Jurisdiction: civil
Date: 2015-10-06 00:00:00

у березні 2015 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], третя особа: ТОВ «Комплект-Капітал» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 8413К4 від 11 листопада 2013 року в розмірі 634 929,60 доларів США та 647 988,26 грн., а також судових витрат. Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що між банком та ТОВ «Комплект-Капітал» 11 листопада 2013 року був укладений кредитний договір № 8413К4, відповідно до умов якого останньому було надано кредит у вигляді невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії еквівалентом 10 535 500,00 грн. із кінцевим строком погашення кредиту - 10 червня 2016 року та зі сплатою процентів з користування кредитом в порядку та розмірі, встановлених кредитним договором. Відповідно до умов укладеного кредитного відповідач зобов'язався погашати заборгованість за кредитним договором в установлені в ньому терміни і порядку та сплачувати банку нараховані проценти, комісію та інші платежі в розмірах, визначених у договорі. В забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 8413Р3 від 11 листопада 2013 року. Банк виконав свої зобов'язання за кредитним договором, однак, ТОВ «Комплект-Капітал», в свою чергу, зобов'язань за договором не виконує. Направлені на адресу позичальника та поручителя вимоги щодо погашення боргу, залишилися без відповіді, борг не погашено. Тому, просив суд стягнути з [PERSON] суму заборгованості за кредитним договором № 8413К4 від 11 листопада 2013 року станом на 09 лютого 2015 року в розмірі 634 929,60 доларів США та 647 988,26 грн., а також судові витрати в розмірі 3 654,00 грн. В судовому засіданні представник позивача обґрунтування позову та позовні вимоги підтримала в повному обсязі, не заперечувала проти розгляду справи за відсутності відповідача та ухвалення по справі заочного рішення. Відповідач, який повідомлявся в установленому законом порядку про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив. Третя особа, яка також в установленому законом порядку повідомлялась про час та місце розгляду справи, явку свого представника не забезпечила, про причини неявки суд не повідомила. За таких обставин суд вважав за можливе розглянути справу без участі відповідача й третьої особи та ухвалити по справі заочне рішення. Заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку про те, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між ПАТ «Державний експортно-імпортний банк України» та ТОВ «Комплект-Капітал» 11 листопада 2013 року укладений кредитний договір № 8413К4 про надання останньому кредиту у вигляді невідновлювальної мультивалютної кредитної лінії еквівалентом 10 535 500,00 грн. із кінцевим строком погашення кредиту - 10 червня 2016 року та зі сплатою процентів за користування кредитом в порядку та розмірі, встановлених кредитним договором (а.с. 11-29). 19 лютого 2014 року та 28 лютого 2014 року між сторонами було укладено додаткові угоди № 8413К4-1 та № 8413К4-2 відповідно, якими були внесенні зміни щодо строків подачі позичальником документів до банку та про сплату комісії позичальником за зміну умов договору (а.с. 30-31). Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов'язання за кредитним договором, а ТОВ «Комплект-Капітал», всупереч договірним зобов'язанням, належним чином не виконує їх, у встановлені графіком терміни кредит та проценти за користування ним не погашає (а.с. 41-58). Відповідно до п. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 626 та 627 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України банк зобов'язаний надати кредит позичальнику в розмірі та на умовах, що передбачені кредитним договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з ст. ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом (ст. 611 ЦК України). Судом встановлено, що станом на 09 лютого 2015 року за ТОВ «Комплект-Капітал» рахується заборгованість 634 929,60 доларів США та 647 988,26 грн. (а.с. 32-40). Крім того, судом встановлено, що в забезпечення виконання зобов'язання позичальника за кредитним договором, між банком та [PERSON] було укладено договір поруки № 8413Р3 від 11 листопада 2013 року (а.с. 63-66). Судом також встановлено, що направлені на адресу позичальника та поручителя вимоги щодо погашення боргу, залишилися без відповіді, борг не погашено (а.с. 59-62, 67-80). Відповідно до ст. ст. 553, 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлене договором поруки. Згідно із ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст. ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Згідно з ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Тому, оскільки на день розгляду справи з боку відповідача відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України не надано доказів на підтвердження відсутності заборгованості за кредитним договором, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 11 ЦПК України, надходить до висновку про обґрунтованість позову банку щодо стягнення заборгованості з [PERSON], про те, що обставини, викладені в ньому, знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. При цьому суд приходить до висновку про можливість покладення в основу рішення розрахунку заборгованості, здійсненого позивачем, оскільки останній стороною відповідача не спростований в розрізі ст. 60 ЦПК України. Крім того, суд вважає за необхідне на підставі ст. 88 ЦПК України стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати в справі. З огляду на викладене, на підставі ст. ст. 509, 525, 526, 559, 611, 625-627, 638, 649, 1054, 1055, 1056 ЦК України, п. 22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30 березня 2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», ст. ст. 4, 10, 11, 57-60, 64, 179, 208, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України суд, -

Outcome: approved