Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

ТОВ «Фінансова компанія «Центрофінанс» (далі - ТОВ) просить постановити рішення про стягнення з [PERSON] 1991,60 гривень заборгованості за договором фінансового кредиту та судові витрати по справі. Вимоги обґрунтовано тим, що 06.02.2014 року ТОВ та [PERSON] уклали договір фінансового кредиту №В1Л1000057(далі - Договір), за яким відповідач отримав кредит з цільовим призначенням на споживчі потреби в сумі 700 гривень під 2% за кожен день користування кредитом. Відповідач частково виконав свої зобов'язання по даному договору і повернув частину кредиту. 19.02.2014 року між ТОВ та [PERSON] попередній Договір було переоформлено на Договір №В1Л1000088, відповідно до якого відповідачу надано кредит в сумі 697 гривень під 2% за кожен день користування кредитом. В порушення умов Договору відповідач свої зобов'язання не виконав, через що станом на 20.05.2014 року у нього виникла заборгованість на загальну суму 1991,60 гривень, з них: по кредиту - 697 гривень; по відсотках - 1254,60 гривень, штрафу - 40 гривень. Сторони в судове засідання не з'явились. Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності та висловив згоду на заочний розгляд справи. При цьому подав заяву про зменшення розміру позовних вимог, мотивуючи тим, що відповідач 17.06.2014 року повернув частину боргу в сумі 450 гривень, з них: 410 гривень - погашення відсотків, 40 гривень погашення штрафу. Остаточні вимоги по позову станом на 20.06.2014 року становлять 1541,60 гривень, з них: по кредиту - 697 гривень; по відсотках - 844,60 гривень. За відомостями адресно-довідкового підрозділу УМВС України у Волинській області [PERSON] проживає [ADDRESS]. На цю адресу 11.06.2014 року йому було направлено матеріали позову та повідомлення про виклик із зазначенням часу та місця проведення судового засідання, проте відповідач не з'явився, заяву чи клопотання щодо суті позову та процедури його розгляду не подав. 24.06.2014 року [PERSON] повторно рекомендованим листом було направлено повідомлення про виклик із зазначенням часу та місця проведення судового засідання, яке повернулось з відміткою про отримання повідомлення, проте знову відповідач не з'явився, заяв чи клопотань щодо суті позову та процедури його розгляду не подав. За вказаних обставин при письмовій згоді представника позивача суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних матеріалів в порядку ч.2 ст.197 ЦПК без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Аналізом доказів по справі суд встановив наступні фактичні обставини. ТОВ «ФК «Центофінанс» та [PERSON] уклали договір фінансового кредиту №В1Л1000088, який передбачає такі умови: Кредитор надає позичальнику кредит у сумі 697 гривень з 19.02.2014 року з умовами сплати за користування кредитом 2% за кожен день користування кредитом з кінцевим терміном повернення 05.03.2014 року. Згідно з п.1.3 договору кредит надається на 14 календарних днів: з 19.02.2014 до 05.03.2014 року. Відповідно до п.1.5 позичальник приймає на себе зобов'язання повернути суму кредиту і заплатити суму нарахованих на кредит відсотків по дату повернення суми кредиту. Погашення суми кредиту та відсотків за користування кредитом здійснюється позичальником у відповідності з графіком повернення платежів, який являється невід'ємною частиною даного договору. Згідно з п.4.1 кредитного договору, у випадку порушення позичальником строків повернення кредиту та сплати відсотків за користування ним, позичальник сплачує штраф в розмірі 200 гривень за факт прострочення. У зв'язку з виникненням заборгованості на підставі п.5.3 договору, відповідачу 17.03.2014 року було направлено претензію з вимогою повернути суму боргу за договором фінансового кредиту, проте станом на 20.06.2014 року відповідач свої зобов'язання виконав частково. З розрахунку заборгованості [PERSON] вбачається, що з моменту укладення Договору відповідач не повернув повну суму кредиту, не сплачував відсотки. Визначена Банком сума заборгованості відповідає умовам Договору і є арифметично правильною. Згідно із статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із статтею 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк(термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк(термін). Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст.624 ЦК України якщо за порушення зобов'язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Згідно ст.549 неустойкою(штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Таким чином, наведеними доказами повно і об'єктивно доведено, що відповідач у встановлений Договором строк не повернув кредит, не сплатив відсотки, тим самим порушив умови договору і не виконав зобов'язання, а нарахована неустойка у вигляді штрафу відповідає умовам договору. Виходячи з викладеного, суд вважає, що заявлені вимоги обґрунтовані і доведені, тому позов підлягає повному задоволенню. Згідно зі ст.88 ЦПК України судові витрати по справі слід покласти на відповідача, з якого в користь позивача слід стягнути судовий збір та документально підтверджені витрати на правову допомогу.

Outcome: approved