overthelex/ua-case-outcome-6m huggingface dataset:
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-24 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що 09 квітня 2006 року померла його баба [PERSON]. Він є єдиним спадкоємцем майна померлої за законом, однак у звязку із розбіжностями в написанні її імені у документах, які підтверджують родинні стосунки із померлою, не може оформити спадщину, з огляду на що просить суд його заяву задовольнити та встановити факт, що [PERSON] була його рідною бабою. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав у повному обсязі та просить її задовольнити. Заінтересована особа Іршиківська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши представника заявника, дослідивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 09 квітня 2006 року в с. Яремичі Старокостянтинівського району Хмельницької області померла [PERSON]. До складу спадщини після її смерті увійшла земельна ділянка для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 2,045 га, що розташована на території Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району. На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована і проживала одна в [INFO]. Згідно інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №43357590 від 23 березня 2016 року спадкова справа до майна померлої 09 квітня 2006 року [PERSON] не заводилась. За повідомленням державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області [PERSON] від 15 грудня 2015 року [PERSON] звертався із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON], однак заяву прийнято не було в зв»язку із пропуском шестимісячного строку звернення. Той факт, що померла 09 квітня 2006 року [PERSON] є рідною бабою [PERSON] підтверджується наступними письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], де в графі батько значиться «Музика Євген Мусійович», свідоцтвом про народження [PERSON], де в графі мати значиться «Музыка Анна Феодосевна», довідкою виконкому Іршиківської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №378 від 14 травня 2013 року, якою підтверджується, що [PERSON] є внуком [PERSON] Крім того, той факт, що померла [PERSON] є рідною бабою заявника підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Отже, досліджені судом докази достовірно вказують на те, що [PERSON], яка померла 09 квітня 2006 року, була рідною бабою [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-25 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту родинних відносин, посилаючись на те, що 27 грудня 2012 року померла його баба [PERSON]. Він є єдиним спадкоємцем майна померлої за законом, однак у звязку із розбіжностями в написанні імені його батька у документах, які підтверджують родинні стосунки із померлою, не може оформити спадщину, з огляду на що, просить суд його заяву задовольнити та встановити факт, що [PERSON] була його рідною бабою. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримала у повному обсязі та просить її задовольнити. Заінтересована особа Губчанська сільська рада Старокостянтинівського району Хмельницької області, яка належним чином повідомлена про час і місце розгляду справи, до суду свого представника не направила, подавши письмову заяву про розгляд справи у відсутності представника, проти заяви не заперечує. Заслухавши представника заявника, дослідивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 27 грудня 2012 року в с. Самчики Старокостянтинівського району Хмельницької області померла [PERSON]. На підставі заяви [PERSON] 30 січня 2016 року Старокостянтинівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу №63/2016 до майна померлої 27 грудня 2012 року [PERSON] Постановою державного нотаріуса Старокостянтинівської державної нотаріальної контори Хмельницької області [PERSON] від 01 березня 2016 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом до майна померлої [PERSON] через неможливість за документами встановити родинні відносини заявника із померлою. Усуваючи встановлені державним нотаріусом суперечності, які стали підставою для відмови у вчинення нотаріальної дії, суд зважає на наступні обставини. Той факт, що померла 27 грудня 2012 року [PERSON] є рідною бабою [PERSON] підтверджується наступними письмовими доказами, що містяться в матеріалах справи, а саме: свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про народження [PERSON], де в графі батько значиться «Заєць Леонтій Савович», свідоцтвом про народження [PERSON], [INFO], де в графі мати значиться «Заєць Ганна Никифорівна», довідкою виконкому Губчанської сільської ради Старокостянтинівського району Хмельницької області №278 від 13 квітня 2016 року, згідно якої у погосподарських книгах Губчанської сільської ради сином [PERSON], яка померла 27 грудня 2012 року значиться лише [PERSON], [INFO]. Крім того, той факт, що померла [PERSON] є рідною бабою заявника підтвердили допитані в судовому засіданні свідки [PERSON] та [PERSON] Отже, досліджені судом докази достовірно вказують на те, що [PERSON], яка померла 27 грудня 2012 року, була рідною бабою [PERSON]

