Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-09 00:00:00

У березні 2018 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів по оплаті за опалення житлового приміщення. Позов обгрунтований тим, що позивач є власником 9/25 частини квартири № [ADDRESS], а відповідач є власником 16/25 частини цієї ж квартири. Позивач проживає у вказаній квартирі та сплачує кошти за спожитий природній газ, яким опалюється вся квартира, а відповідач у порушення ст. 360 ЦК України не сплачує за природній газ, хоч його частина також опалюється. Позивач просить стягнути з відповідача на його користь витрачені кошти за природній газ починаючи з 2001 року. Ухвалою суду від 28.03.2018 року справа була призначена до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження у зв'язку з її малозначністю. У судовому засіданні позивач позов підтримав з підстав наведених у ньому. Відповідач у судовому засіданні позов не визнав та зазначив, що є співвласником квартири № [ADDRESS], але у цій квартирі не проживає з 1997 року. Позивач без його дозволу у 2002 році встановив газовий котел для опалення квартири. Рішенням суду у 2016 році відповідач був вселений у вказану квартиру, але фактично там не проживає. Заслухавши пояснення сторін по справі та дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, давши оцінку доказам, що мають значення для справи, суд дійшов наступного висновку. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі є співвласниками квартири № [ADDRESS]. Згідно листа регіональної газової компанії «Чернігівгаз» від 26.12.2017 р., відповідно до акту у грудні 2002 року у квартирі № [ADDRESS] був прийнятий газовий котел марки «Житомир». Відповідно до ст. 360 ЦК України співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном. Згідно позовної заяви та наданим поясненням у судовому засіданні, позивач вказував, що він сплачує за опалення квартири, а відповідач не бере у цьому участі. Як доказ його витрат на опалення квартири та суму витрат, позивач надав копії титульних аркушів розрахункових книжок по оплаті за природний газ, без надання копій квитанцій та витяг з реєстру оплати використаного газу, який ніким не підписаний та не завірений належним чином. На пропозицію суду надати до матеріалів справи докази сплати за природній газ, позивач відмовився. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Законом. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач не надав суду квитанції про сплату ним за спожитий природній газ, а тому суд позбавлений можливості перевірити факт такої сплати та суму яка була сплачена, тому суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed