Jurisdiction: civil
Date: 2019-08-15 00:00:00

У вересні 2017 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, який неодноразово уточнював, і в остаточній редакції просив суд стягнути солідарно з приватної фірми «Левада-7», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] борг у сумі 400000 доларів США, що станом на 01.08.2017 року складає 10 340 000, 00 грн., суму процентів за боргом, еквівалентну 408 000 доларам США, що станом на 19.10.2018 складає 12 108 960, 00 грн. Позовну заяву [PERSON] обґрунтовує тим, що за договором позики від 02.10.2007, укладеним між [PERSON] та [PERSON] , останній надав у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 400000 доларів США, яку позичальник зобов`язався повернути у встановлений договором строк, з урахуванням додаткової угоди про продовження строків повернення. Поручителями за зазначеним договором є Приватна фірма «Левада-7» (на підставі договору поручительства від 15.10.2008), [PERSON] (на підставі договору поруки від 01.08.2016), [PERSON] (на підставі договору поручительства від 01.08.2015), [PERSON] (на підставі договору поруки від 31.08.2015). Позичальник [PERSON] зобов`язався повернути позику у м. Харкові в строк не пізніше 1 серпня 2017 року. Зазначає, що позивач свої зобов`язання за договором виконав, про що свідчить розписка [PERSON] про отримання грошових коштів, проте відповідачі у справі свої зобов`язання не виконали, не сплативши позивачу суму боргу. Позивач посилається на те, що відповідно до п. 4 Додаткової угоди від 02.10.2014 до Договору позики грошей від 02.10.2007 у нього відсутні обмеження щодо стягнення процентів, оскільки він звернувся до суду 10.05.2016 з вимогою про стягнення основної суми боргу, тобто за спліном двох років, передбачених додатковою угодою від 02.10.2014, які мають передувати зверненню з вимогою про стягнення відсотків за договором. Відповідно до ухвали від 27.11.2017 відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 07.12.2017 задоволено клопотання позивача та забезпечено позов шляхом накладення арешту на житловий будинок за адресом: [ADDRESS] , який належить на праві приватної власності [PERSON] , [INFO] Згідно із ухвалою суду від 17.05.2018 розгляд справи продовжено в загальному позовному порядку з підготовчого судового зсідання. Відповідно до ухвали суду від 12.09.2018 задоволено клопотання позивача про забезпечення позову та накладено арешт на майно, яке належить на праві власності [PERSON].: земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0947 га, кадастровий номер [NUMBER] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 276818063251); земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,0425 га, кадастровий номер [NUMBER] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 276735863251); 1/2 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 0,1722 га, кадастровий номер [NUMBER] (реєстраційний номер обєкта нерухомого майна: 136022563251); які розташовані за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ухвалою суду від 12.09.2019 залучено в якості третьої особи на стороні відповідача [PERSON] , мешкаючого [ADDRESS] . Ухвалою суду від 06.11.2018 залучено у якості співвідповідачів у справі [PERSON] та [PERSON] . Також ухвалою суду від 06.11.2018 частково задоволено клопотання позивача та накладено арешт на майно, яке належить на праві власності [PERSON] : на пятикімнатну комунальну квартиру загальною площею 161,5 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 9877391 за адресою [ADDRESS] ; в частині задоволення клопотання позивача про заборону відчуження майна, яке належить [PERSON] - відмовлено. Позивачем 22.01.2019 надана копія угоди, укладеної між позивачем [PERSON] та співвідповідачами ПП «Левада-7», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] від 21.01.2019 про розподіл солідарних зобов`язань з метою ефективного і остаточного врегулювання спору на підставі поступок і стосується прав та обов`язків сторін щодо зобов`язань за боржників у цивільній справі № 646/6461/17-ц. Відповідно до зазначеної угоди сторони домовилися про розподіл зобов`язань з погашення основної суми боргу на користь позивача кожним з відповідачів пропорційно в рівних частинах у розмірі 2585000,00 грн, що становить по ј від загальної суми боргу у розмірі 10340000,00 грн. Сторони домовилися про фіксування у твердій сумі розміру процентів у сумі, що еквівалентна 408000 доларам США, що станом на момент звернення із позовною вимогою 19.10.2018 становить 12108960,00 грн. Сторони домовилися про прощення частини боргу з нарахованих процентів у сумі 2108960,00 грн. Ця угода про розподіл солідарних зобов`язань є підставою для визнання кожним із відповідачів позовних вимог в частині 2585000,00 грн. основного боргу в частині 2500000,00 грн. процентів на основний борг. 21.01.2019 співвідповідач ПП «Левада-7» в особі директора Міленка О.