Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-04 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернулася до суду із заявою, в якій просила встановити факт належності заявнику договору купівлі-продажу квартири від 24 липня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Тереховою Н.С., зареєстрованого в реєстрі за № 2-4597, згідно якого [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] у місті Бровари Київської області; а також поповерхового плану Броварського міжміського БТІ від 12 серпня 1996 року, на квартиру [ADDRESS] у місті Бровари Київської області, де власником вказана [PERSON]. В обґрунтування заявлених вимог [PERSON] посилалася на те, що 02 лютого 1980 року вона уклала шлюб з [PERSON]. У свідоцтві про одруження прізвища після одруження були помилково вказані: чоловіка - «[PERSON]», дружини - «[PERSON]». Після одруження заявник отримала паспорт, в якому було вказане прізвище «[PERSON]». 24 липня 1996 року [PERSON] уклала договір купівлі-продажу квартири, посвідчений державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Тереховою Н.С. та зареєстрований в реєстрі за № 2-4597, згідно з яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS]. У поповерхового плані Броварського міжміського БТІ від 12 серпня 1996 року на зазначену вище квартиру прізвище її власника також зазначене «[PERSON]». Разом з цим, 25 листопада 1998 року до актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] № 31 від 02 лютого 1980 року внесено зміни, прізвище нареченого до шлюбу змінено з «[PERSON]» на вірне «[PERSON]», прізвище нареченого після шлюбу - з «[PERSON]» на вірне «[PERSON]», та прізвище нареченої після шлюбу змінено з «[PERSON]» на вірне «[PERSON]». 15 грудня 1998 року заявник повторно отримала свідоцтво про одруження та 21 січня 1999 року паспорт, в яких вказане вірне прізвище заявника «[PERSON]». Однак, звернувшись до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області з метою оформлення договору дарування належної заявнику на праві власності квартири, у вчиненні відповідних нотаріальних дій їй було відмовлено з тих підстав, що у правовстановлюючих документах прізвище власника вказано «[PERSON]», а у паспорті - «[PERSON]». У зв'язку з наведеним, [PERSON] змушена звернутися до суду з вказаною вище заявою. До початку слухання справи по суті [PERSON] подала заяву, в якій заявлені вимоги підтримала та просила розглянути заяву за її відсутності. Від завідувача Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області Журавської В.В. надійшов лист про розгляд справи у відсутності представника нотаріальної контори. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 02 лютого 1980 року заявник [PERSON], дівоче прізвище якої «[PERSON]», уклала шлюб з [PERSON]. У свідоцтві про одруження прізвища після одруження були помилково вказані: чоловіка - «[PERSON]», дружини - «[PERSON]». З копії договору купівлі-продажу квартири, посвідченого 24 липня 1996 року державним нотаріусом Броварської міської державної нотаріальної контори Тереховою Н.С. та зареєстрованого в реєстрі за № 2-4597, вбачається, що [PERSON] продав, а [PERSON] купила квартиру [ADDRESS] купила квартиру [ADDRESS] у місті Бровари Київської області (а.с. 9). У поповерхового плані, складеному Броварським міжміським БТІ від 12 серпня 1996 року на зазначену вище квартиру, прізвище її власника також зазначене «[PERSON]» (а.с. 10). Однак, 25 листопада 1998 року до актового запису про шлюб [PERSON] та [PERSON] № 31 від 02 лютого 1980 року на підставі висновку № 48 від 25 листопада 1998 року, складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Броварського міського управління юстиції Київської області, внесено зміни, прізвище нареченого до шлюбу змінено з «[PERSON]» на вірне «[PERSON]», прізвище нареченого після шлюбу - з «[PERSON]» на вірне «[PERSON]», та прізвище нареченої після шлюбу змінено з «[PERSON]» на вірне «[PERSON]», що підтверджується копією довідки № 176/03-45/2 від 28 березня 2008 року (а.с. 8). З матеріалів справи вбачається, що 15 грудня 1998 року заявнику було повторно видане свідоцтво про одруження та 21 січня 1999 року паспорт, в яких вказане вірне прізвище заявника «[PERSON]» (а.с. 4-7). Судом також з'ясовано, що у вересні 2015 року заявник звернулася до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області з метою нотаріального оформлення договору дарування належної їй на праві власності квартири. Проте, згідно з постановою від 23 вересня 2015 року у вчиненні відповідних нотаріальних дій їй було відмовлено з тих підстав, що у правовстановлюючому документі прізвище власника вказано «[PERSON]», а у паспорті - «[PERSON]» та рекомендовано звернутися до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с. 18). Згідно із ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про надання права на шлюб, про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, за заявою будь-кого з подружжя, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі, про встановлення режиму окремого проживання за заявою подружжя та інші справи у випадках, встановлених законом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки. У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України). За змістом п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов'язується з наступним вирішенням спору про право. З огляду на все викладене вище, а також враховуючи те, що заявник не має іншої можливості підтвердити факт належності їй наведеного вище договору купівлі-продажу квартири від 24 липня 1996 року та поповерхового плану на квартиру, що в свою чергу перешкоджає заявнику розпоряджатися належним їй на праві власності майном, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог та необхідність в їх задоволенні.

Outcome: approved