Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-20 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, в якій просить встановити факт, що має юридичне значення, а саме: факт його проживання однією сім'єю з [PERSON], як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, з липня 2006року. В обґрунтування поданої до суду заяви зазначив, що з липня 2006року [PERSON], та [PERSON], почали проживати разом однією сім'єю, як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу за адресою: [ADDRESS], де фактично і проживаємо по теперішній час. Факт їхнього спільного проживання разом із [PERSON], однією сім'єю як чоловік і жінка без реєстрації шлюбу, ведення спільного сімейного побуту, бюджету і господарства, по теперішній час можуть підтвердити близькі родичі, зокрема: [PERSON] (брат [PERSON]І.) та [PERSON] (мати [PERSON]І.). В судовому засідання заявник вимоги заяви повністю підтримав та просив її задовольнити, посилаючись на обставини, викладені з заяві. Заявник при цьому додав, що спора про майно, яке було набуто сторонами під час фактичних шлюбних відносин, між ними не має. Коли [PERSON] виявив бажання зареєструватися за вказаною вище адресою але здійснити реєстрацію місця проживання виявилось не можливим тому єдиним способом реєстрації є рішення суду про встановлення юридичного факту сумісного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Заінтересована особа [PERSON], була належним чином повідомлена про час та місце розгляду зазначеної цивільної справи шляхом направлення на її адресу повісток про виклик до суду але в судове засідання не зявилась та надала письмову заяву щодо розгляду справи за її відсутністю проти задоволення заяви не заперечує. Крім того підтвердила факт, що спора про майно, яке було придбано під час фактичних шлюбних відносин із заявником, між ними не існує. Заінтересована особа [PERSON] була належним чином повідомлена про час та місце розгляду зазначеної цивільної справи шляхом направлення на її адресу повісток про виклик до суду але в судове засідання не зявилась та надала письмову заяву щодо розгляду справи за її відсутністю проти задоволення заяви не заперечує. Крім того підтвердила факт, що дійсно з липня 2006року [PERSON] по теперішній час проживає з її донькою [PERSON] за вказаною адресою, як чоловік та дружина без укладання шлюбу. Заінтересована особа [PERSON] був належним чином повідомлений про час та місце розгляду зазначеної цивільної справи шляхом направлення на його адресу повісток про виклик до суду але в судове засідання не зявився та надав письмову заяву щодо розгляду справи за його відсутністю проти задоволення заяви не заперечує. Крім того підтвердив факт, що дійсно з липня 2006року [PERSON] по теперішній час проживає з його сестрою [PERSON] за вказаною адресою, як чоловік та дружина без укладання шлюбу. Розглянувши матеріали справи та заслухавши пояснення заявника та письмові заяви заінтересованих осіб: [PERSON], [PERSON], та [PERSON], дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Згідно ч. 3 цієї ж статті Закону, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Аналогічним чином питання обовязків доказування та питання доказів регулює\~ст. 60 ЦПК України, за якою кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Частиною 4 ст. 59 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що [PERSON] просив встановити факт проживання з [PERSON] однією сім'єю, як чоловіка та жінки, з липня 2007 року до теперішнього часу. Законодавцем встановлено, що «сім'я» на відміну від «шлюбу» є проживання осіб, пов'язаних спільним побутом та у яких є взаємні права та обов'язки один до одного. При цьому, необхідно звернути увагу, що для існування сім'ї не існує спеціального порядку реєстрації. Статтею 8 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено право кожного на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. При цьому органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров'я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Також ст. 12 Конвенції встановлено і право на шлюб. Відповідно до ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов'язані спільним побутом, мають взаємні права та обов'язки. Згідно із ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Сторонами у справі вказується на то, що за час їх спільного проживання однією сім'єю як чоловік і жінка, без реєстрації шлюбу (перебування у фактичних шлюбних відносинах), за рахунок спільних сімейних заощаджень, які були сформовано із їх спільних коштів з доходів, набутих внаслідок спільної праці, та були об'єднані ними для набуття спільного майна та спору щодо якого на час розгляду справи не має. Згідно ч. 1 ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Правовідносини щодо порядку постановки та зняття з реєстрації фізичних осіб врегульовано Законом України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». Згідно ч. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», визначено Орган реєстрації - виконавчий орган сільської, селищної або міської ради, сільський голова (у разі якщо відповідно до закону виконавчий орган сільської ради не утворено), що здійснює реєстрацію, зняття з реєстрації місця проживання особи на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, на яку поширюються повноваження відповідної сільської, селищної або міської ради. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», для проведення реєстрації необхідно подати документи, що підтверджують право на проживання в житлі. Безпосередньо порядок реєстрації фізичних осіб визначено у Постанові Кабінету Міністрів України від 02.03.2016 року № 207 «Про затвердження Правил реєстрації місця проживання та Порядку передачі органами реєстрації інформації до Єдиного державного демографічного реєстру» (надалі по тексту Правила). Підпунктом 4 пункту 18 Правил, визначено порядок реєстрації місця проживання особи та надання відповідного пакету документів підтверджуючих: право на проживання в житлі, - ордер, свідоцтво про право власності, договір найму (піднайму, оренди), рішення суду, яке набрало законної сили, про надання особі права на вселення до житлового приміщення, визнання за особою права користування житловим приміщенням або права власності на нього, права на реєстрацію місця проживання або інші документи. Враховуючи, що з липня 2006року по теперішній час [PERSON], разом із [PERSON]., постійно проживає, як чоловік та жінка я виявив бажання зареєструватися за вказаною вище адресою але здійснити реєстрацію місця проживання можливе лише на підставі рішення суду після встановлення факту сумісного проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу. Відповідно до ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст. 58 вказаного Кодексу передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Згідно ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. На момент подання заяви [PERSON] у звязку з роботою в м. Запоріжжі тимчасово орендує житло за адресою: вул. Леваневського, буд. 12 у смт. Кушугум Запорізького району Запорізької області, що підтверджується Договором оренди житла. Частиною 1 ст. 257 ЦПК України, Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання. З викладеного суд робить висновок, про необхідність встановити проживання однією сім'єю, як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, [PERSON] та [PERSON] з липня 2006 року по теперішній час за адресою: [ADDRESS] та встановити факт користування [PERSON] квартирою № 1 буд. 7 по вул. Леніна у м. Дніпрорудне, Василівського району Запорізької області з липня 2006рокупо теперішній час. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved