Jurisdiction: civil
Date: 2020-10-27 00:00:00

У березні 2017 року Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «Українська страхова група» (надалі-ПАТ «СК «Українська страхова група») звернулось до суду з позовом до [PERSON] про стягнення суми сплаченого страхового відшкодування. В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що 21 жовтня 2016 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності № 993-0101-15-00006. Предметом договору, зокрема, є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням квартирою [ADDRESS] . 28 вересня 2016 року трапилася страхова подія, затоплення зазначеної вище квартири водою. Комісією ЖЕД-513 проведено обстеження, за результатами якого складено Акт про залиття б/н від 11.10.2016 року та встановлено, що залиття застрахованого майна відбулося внаслідок витоку води через пошкодження різьбового з`єднання трубопроводу холодного водопостачання при заміні чавунних вентилів на кульові, з розташованої вище квартири [ADDRESS] , власником якої є відповідач [PERSON] . Згідно звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого внаслідок дії води манна (оздоблення), складеного 20.10.2016 року становить 1941,48 грн. 48 коп. -по оздобленню та 1471,68 грн. по рухомому майну. За зверненням страхувальника позивачем на підставі розпорядження про виплату страхового відшкодування від 28.11.2016 року та платіжного доручення № 22240 від 28.11.2016 року. Проведено виплату страхового відшкодування в загальному розмірі 2913,16 грн. Позивач зазначає, що майнова шкода була завдана страхувальнику внаслідок неправомірних дій відповідача, які полягають у халатному користуванні сантехнічними засобами та неналежному догляді за власним майном. Враховуючи що направлена відповідачу вимога від 26 січня 2017 року залишена без задоволення, позивач просить суд стягнути з відповідача [PERSON] користь ПАТ «СК «Українська страхова група» шкоду в розмірі 2 913,16 грн. та судові витрати. Заочним рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 29 листопада 2017 року позов задоволено. Стягнуто з [PERSON] користь ПАТ «СК «Українська страхова група» шкоду в розмірі 2 913,16 грн. та судові витрати в сумі 1600 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 18 травня 2020 року за заявою відповідача заочне рішення скасоване, справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача Сечко С.В. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі та наполягав на їх задоволенні з підстав та мотивів викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні заперечувала проти заявлених позовних вимог в повному обсязі. Зазначає, що не має жодного відношення до затоплення квартири [ADDRESS] , тому що проживає у квартирі [ADDRESS] . Суд, заслухавши представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про відмову ПАТ «СК «Українська страхова група» в задоволенні позовних вимог до [PERSON] , виходячи з наступного. Судом встановлено, що 21 жовтня 2016 року між ПАТ «СК «Українська страхова група» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування майна фізичних осіб та цивільної відповідальності перед третіми особами № 993-0101-15-00006. Предметом договору, зокрема, є майнові інтереси страхувальника, що не суперечать чинному законодавству України, пов`язані з володінням, користуванням, розпорядженням майном - квартирою з конструкціями, оздобленням та рухомим майном, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . (а.с.6) Згідно акту про залиття від 11.10.2016 року, складеного комісією ЖЕД-513 встановлено, що 28.09.2016 року в будинку [ADDRESS] трапилось залиття, що вчинене з вище розташованої квартири [ADDRESS] . Зазначена причина залиття - пошкодження різьбового з`єднання трубопроводу при заміні чавунних вентилів на кульові (а.с. 8) Відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого внаслідок дії води майна (оздоблення), складеного 20.10.2016 року ТОВ «Незалежна експертна компанія» вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна становить 1 941 грн. 48 коп. (а.с. 9-25) та відповідно до Звіту про незалежну оцінку вартості матеріального збитку пошкодженого внаслідок дії води майна (меблів) від 20.10.2016 року складеного ТОВ «Незалежна експертна компанія» вартість відновлювального ремонту пошкодженого майна становить 1 471 грн. 68 коп. (а.с. 35-51). На виконання умов договору страхування позивач здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику в розмірі 2913 грн. 16 коп., що підтверджується Страховим актом № ДКЦВ-12483 від 25.11.2016 р. (а.с.-63), розпорядженням про виплату страхового відшкодування від 28.11.2016 року (а.с.64) та платіжним дорученням № 22240 від 28.11.2016 року (а.с.66). Між сторонами виникли правовідносини щодо наявності правових підстав для стягнення з відповідача суми виплаченого страхового відшкодування в порядку регресу. На підставі ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, заподіяну з вини іншого, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до положень ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина 1 статті 81 ЦПК України).Згідно з частиною 6 статті 81 ЦК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст.89 ЦПК України, виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Європейський суд з прав людини зауважив, що принцип «процесуальної рівності сторін» передбачає, що у випадку спору, який стосується приватних інтересів, кожна зі сторін повинна мати розумну можливість представити свою справу, включаючи докази, в умовах, які не ставлять цю сторону в істотно більш несприятливе становище стосовно протилежної сторони (DOMBO BEHEER B.V. v. THE NETHERLANDS, № 14448/88, § 33, ЄСПЛ, від 27 жовтня 1993 року). Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. При цьому, як акцентує увагу Верховний Суд України в постанові Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна ману юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої бути протиправними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина особи. Як видно з акту обстеження від 11 жовтня 2016 року залиття квартири [ADDRESS] . Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС у м.Києві від 25 травня 2017 року, відповідач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: квартира [ADDRESS] . Отже, на підставі викладеного суд приходить до переконання, що ПАТ «СК «Українська страхова група» слід відмовити в задоволенні позовних вимог через недоведеність належними та допустимими доказами, що відповідач [PERSON] є особою, яка завдала шкоду залиттям квартири, [ADDRESS] , яку в порядку регресу позивач просить суд стягнути на свою користь. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, згідно положення п.2 ч.2 ст.141 ЦПК України, у зв`язку із відмовою позивачу в задоволені позовних вимог, судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed