Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-01 00:00:00

У вересні 2015 року представник позивача ПАТ «Альфа-Банк» звернувся до Ленінського районного суду м. Харкова із позовною заявою, у якій просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість на загальну суму 36111,99 грн., а також судовий збір у сумі 361,12 грн., обґрунтовуючи свої позовні вимоги тим, що 28.04.2014 року між сторонами був укладено додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максімум-готівка»), відповідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 20000,00грн. шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку [NUMBER]. Відповідно до умов вищевказаного договору відповідач зобов'язався в порядку та на умовах, що визначені Договором повертати Кредит, виплачувати проценти за користування Кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що визначені Договором повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі.. Позивач свої зобов'язання за Договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 20000,00 грн. У порушення умов Договору [PERSON] свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 12.08.2015 року виникла заборгованість у сумі 36111,99 грн. Представник Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до судового засідання не з'явилася, надала суду заяву, у якій просила розглядати справу у її відсутність та зазначила, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, у разі неявки відповідача просила ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі документів. Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не сповістив. За таких обставин, відповідно до вимог ст. 224 ЦПК України та за згодою представника позивача, суд вважає за можливе розглянути справу заочно на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 28.04.2014 року між сторонами був укладено додаток до договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб (в рамках обслуговування продукту «Максімум-готівка»), відповідно якого позивач надав відповідачу кредит у сумі 20000,00грн. шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по рахунку [NUMBER]. (а.с. 14-15). Відповідно до п.2.2 договору банк відкрив [PERSON] рахунок та надав кредитний ліміт у сумі 20000,00грн. зі сплатою процентів 24,00 % річних на торгові операції та на операції зняття коштів Свої зобов'язання позивач виконав цілком і в обумовлений у договорі термін. У свою чергу відповідач порушив умови договору і має прострочену заборгованість, у зв'язку з чим станом на 12.08.2015 року виникла заборгованість за рахунком № [NUMBER] у розмірі 36111,99 грн., що складається із: заборгованості за кредитом у сумі 8 323,51 грн.; прострочення за тілом кредиту у сумі 23 848,37 грн.; заборгованості по відсоткам у сумі 83,02 грн.; нарахування неустойки у сумі 3857,09 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.18). У відповідності зі ст. 526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і у встановлений термін відповідно до умов договору. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ст. 536 ЦК України, за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати відсотки, якщо інше не встановлено договором. Розмір відсотків за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Відповідно до ч. 2 ст. 1054, ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення відповідачем зобов'язань щодо повернення чергової частини суми кредиту є право позивача достроково вимагати повернення всієї суми кредиту. Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання та на вимогу кредитора зобов'язаний виплатити останньому суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь період прострочення, а крім того, якщо за порушення зобов'язання встановлена неустойка (штраф, пеня), то вона підлягає стягненню з боржника в повному розмірі, незалежно від стягнення збитків на підставі ст. 624 ЦК України. Згідно зі ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Відповідач не надав до суду жодного доказу і не спростував надані позивачем докази. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі і з відповідача підлягає стягненню сума заборгованості за договором по рахунку № [NUMBER] від 28.04.2014 року в розмірі 36111,99 грн. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. На підставі викладеного,

Outcome: approved