Jurisdiction: civil
Date: 2017-04-03 00:00:00

У вересні 2016 року до Менського районного суду звернувся з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] міської ради Чернігівської області про визнання права власності за набувальною давністю. В ході судового розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просив суд визнати договір купівлі продажу нерухомого майна, укладений між [PERSON] та [PERSON] укладеним та визнати за [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташовані за № 26 по вул. Бузкова (Радянська) в м. Мена Чернігівської області. Позовні вимоги мотивує наступним. У квітні 1999 року між позивачем та [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю продаж майна, а саме: житлового будинку, що розташований за адресою: м. Мена, вул. Бузкова (Радянська), 26. В звязку з цим вони уклали договір купівля продажу майна від 16 квітня 1999 року, за яким позивач набув у власність житловий будинок, що розташований за адресою: м. Мена вул. Бузкова (Радянська), 26, а [PERSON] отримала взамін 1800 доларів США, на підтвердження чого склали в присутності свідків розписку. З того часу позивач проживає у придбаному домоволодінні, користується господарчими спорудами, обробляє земельну ділянку. 23 листопада 2002 року померла [PERSON] Позивач не може приватизувати земельну ділянку та не може належним чином володіти майном, оскільки не зареєстрував своє право власності на нього. Незручності, повязані із відсутністю власника, існують вже десятки років підряд. Враховуючи, що позивач з 1999 року по теперішній час фактично добросовісно, відкрито і безперервно володіє та користується нерухомим майном, а саме спірним будинком, то звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати за ним право власності на вказане домоволодіння за набувальною давністю. В ході розгляду справи позивач уточнив позовні вимоги та просить визнати укладеним договір купівлі продажу нерухомого майна, укладений між ним та [PERSON] та визнати за ним [PERSON] право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований по вул. Бузкова, 26 в м. Мена Чернігівської області. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] підтримали уточнені позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та наполягали на їх задоволенні. Представник відповідача [PERSON] міської ради Чернігівської області в судове засідання не зявився, надіслав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без їх участі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що йому відомо, що власником житлового будинку № 26 по вул. Бузкова в м. Мена була [PERSON], а в 1999 році будинок купив [PERSON]. Свідок був присутнім при укладенні цього договору та показав, що [PERSON] віддав [PERSON] за будинок грошові кошти в сумі 1800 доларів США, а вона написала розписку. [PERSON] не оформив відразу нотаріально придбаний будинок, оскільки не мав коштів, [PERSON] проживала в будинку по сусідству, а потім померла, так будинок залишився не оформленим і до цього часу. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що власником житлового будинку № 26 по вул. Бузкова в м. Мена була [PERSON]. Свідок підтвердила факт передавання в 1999 році позивачем [PERSON] грошових коштів в сумі 1800 доларів США за будинок, про що [PERSON] написала розписку. Після цього, позивач відразу вселився в цей житловий будинок і проживає там до цього часу. На думку свідка, [PERSON] не оформив відразу нотаріально придбаний будинок, оскільки не мав коштів. Заслухавши пояснення позивача та його представника, враховуючи пояснення свідків, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як встановлено в судовому засіданні, чого не заперечував позивач і що також підтвердили свідки, у квітні 1999 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] було досягнуто домовленості про купівлю продаж житлового будинку № 26 по вул. Бузкова (Радянська) в м. Мена Чернігівської області, що належав [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а.с.6). На підтвердження даної домовленості позивач віддав [PERSON] грошові кошти в сумі 1800 доларів США, натомість набув у власність вказаний житловий будинок, на підтвердження чого вони склали в присутності свідків розписку (а.с.5). З вказаного часу позивач проживає в даному домоволодінні, та несе всі витрати по утриманню житлового будинку. Відповідно до частини другої статті 220 ЦК України, якщо сторони домовились щодо істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення, суд може визнати такий договір дійсним. У цьому разі наступне нотаріальне посвідчення договору не вимагається. Таке положення міститься також і у статті 47 ЦК УСРС, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин. За змістом статті 210, частини третьої статті 640 ЦК України у випадках, встановлених законом, правочин підлягає державній реєстрації. Договір, який підлягає і нотаріальному посвідченню, і державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Згідно за статтею 657 ЦК України договір купівлі продажу земельної ділянки, єдиного майнового комплексу, житлового будинку (квартири) або іншого нерухомого майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню та державній реєстрації. Із ч. 1 ст. 220 ЦК України слідує, що у разі недодержання сторонами вимог закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним. Відповідно до ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства визнано, зокрема, законність, рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; змагальність сторін та свобода у наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості. Згідно\~ст. 57 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1\~ст.60 ЦПК України\~кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених\~ст.61 цього Кодексу. Згідно ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір. Відповідно до ч. 2\~ст. 59 ЦПК України\~та ч. 4\~ст. 60 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.\~\~ Згідно зі статтею 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація прав є обовязковою. Права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за умов, якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обовязкової реєстрації таких прав. Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Таким чином, даючи юридичну оцінку наданим учасниками по справі поясненням та доказам, враховуючи, що власниця житлового будинку № 26 по вул. Бузкова (Радянська) в м. Мена [PERSON] після укладення домовленості із [PERSON] про продаж житлового будинку та написання розписки про отримання від нього грошових коштів за даний будинок, тривалий проміжок часу проживала в сусідньому будинку № 19 по вул. Бузкова (Радянська) в м. Мена, ненадання позивачем жодного доказу, що б підтверджував факт ухилення [PERSON] від нотаріального посвідчення договору купівля продажу житлового будинку, що є однією з умов визнання правочину дійсним в судовому порядку, суд приходить до висновку що такого факту ухилення не було, а також те, що частина друга статті 220 ЦК України не застосовується до спорів про визнання правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню і державній реєстрації, в звязку з чим дані правочини вважаються неукладеними й не створюють прав та обовязків для сторін, суд приходить до висновку про недоведеність позовних вимог позивачем і про відмову в їх задоволенні. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed