Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-06 00:00:00

У вересні 2015 року [PERSON] звернувся до суду з цим позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19 червня 2010 року з відповідачкою зареєстрували шлюб. У сторін є дитина [PERSON], [INFO]. Спільне життя у сторін не склалось. Відповідачка виклала речі позивача та попросила виїхати із квартири в якій сторони проживали. [PERSON] вважає, що за вищезазначених обставин сімя сторін фактично розпалась та її відновити неможливо. У судове засідання позивач [PERSON] не зявився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову частково з таких підстав. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд установив, що фактичні взаємини подружжя, а саме сторін у справі не склались. Сімя сторін фактично розпалась та примирення неможливе. Також суд установив, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. Згідно ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат, пов'язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивач [PERSON] у цій справі поніс судові витрати, що складаються із судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 487,20 грн, а також 350 грн витрат на правову допомогу. Відповідно до вимог, що містяться у позові, позивач [PERSON] просить стягнути з відповідачки [PERSON] половину понесених судових витрат. Беручи до уваги принцип диспозитивності у цивільному судочинстві, суд уважає стягнути з відповідачки [PERSON] половину понесених позивачем [PERSON] судових витрат зі сплати судового збору, тобто 243,60 грн. Позивачем [PERSON] надано квитанцію про понесення судових витрат за надання правової допомоги адвоката на суму 350 грн. Згідно п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року N 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Оскільки [PERSON] не надано розрахунку понесення судових витрат на правову допомогу в розмірі 350 грн, відповідно у стягненні цих витрат повинно бути відмовлено. На підставі викладеного,

Outcome: partial