overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дітей, в якому зазначила, що 08 січня 2005 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Маріупольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис за № 03. Від шлюбу мають синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]. З відповідачем не проживають разом з червня 2015 року, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дітей, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. У звязку з цим [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання дітей [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву, в якій просив суд розглянути справу за його відсутності, зазначивши, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 08 січня 2005 року між позивачкою та [PERSON] у Маріупольському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Донецького обласного управління юстиції було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 03 (а.с.5). 03 червня 2005 року народився [PERSON], а 26 червня 2012 року народився [PERSON], батьками яких є сторони по справі (а.с. 6-7). Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, виданої директором Житлово-комунального підприємства Іллічівського району м.Маріуполя, діти [PERSON] та [PERSON] мешкають разом з позивачкою в [ADDRESS] (а.с. 8). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дітей, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дітей у розмірі 1/2 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття. При цьому суд також виходить з того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що 17 лютого 2009 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис за № 34. Від спільного життя мають дочку [PERSON], 07 грудня 2005 народження. З відповідачем не проживають разом з серпня 2013 року, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. У звязку з цим [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не з'явилась, надала на адресу суду заяву, в якій просила суд розглянути справу за її відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився з невідомих суду причин. Про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У звязку із неявкою відповідача в судове засідання судом прийнято рішення про проведення заочного розгляду справи у порядку ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 лютого 2009 року між позивачкою та [PERSON] у Іллічівському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 34 (а.с.6). 07 грудня 2005 року народилась [PERSON], батьками якої є сторони по справі (а.с.7). Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за підписом начальника Маріупольського міського центру з обліку громадян без визначеного місця проживання, дитина [PERSON] зареєстрована разом з позивачкою в м. Маріуполі Донецької області по пров.Банному, буд.5 (а.с. 8). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дитини, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-17 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, в якому зазначила, що 17 серпня 2007 року вони з відповідачем зареєстрували шлюб у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області, про що в книзі реєстрації шлюбів був зроблений запис за №304. Від шлюбу мають сина [PERSON], [INFO]. З відповідачем не проживають разом з липня 2015 року, відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дитини, що ставить позивачку у скрутне матеріальне становище. У звязку з цим [PERSON] просила стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON], [INFO], у розмірі 1000 гривень щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Позивачка у судове засідання не зявилась, надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій просила стягнути аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Також просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не зявився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, зазначивши, що уточнені позовні вимоги визнає у повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги [PERSON] підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 17 серпня 2007 року між позивачкою та [PERSON] у Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції Донецької області було укладено шлюб, про що було зроблено актовий запис № 304 (а.с.6). 09 січня 2008 року народився [PERSON], батьками якого є сторони по справі (а.с. 7). Відповідно до довідки про склад сімї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, за підписом голови КСН «Азовкольцо», дитина [PERSON] мешкає разом з позивачкою в с. Ново-Броневому м. Маріуполя Донецької області по вул. Токарній, буд.34 (а.с. 8). Згідно зі ст. 180 СК України батьки повинні утримувати своїх неповнолітніх дітей. Вирішуючи питання про розмір належних до стягнення аліментів, суд з урахуванням здоровя та матеріального положення дітей, платника аліментів, вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. При цьому суд також виходить з того, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. У звязку з тим, що при зверненні до суду з позовною заявою позивачка була звільнена від сплати судового збору та її вимоги задоволені, то ці витрати підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-27 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просила розірвати шлюб, укладений між ними 17.06.2014 року, від якого спільних неповнолітніх дітей не мають. В обґрунтування позову зазначає, що перебування в шлюбі є неможливим, зважаючи на відсутність почуття взаємної любові, поваги, розуміння та взаємодопомоги. Вважає, що поновлення подружніх відносин неможливе, однак відповідач відмовляється це зрозуміти та прийняти і добровільно розірвати шлюб. Сторони в судове засідання не прибули. Позивачка надіслала до суду письмову заяву, в якій просила справу розглянути у її відсутності, позовні вимоги підтримала. Враховуючи те, що про час і місце розгляду справи відповідач була повідомлена в порядку, визначеному ст. 76 ЦПК України, про причини неявки до суду він не повідомив, заперечення проти позову не подав, суд вважає за можливе ухвалити рішення заочно на підставі наявних доказів у справі. Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 112 СК України, шлюб може бути розірвано, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання сторін і збереження сімї неможливе. Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 17.06.2014 року. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, добровільність шлюбу одна з основних його засад. Різниця в поглядах на права та обовязки подружжя, відсутність взаєморозуміння призвели до поступового погіршення взаємовідносин і до фактичного припинення шлюбних стосунків між сторонами. Перебуваючи у шлюбі, позивач та відповідач не змогли створити міцної сімї, про що свідчить той факт, що вони не підтримують шлюбних відносин, та не мають наміру їх поновлювати. У сімї немає перспективи возз'єднання. До порозуміння сторони не прагнуть, у кожного сформувався свій погляд на життя та інтереси, а йти на поступки один одному подружжя не бажає. В письмовій заяві до суду позивачка наполягала на розірванні шлюбу, вважаючи примирення і збереження їх сімї неможливим, проти чого відповідач, в свою чергу, не надав жодного заперечення та не прибув в судове засідання, що свідчить про погодження з позовними вимогами. Згідно ч. 3 ст. 109 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права. За таких обставин, суд приходить до висновку, що сімя розпалася остаточно. Шлюб існує лише формально і його збереження суперечило б інтересам сторін, що має суттєве значення для них, тому є підстави для розірвання шлюбу. З відповідача належить стягнути судовий збір, понесений позивачкою при подачі позову.