Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-06 00:00:00

У березні 2014 року [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON], [PERSON], [PERSON] в своїх інтересах та в інтересах неповнолітніх [PERSON], [PERSON], [PERSON] звернулись до суду з позовом до ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин», в якому просили зобов'язати відповідача не чинити їм перешкод у користуванні займаними ними житловими приміщеннями в гуртожитку, що розташований по [ADDRESS] у м. Прилуки Чернігівської області; вселити їх до займаних ними житлових приміщень у гуртожитку по [ADDRESS] у м. Прилуки; зобов'язати ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин» відновити постачання води та електроенергії до зазначених приміщень у гуртожитку; стягнути з ТОВ «Прилуцький завод -«Білкозин» на їх користь грошове відшкодування завданої їм моральної шкоди у розмірі 5000 грн. кожному; вирішити питання розподілу судових витрат. Позов обґрунтований тим, що рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 11 жовтня 2013 року було задоволено позов ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин» про їх виселення з адміністративно-побутового корпусу за адресою м. Прилуки, [ADDRESS]. В ході розгляду зазначеної справи 09 вересня 2013 року відповідач відключив постачання води та електроенергії і вчинив неправомірні та самоправні дії щодо їх виселення з займаних житлових приміщень у гуртожитку, позбавив їх доступу до гуртожитку. Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10 грудня 2013 року було скасовано рішення Прилуцького міськрайонного суду від 11 жовтня 2013 року, в задоволенні позовних вимог ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин» відмовлено. Позивачі неодноразово звертались до відповідача з приводу вселення їх у спірні приміщення, відновлення постачання води та електроенергії, однак їм було відмовлено в цьому. До цього часу відповідач ігнорує рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 грудня 2013 року та створює перешкоди у користуванні житловими приміщеннями гуртожитку. Такими неправомірними діями відповідач завдав позивачам моральної шкоди, яка полягає у сильних душевних стражданнях, нервових потрясіннях, необхідності докладання додаткових зусиль для організації свого життя. Рішенням Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 травня 2014 року позов задоволено частково; зобов'язано ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин» не чинити позивачам перешкод у користуванні займаними ними житловими приміщеннями в гуртожитку, який розташований в м. Прилуки по [ADDRESS] та вселено їх до вказаних приміщень; зобов'язано ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин» відновити постачання води ти електроенергії до займаних позивачами житлових приміщень у гуртожитку по [ADDRESS] у м. Прилуки; стягнуто з відповідача на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 300 грн. кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди; в задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено; вирішено питання розподілу судових витрат. В апеляційній скарзі [PERSON], [PERSON], [PERSON], що діє в своїх інтересах та в інтересах неповнолітньої [PERSON] просять скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 27 травня 2014 року в частині визначеного судом розміру грошового відшкодування завданої моральної шкоди позивачам [PERSON]. [PERSON], [PERSON] та відмови в задоволенні вимоги [PERSON] про відшкодування завданої моральної шкоди і ухвалити нове рішення в цій частині, яким стягнути на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], грошове відшкодування завданої моральної шкоди у розмірі 5000 грн., посилаючись на неповне з'ясування судом обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам справи. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що районний суд, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди не врахував вимоги розумності та справедливості, тривалості їх душевних страждань, протиправності дій відповідача. Апелянт зазначає, що районний суд безпідставно відмовив у відшкодуванні моральної шкоди неповнолітній [PERSON], посилаючись на те, що їй моральна шкода не завдана і докази завдання такої відсутні. В апеляційній скарзі ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин» просить скасувати рішення Прилуцького міськрайонного суду від 27 травня 2014 року та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального права. Апелянт зазначає, що позивачі та відповідач не укладали жодних правових документів щодо