Jurisdiction: civil
Date: 2015-04-22 00:00:00

У березні 2015 року позивач звернувся з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Металургійний завод «Дніпросталь», третя особа Відокремлений підрозділ «Поліклініка Публічного акціонерного товариства «Інтерпайп Нижньодніпровський трубопрокатний завод» про поновлення на роботі, стягнення заробітку за вимушений прогул та моральної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог у позовній заяві та в ході судового засідання позивач, просив суд визнати наказ № 28-У від 10.02.2015 року та наказ № 32 від 12.02.2015 року про його звільнення у звязку з виявленої невідповідності працівника виконуваній роботі внаслідок стану здоровя, яке перешкоджає продовженню даної роботи, згідно п. 2 ст. 40 КЗпП України незаконними та скасувати їх; зобовязати ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» поновити позивача на роботі з 13.02.2015 року розливником сталі дільниці розливки сталі.; стягнути з ТОВ «Металургійний завод «Дніпросталь» на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу у сумі 6\~295,65 грн. та моральну шкоду у сумі 2\~436,00 грн. Позивач у судове засідання не зявився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Представник відповідача в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи в судове засідання не зявився, про час і місце його проведення повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив. Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що з 03.08.2011 року відповідно до наказу № 244-П позивач був прийнятий розливником сталі дільниці розливки сталі. 12.02.2015 року позивача [PERSON] було звільнено з роботи на підставі наказу № 28-У від 10.02.2015 року та доповненням до нього, згідно наказу № 32 від 12.02.2015 року у звязку з виявленої невідповідності працівника виконуваній роботі, внаслідок стану здоровя, яке перешкоджає продовженню даної роботи, згідно п.2 ст. 40 КЗпП України. Позивач [PERSON] перебував на лікарняному з 10.01.2015 року по 13.01.2015 року. Позивач приступив до праці з 14.01.2015 року. Підставою звернення позивача до суду було те, що він не згоден з підставами звільнення, оскільки невідповідність займаній посаді або виконуваній роботі за станом здоровя може підставою для звільнення за наявності повної або часткової постійної, а не тимчасової втрати працездатності. Також, позивач є членом профспілкового комітету первинної організації профспілки трудящих металургійної і гірничодобувальної промисловості України ТОВ «МЗ «Дніпросталь». Сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 6\~295,65 грн.: 5\~008,01 + 7\~583,31 = 12\~591,33 грн. заробітна плата за вересень, жовтень 2014 року; 12\~591,33 / 30 = 419,71 грн. одноденний заробіток, де 30 робочих днів у вересні та жовтні 2014 року; 419,71 * 15 = 6\~295,65 грн. Позивач звернувся до суду з позовом 13.03.2015 року, тобто сума вимушеного прогулу включає в себе 15 робочих днів. Відповідно до п. 2 ст. 40 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу у випадку виявленої невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок недостатньої кваліфікації або стану здоров?я, які перешкоджають продовженню даної роботи. Для встановлення факту невідповідності працівника займаній посаді або виконуваній роботі внаслідок здоров?я, роботодавець повинен керуватися довідкою до акта огляду МСЕК, на зворотній стороні якої зазначається висновок про умови та характер праці, а також індивідуальна реабілітаційна програма, копію якої в установлених законодавством випадках надсилає МСЕК на адресу підприємства. Таким чином, вимоги позивача про скасування наказу про звільнення та визнання його незаконним, поновлення позивача на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в сумі 6\~295,62 грн. є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Що стосується вимог про стягнення моральної шкоди з відповідача у розмірі 2\~436,00 грн. задоволенню не підлягають з наступних підстав. Згідно із ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих звязків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Проте, позивачем не доведено моральну шкоду у розумінні ст. 23 ЦК України, не надано докази та будь які обґрунтування. Згідно ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 243,60 грн., оскільки позивач згідно п.1 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» - звільнений. На підставі викладеного,

Outcome: partial