Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-07 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до фізичної особи - підприємця [PERSON], просила ухвалити рішення про стягнення з відповідача на її користь сплачені за товар кошти в сумі 2413 грн., пересилання посилки 45 грн., неустойки в розмірі 3200 грн., моральну шкоду в сумі 2500 грн. Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначила, що 10.10.2014 року через мережу інтернет вона замовила праву фару до автомобіля Пежо-408, сплативши відповідачу за товар на карту ПАТ КБ «Приватбанк» грошову суму в розмірі 2400 грн. 21.10.2014 року вона отримала фару, яка виявилася не права, а ліва. Тому 30.10.2014 року вона надіслала вказану фару відповідачу, який отримав її 04.11.2014 року та не повернув отримані кошти. На підставі ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів» просить стягнути з відповідача неустойку за період з 18.11.2014 року по 16.03.2015 року в розмірі 3200 грн. Крім того, моральну шкоду в сумі 2500 грн. В судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги в повному обзязі з підстав викладених в позовній заяві, не заперечувала проти заочного розгляду справи. Відповідач ФОП [PERSON] в судове засідання не з'явився, належним чином повідомлений у відповідності до ч. 5 ст. 74 ЦПК України про час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. Враховуючи те, що у справі є достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін, зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача, що відповідає положенню ст. 224 ЦПК України. Оцінивши зібрані по справі докази в сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що між сторонами було укладено договір купівлі-продажу, предметом якого була автомобільна фара, вартістю 2400 грн. 10.10.2014 року позивач [PERSON] сплатила 2400 грн. за товар (а.с. 3), який отримала через ТОВ «Нова Пошта», що підтверджується експрес-накладною № 59000078508097 (а.с. 6). Згідно з ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. У відповідності до ч.1 ст.656 ЦК України предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений (придбаний, набутий) продавцем у майбутньому. Ст. 699 ЦК України передбачає, що пропозиція в рекламі, каталогах, а інших описах товару звернених до невизначеного кола осіб, є публічною пропозицією укласти договір купівлі-продажу. Статтею 707 ЦК України передбачено, що покупець має право протягом чотирнадцяти днів не рахуючи дня купівлі непродовольчого товару належної якості, якщо триваліший строк не оголошений продавцем, обміняти його у місці купівлі або інших місцях, оголошених продавцем, на аналогічний товар іншого розміру, форми, габариту, фасону, комплектації тощо. У разі виявлення різниці в ціні покупець проводить необхідний перерахунок з продавцем. Якщо у продавця немає необхідного для обміну товару, покупець має право повернути придбаний товар продавцеві та одержати сплачену за нього грошову суму. Вимога покупця про обмін або повернення товару підлягає задоволенню, якщо товар не був у споживанні, збережено його товарний вид, споживчі властивості та за наявності доказів придбання товару у цього продавця. Аналогічне положення міститься і в ст. 9 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідно до якої споживач має право обміняти непродовольчий товар належної якості на аналогічний у продавця, в якого він був придбаний, якщо товар не задовольнив його за формою, габаритами, фасоном, кольором, розміром або з інших причин не може бути ним використаний за призначенням. Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Позивачем [PERSON] не було надано належних доказів на підтвердження повернення відповідачу фізичній особі - підприємцю [PERSON] вказаної фари. Надана позивачем експрес-накладна № 59000080157377 ТОВ «Нова Пошта» від 04.11.2014 року (а.с. 5), підтверджує отримання товару [PERSON], доказів, що ця особа представник відповідача надано не було, тому суд вважає, що позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позивач при подачі позову звільнений від сплати судового збору у відповідності до Закону України «Про судовий збір», судові витрати по сплаті судового збору слід віднести за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed