Jurisdiction: civil
Date: 2021-04-12 00:00:00

У березні 2020 року Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. Свої вимоги мотивує тим, що відповідач перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 17 вересня 2018 року відповідач звернувся до управління із заявою про переведення його частини пенсії на брата у зв`язку з тим, що він перевівся на заочне відділення навчання. Відповідно до довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 10 грудня 2018 року № 31 відповідач є студентом 4 курсу заочної форми навчання згідно з наказом «Про переведення (зміна форми навчання)» № 452-с від 01 лютого 2018 року. Таким чином, [PERSON] про зміну форми свого навчання повідомив управління несвоєчасно, правових підстав на отримання пенсії не мав, але продовжував її отримувати. Переплата пенсії виникла за період з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2018 року в сумі 17112 гривень 78 копійок, що підтверджується довідкою управління про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії № 27. Позивачем було направлено відповідачу лист від 23 січня 2019 року із пропозицією сплатити надміру отримані кошти в добровільному порядку, проте сума переплати відповідачем не погашена. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 15 квітня 2020 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Оскільки розгляд справи відбувається в порядку спрощеного провадження без повідомлення учасників справи, особи, які беруть участь у справі, не викликались. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] перебуває на пенсійному обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в м. Києві та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 10). 17 вересня 2018 року відповідач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві із заявою про переведення його частини пенсії на брата у зв`язку з тим, що він перевівся на заочне відділення навчання (а.с. 11). Відповідно до довідки Національного технічного університету України «Київський політехнічний інститут імені Ігоря Сікорського» від 10 грудня 2018 року № 31 відповідач є студентом 4 курсу заочної форми навчання згідно з наказом «Про переведення (зміна форми навчання)» № 452-с від 01 лютого 2018 року (а.с. 12). Переплата пенсії виникла за період з 01 березня 2018 року по 31 серпня 2018 року в сумі 17112 гривень 78 копійок, що підтверджується довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії № 27 (а.с. 13). Позивачем було направлено відповідачу лист від 23 січня 2019 року із пропозицією сплатити надміру отримані кошти в добровільному порядку (а.с. 14), проте сума переплати відповідачем не погашена. Відповідно до 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Відповідно до ч. 1 ст. 36 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті особи, яка виконала функцію донора анатомічних матеріалів людини, пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника. Пунктом 2 ч. 2 цієї статті визначено, що непрацездатними членами сім`ї вважаються діти (у тому числі діти, які народилися до спливу 10 місяців з дня смерті годувальника) померлого годувальника, які не досягли 18 років або старші цього віку, якщо вони стали особами з інвалідністю до досягнення 18 років. Діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх навчальних закладах системи загальної середньої освіти, а також професійно-технічних, вищих навчальних закладах (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим за умови, що такий період не перевищує чотирьох місяців), - до закінчення такими дітьми навчальних закладів, але не довше ніж до досягнення ними 23 років, та діти-сироти - до досягнення ними 23 років незалежно від того, навчаються вони чи ні. Відповідно до п. 2.3 Постанови правління пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року № 22-1 «Про затвердження Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» до заяви про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника подаються документи померлого годувальника, перелічені в підпунктах 2, 3 пункту 2.1 цього розділу. Також надаються такі документи: довідки загальноосвітніх навчальних закладів системи загальної середньої освіти, професійно-технічних, вищих навчальних закладів про те, що особи, зазначені в абзаці другому пункту 2 частини другої статті 36 Закону, навчаються за денною формою навчання. З позову вбачається, що [PERSON] про зміну форми свого навчання повідомив позивача несвоєчасно, правових підстав на отримання пенсії не мав, але продовжував її отримувати. Зокрема, відповідач повідомив позивача 17 вересня 2018 року, а наказ про його переведення на заочну форму навчання датований 01 лютого 2018 року. Частиною 1 ст. 50 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У ст. 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст. 89 ЦПК України). Будь-яких доказів на спростування вимог сторони позивача та правомірності отримання коштів стороною відповідача суду надано не було, тому суд приходить до висновку, що переплата була здійснена внаслідок зловживань відповідача. За таких обставин, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає залишок переплати пенсії, який становить 17112 гривень 78 копійок, що підтверджується відповідною довідкою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про розмір призначеної і фактично отриманої пенсії № 27 (а.с. 13). З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача також підлягає судовий збір в розмірі 2102 гривні.

Outcome: approved