Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-23 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом, в якому просив визнати його батьківство відносно [PERSON], мотивуючи свої вимоги тим, що остання народилась за час його спільного проживання з [PERSON] Однак, оскільки під час народження дитини сторони проживали без укладення шлюбу, за вказівкою матері в свідоцтві про народження дитини у графі «батько» органом реєстрації актів цивільного стану був вчинений запис «[PERSON].». Встановлення факту має значення для реалізації її особистих немайнових та майнових прав. В судовому засіданні позивач та його представник вимоги підтримали та просили її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач та [PERSON] позовні вимоги визнали у повному обсязі. Представник Відділ РАЦС Подільського РУЮ у м. Києві просив винести рішення відповідно до вимог діючого законодавства. Вислухавши пояснення учасників, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» встановлено, що при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року необхідно застосовувати відповідні норми КпШС України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини. З огляду на те, що дитина [INFO], суд при вирішенні питання про встановлення батьківства застосовує норми КпШС України. Відповідно до ст. 53 Кодексу про шлюб та сім'ю України в разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлено в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини. Або спільне виховання чи утримання ними дитини. Або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Згідно із ст. 55 КпШС України якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері. А запис про батька дитини за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. При народженні дитини у запис у матері, яка не перебуває у шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім'я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» визначено, що питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них. Відповідно до ч. 3 ст. 128 СК України позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Судом встановлено, що [PERSON] [INFO], що підтверджується свідоцтвом про народження від 02.04.91 року. Запис про батька вчинено відповідно до ст. 55 Кодексу законів про шлюб та сім'ю України органом реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері заявника був здійснений запис «[PERSON]» Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вказав, що суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини. В третьому абзаці п.13 постанови №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», Пленум Верховного Суду України вказав, що факт батьківства може бути встановлено за наявності однієї з таких обставин: 1) спільне проживання батьків дитини і ведення ними спільного господарства, яке не припинилось до її зачаття; 2) спільне виховання дитини; 3) спільне утримання дитини; 4) докази, що з вірогідністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Оскільки батьки дитини та сама [PERSON] визнають батьківство [PERSON], суд вважає за необхідне встановити факт батьківства. Таким чином, судом отримані достатні докази, які достовірно підтверджують факт походження [PERSON] від [PERSON], що також підтверджено наявними у матеріалах справи документами. В іншому порядку встановити факт батьківства неможливо, тому заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved