Jurisdiction: civil
Date: 2015-09-29 00:00:00

У березні 2015 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «Банк «Фінанси та Кредит», в якому просила припинити договір іпотеки від 26.06.2007 року. Позовні вимоги мотивовано тим, що 27.06.2007 року між ТОВ Банк «Фінанси та Кредит» (правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит») та [PERSON], було укладено договір іпотеки в забезпечення виконання останньою зобов'язань перед банком за кредитним договором від 27.06.2006 року. В подальшому на підставі акта державного виконавця у зведеному виконавчому провадженні іпотечне майно було передано позивачу в рахунок погашення боргу [PERSON] Позивач вважає, що оскільки банк не скористався правом на придбання предмету іпотеки за початковою ціною, після того як треті торги не відбулися, іпотека може бути припинена за рішенням суду . В судовому засіданні позивач та її представник заявлені позовні вимоги повністю підтримали, просили їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Представник відповідача позовні вимоги не визнала, проти їх задоволення заперечувала, надала суду свої письмові заперечення проти позову. В останнє судове засідання не зявилась, подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Заслухавши учасників процесу, дослідивши та оцінивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню у звязку з наступним. 27.06.2007 року між ТОВ «Банк «Фінанси та Кредит», правонаступником якого є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» (далі за текстом банк, відповідач), та [PERSON] укладено Кредитний договір, відповідно до умов якого позичальник отримала кредитні кошти в розмірі 27970 дол. США з кінцевим терміном погашення до 26.06.2012 року. 27.06.2007 року в забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором [PERSON] передала в іпотеку банку належне їй на праві власності нерухоме майно квартиру [ADDRESS]. У зв'язку із порушенням зобов'язань за кредитним договором банк звернувся до суду з позовом про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором. Рішенням Суворовського районного суду м. Херсона від 30.09.2010 року у справі №2-2010/10 позов задоволено, стягнуто з [PERSON] заборгованість за кредитом в розмірі 250943,6 грн. 01.11.2011 року державним виконавцем ВДВС Суворовського РУЮ у м. Херсоні відкрито виконавче провадження № 29578670 з виконання виконавчого листа, отриманого на виконання вказаного рішення суду. 15.03.2012 року державним виконавцем проведено опис та арешт нерухомого майна, яке було предметом іпотеки та належало на праві власності [PERSON] В подальшому майно було передано на реалізацію до ПП «Спеціалізоване підприємство «Юстиція» за початковою ціною 230105 грн. 09.08.2012 року були проведені прилюдні торги з продажу арештованого майна, які не відбулись через відсутність покупців. 17.09.2012 року були проведені повторні прилюдні торги з продажу арештованого майна, які також не відбулись через відсутність покупців. 03.12.2012 року представником банку на особистому прийомі у державного виконавця було встановлено, що останній в порядку ст. 62 ЗУ «Про виконавче провадження» надіслав на адресу банку листа з пропозицією залишити непродане майно за стягувачем в рахунок погашення боргу за ціною 230105 грн. Враховуючи відсутність відповіді від стягувача, ним було прийнято рішення запропонувати вказане майно іншому стягувачу - [PERSON], яка погодилася прийняти майно в рахунок погашення заборгованості [PERSON] в розмірі 406559,7 грн. (виконавче провадження №32198888). 01.11.2012 року [PERSON] отримала свідоцтво про право власності на квартиру [ADDRESS]. За поясненнями представника відповідача станом на 17.06.2015 року будь-яких постанов про закінчення або повернення виконавчого провадження № 29578670 з примусового виконання виконавчого листа №2-2010/10, виданого Суворовським районним судом м. Херсона, про стягнення на користь АТ «Банк «Фінанси та Кредит» з [PERSON] боргу в розмірі 252763,6 грн. на адресу банку не надходило. Факт неправомірних дій державного виконавця щодо передачі у власність [PERSON] в рахунок погашення боргу іпотечного майна банку був підтверджений ухвалою Суворовського районного суду м. Херсона від 02.09.2013 року у справі за скаргою ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» на дії державного виконавця, яка залишена в силі апеляційним судом Херсонської області від 18.11.2013 року. Відповідно до положень ст. 3 ЗУ «Про іпотеку» у разі порушення боржником основного зобов'язання, відповідно до умов договору іпотеки, іпотекодержатель має право задовольнити забезпечені нею вимоги за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими особами, права чи вимоги яких на передане в іпотеку нерухоме майно не зареєстровані у встановленому законом порядку або зареєстровані після державної реєстрації іпотеки. Частиною 3 ст. 54 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що для задоволення вимог стятувачів, які не є заставодержателями, стягнення на заставлене майно боржника може бути звернуто у разі: виникнення права застави після винесення судом рішення про стягнення з боржника коштів; якщо вартість предмета застави перевищує розмір заборгованості боржника заставодержателю. В даному випадку єдиним іпотекодержателем є ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит», задоволення вимог інших кредиторів можливе лише за умови реалізації предмета іпотеки за ціною, що перевищує розмір заборгованості перед іпотекодержателем. Відповідно до ст. 23 ЗУ «Про іпотеку» у разі переходу права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іншої особи, у тому числі в порядку спадкування чи правонаступництва, іпотека є дійсною для набувача відповідного нерухомого майна, навіть у тому випадку, якщо до його відома не доведена інформація про обтяження майна іпотекою. Відповідно до вимог ст. 49 ЗУ «Про іпотеку» протягом десяти днів з дня оголошення прилюдних торгів такими, що не відбулися, іпотекодержателі та інші кредитори боржника відповідно до пріоритету їх зареєстрованих вимог мають право придбати предмет іпотеки за початковою ціною шляхом заліку своїх забезпечених вимог в рахунок ціни майна. У цьому випадку придбання предмета іпотеки іпотекодержателем оформлюється протоколом і актом про реалізацію предмета іпотеки у порядку, встановленому статтею 47 цього Закону, а нотаріус на підставі такого акта видає свідоцтво про придбання майна з прилюдних торгів, якщо прилюдні торги не відбулися. Сторонами не заперечується той факт, що ВДВС Суворовського РУЮ м. Херсона відкрито виконавче провадження за виконавчим листом, виданим Суворовським районним судом м. Херсона, про стягнення з [PERSON] заборгованості на користь банка. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження прилюдні торги з реалізації нерухомого майна, переданого в іпотеку, не відбулись двічі. 20.09.2012 року державним виконавцем на адресу АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було надіслано листа з пропозицією вирішити питання щодо залишення за собою непроданого на прилюдних торгах майна. Оскільки вказаного листа ДВС банк не отримував, то у нього не було змоги визначитись із необхідністю залишення за собою іпотечного майна або відмовитись від нього. Таким чином, державним виконавцем не були виконані належним чином вимоги чинного законодавства щодо надіслання стягувачеві пропозиції залишити за собою непродане майно, а тому відсутні правові підстави для припинення іпотеки, передбачені ч. 3 ст. 49 Закону України «Про іпотеку». Крім того, приписами цієї статті визнано саме право іпотекодержателя придбати предмет іпотеки у власність після чергових торгів, які не відбулись. Відмова іпотекодержателя від оприбуткування на своєму балансі предмета іпотеки після того, як повторні прилюдні торги не відбулися, не є підставою для обов'язкового припинення іпотеки. За наведених обставин в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed