Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-23 00:00:00

У березні 2015 року позивачі звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 25.07.2013 року сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої з вини водія автомобіля [NUMBER] [PERSON] було пошкоджено належний позивачу [PERSON] автомобіль [NUMBER]. Позивач [PERSON] звернувся до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» з відповідною заявою про виплату страхового відшкодування та подав ряд необхідних документів, оскільки відповідальність заподіювача шкоди застрахована згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Проте страхове відшкодування не було виплачено у звязку з відсутністю на той час судового рішення у справі про адміністративне правопорушення. Під час дорожньо-транспортної пригоди позивач [PERSON] отримала тілесні ушкодження у виді забою мяких тканин волосної частини голови, обличчя, шиї, розтягнення зв'язок верхнього грудного відділу хребта, у звязку з чим перебувала на стаціонарному лікуванні з 25.07.2013 року по 16.08.2013 року та понесла витрати на суму 1021,69 грн., а також їй було завдано моральних страждань. Пошкодженням належного позивачу [PERSON] автомобіля він також зазнав моральних страждань, що полягали у хвилюванні, повязаного з неможливістю використання протягом тривалого часу власного автомобіля та небажанням відповідача [PERSON] відшкодувати завдані збитки, неотриманням суми страхового відшкодування. Тому, уточнивши підстави позову, та, вказавши, що розмір матеріального збитку пошкодженням його автомобіля становить 57908,37 грн., а також уточнивши позовні вимоги, позивачі просять: 1) стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь [PERSON] 50000,00 грн. страхового відшкодування, 14958,90 грн. пені; 2) стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 7908,37 грн. на відшкодування матеріальної шкоди та 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди; 3) стягнути з ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь [PERSON] 1021,69 грн. за заподіяну шкоду здоровю та 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Богунського районного суду міста Житомира від 24.09.2015 року провадження у справі за позовом [PERSON] в частині її вимог до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» про стягнення на її користь 1021,69 грн. на відшкодування шкоди, заподіяної здоровю, закрито. Позивачі та представник позивача у судовому засіданні вимоги позову підтримали, обґрунтовуючи їх обставинами, викладеними в позовній заяві. Представник відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» у судовому засіданні вимоги позову визнав. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, пояснивши невизнання позову відсутністю коштів на відшкодування шкоди. Суд, заслухавши позивачів, представника позивача, представника відповідача та відповідача, дослідивши письмові матеріали справи, зясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав.\- За положеннями ст. 526 ЦК України\~зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 979 ЦК України визначає, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 999 ЦК України законом може бути встановлений обов'язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров'я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов'язкове страхування). Згідно ст. 17 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховики зобов'язані укладати договори обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності (внутрішній договір страхування, міжнародний договір страхування, міжнародний договір «Зелена картка») відповідно до цього Закону та чинного законодавства України. В силу ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи. Відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Частиною 1 ст. 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам\~фізичної\~або\~юридичної особи, а також шкода, завдана\~майну\~фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Способи відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, визначені ст. 1192 ЦК України, якою передбачено, що з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди\~майну,відшкодувати її в натурі (передати\~річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані\~збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обовязковому зясуванню при вирішенні даного спору про відшкодування матеріальної шкоди підлягає зясуванню: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного звязку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Судом встановлено, що 25.07.2013 року близько 08-45 год. в м. Житомирі, на перехресті вулиць Шелушкова-Київська сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля [NUMBER], який знаходився під керуванням відповідача [PERSON], та автомобіля [NUMBER], яким керував позивач [PERSON] У результаті дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено обидва транспортні засоби. Винним у зазначеній дорожньо-транспортній пригоді було визнано водія автомобіля [NUMBER] - відповідача [PERSON], що підтверджується копією постанови Богунського районного суду міста Житомира від 23.10.2014 року у справі про притягнення [PERSON] до адміністравтиної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 11), залишеною без змін постановою Апеляційного суду Житомирської області від 03.12.2014 року (а.с. 18, 19). Відповідно до ч. 3, 4 ст. 61 ЦПК України обставини, визнані судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Крім того, вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обовязкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце дії та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, судом встановлена протиправність дій та вина відповідача [PERSON] у скоєнні даної дорожньо-транспортної пригоди, а також причинний звязок між наявною шкодою і протиправним діянням її заподіювача. 06.12.2012 року між [PERSON] та ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (поліс) № АВ/955771 (а.с. 17), за умовами якого застрахована цивільно-правова відповідальність власника автомобіля [NUMBER] - відповідача [PERSON] Строк дії договору по 06.12.2013 року. Ліміт відповідальності страховика за заподіяння матеріальної шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу визначений в сумі 50000,00 грн., розмір франшизи нуль, а ліміт відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю, становить 100000,00 грн. Автомобіль марки «Ford Fоcus» д.н.з. [NUMBER] належить на праві власності позивачу [PERSON], що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу СХТ № 268941 (а.с. 63). Відповідно до дослідження № АМ7708ВВ-15.08/5 (а.с. 52-54), матеріальний збиток згідно умов страхування, завданий власнику автомобіля [NUMBER], у результаті пошкодження транспортного засобу при дорожньо-транспортній пригоді, складає 57908,37 грн. На звернення позивача до ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» щодо виплати страхового відшкодування листом від 26.09.2013 року за № 09-03-09/21323 (а.с. 16) йому було відмовлено у виплаті страхового відшкодування з тих підстав, що ним не було надано копії постанови суду по факту дорожньо-транспортної пригоди. Оскільки рішення суду про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП у звязку переглядом Апеляційним судом Житомирської області набрало законної сили 03.12.2014 року і позивачем [PERSON] було надано до страхової компанії його копію 12.12.2014 року разом із заявами про страхове відшкодування (а.с. 12, 13), яке виплачено йому не було, а також, враховуючи визнання позову представником відповідача, яке не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому приймається судом, відповідач ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» зобовязаний сплатити позивачу [PERSON] страхове відшкодування в сумі 50000,00 грн., тобто в межах ліміту відповідальності страховика за заподіяння матеріальної шкоди третім особам під час дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу, а також 14958,90 грн. пені за несвоєчасну виплату страхового відшкодування відповідно до п. 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», з розрахунком якої суд погоджується. Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Ліміт відповідальності відповідача [PERSON] за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого визначений згідно полісу № АВ/955771 від 06.12.2012 року встановлений у розмірі 50000,00 грн. Проте розмір завданих позивачу [PERSON] матеріальних збитків пошкодженням автомобіля перевищує розмір ліміту та становить 57908,37 грн. Обовязок у заподіювача шкоди зі сплати потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою виникає у разі недостатності страхової виплати в межах суми визначеного полісом ліміту відповідальності, через що з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню 7908,37 грн. на відшкодування матеріальної шкоди, що є різницею між розміром матеріального збитку і лімітом відповідальності страховика (57908,37 грн. 50000,00 грн.). У судовому засіданні судом було розяснено право відповідача [PERSON] заявити клопотання про призначення судової експертизи для визначення розміру заподіяних позивачу збитків пошкодженням належного йому автомобіля внаслідок дорожньо-траснпортної пригоди, а також розяснено наслідки незаявлення такого клопотання. Втім відповідач повідомив суду про своє небажання заявити зазначене клопотання. Правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються також ст. ст. 23, 1167 ЦК України, чинними на день їх виникнення. Відповідно до п. 3 ч. 1, ч. 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку із знищенням чи пошкодженням її майна. Як визначено ч. 3 ст. 23 ЦК України, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовуються особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Вирішуючи питання про наявність підстав для відшкодування позивачу [PERSON] моральної шкоди, суд враховує характер правопорушення, глибину фізичних та душевних страждань позивача, повязаних з пошкодженням автомобіля, який належить йому на праві власності, неможливість його використовувати протягом тривалого часу. Тому, враховуючи також вимоги розумності та справедливості, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] 1000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу [PERSON] пошкодженням належного йому транспортного засобу. Статтею 26-1 Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «ґ» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров'я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоровю. Як убачається з виписного епікризу із медичної карти стаціонарного хворого № 8987 та листка непрацездатності, виданих комунальною установою «Центральною міська лікарня м. Житомира № 1» (а.с. 20, 21), позивач [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні з 25.07.2013 року по 16.08.2013 року у звязку з отриманими під час дорожньо-транспортної пригоди травмами та ушкодженням здоровя. І за наведених обставин суд стягує з відповідача на її користь 5000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, що становить 5 відсотків від 100000,00 грн. - ліміту відповідальності на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоровю, визначеного полісом № АВ/955771 від 06.12.2012 року. Згідно ст. 88 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивачів пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, понесені та документально підтверджені ними судові витрати. Так, з відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь позивача [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у сумі 743,60 грн., а саме 500,00 грн. судового збору за вимогою про страхового відшкодування в сумі 50000,00 грн. та 243,60 грн. судового збору за вимогою про стягнення пені в сумі 14958,90 грн. Окрім того, за вимогою щодо стягнення з відповідача ПАТ «Національна акціонерна страхова компанія «Оранта» на користь позивача [PERSON] слід стягнути 243,60 грн. судового збору за вимогою про відшкодування моральної шкоди. З відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судом стягується 487,20 грн. судового збору, а саме по 243,60 грн. судового збору за кожну із заявлених до нього вимог.

Outcome: partial