користування нежитловою будівлею - адміністративно-побутовим корпусом за адресою [ADDRESS] та не надали під час розгляду справи суду спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення. Вказує, що неможливість вселення полягає також у різниці між адресою фактичного місцезнаходження спірної будівлі та відмітки в паспортах місць реєстрації позивачів в м. Прилуки по [ADDRESS]. В апеляційній скарзі наголошується на те, що спірне приміщення будувалось як нежитлова будівля адміністративно-побутовий корпус, а не гуртожиток; він знаходиться в санітарно-захисній зоні ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин», в якій не допускається розміщення житлових будинків з прибудинковими територіями, гуртожитків. Оскільки на даний час між позивачами та відповідачем не укладені договори найму відповідно до вимог ЖК України, то у районного суду, на думку апелянта, були відсутні підстави для поновлення прав позивачів щодо відновлення постачання води та електроенергії. Також в апеляційній скарзі зазначається, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки стягнув моральну шкоду на підставі ст. 1167 ЦК України, а позивач звертався з такою вимогою на підставі ст.ст. 23, 386 ч. 3 ЦК України. Вислухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення позивачів [PERSON], [PERSON] [PERSON] та представника [PERSON], які просили задовольнити їх апеляційну скаргу та відхилити апеляційну скаргу ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин», представника відповідача Карпенка В.К., який просив задовольнити апеляційну скаргу відповідача та відхилити апеляційну скаргу позивачів, перевіривши доводи апеляційних скарг та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга позивачів підлягає частковому задоволенню, а апеляційна скарга відповідача - відхиленню, з постановленням по справі нового рішення, з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції. Задовольняючи позов в частині зобов'язання ТОВ «Прилуцький завод - Білкозин» не чинити перешкоди позивачам у користуванні спірними житловими приміщеннями у гуртожитку, вселення їх у гуртожиток, зобов'язання відповідача відновити постачання води та електроенергії до житлових приміщень у гуртожитку районний суд виходив з того, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10.12.2013 року встановлена правомірність користування мешканцями спірними жилими приміщеннями, а тому наявний беззаперечний факт порушення відповідачем прав позивачів у користуванні ними. З таким висновком районного суду погоджується апеляційний суд, оскільки він повністю ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства. Судом по справі встановлено, що рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 10 грудня 2013 року відмовлено в задоволенні позовних вимог ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про виселення, звільнення приміщення адміністративно-побутового корпусу ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин», що розташований по [ADDRESS] у м. Прилуки. Вказаним судовим рішенням було встановлено, що спірне приміщення по [ADDRESS] у м. Прилуки має статус гуртожитку та відноситься до житлового фонду України згідно з приписами ст. 4 ЖК України. Фактично між попереднім власником гуртожитку та його мешканцями (на даний час позивачами у справі) виникли правовідносини найму житлових приміщень у гуртожитку і при зміні власника житла, переданого у найм, до нового власника переходять права та обов'язки наймодавця, при цьому правовідносини між сторонами не припиняються. З 09 вересня 2013 року спірний гуртожиток був відключений відповідачем від мереж водопостачання та енергопостачання. У грудні 2013 року відповідачем були закриті двері до гуртожитку та позивачі взагалі позбавлені доступу до спірного житлового приміщення. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Зважаючи на те, що позивачі на законних підставах користуються житловими приміщенням гуртожитку по [ADDRESS] у м. Прилуки, а відповідачем їм чиняться перешкоди у цьому, районний суд ґрунтовно задовольнив позов у частині зобов'язання ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин» не чинити перешкоди позивачам у користуванні спірними житловими приміщеннями у гуртожитку, вселення їх у гуртожиток, зобов'язання відповідача відновити постачання води та електроенергії до житлових приміщень у гуртожитку. Доводи апеляційної скарги ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин» про те, що не укладено жодного правового документу щодо користування спірною будівлею, не наданий під час розгляду справи