Jurisdiction: civil
Date: 2017-09-12 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом до Білогородської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області, третя особа: Перша Київська обласна державна нотаріальна контора\~ про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування за\~ законом. Свої вимоги мотивувала тим, що 21 березня 2000 року померла її мати, громадянка [PERSON]. Вона фактично прийняла спадщину після її смерті шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном. 08 квітня 2016 року вона звернулася до Першої Київської обласної держаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася по смерті матері. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки у свідоцтві про смерть її матері неправильно вказане прізвище, а саме зазначено «Соловієнко Ярина Юхимівна» замість «Соловєнко Ярина Юхимівна». Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2016 року встановлено факт родинних відносин між мною та [PERSON], а саме, що остання є її матірю. Після отримання вказаного рішення суду вона повторно звернулась до Першої Київської обласної нотаріальної контори з відповідною заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, однак 10 грудня 2016 року їй було відмовлено у видачі такого свідоцтва у звязку з тим, що не була проведена первинна реєстрація права власності на нерухоме майно. На час смерті її матері належав житловий будинок № 170, на вулиці Шевченка у селі Шевченковому Києво-Святошинського району Київської області, який, відповідно до Технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 19.02.2016 (інвентаризаційна справа № 809) позначений на плані літерою «А», разом з прилеглими господарськими будівлями та спорудами, які на технічному плані позначені наступним чином: прибудова - літера «а», сарай - літера «Б», погріб під будівлею - літера «підБ», вбиральня - літера «Г», літній душ - літера «Д», ворота/хвіртка - № 1, огорожа - № 2. Відповідно до довідки №119 від 30.03.2016, виданої Білогородською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, головою домогосподарства № 170 на вулиці Шевченка у селі Білогородка (нині - Шевченкове) згідно з записами у по господарській книзі, з 2000 року являється вона, а до 21.03.2000 - була її мати, що підтверджується довідкою від 30.02.2016 № 125. Однак, за час свого життя померла не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок. Вона постійно проживала та була зареєстрована разом з матірю у її будинку № 170 на вулиці Шевченка у селі Білогородка, що підтверджується записами у будинковій книзі. Проте, враховуючи, що право на земельну ділянку не було зареєстровано за померлою, вона не має можливості зареєструвати житловий будинок на своє імя. За викладених обставин вона змушена звернутися до суду задля визнання права власності на житловий будинок. Відповідно до характеристики будинку, господарських будівель та споруд за адресою: вул. Шевченка, 170, с. Шевченкове, Києво-Святошинського району від 19.02.2016, виданої КП «БТІ Києво-Святошинської районної ради Київської області», інвентаризаційна вартість спадкового майна становить 129155 грн. На підставі вищевказаного просила суд визнати за нею, [PERSON], [INFO], ідентифікаційний номер [NUMBER], право власності, на житловий будинок загальною площею 58,0 кв. м (житловою площею 32,9 кв. м)з господарськими будівлями та спорудами: прибудовою (літера «а» на технічному плані), сараєм (літера «Б» на технічному плані), погрібом ( літера «підБ» на технічному плані), вбиральнею (літера «Г» на технічному плані), літнім душем (літера «Д» на технічному плані), воротами/хвірткою (№1 на технічному плані), огорожею (№2 на технічному плані), які знаходяться за адресою: вулиця Шевченка, 170, с. Шевченкове, Києво-Святошинський район, Київська область, у порядку спадкування за законом після смерті її матері, [PERSON]. У судове засідання позивачка не з»явилася, про день розгляду справи повідомлена, направила до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутності, свої вимоги підтримав. Відповідачі, та третя особа у справі у судове засідання не з'явилися, про день розгляду справи повідомлені, направили до суду заяви в яких просили розглядати справу у їх відсутності. Суд, перевіривши матеріали справи, суд знаходить, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Як вбачається із матеріалів справи 21 березня 2000 року померла її мати, громадянка [PERSON]. Вона фактично прийняла спадщину після її смерті шляхом вступу у володіння та користування спадковим майном. 08 квітня 2016 року вона звернулася до Першої Київської обласної держаної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, що відкрилася по смерті матері. Однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено, оскільки у свідоцтві про смерть її матері неправильно вказане прізвище, а саме зазначено «Соловієнко Ярина Юхимівна» замість «Соловєнко Ярина Юхимівна». Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 13 жовтня 2016 року встановлено факт родинних відносин між мною та [PERSON], а саме, що остання є її матірю. Відповідно до довідки №119 від 30.03.2016, виданої Білогородською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, головою домогосподарства № 170 на вулиці Шевченка у селі Білогородка (нині - Шевченкове) згідно з записами у по господарській книзі, з 2000 року являється вона, а до 21.03.2000 - була її мати, що підтверджується довідкою від 30.02.2016 № 125. Однак, за час свого життя померла не встигла здійснити державну реєстрацію права власності на вказаний житловий будинок. Вона постійно проживала та була зареєстрована разом з матірю у її будинку № 170 на вулиці Шевченка у селі Білогородка, що підтверджується записами у будинковій книзі. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ч. 5 ст. 1268 ЦК України зазначено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права власності. В п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013 р. N 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» детально /роз»яснено, що «право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Судом встановлено, що померлій дійсно на праві власності належав житловий будинок, який знаходиться за адресою: вулиця Шевченка, 170, с. Шевченкове, Києво-Святошинський район, Київська область, що підтверджується будинковою книгою, технічним паспортом на будинок. Виходячи з вищенаведеного, встановлено, що позивач [PERSON] не може отримати свідоцтво про право власності на житловий будинок на спадщину у зв'язку із тим, що у неї відсутні оригінали правовстановлюючих документів на спадкове майно, а тому його вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved