Jurisdiction: civil
Date: 2017-07-04 00:00:00

У вересні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь кошти в розмірі понесених витрат 50 000 грн., витрати на аварійного комісара 808 грн. Вказуючи на те, що 23.10.2014 року о 22.05 [PERSON] рухаючись в м. Києві по просп. 40-річчя Жовтня, керуючи транспортним засобом Ленд Ровер д.н.з. [NUMBER], при виборі безпечної швидкості не врахував дорожню обстановку при виникненні перешкоди для руху (стоячого автомобіля), не вжив заходів для безпечного його об'їзду, в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем Шкода, д.н.з. [NUMBER], після чого відбулось зіткнення з автомобілем Опель д.н.з. [NUMBER], що призвело до їх пошкодження, чим порушив ст. 124 КУпАП. На дату скоєння цієї пригоди водій [PERSON] не мав чинного договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Вина [PERSON] у скоєнні вищезазначеної ДТП підтверджується постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10.11.2014 р. В результаті зазначеної ДТП був пошкоджений автомобіль Опель д.н.з. [NUMBER], що належить [PERSON] Власник пошкодженого автомобіля з метою отримання відшкодування звернувся до позивача з відповідною заявою, до якої було додано копію полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6256573 з терміном дії з 25.07.2014 р. до 24.07.2015 р. Позивач 09 лютого 2015 р. здійснив виплату відшкодування потерпілій особі в розмірі 50 000 грн. Також МТСБУ додатково понесені витрати на аварійного комісара в розмірі 808 грн. 06.02.2015 р. позивач звернувся до відповідача з листом про компенсацію витрат в добровільному порядку, який залишено без задоволення. В судове засідання представник позивача не з'явився, надіславши заяву про розгляд цивільної справи за його відсутності, просив позов задовольнити на підставі доданих документів, у разі неявки відповідача проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 43). Відповідач, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, до суду не з'явився. Про причини неявки не повідомив. Заяви про розгляд справи у його відсутності не надіслав (а.с.61). Оскільки позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних в ній доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Судом встановлено, що постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 10 листопада 2014 року, [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу. Як вбачається зі змісту постанови, 23.10.2014 року о 22 год. 05 хв., водій [PERSON], керуючи автомобілем «Ленд Ровер», реєстраційний номер «[NUMBER]», в м. Києві по пр-ту 40-річчя Жовтня, при виборі безпечної швидкості руху не врахував дорожню обстановку, при виникненні перешкоди для руху (стоячого автомобіля), не вжив заходів для безпечного його об'їзду в результаті чого здійснив зіткнення з автомобілем «Шкода», реєстраційний номер [NUMBER], після чого відбулося зіткнення з автомобілем «Опель», реєстраційний номер [NUMBER], що призвело до пошкодження транспортних засобів. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 12.1, 13.1 ПДР України. [PERSON] під час розгляду справи в суді свою вину визнав повністю (а.с. 6). 25 листопада 2014 року [PERSON] звернувся до позивача із заявою про відшкодування оціненої шкоди, заподіяної в результаті ДТП, що сталася 23.10.2014 р. з участю транспортного засобу під керуванням водія [PERSON] та транспортного засобу «Opel Astra», держ. № [NUMBER], під його керуванням (а.с. 4). Як вбачається з Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/6256573 [PERSON] є власником транспортного засобу марки «Opel Astra», держ. № [NUMBER] (а.с. 5). Відповідно до звіту № 10103 про оцінку транспортного засобу від 17 листопада 2014 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля «Opel Astra», держ. № [NUMBER] складає 91479,99 грн. Вартість відновлювального ремонту досліджуваного КТЗ з врахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників, складає 60781,82 грн. (а.с. 11-22). Відповідно до акту виконаних робіт 10103, вартість проведення дослідження КТЗ «Opel Astra», держ. № [NUMBER] ТОВ «Експертно-асистуючою компанією «Довіра» становить 808,00 грн. (а.с. 8). 05 лютого 2015 року позивачем було видано наказ № 618 «Про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих [PERSON], яким було прийнято рішення про сплату на рахунок [PERSON] 50 000 грн. за шкоду заподіяну в результаті дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 10). Відповідно до платіжного доручення № 1/25027 від 06.02.2015 року позивачем 09.02.2015 року виплачено [PERSON] страхове відшкодування згідно наказу № 618 від 05.02.15 р. в сумі 50 000 грн. (а.с. 9). Відповідно до платіжного доручення № 8594 від 08 грудня 2014 року, 08 грудня 2014 року позивач виплатив ТОВ «ЕАК «Довіра» 808 грн. за послуги аварійного комісара (а.с. 7). 06.02.2015 року, представник позивача звернувся до [PERSON] з листом про компенсацію витрат МТСБУ (а.с. 23). Однак відповідач регресні вимоги не виконав. Таким чином, в ході судового розгляду встановлено, що позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування в розмірі 50000,00 та 808,00 грн. витрат на аварійного комісара, а тому, враховуючи доведеність вини [PERSON] у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди, суд вважає, що позивач набув право вимоги до особи, відповідальної за заподіяні збитки. Відповідно до п. 38.2.1 ст. 38 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону. Відповідно до вимог ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування в межах фактичних затрат, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. В силу вимог ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст.1166 ЦК України майнова шкода, яка заподіяна неправомірними діями майну фізичної особи відшкодовується у повному обсязі особою, що її заподіяла. Крім того, ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що з вини [PERSON] сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої він пошкодив автомобіль марки «Opel Astra», держ. № [NUMBER], власником якого є [PERSON], який отримав страхове відшкодування від позивача за пошкоджений автомобіль, у зв'язку з чим до останнього перейшло право зворотної вимоги (регресу) до винної особи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову. Що стосується сплати судових витрат по справі, то суд виходить з положень ст.88 ЦПК України, про його стягнення в даному випадку з відповідача. З урахуванням наведеного,

Outcome: approved