Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-06 00:00:00

У березні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, посилаючись на те, що вона із відповідачем з 01.10.2011 року перебував у зареєстрованому шлюбі. [INFO] року в них народився син [PERSON], [INFO] року народилася дочка [PERSON]. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 16.10.2013 року шлюб між нею та відповідачем розірвано. Сторони однією сім'єю не проживають, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, хоча має постійну роботу та стабільний заробіток, що ставить її у скрутне матеріальне становище. Просила стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі двох прожиткових мінімумів для дітей відповідного віку щомісячно з подальшою індексацією до досягнення дітьми повноліття. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у зв'язку із чим суд ухвалив розглянути справу у порядку ст.224 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з такого. Встановлено, що 01.10.2011 року сторони зареєстрували шлюб в Приморському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Маріупольського міського управління юстиції у Донецькій області, актовий запис №455, що підтверджується свіжлцтвом про шлюб [NUMBER] [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітніх [PERSON] [INFO] та [PERSON], [INFO], що підтверджується свідоцтвами про народження. Рішенням Іллічівського районного суду м.Маріуполя від 16.10.2013 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Згідно довідки про склад сім'ї №821 від 17.03.2017 року, виданої Виконавчим комітетом Сартанської селищної ради вбачається, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] разом із дітьми: [PERSON] та [PERSON]. Діти знаходяться на утриманні матері. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 181 СК України визначено спосіб утримування як для того з батьків з ким проживають діти так і для того який проживе окремо. Системний аналіз зазначених двох статей Кодексу дає змогу стверджувати, що обов'язок про утримання сумісних дітей законодавцем розділено на дві рівних частини, відтак при встановленні, як розміру аліментів так і розміру можливого їх зменшення, суд повинен врахувати і матеріальні статки та фінансові можливості іншого із батьків, який не є платником аліментів. Частина 3 ст. 181 СК України передбачає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно ст.182 ч.1 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України передбачено, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України. Згідно ч.ч. 2, 3 ст. 183 СК України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Згідно письмових матеріалів справи вбачається, що неповнолітні діти проживають з позивачкою, відповідач матеріальної допомоги на утримання дітей не надає, однак у суду не має даних про працевлаштування відповідача та його доходи. При таких обставинах, суд вважає достатнім стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідно віку до досягнення найстаршою дитиною повноліття, починаючи з дня пред'явлення позову, тобто з 28.03.2017 року. Також суд зазначає, що позовні вимоги [PERSON] в частині індексації суми аліментів не передбачені діючим законодавством. Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтвердженні судові витрати. Оскільки позивачку при зверненні до суду звільнено від сплати судового збору, то у порядку передбаченому ст. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідача на користь держави в сумі 640,00 грн.

Outcome: partial