З . , подав заяву, в якій, з посиланням на укладену 21.01.2019 між [PERSON] та ПП «Левада-7», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] Угоду про розподіл солідарних зобов`язань, позов визнав частково - на суму 2 585 000,00 грн основної суми боргу та 25 00 000,00 грн. процентів за прострочення. 22.01.2019 від представника співвідповідачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про часткове визнання позову з урахуванням Угоди про розподіл солідарних зобов`язань від 21.01.2019, у розмірі по 2 585 000,00 грн. основної суми боргу та по 2 500 000,00 грн. процентів прострочення сплати основної суми боргу кожним. 23.04.2019 ухвалою Червонозаволського районного сулу м. Харкова закрито підготовче судове засідання і справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про день та час слухання справи, не з`явився. В матеріалах справи є його заява про те, що позовні вимоги підтримує і просить розглянути справу у його відсутності. Представник відповідача ПП «Левада-7» в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся. Від представника співвідповідача ПП «Левада-7» директора Міленка О.З. надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, від представника співвідповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за його відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений, про причини неявки суд не повідомив. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена, від представника співвідповідача [PERSON] - [PERSON] надійшла заява про розгляд справи за її відсутністю та відсутністю представника. Треті особи [PERSON] та [PERSON] в судове засідання повторно не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись. Третя особа [PERSON] в заяві про залучення в якості третьої особи проти позову заперечував, вважав, що договори між [PERSON] та [PERSON] спрямовані на ухилення [PERSON] від виконання рішення на користь [PERSON] . Суд, вивчивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, прийшов до наступного. Згідно ч.ч.1, 2, 3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справі мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справі і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів наданих учасниками справи або витребуваних судом. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу, для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Частина 1 статті 81 ЦПК України вказує, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановленим цим Кодексом. На підставі наданих сторонами доказів, встановлено. 02.10.2007 між [PERSON] та [PERSON] , укладено договір позики, за яким останній надав у позику [PERSON] грошові кошти у сумі 400000 доларів США, яку позичальник зобов`язався повернути у встановлений договором строк до 1лютого 2015 року. Згідно із п. 5 вищенаведеного Договору, у разі неповернення [PERSON] суми позики у передбачений законом строк або після цього строку протягом 7 днів з часу пред`явлення вимоги про повернення, [PERSON] має право звернути зазначений договір до стягнення в судовому порядку протягом договірного строку позовної давності 10 років ( а.с. 28, т. 2). Отримання [PERSON] зазначеної грошової суми у розмірі 400000 доларів США відповідно до умов договору позики від 02.10.2007 підтверджується копією розписки ( а.с. 39, т. 2). 15.10.2008 між [PERSON] та ПП «Левада-7» укладено договір поруки відповідно до якого поручитель - ПП « Левада-7» зобов`язується у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань [PERSON] за договором позики від 02.10.2007 нести майнову відповідальність перед [PERSON] солідарно з [PERSON] у сумі, що дорівнює грошовому зобов`язанню у розмірі 400000,00 доларів США, та суми зобов`язань зі сплати неустойки (пені, штрафу), відсотків та інфляційних сум у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] грошових зобов`язань у договорі позики. Відповідно до п. 2.2 зазначеного договору поручительства від 15.10.2008, строк виконання грошових зобов`язань, що випливають з договору позики, передбачений основним договором до 01.01.2015 року. ( а.с. 29-31, т. 2). 02.10.2014 між [PERSON] та [PERSON] укладено додаткову угоду до договору позики грошей від 02.10.2007, відповідно до якої [PERSON] не сплачує проценти за боргом в разі повернення основної суми боргу у строк, передбачений договором. У випадку несплати основної суми боргу у строк, передбачений договором, розмір відсотків за боргом складає подвійну облікову ставку НБУ річних, станом на момент сплати основної суми боргу, або станом на момент звернення до суду або винесення судом рішення щодо процентів, на вибір позичальника. Відповідно до п. 4 Додаткової угоди від 02.10.2014 до договору позики грошей від 02.10.2007, у випадку звернення позикодавця до суду за стягненням процентів, строк такого звернення не може бути раніш ніж два роки моменту звернення до суду про стягнення основної суми. Додаткова угода набирає чинності через 18 місяців з моменту набрання законної сили судовим рішенням про стягнення основної суми боргу. ( а.с.41, т. 2). 01.08.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки відповідно до якого поручитель - [PERSON] зобов`язується у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань [PERSON] за договором позики від 02.10.2007 нести майнову відповідальність перед [PERSON] солідарно з [PERSON] у сумі, що дорівнює грошовому зобов`язанню у розмірі 400000,00 доларів США, та суми зобов`язань зі сплати неустойки ( пені, штрафу), відсотків та інфляційних сум у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] грошових зобов`язань у договорі позики. Відповідно до п. 2.2 зазначеного договору поручительства від 01.08.2015, строк виконання грошових зобов`язань, що випливають з договору позики, передбачений основним договором до 01.02.2015 року. ( а.с. 35-36, т. 2). 31.08.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки відповідно до якого поручитель - [PERSON] зобов`язується у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань [PERSON] за договором позики від 02.10.2007 нести майнову відповідальність перед [PERSON] солідарно з [PERSON] у сумі, що дорівнює грошовому зобов`язанню у розмірі 400000,00 доларів США, та суми зобов`язань зі сплати неустойки ( пені, штрафу), відсотків та інфляційних сум у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] грошових зобов`язань за договором позики. Відповідно до п. 2.2 зазначеного договору поручительства від 31.08.2015, строк виконання грошових зобов`язань, що випливають з договору позики, передбачений основним договором з можливістю його продовження. ( а.с. 37-38, т. 2). 10.05.2016 позивач [PERSON] звернувся до Червонозаводського районного суду м. Харкова із позовом до [PERSON] , ПП «Левада-7» про солідарне стягнення 400000,00 доларів США за договором позики від 02.10.2007 (справа № 646/5454/16-ц) ( а.с.42, т. 2). 14.06.2016 Червонозаводським районним судом м. Харкова у справі № 646/5454/16-ц ухвалено рішення, яким позов [PERSON] задоволено частково та стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики від 02 жовтня 2007 року в розмірі 10 064 000 грн., тобто еквівалент 400 000 доларів США. У задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення боргу за договором позики в розмір 10 400 000 грн. з Приватної фірми «Левада-7», як з поручителя, - відмовлено на підставі пропуску Кредитором- [PERSON] строку пред`явлення вимоги до поручителя щодо виконання ним зобов`язань за договором позики, і, відповідно, припиненням поруки ( а.с. 23-25, т. 2). 23.06.2016 між [PERSON] та [PERSON] укладено Додаткову угоду до Договору позики від 02.10.2007 про відстрочення строку виплати боргу позичальника на суму 10 064 000,00 грн. в строк до 01.08.2017. Дану додаткову угоду Позичальник зобов`язується забезпечити укладанням договору поруки з [PERSON] . ( а.с.40, т.2). 01.08. 2016 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки відповідно до якого поручитель - [PERSON] зобов`язується у разі невиконання або неналежного виконання грошових зобов`язань [PERSON] за договором позики від 02.10.2007 нести майнову відповідальність перед [PERSON] солідарно з [PERSON] у сумі, що дорівнює грошовому зобов`язанню у розмірі 400000,00 доларів США, та суми зобов`язань зі сплати неустойки ( пені, штрафу), відсотків та інфляційних сум у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] грошових зобов`язань за договором позики. Відповідно до п. 2.2 зазначеного договору поручительства від 01.08.2016, строк виконання грошових зобов`язань, що випливають з договору позики, передбачений основним договором до 01.08.2017, з можливістю його продовження. Відповідно до п.2.3 Порука припиняється після 01.02.2018 якщо до цієї дати кредитор не звернеться до поручителя з вимогою, направленою через відділення Укрпошти цінним листом з описом вкладення ( а.с. 32-34, т. 2). 