Jurisdiction: civil
Date: 2015-05-26 00:00:00

У березні 2015 року представник позивача звернулася до суду із позовною заявою до відповідача, в якій просить стягнути з нього заборгованість за кредитним договором. В обґрунтування позову зазначила, що 09 лютого 2012 року між ПАТ «ВБР» та відповідачем був укладений кредитний договір № ICKGMCUІ.24464.005, відповідно до якого відповідач отримав кредит у виді встановленого кредитного ліміту у розмірі 5970 грн. на рахунок [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання позичальника до умов та привал надання банківських послуг, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Позивач свої зобов'язання за договором та угодою виконав у повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому договором. Натомість відповідач взяті на себе зобов'язання погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором, не виконав. У зв'язку з цим станом на 12 березня 2015 року загальна сума заборгованості становить 9974,64 грн., яка складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3771,43 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 3628,05 грн. та суми пені у розмірі 2575,16 грн. На підставі викладеного, просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 9974,64 грн. Представник позивача у судове засідання не з'явилася, надала на адресу суду заяву про розгляд справи без її присутності, в якій зазначила, що підтримує позовні вимоги у повному обсязі, не заперечує проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів та постановлення заочного рішення у зв'язку з неявкою відповідачки. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, у зв'язку з чим, суд ухвалив розглядати справу заочно у порядку ст. 224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовна заява ПАТ «ВБР» підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 статті 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Судом встановлено, що 09 лютого 2012 року між ПАТ «ВБР» та відповідачем був укладений кредитний договір № ICKGMCUІ.24464.005. Відповідно до п. 2.2. кредитного договору банк зобов'язується протягом 60 днів з моменту укладення цього договору, встановити кредит, у вигляді відновлюваної кредитної лінії у розмірі 5970 грн., шляхом встановлення ліміту на рахунок [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Пунктом 2.3 кредитного договору встановлено, що банк нараховує відсотки у розмірі 36% річних за користування кредитом, крім пільгового періоду. Згідно п. 2.4 кредитного договору нарахування відсотків здійснюється щоденно, при цьому відсотки розраховуються на непогашену частину кредиту за фактичну кількість днів користування кредитними ресурсами, виходячи з розрахунку: рік - 360 днів, місяць - рівний календарній кількості днів. День повернення кредиту в часовий інтервал нарахування відсотків не включається. За пунктом 2.5 кредитного договору щомісячний мінімальний платіж складає 10% від суми заборгованості, підлягає сплаті позичальником щомісячно до 25-го числа за попередній місяць. Заборгованість, що підлягає сплаті, не сплачена у встановлений строк, вважається простроченою. Пунктом 2.8 кредитного договору передбачено, що у рамках даного кредиту, банк встановлює поновлюваний пільговий період кредитування. Пільговий період складає 45 днів, по кожній платіжній операції. Пільговий період поширюється на всі операції по картці. Згідно п. 2.9 кредитного договору процентна ставка під час пільгового періоду кредитування, складає 0,0001% річних. При непогашенні заборгованості за кредитом у повному обсязі по закінченню пільгового періоду, відсотки за користування кредитом нараховуються і сплачуються, згідно п.2.3 та п.2.5, які встановлені цим кредитним договором. Відповідно до п. 3.1 кредитного договору кредит надається на підставі Заяви позичальника на отримання кредитної картки з лімітом зазначеним у п.2.2 на споживчі цілі. За п. 3.4 кредитного договору Підписання цього договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту, встановленого банком, у період обслуговування кредитного договору. Пунктом 3.2 кредитного договору договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами і діє протягом 3 років, але в будь-якому випадку до повного виконання сторонами зобов'язань за цим договором. Банк в повній мірі виконав умови кредитного договору, встановивши «09» лютого 2012 року кредитний ліміт у розмірі 5970 грн. на рахунок [NUMBER], який відкритий на підставі приєднання позичальника до Умов та Правил надання банківських послуг. Однак, відповідач свої зобов'язання, передбачені кредитним договором, не виконує. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки. Частиною 1 ст. 612 ЦК України визначено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Пунктом 6.2 кредитного договору за порушення сплати процентів за користування кредитом, банк нараховує позичальнику пеню у розмірі 0,5% від суми простроченої заборгованості за кожний день прострочення. У зв'язку із порушенням відповідачем умов та правил користування кредитом, станом на 12 березня 2015 року утворилась заборгованість за кредитним договором у розмірі 9974,64 грн., яка складається із простроченої заборгованості по тілу кредиту у розмірі 3771,43 грн., простроченої заборгованості за процентами у розмірі 3628,05 грн. та суми пені у розмірі 2575,16 грн. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Зобов'язання, строк виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк виконання боржником обов'язку не встановлений, або визначений моментом пред'явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час, боржник повинен виконати такий обов'язок у семиденний строк від дня пред'явлення вимоги, якщо обов'язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню прострочена заборгованість по тілу кредиту у розмірі 3771,43 грн. та прострочена заборгованість за процентами у розмірі 3628,05 грн., оскільки у судовому засіданні встановлено, що протягом тривалого часу позичальником порушувались умови кредитного договору, а саме: не сплачувались щомісячні платежі та передбачені умовами Кредитного договору проценти. Щодо позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором суд зазначає наступне. Згідно ст. 2 Закону України № 1669-VІІ «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 02.09.2014 року на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам - підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку де проводилась антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов'язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов'язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. Відповідно до Переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, затвердженого Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р місто Маріуполь (Маріупольська міська рада), в тому числі і смт Старий Крим (Старо-Кримська селищна рада) відносяться до населеного пункту, на території якого здійснювалася антитерористична операція. Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року №1079-р було зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року №1053-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція». Між тим, постановою Окружного адміністративного суду м. Києва від 26.01.2015 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 02.04.2015 року, розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 року №1053-р» визнано нечинним. З матеріалів справи вбачається, що відповідач зареєстрований та мешкає у с. Старий Крим м. Маріуполя Донецької області по вул. Зарічній, буд. 13/6. З наданого позивачем розрахунку заборгованості за договором кредиту № ICKGMCUІ.24464.005 від 09 лютого 2012 року вбачається, що станом на 12 березня 2015 року загальна заборгованість з пені складає 2575,16 грн. При цьому у період з 14.04.2014 року, тобто у період дії мораторію на нарахування пені та штрафів на основну суму заборгованості за кредитними зобов'язаннями, відповідачу була нарахована пеня в сумі 2277,72 грн. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що вимоги про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобов'язання за договором підлягають задоволенню частково, а саме в сумі, яка нарахована за період до 14.04.2014 року і складає 297,44 грн. Відповідно до ч.3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частин вимог. У зв'язку з цим з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі мінімальної ставки за подання позовів матеріального характеру у розмірі 243,60 грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial