Jurisdiction: civil
Date: 2017-11-12 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом про визнання права на земельну частку (пай) у порядку спадкування, мотивуючи тим, що [INFO] помер його батько - [PERSON]. На території Шекеринської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області залишилось спадкове майно - земельна частка (пай) площею 1,95 в умовних кадастрових гектарах, що належала спадкодавцю. Позивач є спадкоємцем за законом, проте позбавлений можливості належно оформити свої спадкові права у зв'язку з тим, що сертифікат на земельну частку (пай), який був виданий [PERSON], після його смерті був втрачений. Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав з підстав, викладених в позові, просив їх задовольнити. Представник Ізяславської районної державної адміністрації Хмельницької області в судове засідання не з'явився, у поданій до суду заяві просить справу розглянути без його участі, зазначивши, що не заперечує проти задоволення позовних вимог. Представник Шекеринської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в поданому до суду письмовому клопотанні просив справу розглядати за його відсутності, проти заявлених вимог не заперечував. Представник відділу в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру в Хмельницькій області в судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Причин поважності неявки в судове засідання не повідомив. Суд, заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з таких підстав. Згідно ст.1 Закону України «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» право на земельну частку (пай) мають: колишні члени колективних сільськогосподарських підприємств, сільськогосподарських кооперативів, сільськогосподарських акціонерних товариств, у тому числі створених на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств, а також пенсіонери з їх числа, які отримали сертифікати на право на земельну частку (пай) у встановленому законодавством порядку. Відповідно до ст.2 Закону «Про порядок виділення в натурі /на місцевості/ земельних ділянок власникам земельних часток /паїв/» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай), є сертифікат на право на земельну частку (пай), виданий районною (міською) державною адміністрацією. В п.17 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України передбачено, що сертифікати на право на земельну частку (пай), отримані громадянами, вважаються правовстановлюючими документами при реалізації ними права вимоги на відведення земельної частки (паю) в натурі (на місцевості) відповідно до законодавства. Сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Згідно ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання прав. Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008р. №7 «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER], виданого Ізяславським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області 07.04.2017 року, встановлено, що [PERSON] помер [INFO], актовий запис за №2. Згідно свідоцтва про народження [PERSON] серії [NUMBER] від 19.05.1959 року, вбачається, що його батьком значиться [PERSON] Отже, суду доведено, що позивач є сином померлого [PERSON] Відповідно до довідки від 20.04.2017 року №209, виданої виконкомом Шекеринської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про те, що [PERSON] був включений в списки власників земельних сертифікатів і йому був виданий земельний сертифікат серії [NUMBER]. Крім того, згідно довідки № 01-25/144 від 12.07.2017 року, виданої відділом в Ізяславському районі Головного управління Держгеокадастру у Хмельницькій області вбачається, [PERSON], який помер [INFO], належить право на земельну частку (пай) згідно розпорядження Ізяславської райдержадміністрації №252 від 04.11.1996 року в розмірі 1,95 в умовних кадастрових гектарах без визначення цієї частки в натурі в КСП «Промінь» с.Шекеринці. Вартість земельної частки (паю) з врахуванням коефіцієнта індексації (Постанова КМУ № 783 від 12.05.2000 року) на день смерті становить 5220 грн. 00 коп. Відповідно до довідки від 07.07.2017 року №343, виданої виконавчим комітетом Шекеринської сільської ради Ізяславського району Хмельницької області про те, що протягом шести місяців після смерті [PERSON], який помер [INFO] (запис №2 в книзі реєстрації актів про смерть від 11.02.1998 року) і був зареєстрований за адресою: [ADDRESS], його син [PERSON], [INFO] фактично вступив в управління та володіння його спадковим майном та взяв його під свою охорону. Відповідно до повідомлення Хмельницького обласного державного нотаріального архіву від 09.10.2017 року №3023/01-21 та Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №49387455 зазначено, після смерті [PERSON], який помер [INFO] в Ізяславській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за №469/2017 р., номер у спадковому реєстрі - 61299427. Згідно повідомлення Ізяславської державної нотаріальної контори від 04.11.2017 року №2038/01-16, після смерті [PERSON], який помер [INFO] в Ізяславській державній нотаріальній конторі заведено спадкову справу за №469/2017 р. на підставі заяви про видачу свідоцтва про право на спадщину від спадкоємця першої черги за законом - сина померлого - [PERSON] (зареєстрований за адресою: с. Шекеринці Ізяславського району Хмельницької області). Спадкодавець [PERSON] заповіту не складав. В газеті «Партнер» від 06.07.2017 року №27(1052) розміщено оголошення, що втрачений земельний сертифікат [NUMBER], виданий на ім'я [PERSON], вважати недійсним. Таким чином, позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину на вказану земельну ділянку в зв'язку із відсутністю вказаного сертифікату на право на земельну частку (пай). В п.п. 1, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року роз'яснено, що відносини спадкування регулюються правилами ЦК, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного Кодексу Української РСР (ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилася до набрання чинності ЦК і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. Свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Цивільні відносини по даній справі виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України 01 січня 2004 року, а саме спадщина відкрилася у 1998 році, тому на дані правовідносини поширюється дія норм Цивільного кодексу УРСР в редакції 1963 року. Відповідно до ст. 525 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Згідно вимог ст. 527 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця. Відповідно до ст. 529 ч.1 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст. 548 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 Цивільного Кодексу УРСР в редакції 1963 року визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Отже, позивач є спадкоємцем першої черги за законом після смерті батька [PERSON], прийняв спадщину в установленому законодавством порядку, проте позбавлений можливості належно оформити свої спадкові права у зв'язку з втратою сертифікату на земельну частку (пай), тому суд вважає, що позов слід задовольнити, визнавши за [PERSON] право на земельну частку (пай) в порядку спадкування за законом. На підставі ст.ст. 525, 527, 529, 548, 549 ЦК України в редакції 1963 року, ст.ст. 116, 131, 152 ЗК України,

Outcome: approved