суду спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення, що спірне приміщення будувалось як нежитлова будівля адміністративно-побутовий корпус, а не гуртожиток, що вселення неможливо через різницю між адресою фактичного місцезнаходження спірної будівлі та відмітки в паспортах місць реєстрації позивачів в м. Прилуки по [ADDRESS], не заслуговують на увагу зважаючи на преюдиційне значення рішення апеляційного суду Чернігівської області від 10 грудня 2013 року у справі за позовом ТОВ «Прилуцький завод «Білкозин» до [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON], [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном, при розгляді якої вказані обставини досліджувались і яким дана правова оцінка. Посилання апелянта на те, що спірне приміщення знаходиться в санітарно-захисній зоні ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин», в якій не допускається розміщення житлових будинків з прибудинковими територіями, гуртожитків, також не можуть бути підставою для скасування рішення суду, оскільки вже наявний факт розміщення спірного гуртожитку у зазначеній зоні, право на проживання в якому мають позивачі. Доводи апелянта про те, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки стягнув моральну шкоду на підставі ст. 1167 ЦК України, а позивач звертався з такою вимогою на підставі ст.ст. 23, 386 ч. 3 ЦК України є хибними, оскільки саме ст. 1167 ЦК України передбачені підстави для відповідальності за завдану моральну шкоду. Частково задовольняючи позов у частині відшкодування моральної шкоди районний суд виходив з того, що порушення прав позивачів на користування спірним гуртожитком безсумнівно зумовило зміну їх звичайного образу життя, порушення нормальних життєвих зв'язків та стосунків, беззаперечно спричинило душевні страждання та стягнув з відповідача на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] та [PERSON] по 300 грн. кожному в рахунок відшкодування моральної шкоди. Апеляційний суд погоджується з висновком районного суду щодо наявності підстав для відшкодування завданої позивачам моральної шкоди, однак не може погодитись з розміром визначеного судом відшкодування апелянтам-позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. При визначенні розміру грошового відшкодування заподіяної позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] моральної шкоди апеляційний суд враховує, що протягом тривалого часу починаючи з 09 вересня 2013 року останні вимушені прикладати значні зусилля для організації свого життя у гуртожитку у зв'язку з відключенням від водопостачання та енергопостачання, а з 17 грудня 2013 року взагалі позбавлені можливості потрапити до житла, не зважаючи на те, що судовим рішенням, яке набуло законної сили, ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин» відмовлено у виселенні позивачів із спірного гуртожитку та підтверджено їх право на користування житловими приміщеннями гуртожитку. Тому, враховуючи вимоги розумності і справедливості, тривалість душевних страждань позивачів, протиправність дій відповідача, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування моральної шкоди з ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин» на користь [PERSON], [PERSON], [PERSON] по 2000 грн. кожному. Апеляційний суд погоджується з доводами апеляційної скарги щодо безпідставної відмови у відшкодуванні моральної шкоди неповнолітній [PERSON], оскільки остання, як і всі інші позивачі, зазнала моральних страждань у зв'язку з неправомірними діями відповідача, які виразилися у позбавленні можливості нормально проживати та користуватись житловими приміщеннями гуртожитку і вважає, що позовні вимоги [PERSON], що діє в інтересах неповнолітньої [PERSON], про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню. Враховуючи вищенаведені обставини, апеляційний суд вважає за необхідне стягнути на відшкодування моральної шкоди з ТОВ «Прилуцький завод - «Білкозин» на користь [PERSON] 2000 грн. Виходячи з вищевикладеного, на підставі пп. 1, 3 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню в частині відмови в задоволенні позовних вимог [PERSON], що діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] про відшкодування моральної шкоди з постановленням нового рішення в цій частині про часткове задоволення позову та зміні в частині визначення розміру відшкодування моральної шкоди позивачам [PERSON], [PERSON], [PERSON] шляхом збільшення розміру відшкодування моральної шкоди з 300 грн. до 2000 грн. кожному. В іншій частині рішення суду підлягає залишенню без змін.

Outcome: partial