21.01.2019 між позивачем ( Кредитором) [PERSON] та співвідповідачами (Поручителями) ПП «Левада-7», [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено Угоду про розподіл солідарних зобов`язань з метою ефективного і остаточного врегулювання спору на підставі поступок, яка стосується прав та обов`язків сторін щодо зобов`язань за боржників у цивільній справі № 646/6461/17-ц. Відповідно до зазначеної угоди сторони домовилися про розподіл зобов`язань з погашення основної суми боргу на користь позивача кожним з відповідачів в рівних частинах, а саме у розмірі 2585000,00 грн, що становить по ј від загальної суми боргу у розмірі 10340000,00 грн. Сторони домовилися про фіксування у твердій сумі розміру процентів у сумі, що еквівалентна 408000 доларам США, що станом на момент звернення із позовною вимогою 19.10.2018 становить 12108960,00 грн. Сторони домовилися про прощення частини боргу з нарахованих процентів у сумі 2108960,00 грн. і зазначили, що дана угода про розподіл солідарних зобов`язань, є підставою для визнання кожним із відповідачів позовних вимог в частині 2585000,00 грн. основного боргу в частині 2500000,00 грн. процентів на основний борг. Суд вважає, що визнання позову відповідачами на умовах, зазначених в угоді від 21.01.2019, не є підставою для задоволення позову, оскільки таке визнання позову суперечить закону, виходячи з наступного. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має грунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Так, позивач [PERSON] , як кредитор за договорами позики, відповідно до вимог статей 6, 627 ЦКУкраїни, реалізуючи право на звернення до суду і принцип диспозитивності щодо можливості самостійно визначити позовні вимоги та спосіб захисту порушеного права, у 2016 році звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договорами позики, визначивши заборгованість у валюті гривні України, вказавши, що саме гривневий еквівалент суми боргу за договором позики є повним розміром заборгованості. Відповідно до рішення суду від 14.06.2016 у справі № 645/5454/16-ц, з [PERSON] було стягнуто 10 064 000 грн., що є еквівалентом 400 000 доларів США за офіційним курсом на момент винесення рішення (24,96 грн за 1 долар США). Таким чином, сума боргу [PERSON] перед [PERSON] за кредитним договором від 02.10.2007 визначена судовим рішенням і складає 10 064 000 грн., тому підстави для збільшення її розміру - відсутні. Суд вважає, що зміна курсів іноземних валют до гривні не могла бути передбачена судом і сторонами та відповідні обставини знаходяться поза межами відповідальності боржника. Рішення суду набрало чинності, проте доказів того, що рішення суду виконано, суду не надано. Таким чином, сума боргу складає 10 064 000 грн. Тому вимога позивача до поручителів у розмірі 10 340 000 грн, що перевищує суму боргу [PERSON] перед [PERSON] , визначену рішенням суду - не ґрунтується на законі. Суд вважає, що з моменту ухвалення судового рішення правовий статус сторін змінився: [PERSON] є стягувачем, а [PERSON] - боржником. Тобто рішення суду свідчить про закінчення строку дії договору і перехід на наступну стадію - стадію виконання судового рішення. Питання відстрочення і розстрочення виконання, зміна чи встановлення способу і строку виконання вирішується в порядку ст. 435 ЦПК України, а саме у судовому порядку, а не шляхом укладання додаткових угод після ухвалення судового рішення про відстрочення строку виплати боргу в сумі 10 064 000,00 грн. Відповідно до вимог ст. 546 ЦК України порука є одним із видів забезпечення виконання зобов`язання. Сторонами у зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. Поручителем може бути одна особа або кілька осіб. Статтею 554 ЦК України визначені правові наслідки порушення зобов`язання, забезпеченого порукою, а саме: у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які за одним чи за декількома договорами поруки поручилися перед кредитором за виконання боржником одного і того самого зобов`язання, є солідарними боржниками і відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Таким чином, відповідно до вимог закону поручителі несуть саме солідарну відповідальність, а не пропорційну, як визначено в Угоді від 21.01.2019. Відповідно до положень ч. 1, 2, 3 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. У разі зміни зобов`язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшився обсяг відповідальності боржника, такий поручитель несе відповідальність за порушення зобов`язання боржником в обсязі, що існував до такої зміни зобов`язання (у ред. Закону № 2478-VIII від 03.07.2018). Порука припиняється, якщо після настання строку виконання зобов`язання кредитор відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником або поручителем. Порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не погодився забезпечувати виконання зобов`язання іншим боржником у договорі поруки чи при переведенні боргу (в редакції