Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-09 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка звернулася до суду з вищеозначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона є власником квартири [ADDRESS]. Відповідач, який зареєстрований [INFO], але нібито з дозволу її батька [PERSON], який помер 06 січня 2011 року, вселився та почав проживати ще при житті її батька і мешкає в зазначеній квартирі і після визнання за нею право власності на цю квартиру в порядку спадкування за законом, без укладення з нею договору найму, не виселяється в добровільному порядку із спірного житлового приміщення, чим порушує її права як власниці. Тому просить виселити відповідача з належної їй квартири. Представник позивачки [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з*явився повторно, перший раз отримав пакет документів разом з ухвалою про призначення до розгляду і другий раз отримав 20.10.2015 року судову повістку на судовий розгляд справи, про що мається розписка особисто, але не надав до суду будь-яких заяв або заперечень, а в подальшому конверти поверталися у звязку із закінченням терміну зберігання, що суд розцінює як не бажання отримати судові повістки та з*являтися до суду для розгляду справи з намаганням затягнути розгляд справи. Суд заслухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. У судовому засіданні встановлено, що спірна квартира за адресою [ADDRESS] у м. Суми належить позивачки на праві власності в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON], померлого 06.01.2011 року, що підтверджується рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 22 липня 2015 року (а.с.9), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.8). Згідно довідки відділу адресно-довідкої роботи УДМС України в Сумській області відповідач зареєстрований за адресою: [INFO] (а.с.13), а фактично проживає з липня 2004 року, про що повідомив сам відповідач під час судового засідання в якості свідка при розгляді справи за позовом [PERSON] до [PERSON], 3-я особи: 3-ї Сумської державної нотаріальної контори Сумської області про зміну черговості спадкування та усунення від спадкування, що є у розумінні ст. 61 ЦПК України підставою для звільнення від доказування як обставиною, встановленою судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили (а.с.3). Встановлено також, що будь-яких договорів або усних домовленостей щодо проживання [PERSON] в спірній квартирі між позивачкою як власницією, з одного боку, та відповідачем - з іншого, не укладалося. Таким чином, судом встановлений факт порушення законних прав позивачки як власниці квартири. Відповідно до\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.\~383 ЦК України\~та ст.\~150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Згідно з\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. \~\~\~\~Відповідно до\~ст. 168 ЖК України \~договір найму жилого приміщення, укладений на невизначений строк, може бути розірвано за вимогою наймодавця, якщо жиле приміщення, займане наймачем, необхідне для проживання йому та членам його сім'ї. У цьому випадку власник будинку (квартири) повинен попередити наймача про наступне розірвання договору за три місяці. Відповідно до\~ст. 169 ЖК України \~у разі припинення договору найму жилого приміщення в будинку (квартирі),\~\~що\~\~належить\~\~громадянинові\~\~на праві приватної власності, наймач і особи, які проживають разом з ним, зобов'язані звільнити жиле приміщення, а в разі відмовлення - підлягають виселенню в судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Виходячи з п. 33 Постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. «Про судову практику про захист права власності та інших речових прав», а саме відповідно до положень статей\~391,\~396 ЦК України, позов про усунення порушень права, не пов'язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов'язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Тобто, в даному випадку, крім доведення існування права власності на майно необхідно довести порушення такого права, що в судовому засіданні, представником позивача і було зроблено. Суд дійшов висновку, що вимоги позивача про виселення обґрунтовані і знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, відповідачем не надано суду доказів на їх спростування, тому відповідача необхідно виселити з квартири [ADDRESS]. На підставі ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому з відповідача на користь позивачки слід стягнути судовий збір у розмірі 487,20 грн.

Outcome: approved