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-04 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до товариства з обмеженою відповідальністю фірми «Елавус ЛТД» (далі - ТОВ фірма «Елавус ЛТД») про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку та компенсації частини грошових доходів у зв'язку з порушенням термінів їх виплати. Позовна заява мотивована тим, що з 01 липня 2010 року по 21 березня 2014 року він працював у ТОВ фірма «Елавус ЛТД» на посаді електромонтера по ремонту електричного обладнання. 21 березня 2014 року був звільнений з роботи на підставі статті 36 КЗпПУкраїни, за угодою сторін. Також посилався на те, що відповідно до наказу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 31 березня 2014 року з ТОВ фірма «Елавус ЛТД» було стягнуто на його користь заборгованість із заробітної плати у розмірі 10 528 грн 84 коп. Зазначений розмір заробітної плати був отриманий ним лише 03 грудня 2015 року, зважаючи на що, відповідно до норм КЗпП України, ТОВ фірма «Елавус ЛТД» зобов'язано виплатити на його користь середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, а саме за 620 робочих днів (з 22 березня 2014 року по 02 грудня 2015 року). Ураховуючи викладене, [PERSON] просив суд стягнути з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» суму середнього заробітку за період затримки розрахунку за період з 22 березня 2014 року по 02 грудня 2015 року у розмірі 49 525 грн 60 коп.; стягнути з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» компенсацію за нараховану, але не виплачену заробітну плату станом на 02 грудня 2015 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 35 907 грн 44 коп. Рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 08 серпня 2016 року у складі судді Горчакової О. І. позов [PERSON] задоволено. Стягнуто з ТОВ фірми «Елавус ЛТД» на користь [PERSON] середній заробіток за період затримки розрахунку за період з 22 березня 2014 року по 02 грудня 2015 року у розмірі 49 525 грн 60 коп. та компенсацію за нараховану, але невиплачену заробітну плату за період по 05 грудня 2015 року з урахуванням індексу інфляції у розмірі 35 907 грн 44 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що затримка у виплаті заробітної плати допущена з вини ТОВ фірми «Елавус ЛТД», а тому згідно зі статтею 117 КЗпП України підлягає стягненню середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Outcome: partial
Jurisdiction: civil
Date: 2016-08-11 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області із позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 01.01.2009 р. між ним та відповідачем укладено в простій письмовій формі у вигляді розписки договір позики на суму 15000,00 Доларів США, зі сплатою 10% річних до 01.10.2009 року, а потім продовженого до 01.10.2010 року. На момент 01.10.2010 року та на сьогодні заборгованість відповідача складає 17750 доларів США, що за курсом НБУ складає 473747,50 грн. Позивач вказує, що він звернувся із вимогою про повернення суми боргу, яку відповідач - проігнорував та продовжує ухилятись від виконання зобовязання станом і на сьогоднішній день. За вказаних обставин позивач просить суд примусово стягнути із відповідача на свою користь суму боргу у розмірі, що є еквівалентом боргу у іноземній валюті на час розгляду справи у суді та понесені ним витрати на оплату судового збору у розмірі 4 737, 48 грн. Крім того, просить поновити строк звернення з позовом до суду, поважність пропущення якого обґрунтовує навмисними діями відповідача, який з 2009 року затягував час по виконанню зобовязання щоденними вмовляннями зачекати і запевненнями про повернення коштів. Позивач в судове засідання не з'явився, однак, представник позивача подав до суду заяву від 11.08.2016 року, в якій просить розгляд справи провести без його участі, позовні вимоги підтримав повністю, просить суд такі задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, в засідання повторно не зявився та про причини неявки суд не повідомив, Згідно з ч. 1 ст. 157 ЦПК України суд розглядає справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі. Частиною 4 ст. 169 ЦПК України передбачено, що у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що представник позивача не заперечував проти прийняття заочного рішення, суд,

