Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-01 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся в порядку цивільного судочинства з позовом до [PERSON], [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у грудні 2006 року між позивачем та [PERSON] було укладено кредитний договір, за умовами якого позичальником отримано кредит для купівлі транспортного засобу. В порядку забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором автомобіль, що належить на праві власності позичальнику, був переданий в заставу банку. У березні 2008 року позичальник помер. Спадкоємцями першої черги за законом є батьки позичальника - відповідачі по справі. Позивач вказує, що відповідачі є такими, що прийняли спадщину, яка складається, у тому числі, з автомобіля марки SAMAND, моделі LX, д.н.з. [NUMBER]. За таких обставин, позивач просить в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 26 грудня 2006 року № 1876 у розмірі 157115,56 грн. звернути стягнення на предмет застави - автомобіль марки SAMAND, моделі LX, д.н.з. [NUMBER], що належить на праві власності [PERSON], шляхом продажу вказаного автомобіля обтяжувачем, надати позивачу право зняти з обліку в органах ДАІ вказаний транспортний засіб та укласти договір купівлі-продажу транспортного засобу з іншою особою - покупцем із встановленням ціни транспортного засобу на рівні не нижчому за звичайні ціни, вирішити питання про розподіл судових витрат. Представник позивача у судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Зазначила, що про смерть позичальника банку стало відомо 27 березня 2008 року, після чого вони 08 липня 2008 року звернулися до нотаріальної контори із претензією до спадкоємців, однак до червня 2009 року жодних відповідей від нотаріальної контори не отримали. Відповідач - [PERSON] заперечував проти позову, просив суд відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що на час відкриття спадщини фактично не проживав за однією адресою зі спадкодавцем, із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертався, а тому не є таким, що прийняв спадщину. Відповідач - [PERSON] на початку розгляду справи по суті вказала, що не заперечує проти задоволення позову, щодо стягнення з неї судового збору - заперечувала. Під час промови у судових дебатах відповідач [PERSON] зазначила, що заперечує проти задоволення позову. Заслухавши пояснення осіб, які брали участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд встановив наступне. 26 грудня 2006 року між ВАТ «Державний ощадний банк України», правонаступником якого є позивач, та [PERSON] укладено кредитний договір № 1876, за умовами якого банк надав позичальнику кредит у сумі 20438 доларів США, під 11,5 процентів річних, строком на 72 календарні місяці. Того ж дня між банком та [PERSON] укладено договір застави № 4051, відповідно до якого з метою забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором від 26 грудня 2006 року № 1876 позичальник передав в заставу банку транспортний засіб - автомобіль марки SAMAND, моделі LX, д.н.з. [NUMBER]. Відповідно до свідоцтва про смерть [PERSON] помер [INFO]. (а.с. 15) Згідно з ч.1 ст.1054 ЦК України кредитодавець зобов'язується за кредитним договором надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. При цьому, до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. За приписами ч.1 ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до положень ст. 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Як підтверджено матеріалами справи та встановлено судом під час розгляду справи, відповідачі [PERSON] та [PERSON] є батьками позичальника [PERSON] На такі обставини посилається позивач та вони не заперечувалися відповідачами. Про смерть позичальника позивача було повідомлено 27 березня 2008 року листом, який банком отримано від відповідача [PERSON] 08 липня 2008 року позивач звернувся до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори із претензією (листом за вих. № 2231) до спадкоємців [PERSON] в частині погашення заборгованості за кредитним договором. Не отримавши відповіді на вказаний лист, позивач звернувся до нотаріальної контори із листом від 15 червня 2009 року, в якому просив надати інформацію про склад спадкового майна, перелік спадкоємців, які прийняли спадщину, тощо. У відповідь на цей лист Одинадцята київська державна нотаріальна контора повідомила, що спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилась, письмове звернення за вих. № 2231 від 08 липня 2008 року нотаріальною конторою одержане не було. (а.с. 21) Згідно з даними відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в м. Києві місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS], тобто за останнім місцем реєстрації спадкодавця. Положеннями статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянин України, який постійно або тимчасово проживає в Україні, зобов'язаний протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до довідки ТОВ «Житлобуд-1» від 05 травня 2014 року [PERSON] у період з травня 2000 року по листопад 2009 року проживав в кв. [ADDRESS]. Однак, в порушення наведених приписів закону відповідач не зареєстрував своє місце проживання за вказаною адресою. Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, підтвердженням постійного місця проживання [PERSON] є реєстрація такого місця проживання за певною адресою органами Державної міграційної служби України, а не довідка товариства, яке здійснює експлуатацію та обслуговування будинку. Згідно з відповіддю Одинадцятої київської державної нотаріальної контори від 29 травня 2014 року на запит суду відповідно до перевірки алфавітних книг спадкових справ та даних Спадкового реєстру станом на 29 травня 2014 року спадкова справа щодо майна померлого [INFO] [PERSON] не заводилась. Крім того, до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори претензії від ПАТ «Державний ощадний банк України» до спадкоємців померлого [PERSON] не надходили. За таких обставин, суд доходить висновку, що [PERSON] та [PERSON] є належними відповідачами по справі, оскільки є спадкоємцями першої черги за законом, які не заявили про відмову від прийняття спадщини, а тому вважаються такими, що прийняли спадщину. Відповідач [PERSON] на виконання положень ст. 1281 ЦК України повідомив 27 березня 2008 року кредитора - позивача про смерть позичальника, що підтверджується листом, підписаним відповідачем в приміщенні відділення ПАТ «Державний ощадний банк України». Однак, у період з 27 березня 2008 року по 27 вересня 2008 року, тобто протягом шести місяців з дня, коли банку стало відомо про смерть [PERSON], позивач не пред'явив вимоги до спадкоємців позичальника. Доказів отримання нотаріальною конторою листа банку від 08 липня 2008 року позивачем не надано, з претензіями безпосередньо до спадкоємців позичальника позивач не звертався. За таких обставин, суд доходить висновку, що ПАТ «Державний ощадний банк України», як кредитор спадкодавця, не виконав свого обов'язку, передбаченого ст. 1281 ЦК України, пропустив шестимісячний строк, встановлений для пред'явлення претензій до спадкоємців, а тому позовні вимоги про звернення стягнення на предмет застави, пред'явлені до відповідачів, є незаконними та необґрунтованими. Враховуючи вищенаведене, суд вирішує відмовити у задоволенні позову ПАТ «Державний ощадний банк України» про звернення стягнення на предмет застави.

Outcome: dismissed