіонерка існувала на час ухвалення судового рішення про стягнення аліментів. За п'ять місяців 2015 - січень 2016 року позивач отримав заробітну плату у наступних розмірах: серпень 2015р. - 6570 грн. 87 коп. (сплачені аліменти 1680 грн. 66 коп.); вересень 2015р. 7139 грн. 48 коп. (аліменти сплатив 1841 грн. 19 коп.); жовтень 2015р. 6346 грн. 92 коп. (аліменти 1628 грн. 71 коп.); листопад 2015р. 7413 грн.05 коп. (аліменти сплатив 1914 грн. 54 коп.); грудень 2015р. 7955 грн. 24 коп. (аліменти - 2043 грн. 71 коп.); січень 2016 р. 5176 грн. 43 коп. (аліменти сплатив 1332 грн. 47 коп.) (а.с.12). Щодо стану здоров'я позивача. Згідно до наданої ксерокопії епікризу, позивач дійсно проходив лікування з 04 по 18 березня 2015 року в клінічній лікарні станції Запоріжжя - 2 . Проте, надані позивачем документи на підтвердження витрат на лікування його матері та самого позивача, а саме: касові чеки, згідно яких відповідні суми сплачені за медикаменти (в 2011, 2012 та 2016р. на загальну суму 1869 грн.69 коп.) не є на думку суду належним доказом на підтвердження тієї обставини, що позивач витрачає значні матеріальні кошти на лікування своє та матері, що свідчило б про суттєве погіршення його матеріального стану. Дослідивши вищевказані обставини, суд приходить до висновку, що позивачем не надано доказів про погіршення його матеріального стану, а також суттєвого погіршення стану здоровя останнього, що потребує значних матеріальних затрат, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню за недоведеністю.

Outcome: dismissed