Jurisdiction: civil
Date: 2021-09-29 00:00:00

У березні 2021 року товариство з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» (далі - ТОВ «Ліко-житлосервіс») звернулось до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про припинення дії, яка порушує право, та відновлення становища, яке існувало до порушення, у якому просило суд зобов`язати відповідачів власними силами і за власний рахунок привести житлове приміщення [ADDRESS] , фасад будівлі та прибудинкову територію до попереднього проектного стану. Позов обгрунтовано тим, що ТОВ «Ліко - житлосервіс» здійснює обслуговування, утримання та експлуатацію багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] згідно акту прийому - передачі житлового будинку від 04 липня 2013 року. [PERSON] та [PERSON] є співвласниками у рівних частинах квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 171147985 та 171145703 від 20 червня 2019 року. Між позивачем та відповідачами укладено договір про надання послуг № 5а/87 від 11 липня 2019 року. Надалі, відповідачами, без будь-яких дозвільних погоджувальних документів житлову квартиру переобладнано у нежитлове приміщення, а саме, в магазин з обладнанням окремого входу, що не передбачено проектом багатоквартирного будинку, тобто відповідачі фактично здійснили реконструкцію житлового приміщення, змінивши його цільове призначення. В процесі реконструкції фактично відбулась зміна зовнішнішніх геометричних параметрів багатоповерхового будинку, та зовнішній вигляд фасаду. За фактом виявленого порушення було складено припис - попередження від 19 лютого 2021 року вих. № 95 та в подальшому акт перевірки від 24 лютого 2021 року. Виявлені порушення відповідачами не усунуто, вимоги припису не виконано, що стало підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду міста Києва від 29 березня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва. 18 травня 2021 року на адресу суду надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву, яким відповідач заперечує проти задоволення позову з наступних підстав. 14 лютого 2020 року до Центру надання адміністративних послуг відповідачами було подано заяву за вх. № 64026-004779478-013-09 на отримання дозволу на переведення (квартири) у нежитлове без визначення його функціонального призначення (використання) за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачам на праві спільної часткової власності. 17 лютого 2020 року відповідну заяву також було подано до Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу КМР (КМДА) за вх. № 3634/0/02- 20. 24 лютого 2020 року Департаментом містобудування та архітектури виконавчого органу КМР (КМДА) за вих. № 1919/0/06/27-20 відповідачам надано дозвіл на переведення (квартири) у нежитлове без визначення його функціонального призначення (використання) за адресою: [ADDRESS] , що належить відповідачам на праві спільної часткової власності. Після чого за дорученням відповідачів відповідними спеціалістами було виготовлено проектну документацію, а відповідальним за технічний нагляд визначено [PERSON] (AT 004607. АЕ000339. AT 001493) та за авторський нагляд визначено [PERSON] (АА 003513), яка є головним архітектором проекту. 18 серпня 2020 року до Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва у відповідному реєстрі будівельної діяльності внесено повідомлення про початок виконання будівельних робіт (код заявки: КВ 051200818237) за об`єктом: реконструкція нежитлового приміщення № 87 за адресою: [ADDRESS] . 19 серпня 2020 року розпочато будівництво з реконструкції нежитлового приміщення № 87 за адресою: [ADDRESS] . 12 листопада 2020 року завершено будівництво з реконструкції нежитлового приміщення № 87 за адресою: [ADDRESS] . 16 березня 2021 року об`єкт вищевказаного будівництва (реконструкції) введено в експлуатацію, про що у єдиній державній електронній системі у сфері будівництва здійснено реєстрацію декларації про готовність до експлуатації об`єкта за реєстраційним №: КВ101210312489, який і вважається дозвільним документом за № КВ 101210312489. У зв`язку із цим на підставі декларації про готовність до експлуатації об`єкта за реєстраційним №: КВ 101210312489 внесено зміни до державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, за яким відомості про житловий об`єкт змінено на нежитловий об`єкт. Про дані обставини відповідачі в усній формі неодноразово повідомляли представників позивача, але як вбачається із позовної заяви, останніх не зупинило ані повідомлення, ані оглянуті документи, що реконструкція приміщення ведеться із дотриманням вимог діючого законодавства. При цьому, слід зазначити, що з фотоматеріалу доданого до позовної заяви вбачається, що біля фасаду будівлі (вхід до нежитлового приміщення) газонове покриття не пошкоджене, а навпаки облагороджене, зокрема, викладеною тротуарною плиткою та декоративним насипом. За зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання відповідача [PERSON] направлялись ухвала про відкриття провадження та позовна заява з додатками, які повернулися з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою». Верховний Суд у постанові від 18 березня 2021 року у справі № 911/3142/19 сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, у даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 800/547/17 (П/9901/87/18) (провадження № 11-268заі18), постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). До суду від учасників справи не надходили будь-які заяви чи клопотання із запереченнями про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками у рівних частинах квартири [ADDRESS] , що підтверджується копією договору купівлі-продажу від 20 червня 2019 року, та право власності на Ѕ частини зазначеного нерухомого майна зареєстровано за [PERSON] відповідно до витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб фізичних осіб-підприємців та громадських формувань від 27 грудня 2017 року ТОВ «Ліко-житлосервіс» здійснює комплексне обслуговування об`єктів, зокрема і будинку [ADDRESS] , що встановлено на підставі копії акту прийому-передачі житлового будинку від 04 липня 2013 року. Статут ТОВ «Ліко-житлосервіс» на дослідження обсягу повноважень суду не надано. За твердженням позивача, відповідачами було без будь-яких дозвільних погоджувальних документів житлову квартиру переобладнано у нежитлове приміщення, а саме, в магазин з обладнанням окремого входу, що не передбачено проектом багатоквартирного будинку, тобто відповідачі фактично здійснили реконструкцію житлового приміщення, змінивши його цільове призначення. За даним фактом, представниками позивача складено припис - попередження від 19 лютого 2021 року вих. № 95 та в подальшому акт перевірки від 24 лютого 2021 року. З відповіді від 24 лютого 2020 року № 1919/0/06-27-20, що надана на звернення відповідачів, вбачається, що Департамент містобудування та архітектури надає дозвіл на переведення житлового приміщення (квартири, житлового будинку) у нежитлове без визначення його функціонального призначення (використання) за адресою: [ADDRESS] що належить [PERSON] , [PERSON] , на праві приватної власності відповідно до договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шандибою Л. І. від 20 червня 2019 року та зареєстрованого в реєстрі за № 1629, витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 171147985, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 267582180000, номер запису про право власності: 32077883. витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, індексний номер витягу: 1~1145703, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 267582180000, номер запису про право власності: 32077648, за умови виконання наступних пунктів: 1. При зміні функціонального призначення об`єкта нерухомого майна отримати вихідні дані для проектування, у разі здійснення реконструкції або реставрації; 2. Розробити, погодити та затвердити в установленому порядку проектно-кошторисну документацію ; 3. До прийняття об`єкта будівництва в експлуатацію вирішити питання пайової участі у створенні соціальної та інженерно-транспортної інфраструктури міста Києва у встановленому порядку; 4. Забезпечити дотримання вимог законодавства щодо порядку виконання будівельних робіт; 5. Роботи виконати відповідно до Правил благоустрою місті Києва, затверджених рішенням Київської міської ради від 25 грудня 2008 року № 1051/1051. Відповідно до витягу з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва вбачається, що відносно об`єкта здійснювалась реконструкція нежитлового приміщення № 87 за адресою: [ADDRESS] , та у відповідності 16 березня 2021 року останній введений в експлуатацію, про що внесені записи до даного реєстру. Надаючи оцінку обгрунтованості позовних вимог, суд виходить з наступного. За приписом статті 321 ЦК України особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Пунктом 1.4.1 Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (далі - Правила) передбачено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів відповідно до законодавства. Відповідно до п.