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-01-12 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу, в якому вказувала, що 4 липня 2005 року між нею та відповідачем був зареєстрований шлюб. Але в останній час між ними виникли непорозуміння та сварки, які були викликані тим, що відповідач не працює. В судовому засіданні позивачка свій позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач у судовому засіданні погодився на розірвання шлюбу, але заперечував підстави, заявлені позивачкою. Вказував, що дружина безвідповідальна, погано піклується про своїх дітей, тікала з будинку, тому вважав, що необхідно йому надати час для вирішення питання щодо дітей. Суд, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. 4 липня 2005 року Себинською сільською радою Ново-Одеського району Миколаївської області між сторонами був зареєстрований шлюб, про що був зроблений актовий запис під № 06. Після реєстрації шлюбу прізвище позивачки було змінено з Чечельницької на [PERSON]. Від шлюбу у сторін народилися діти: син [PERSON] Лєонардо Давінчі Іванович, [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO], [PERSON], [INFO]. Проте шлюб між ними не склався, між подружжям виникли непорозуміння, які були викликані різністю їх характерів та поглядами на життя, на сімейні відносини та повсякденний побут, що призвело до сварок та скандалів і потягло фактичне припинення шлюбно-сімейних відносин. Приблизно півроку вони мешкають окремо. Сторони припинили сімейно-шлюбні відносини і їх відновлювати не бажають, що особисто підтвердили під час судового розгляду. Посилання відповідача, що їм необхідно ще надати термін для вирішення питання щодо дітей суд не приймає, оскільки це не відноситься до предмету розгляду справи про розірвання шлюбу. Навпаки, постійні посилання відповідача та його звинувачення дружини в безвідповідальності, аморальній поведінці та іншому вказують, що шлюбно-сімейні відносини між ними дійсно припинені. Наданий сторонам строк на примирення позитивних результатів не дав. Згідно зі ст. 112 Сімейного кодексу України суд, зясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, що мають істотне значення. За встановлених під час судового засідання обставин суд вважає, що подальше сумісне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам обох сторін і шлюб між ними, відповідно до вимог ст.112, ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, має бути розірвано.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2017-05-17 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 2011 року вона проживала однією сім'єю з відповідачем без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилась неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивач та її представник в судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідач в судове засідання не з'явився, надав до суду заяву в якій просив при ухваленні рішення по справі врахувати його важкий майновий стан . Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 2011 року сторони в справі проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народилась неповнолітня дитина, [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом із матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 01.09.2016 року.\~ Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-09-29 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду з указаним позовом, зазначаючи, що з 21.09.2007 року перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, [PERSON], [INFO], яка мешкає разом із нею. Відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоча має таку можливість. Посилаючись на викладене, позивачка просила стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не зявилась, надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує . Відповідач в судове засідання не зявилвся, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає. Дослідивши матеріали справи, давши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що з 21.09.2007 року сторони в справі перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від шлюбу вони мають неповнолітню дитину, дитину, [PERSON], [INFO]. Дитина мешкає разом із матірю та перебуває на її утриманні. Відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно із ч. 1 ст. 182 СК України при призначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 1 ст. 183 СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. Оскільки відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, суд вважає за можливе стягнути з нього на користь позивача аліменти на утримання дитини в розмірі 1/4 частки від всіх видів доходу, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 05.09.2016 року.\~ Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягнення судовий збір у розмірі 551 грн 20 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 06 грудня 2008 року вона уклала шлюб з відповідачем в Андріївській селищній раді Тельманівського району Донецької області, актовий запис № 9. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Тривалий час сторони спільного господарства не ведуть, однією сім'єю не проживають, оскільки мають несумісність поглядів на сімейне життя та виконання подружніх обов'язків, через що в сім'ї постійно виникали сварки. Вважає, що за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище «[PERSON]». Відповідач в судове засідання не з`явився, направив до суду заяву з проханням розглянути справу в його відсутності, проти розірвання шлюбу не заперечує. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали що 06 грудня 2008 року в Андріївській селищній раді Тельманівського району Донецької області, актовий запис № 9. Від шлюбу мають дитину [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили, на теперішній час не примирились, спільного господарства не ведуть. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім?єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-10-25 00:00:00

У вересні 2016 року позивачка звернулась до суду із вказаним позовом, посилаючись на те, що 06 червня 2009 року вона уклала шлюб з відповідачем в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 190. Від шлюбу мають дітей [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO]. Сторони з лютого 2014 року спільного господарства не ведуть, однією сімєю не проживають, оскільки відповідач був засуджений вироком Іллічівського райсуду м.Маріуполя від 27 грудня 2013 року за ст.185 ч.3 КК України до 3 років позбавлення волі та на теперішній час утримується в Донецькій ВК №124. Вважає, що стосунки вичерпали себе, вони мають несумісність поглядів на життя, тому за таких обставин продовжувати сімейне життя неможливо та просить шлюб розірвати. Позивачка в судове засідання не зявилась, направила на адресу суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Після розірвання шлюбу просить присвоїти їй прізвище «Гладишева». Відповідач в судове засідання не з`явився, відбуває покарання в Донецькій ВК №124. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги про розірвання шлюбу підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі, який уклали що 06 червня 2009 року в Міському відділі реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис № 190. Від шлюбу мають дітей [PERSON],[INFO], [PERSON], [INFO]. Фактично шлюбні відносини сторони припинили в лютому 2014 році. Таким чином, судом встановлено, що вимога підлягає задоволенню, а шлюб розірванню, оскільки підстави для збереження родини відсутні, сторони не проживають однією сім?єю, втратили почуття любові та поваги один до одного.

Outcome: approved