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2020-05-25 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог Служба у справах дітей виконавчого комітету Дніпровської районної у м.Херсоні ради про визначення способу участі у вихованні та спілкуванні з онукою. Рішенням Херсонського міського суду від 23 вересня 2019 року позов задоволено частково. Визначено [PERSON] наступний спосіб виховання та спілкування з його онукою [PERSON] , [INFO] , один раз на місяць кожну другу суботу місяця з 14 години до 19 години, а також влітку два тижні у період з 20 червня до 15 липня щороку. В решті позовних вимог відмовлено. Не погоджуючись із вказаним рішенням суду [PERSON] подала апеляційну скаргу, сплативши судовий збір у встановленому законом порядку в розмірі 960,00 грн. Постановою Херсонського апеляційного суду від 18 лютого 2020 року апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 вересня 2019 року змінено в частині визначення [PERSON] способу участі у вихованні та спілкуванні з онукою, визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні та спілкуванні з онукою [PERSON] , [INFO] , один раз на місяць кожну другу суботу місяця з 14 до 19 години. В іншій частині рішення суду залишено без змін. 19 березня 2020 року від [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення у зазначеній справі щодо вирішення питання по розподілу судових витрат, понесених нею при подачі апеляційної скарги. Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи в межах питання, що підлягає судовому розгляду, колегія суддів зробила висновок про те, що заява підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно п.3 ч.1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. При цьому, згідно із ч.3\~ст.270 ЦПК України\~суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Ч.4 ст.270 ЦПК України\~встановлено, що у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Відповідно до ч.1\~ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] відповідно до квитанції №168 від 03.01.2020 року за подачу апеляційної скарги сплатила судовий збір в розмірі 960,00 грн.(том 2 а.с.5) Приймаючи до\~уваги те,\~що апеляційну\~скаргу,\~ подану\~ [PERSON] на рішення Херсонського міського суду Херсонської області від 23 вересня 2019 року, задоволено частково, колегія суддів вважає, що з позивача [PERSON] , відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України, підлягає стягненню на користь [PERSON] судові витрати (судовий збір) у розмірі 480,00 грн.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя з відповідачем у неї не склалось через різні погляди на життя та втрату почуття любові один до одного. Не підтримуються сімейно-шлюбні стосунки та не ведуть спільного господарства. Подальше сумісне життя вважає недоцільним. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 16). Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутності (а.с. 18). Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 20 вересня 2003 року, що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с. 6). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 4 ст. 110 СК України передбачено, що чоловік, дружина мають право пред'явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. У матеріалах справи міститься копія нотаріально завіреної заяви [PERSON] від 25 січня 2016 року, з якої вбачається, що він не визнає себе батьком дитини [PERSON], [INFO] (а.с. 11). [INFO] року народилась [PERSON] (а.с.7). З наданого суду свідоцтва про народження дитини вбачається, що її батьком є не відповідач [PERSON], а інша особа - [PERSON]. З огляду на наведене, заява підлягає задоволенню. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривень 21 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. Позивач подала заяву, в якій просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-01 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилась, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечує (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с. 14). Суд за письмовою згодою позивача ухвалив постановити заочне рішення згідно положень ч. 1 ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 05 серпня 2005 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 4). Від шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON], [INFO], та малолітнього сина [PERSON], [INFO] (а.с. 8). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. Позивач подала заяву, в якій просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінювати прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-05-18 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась в суд з зазначеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Посилається на те, що спільне життя між ними не склалось через різні погляди на шлюб та сім'ю. Сімейно-шлюбні стосунки не підтримують, спільного господарства не ведуть, у зв'язку з чим подальше збереження сім'ї вважає неможливим. У судове засідання позивач не з'явилася, подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу у її відсутність. Зазначила, що позов підтримує в повному обсязі та проти ухвалення по справі рішення не заперечує (а.с. 17). Відповідач у судове засідання не з'явився, через канцелярію суду подав заяву, в якій зазначив, що позов визнає, просить розглядати справу у його відсутності (а.с. 18). Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі з 11 серпня 2007 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с. 3). Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - [PERSON], [INFO] (а.с. 4). З позовної заяви вбачається, що сторони не ведуть спільного господарства та не підтримують сімейно-шлюбних стосунків. За таких обставин, суд приходить до висновку, що збереження сім'ї буде носити формальний характер. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. На підставі ст. 88 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір в розмірі 551 гривні 20 копійок, який був сплачений позивачем при зверненні до суду. При укладенні шлюбу позивач змінила своє прізвище. Позивач подала заяву, в якій просить не змінювати своє прізвище на дошлюбне у випадку задоволення позову про розірвання шлюбу. За таких обставин, враховуючи, що вибір прізвища при розірванні шлюбу є правом особи, не вбачається за необхідне змінити прізвище позивача на дошлюбне.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-06-29 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з вищезазначеною заявою, вказавши, що їй на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS], 1/2 частина якої належність їй на підставі Свідоцтва про право власності, посвідченого 21.07.1994 р. державним нотаріусом Пятої Запорізької державної нотаріальної контори, р. № 4-2988 як дружині [PERSON], померлого 16.01.1994 року, як майно придбане в шлюбі подружжям, яке пройшло державну реєстрацію відповідно до реєстраційного посвідчення в Запорізькому БТІ, реєстровим № 34550 від 22.07.1994 р, а 1/2 частина цієї квартири належить заявнику на підставі Свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 21.07.1994 р. державним нотаріусом Пятої Запорізької державної нотаріальної контори після смерті чоловіка - [PERSON], померлого 16.01.1994 р., р. № 4-2989, яке пройшло державну реєстрацію відповідно до реєстраційного посвідчення в Запорізькому БТІ за реєстровим № 34550 від 22.07.1994 р. У вказаних Свідоцтвах та реєстраційних посвідченнях зазначено, що квартира належить заявнику [PERSON], але згідно Свідоцтва про народження заявника та її паспорту громадянина України, виданому Комунарським РВ ЗМУ УМВС України в Запорізькій області 29.02.2003 р. імя заявник записано, як «Маріанна». Різне написання імя заявника повязано з тим, що в паспортах, які вона отримувала раніше, її імя записано як «Марина». В отриманому нею новому паспорті, її імя записано як «Маріанна», на підставі чого вона здійснила виправлення в Свідоцтві про шлюб з [PERSON], зареєстрований 29.12.1991 року в Шевченківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 1073, виданому 03.11.2015 р. Шевченківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції. У вказаних свідоцтвах про право власності на квартиру залишилось записаним її імя як «Марина». Заявник просить встановити факт належності їй вказаних правовстановлюючих документів. До судового засідання заявник та її представник не зявились, надавши до суду з письмову заяву про розгляд справи у відсутності заявника. Представник заінтересованої особи Запорізького міського управління юстиції до судового засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомив.

Outcome: approved
Jurisdiction: civil
Date: 2016-04-18 00:00:00

У березні 2016 року [PERSON] звернулась до суду з названим позовом, в якому зазначила, що 11.03.2000 р. зареєструвала шлюб з [PERSON] За час перебування у шлюбі з відповідачем є діти: син [PERSON], [INFO] і дочка [PERSON], [INFO] Рішенням Овідіопольського районного суду від 24.03.2016 р. шлюб розірвано. Діти перебувають тільки на її утриманні, а відповідач ухиляється від утримання дітей. З наведених підстав позивачка просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів його місячного заробітку. Відповідач позов визнав повністю. (а.с. 17) Суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебували у шлюбі з 11.03.2003 р. до 04.04.2016 р. (а.с. 11) Під час шлюбу у сторін народились діти: син [PERSON], [INFO] і дочка [PERSON], [INFO], батьком яких записаний відповідач. (а.с.4-5) Діти проживають разом з позивачкою і перебувають на її у триманні. (а.с. 9) Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За таких обставин суд дійшов до висновку, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню.

Outcome: approved