Закону № 2478-VIII від 03.07.2018) Суд вважає, що вимога до про солідарне стягнення з ПП «Левада-7», як до поручителя, за договором поруки, укладеним 15.10.2008 між [PERSON] та ПП «Левада-7» задоволенню не підлягає у зв`язку з припиненням поруки на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України. Зазначена обставина вставлена судовим рішенням. Відповідно змісту ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова у справі № 646/5454/16-ц від 14.06.2016 встановлено, що кредитор [PERSON] пропустив строк пред`явлення вимоги до поручителя ПФ «Левада-7» щодо виконання ним зобов`язань [PERSON] за договором позики від 02.07.2007, і, відповідно, порука припинена. Тому [PERSON] відмовлено у задоволені позову про стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 10 400 000 грн. з Приватної фірми «Левада-7», як поручителя. ( а.с. 23-25, т. 2). Тобто, судовим рішенням встановлено припинення поруки. Крім того, з мотивувальної частини рішення вбачається, що представник відповідача ПП «Левада-7» Пулькін Ю.В. подав суду заперечення проти позову і просив відмовити у задоволенні позову у зв`язку з тим, що позивач у встановлений законом строк не звертався до підприємства з вимогою виконання зобов`язання за договором позики. Тому суд вважає, що у зв`язку з припиненням поруки, що встановлено судовим рішенням 14.06.2016, наявність додаткової угоди від 02.10.2014 про стягнення процентів і додаткової угоди від 23.06.2016 (після ухвалення рішення) не є підставою для задоволення вимог позивача до ПП «Левада-7» про стягнення боргу та процентів. Суд вважає, що не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню вимоги до відповідача [PERSON] .. Так, відповідно до змісту статті 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Однією з підстав припинення зобов`язання є поєднання боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України). Як встановлено судом, договір поруки між [PERSON] та [PERSON] укладений 01.08.2016, тобто після ухвалення 14.06.2016 рішення суду про стягнення боргу з [PERSON] 03.10.2017 у справі № 646/5454/17 (провадження № 6/646/125/2017) Червонозаводським районним судом м. Харкова за заявою [PERSON] про заміну сторони виконавчого провадження постановлено ухвалу. Як вбачається з ухвали суду та договору про переведення боргу, 01.08.2017 року між [PERSON] , як кредитором, [PERSON] , як старим боржником та [PERSON] , як новим боржником, укладено договір про переведення боргу за договором позики від 02.10.2007. Відповідно до даного договору [PERSON] прийняв боргові зобов`язання і обов`язки, що випливають з них, з фінансового боргу, що виник із зобов`язань на користь кредитора по поверненню суми позики і відсотків що виникла на підставі договору позики грошей від 02.10.2007 року у розмірі 10 064 000, 00 гривень. (а.с. 142-143, 144-145 том1 ) Таким чином [PERSON] став боржником у зобов`язанні, які він забезпечував як поручитель, що виключає його цивільну відповідальність за договором поруки від 01.08. 2016 року, укладеним між ним та [PERSON] Тому вимога [PERSON] до [PERSON] , як поручителя суперечить правової суті договору поруки, визначному ст. 553 ЦК України, не ґрунтується на вимогах закону, а тому задоволенню не підлягає. Ухвалою суду від 03.10.2017 замінено боржника у виконавчому провадженні ВП№51854346 з примусового виконання рішення у справі №646/5454/16-ц з [PERSON] на його правонаступника за угодою про переведення боргу від 01.08.2017 року новим боржником [PERSON] . Таким чином на даний час за борговими зобов`язанням від 02.10.2007 та сплаті всіх відсотків, що випливають з даного договору боржником є [PERSON] . Враховуючи положення ч. 3 ст. 559 ЦК України, переведення боргу на іншу особу (з [PERSON] на [PERSON] ) припиняє дію поруки відповідно до договорів поруки: від 01.08.2015 між [PERSON] та [PERSON] та від 31.08.2015 між [PERSON] та [PERSON] , за якими вони взяли на себе обов`язок нести майнову відповідальність за невиконання зобов`язання саме [PERSON] перед [PERSON] Належних та допустимих доказів про те, що поручителі погодилися за забезпечувати виконання зобов`язання [PERSON] у договорах поруки чи при переведенні боргу - суду не надано. Тому, суд вважає правильним відмовити у задоволенні позову до [PERSON] та [PERSON] . Суд вважає, що переведення боргу на іншу особу є додатковою підставою для відмови у задоволенні позову до ПФ «Левада-7». Відповідно до частин 9 та 10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про скасування заходів забезпечення позову, які були застосовані відповідно до ухвал суду від 07.12.2017, 1.09.2018, 06.11.2018. Враховуючи викладене,

Outcome: dismissed