Jurisdiction: civil
Date: 2015-02-02 00:00:00

У вересні 2014 року до суду звернулась [PERSON] з вказаним позовом, в якому зазначала, що 28.09.2002 року зареєструвала шлюб з відповідачем у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №784. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Шлюб видався невдалим. Фактично шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримала, просила задовольнити. Після розірвання шлюбу просила залишити їй прізвище «[PERSON]». Відповідач у судове засідання не з'явився, попередньо надіславши до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позву не заперечував, просив задовольнити. Третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Автозаводської районної ради м. Кременчука у судове засідання не прибув, попередньо надіславши до суду клопотання про розгляд справи за відсутності їх представника, покладалися на розсід суду. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінюючи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Судом достовірно встановлено, що [PERSON] зареєструвала шлюб із [PERSON] 28.09.2002 року у Кременчуцькому міському відділі реєстрації актів громадянського стану Полтавського обласного управління юстиції, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER], актовий запис №784. Від шлюбу сторони мають дитину - сина [PERSON], [INFO], який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Шлюб видався невдалим. Фактично шлюбні відносини припинені з листопада 2014 року. Причиною цього є несумісність характерів, різні погляди на життя та ведення домашнього господарства. Це призвело до втрати відчуття любові та поваги один до одного. На думку позивача відновлення сім'ї є неможливим. Спору про поділ спільного майна не мають. Матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач добровільно не надає. Відповідно до ч. 2 ст.112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно вимог ч.3 ст.182 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку, (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину визначається судом. Згідно зі ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Відповідач не подав до суду належних, допустимих, безспірних і достовірних доказів про необхідність його звільнення від сплати аліментів, зменшення розміру аліментів, стягнення аліментів у твердій грошовій сумі. Враховуючи, що відповідач не виконує належним чином обов'язок по утриманню дитини, та те, що подальше спільне життя сторін і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, суд на підставі встановлених фактів приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно п. 7 ст. 214, ч. 1 п. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання в частині стягнення сум платежу за один місяць. Згідно ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у відшкодування сплаченого судового збору 243,60 грн. та на користь держави судовий збір у сумі 243,60 грн.

Outcome: approved