п. 1.4.4 Правил перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, що погіршує умови експлуатації і проживання всіх або окремих громадян у будинку або квартирі, не допускається. Згідно з частиною першою статті 177 ЖК Української РСР громадяни зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, обережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання, до об`єктів благоустрою, додержувати правил утримання жилого будинку і при домової території, правил пожежної безпеки, додержувати чистоти і порядку в під`їздах, кабінах ліфтів, на садових клітках та в інших місцях загального користування. Відповідно до статті 189 ЖК Української РСР особи, винні у самовільному переобладнанні та переплануванні житлових будинків і жилих приміщень, несуть відповідальність згідно з законодавством. Пунктом 1.4.6 Правил передбачено, що власник, наймач (орендар) жилого будинку, жилого чи нежилого у жилому будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів або засобів протипожежного захисту, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Разом з тим, під самочинним будівництвом необхідно розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об`єктів нерухомості (стаття 9 Закону України «Про архітектурну діяльність»). Згідно із статтею 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» будівництво (нове будівництво, реконструкція, реставрація, капітальний ремонт) об`єкта архітектури здійснюється відповідно до затвердженої проектної документації, державних стандартів, норм і правил у порядку, визначеному Законом України «Про регулювання містобудівної діяльності». У листі Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 11 вересня 2006 року вказано, що роботи з перепланування повинні проводитися відповідно до проекту, розробленого з дотриманням вимог чинних будівельних норм і правил (ДБН В.2.2-15-2005 Житлові будинки. Основні положення, ДБН В.2.5-20-2001 Газопостачання, ДБН А.22-3-97 Склад, порядок, розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва) та погоджувати з місцевими органами державного нагляду. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення (пункт 4 частина друга статті16 ЦК України). Матеріалами справи узгоджується, що листом від 24 лютого 2020 року № 1919/0/06/27-20 Департамент містобудування та архітектури виконавчого органу КМР (КМДА) повідомив відповідачів, що за умови виконання певного переліку робіт передбачених для реконструкції об`єкту, відповідачам буде наданий дозвіл на переведення житлового приміщення (квартири) у нежитлове без визначення його функціонального призначення за адресою: [ADDRESS] . Роз`яснення та умови отримання дозволу були відповідачами виконані, про що свідчать відомості з порталу Єдиної державної електронної системи у сфері будівництва, де вбачається, що 16 березня 2021 року відбулась реєстрація декларації про готовність до експлуатації об`єкта реєстр № КВ 101210312489. Легітимність дій відповідачів щодо переведення належної їм квартири у нежитлове приміщення підтверджується матеріалами справи, зокрема, комплекс робіт, проведений відповідачами, виконаний в повній мірі, як наслідок об`єкт готовий до експлуатації у відповідності до вимог закону, що ставиться перед замовниками (відповідачами). Крім того, слід зазначити, що позивач відповідно до статті 6 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не є органом, що здійснює управління у сфері містобудівної діяльності, архітектурно-будівельного контролю та нагляду, де відповідно до зазначеної статті визначений виключний перелік осіб, що здійснює управління у сфері містобудівної діяльності, зокрема: Верховною Радою України, Кабінетом Міністрів України, Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері містобудування, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань державного архітектурно-будівельного контролю та нагляду, органами державного архітектурно-будівельного контролю, іншими уповноваженими органами містобудування та архітектури, місцевими державними адміністраціями, органами місцевого самоврядування. З матеріалів справи вбачається, що позивач із заявою про здійснення перевірки з приводу дотримання законодавства під час проведення реконструкції об`єкта за адресою: [ADDRESS] , до компетентного органу не звертався. Позивачем не надано жодних доказів, що підтверджували б проведення перевірки відповідачів органом архітектурно-будівельного контролю на відповідність проведеної ними реконструкції квартири у нежитлове приміщення вимогам містобудівного законодавства, складення відповідного акту, протоколу та видання припису про усунення порушення вимог містобудівного законодавства, а отже не виконано усіх передбачених законодавством способів на усунення порушення, які є обов`язковими перед застосуванням такої крайньої міри як приведення об`єкту реконструкції до первинного стану. Правилами статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (частина п`ята статті 81 ЦПК України). Враховуючи вищевикладене, суд прийшов до висновку, що права позивача відповідачами жодним чином не порушено, а тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог в цілому. На підставі викладено та

Outcome: dismissed