Jurisdiction: civil
Date: 2015-11-05 00:00:00

У вересні 2015 року позивачка [PERSON] звернулась до Заводського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою, але згодом уточнила свої вимоги та звернулась до відповідача [PERSON] громади в особі виконавчого комітету Дніпродзержинської міської ради, треті особи: [PERSON], [PERSON], в якій просить суд визначити їй тримісячний строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини. В обґрунтування своїх уточнених вимог позивачка зазначила, що 14 січня 2013 року померла її мати [PERSON], про що свідчить свідоцтво про смерть, згідно якого 14 січня 2013 року Дніпровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області в Книзі реєстрації актів про смерть зроблено відповідний актовий запис за № 58. Після смерті матері залишилося спадкове майно, яке складається з квартири № 65, розташованої у будинку 29 по вул. Будівельників у м. Дніпродзержинську. Цей факт підтверджується «Свідоцтвом про право власності на житло видане відділом обліку та розподілу житлової площі Дніпродзержинського міськвиконкому 09 серпня 1995 року. В березні 2015 року вона звернулася до третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після померлої матері, але їй було відмовлено. Цей факт підтверджується «Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 21.03.2015 р. Згідно цієї постанови позивачці було відмовлено на підставі того, що вона звернулась до нотаріальної контори після спливу 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, документи які б підтверджували факт прийняття спадщини - відсутні. Позивачка є єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Факт родинних відносин підтверджується її свідоцтвом про народження, свідоцтвом про шлюб з [PERSON], свідоцтвом про смерть [PERSON], свідоцтвом про шлюб з [PERSON] Відповідачі по справі [PERSON] та [PERSON] - її сини, та онуки померлої [PERSON] Цей факт підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Вони є спадкоємцями за законом п'ятої черги. Позивач не проживала постійно зі своєю матір'ю, та зазначила, що вона дійсно пропустила строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, але з поважних причин - у зв'язку з відрядженням. З 20 червня 2013 р. по 10 серпня 2013 року, тобто у передбачений законом 6-місячний строк для прийняття спадщини її було направлено керівництвом приватного підприємства «Башлик», де вона працювала художником-оформлювачем дзеркал, у відрядження в республіку Біларусь м. Бихів. З 20 червня 2013 р. по 10 серпня 2013 р. щоденно з 7 до 19 годин вона була задіяна по роботі, та знаходилася за межами м. Дніпродзержинська. Цей факт підтверджується довідкою П.П. «Башлик» від 20.04.2015 року. У зв'язку з відрядженням вона не могла особисто, подати заяву про прийняття спадщини. Позивачка в судове засідання зявилась, але надала до суду заяву в якій просила позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, та розглянути справу без її участі. Представник Відповідача в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, згідно з вимогами ст.76 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, судова повістка - виклик направлена відповідачеві на останню відому суду адресу і в силу ст.77 ЦПК України вважається доставленою, на підставі ст. 169 ЦПК України, суд вважає причини неявки відповідача неповажними; є достатньо матеріалів про права та відносини сторін, потрібність дачі особистих пояснень відповідачем відсутня, що дозволило суду за згодою позивача та його представника, згідно вимог ст. 224 ЦПК України, ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особи у судове засідання не зявились, але надали до суду заяви в яких позовні вимоги не визнали, просили позов залишити без задоволення, не заперечували проти розгляду справи за їх відсутності. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи, що дозволило суду вважати за необхідне визнати його неявку з неповажних причин, провести заочний розгляд справи, розглянути справу на підставі наявних у справі доказів. В звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з'ясувавши обставини справи, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінивши докази у справі за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 212 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 1 ЦПК України, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. З свідоцтва про народження Серії І-АГ № 198862 виданого Баглійським районним РАГС 31 липня 1968 року вбачається, що [PERSON] народилась 05 липня 1968 року у м. Дніпродзержинську, про що в Книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис № 509, її батьком записаний [PERSON], матірю [PERSON]. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу Серії ІІІ-КИ № 455067 від 17.10.1987 року виданого Міськвідділом РАГС м. Дніпродзержинська, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 17 жовтня 1987 року про що зроблено відповідний актовий запис № 870, після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвища [PERSON]. Зі свідоцтва про смерть [PERSON] І-КИ № 573545 від 10 липня 2014 року виданого Заводським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що [PERSON] помер 01 вересня 2011 року у віці 44 роки, про що зроблено відповідний актовий запис № 982. Згідно свідоцтва про шлюб Серії І-КИ № 287281 від 22.08.2014 року виданого Дніпровським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 22 серпня 2014 року про що зроблено відповідний актовий запис № 444, після укладення шлюбу позивачці присвоєно прізвище [PERSON]. Зі свідоцтва про смерть [PERSON] І-КИ № 499787 від 18 січня 2013 року виданого Дніпровським відділом державної РАЦС Дніпродзержинського міського управління юстиції у Дніпропетровській області вбачається, що [PERSON] померла 14 січня 2013 року у віці 72 роки, про що зроблено відповідний актовий запис № 58. Судом встановлено, що позивачка, [PERSON] є рідною донькою [PERSON], померлої 14 січня 2013 року, що підтверджується свідоцтвом про народження Серії І-АГ № 198862 виданого Баглійським районним РАГС 31 липня 1968 року Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Відповідно до ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1259 ЦК України черговість одержання спадкоємцями за законом права на спадкування може бути змінена нотаріально посвідченим договором заінтересованих спадкоємців, укладеним після відкриття спадщини. Цей договір не може порушити прав спадкоємця, який не бере у ньому участі, а також спадкоємця, який має право на обов'язкову частку у спадщині. Відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Судом встановлено, що в березні 2015 року [PERSON] звернулась до третьої Дніпродзержинської державної нотаріальної контори з метою прийняття спадщини після померлої матері, але їй було відмовлено. Факт звернення підтверджується «Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії» від 21.03.2015 р., згідно якої [PERSON] було відмовлено на підставі того, що вона звернулась до нотаріальної контори після спливу 6-ти місяців з дня смерті спадкодавця, документи які б підтверджували факт прийняття спадщини - відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1269 ЦК України заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1270 ЦК України якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. Позивачкою був пропущений строк для подання заяви про прийняття спадщини, у звязку з тим що у 2013 році вона була направлена в республіку Біларусь, м. Бихів, де знаходилась з 20.06.2013 року по 10.08.2013 року на фірмі ПП «Белнорд Стайл» у відрядженні по обміну досвідом та підвищенню кваліфікації, що підтверджується довідкою від 20.04.2015 року виданою ФОП [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Відповідність до вимог ст.10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідність до ч.2 ст.11 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги. У відповідність до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до ст.58 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. У відповідність до ст.59 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Відповідно до ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно листа ВССУ від 16.05.2013 р. № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» Належними відповідачами у спорах про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є спадкоємці, які прийняли спадщину, або територіальні громади в особі органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. В силу встановленого суд вважає, що позовні вимоги позивачки щодо визначення додаткового строку для прийняття спадщини підлягають задоволенню. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved