Jurisdiction: civil
Date: 2014-11-27 00:00:00

У вересні 2013 року до суду із позовом звернулася [PERSON] Свої вимоги обґрунтувала тим, що 13 квітня 2007 року вона отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку майна, яке належало її покійній матері [PERSON], яка померла [INFO], а саме: частину будинку і господарських будівель та споруд по [ADDRESS] та земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та для ведення особистого підсобного господарства за тією ж адресою. Частка позивача у спадковому майні складає 3/8. Інші 3/8 та 1/4 частини успадкували [PERSON] та [PERSON] відповідно. Тому просила виділити їй в натурі 3/8 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] та 3/8 частини земельних ділянок для будівництва та обслуговування житлового будинку та ведення особистого підсобного господарства за тією ж адресою. Протягом розгляду справи позовні вимоги неодноразово уточнювалися, збільшувалися та зменшувалися. В кінцевому результаті представник позивача, від імені своєї довірительки, просив виділити в натурі частку із майна у розмірі 3/8 будинку та господарських будівель за адресою [ADDRESS]; визнати право власності на земельну ділянку у розмірі 3/8 для будівництва за адресою [ADDRESS]; визнати право власності на земельну ділянку для особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] в розмірі 3/8 - нова адреса [ADDRESS]; виділити в натурі 3/8 земельної ділянки для будівництва за адресою [ADDRESS]; виділити в натурі 3/8 земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства за адресою [ADDRESS] - нова адреса - [ADDRESS] (Т. 2 а.с. 99). У судовому засіданні представник позивача просив задовольнити уточнені позовні вимоги. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, вказавши, що позивач не отримав дозволу з виконавчого комітету Березанської міської ради дозволу на переобладнання будинку, передбаченого ст. 152 ЖК України. Також вказував на те, що правовстановлюючі документи на земельну ділянку по [ADDRESS] взагалі відсутні. Тому просив у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до положень ст. 152 ЖК України переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться лише з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів. Будь-якого альтернативного тлумачення дана норма не допускає. За клопотанням представника позивача після роз'яснення йому положення ст. 10 ЦПК України, йому надавався час для звернення до Березанської міської ради для отримання вказаного дозволу. Однак, натомість представник позивача надав суду листа з відділу містобудування та архітектури Березанської міської ради, у якому роз'яснювалися положення Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» та наказу Держжитлокомунгоспу України «Про затвердження правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій» (Т. 2 а.с. 173). Таким чином, жодна із сторін не надала суду дозволу виконкому Березанської міської ради на переобладнання і перепланування житлового будинку по [ADDRESS]. Зважаючи на обов'язковість відповідно до положень ст. 152 ЖК України, отримання дозволу для здійснення переобладнання та перепланування жилого будинку та на відсутність такого дозволу на час вирішення справи судом, правові підстави для задоволення позову у частині виділу 3/8 частин будинку з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] - відсутні. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 125 ЗК України у редакції від 13 січня 2007 року, тобто на день отримання [PERSON] свідоцтв про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки, право власності на земельну ділянку виникає після одержання її власником документа, що посвідчує право власності та його державної реєстрації. Цією ж статтею у редакції, яка чинна на час розгляду справи у суді, встановлено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цього права. Однак ні свідоцтв про право власності на спірні земельні ділянки, ні державних актів, ні будь-яких інших правовстановлюючих документів, які б посвідчували право власності [PERSON] на спірні земельні ділянки, а також доказів на підтвердження державної реєстрації цих прав за [PERSON] - суду надано не було. Суд критично оцінює твердження представника позивача про те, що державний акт про право власності на земельну ділянку чи свідоцтво про право власності на земельну ділянку не являються правовстановлюючими документами, натомість єдиним документом, що посвідчує право власності [PERSON] на спірні земельні ділянки слід вважати свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 13 квітня 2007 року (а.с. 139), оскільки, як зазначалося вище, законодавством передбачено порядок і способи набуття права власності на земельну ділянку та документи, які посвідчують права власника на землю. Таким чином, вимоги про визнання права власності на 3/8 частини земельної ділянки для особистого селянського господарства по [ADDRESS] та на 3/8 частини земельної ділянки для будівництва по [ADDRESS] задоволенню не підлягають. Відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Аналізуючи положення вказаної норми суд приходить до висновку, що питання про виділ у натурі частки майна може ставитися лише співвласником такого майна. Оскільки сторонами не було надано доказів на підтвердження того, що вони є співвласниками земельних ділянок по [ADDRESS] та [ADDRESS], то у задоволенні позову у частині виділ майна в натурі слід відмовити. Разом з тим слід зауважити, що по справі була призначена та проведена судова будівельно-технічна експертиза (Т. 2 а.с. 24-82), за якою були визначені можливі варіанти поділу будинку та земельних ділянок по [ADDRESS], однак оскільки сторони не надали у судовому засіданні дозволу виконавчого комітету Березанської міської ради на проведення переобладнання і перепланування жилого будинку по [ADDRESS] і частини вказаного будинку не виділялися сторонам у натурі, то й земельна ділянка, яка знаходиться під вказаним будинком, і необхідна для його утримання та обслуговування, не може бути виділена сторонам в натурі. Таким чином, суд приходить до висновку, що у задоволенні уточнених позовних вимог слід відмовити у повному обсязі. На підставі ст. 152 ЖК України, ст. 364, 392 ЦК України, ст. 125 ЗК України,

Outcome: dismissed