Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-26 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Краснокутської селищної ради Харківської області про визнання права власності на земельну ділянку для ведення сільськогосподарського виробництва, площею 5,11 га, з якої площа ріллі 4, 84 га, кадастровий номер 6323555100:03:001:0586, в межах державного акта на право власності на земельну ділянку серії 1-ХР №028123, виданого 15 жовтня 1999 року. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що розпорядження селищного голови Краснокутської селищної голови від 23 березня 1999 року, на Y сесії XXIІІ скликання, були затверджені матеріали «Технічного звіту про розробку проекту організації території земельних ділянок для передачі земельних паїв в натурі із земель КСП «Маяк» виготовлені фірмою ТОВ «Земляне» та прийнято рішення про видачу Державних актів на право приватної власності на землю громадянам. Безпосередньо в цьому рішенні зазначається список громадяни, які мають право на землю і якої площі. Тридцять пятим в даному списку значиться позивач. Згідно цих даних позивач має право на 4.84га ріллі та 0,27га сіножаті. Згідно інформації відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Краснокутської районної ради народних депутатів на імя позивача зареєстровано Державний акт серії І ХР №028123 від 15 жовтня 1999 року за №1-46 на земельну ділянку площею 5,11 га. Місце розташування цієї ділянки за межами населеного пункту Краснокутської селищної ради, цільове призначення - для ведення сільськогосподарського виробництва. Зазначений державний акт на право приватної власності на землю серії 1-ХР № 028123 від 15 жовтня 1999 року за № 1-46 позивач не отримував, а у відділі Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області відсутній архівний примірник цього акту. Згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, вказаній земельній ділянці, був присвоєний кадастровий номер 6323555100:03:001:0586, де значиться площа ріллі розміром - 4.8410га. Таким чином, фактично позивач являється власником земельної ділянки, але із-за відсутності правовстановлюючого документу, юридично, не може підтвердити своє право в компетентних органах та позбавлений можливості вчиняти будь-які правочини. Для відновлення відсутнього правовстановлюючого документу позивач звертався до відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області та Краснокутської селищної ради, але всі спроби відновити юридичний документ, були безрезультатні, в звязку з чим [PERSON] звернувся до суду з даним позовом. В судове засідання позивач не зявився, однак його представником надана заява про підтримання позовних вимог [PERSON] та про слухання справи у його відсутність. Представник відповідача - Краснокутської селищної ради Харківської області в судове засідання не зявився, однак надав заяву про слухання справи у відсутність представника та проти задоволення позовних вимог [PERSON] не заперечував. У зв'язку з розглядом справи за відсутністю осіб, які беруть участь, судове засідання проводиться без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у відповідності з ч.2\~ст.197 ЦПК України.\~\~\~\~\~\~ Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні попереднього судового засідання. Відповідно до ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову ухвалюється судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України, згідно якої у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд, дослідивши письмові докази, повно та всебічно зясувавши обставини справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві. Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України). Абзацом четвертим\~ст. 55 Конституції України\~передбачено, що кожному надається право будь яким не забороненим законом способом захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. У відповідності до\~ст. 20 ЦК України\~право на захист своїх прав особа здійснює на власний розсуд. Обєктами права власності є будь-які речі (майно). Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України). Згідно зі ст.190 ЦК України майном як особливим обєктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обовязки. Майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визначаються речовими правами. У постанові Судової палати у цивільних справах ВС від 30.01.2013р. у справі №6-168цс12 зроблено висновок, що майнове право, яке можна визначити як\~право очікування, є складовою майна як обєкта цивільних прав. Майнове право це обмежене речове право, за яким власник цього права наділений певними, але не всіма правами власника майна, та яке засвідчує правомірність його власника отримати право власності на нерухоме майно чи інше речове право на відповідне майно в майбутньому.\~ Відповідно до ст.392\~ЦК України особа має право звернутися до суду з позовом про визнання права власності: 1)якщо це право оспорюється або не визнається іншими особами (за умови, що позивач не перебуває з цими особами у зобовязальних відносинах, оскільки права осіб, які перебувають у зобовязальних відносинах, повинні захищатися за допомогою відповідних норм інституту зобовязального права); 2)у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності Передумовою для застосування ст.392\~ЦК України є відсутність іншого, окрім судового, шляху для відновлення порушеного права. Як вбачається з розпорядження селищного голови Краснокутської селищної голови від 23 березня 1999 року, на V сесії XXIІІ скликання, були затверджені матеріали «Технічного звіту про розробку проекту організації території земельних ділянок для передачі земельних паїв в натурі із земель КСП «Маяк», виготовлені фірмою ТОВ «Земляне» та прийнято рішення про видачу Державних актів на право приватної власності на землю громадянам. Безпосередньо в цьому рішенні зазначається список громадяни, які мають право на землю і якої площі. Тридцять пятим в даному списку значиться позивач. Згідно цих даних позивач має право на 4.84га ріллі та 0,27га сіножаті. З відповіді відділу Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області від 26.10.2016 року М-180/0-169/6-16 вбачається, що в Книзі записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на імя позивача зареєстровано Державний акт серії І ХР №028123 від 15 жовтня 1999 року за №1-46 на земельну ділянку загальною площею 5,11 га. Місце розташування цієї ділянки за межами населеного пункту Краснокутської селищної ради, цільове призначення - для ведення сільськогосподарського виробництва, однак надати копію архівного примірника відділі Держгеокадастру у Краснокутському районі Харківської області не взмозі, так як архівний примірник цього акту у Відділі відсутній, про що свідчить відповідь від 16.02.2017 року №М-26/0-27/6-17. Також надати архівний примірник вказаного Державного акту не може і Краснокутська селищна рада Харківської області в звязку архіву Державних актів на право приватної власності на землю, що розташовані за межами населених пунктів селищної ради, що зазначено у відповіді Краснокутської селищної ради Харківської області від 27.03.2017 року №02-17/271. Однак, згідно витягу з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, вказаній земельній ділянці, був присвоєний кадастровий номер 6323555100:03:001:0586, де значиться площа ріллі розміром - 4.8410 га. Також, як вбачається з оголошення в газеті «Промінь» Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ХР №028123, виданий на імя [PERSON] вважати недійсним. Відповідно до ст.ст.316 - 319; 321 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Право власності є непорушним. Таким чином, у суду є підстави для визнання права власності за позивачем [PERSON] на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 5,11 га згідно Державного акту серії І ХР №028123 від 15 жовтня 1999 року за №1-46, оскільки він вже є власником земельної ділянки, однак позов про визнання права власності поданий у звязку з втратою документа, що засвідчує його право власності на земельну ділянку, за відсутності можливості одержати у відповідних органах дублікат правовстановлюючого документа. На підставі вищевказаного та

Outcome: approved