Jurisdiction: civil
Date: 2020-08-17 00:00:00

У березні 2020 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації, визнання поширеної інформації недостовірною та спростування такої інформації. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач є народним депутатом України, обраний по одномандатному мажоритарному окрузі №60, до складу якого входять Бойківський, Волноваський, Мангушський, Нікольський і Новоазовський райони та частина Лівобережного району міста Маріуполь, займає посаду Голови Комітету Верховної Ради України з питань прав людини, деокупації та реінтеграції тимчасово окупованих територій у Донецькій, Луганській областях та Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, національних меншин і міжнаціональних відносин. Крім голови комітету Верховної Ради України, позивач обіймає посаду члена Тимчасової спеціальної комісії Верховної Ради України з питань формування і реалізації державної політики щодо відновлення територіальної цілісності та забезпечення суверенітету України, посаду члена Постійної делегації у Парламентській асамблеї Ради Європи, посаду співголови групи з міжпарламентських зв`язків з Грецькою Республікою, посаду члена групи з міжпарламентських зв`язків з Об`єднаними Арабськими Еміратами, посаду члена групи з міжпарламентських зв`язків з Республікою Словенія, посаду члена групи з міжпарламентських зв`язків з Республікою Чилі, посаду члена групи з міжпарламентських зв`язків з Грузією, посаду члена групи з міжпарламентських зв`язків з Естонською Республікою, посаду члена групи з міжпарламентських зв`язків з Королівством Бельгія. У січні 2020 року відповідач поширив недостовірну інформацію щодо позивача у статті під заголовком «[INFO]», яка була опублікована на першій сторінці номеру [NUMBER] 2020 рік, друкованого засобу масової інформації «[INFO]», свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 13.03.2019 року, видане Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, а саме зазначив, що «вже майже п`ять років, як на території Волноваського виборчого округу №60 з центром у місті Волноваха (Бойківський, Волноваський Магушський, Нікольський, Новоазовський райони, частина Лівобережного району міста Маріуполь) створена і продовжує діяти так звана ЛНР - Лубінецька народна республіка. Так звана Лубінецька народна республіка - є злочинним угрупуванням, яке діє при повній підтримці екс-президента України [PERSON] та його опричника [PERSON] , екс-голови депутатської фракції блока Порошенка «Солідарність» у Верховній Раді України минулого скликання, а нині - співголови парламентської депутатської фракції політичної партії «Європейська солідарність». В керівні органи цього злочинного угрупування входять: [PERSON] депутат Верховної Ради України...», «...40% державних коштів у Волноваському районі безкарно розкрадаються і лягають в кишені вищеназваних злочинців. Основні створені злочинні схеми: придбання для шкіл району (52 школи) неякісного вугілля за завищеними цінами та незаконне списання його після опалювального сезону. Незаконна виплата коштів підприємствам наперед у вересні за виконані роботи по опаленню шкіл, які вони не виконують; Незаконна вирубка у Великоанадольському лісі та в захисних лісосмугах зеленого дуба... Незаконне тіньове використання земель запасу міських селищних і сільських рад; Незаконний видобуток, продаж за безцінь та вивіз через порт Маріуполя каоліну... Незаконне створення та будівництво у Волновасі опорної школи, на будівництво якої спочатку було заплановано 15 мільйонів гривень, а закінчили будівництво на 67 мільйонах гривень, що в 4,5 рази більше запланованого. А це державні кошти, покладені в кишені злочинців...», «...Міський селянський ринок, який приносив прибуток Волноваській міській громаді та земля, на якій він розташований, були незаконно передані та продані підприємцю [PERSON] . Мільйони гривень незаконно пішли по бандитським кишеням.», «...Бариші від «кришування» незаконної торгівлі йдуть в кишені злочинців...». Позивач зазначає, що така інформація стосується безпосередньо його, про що свідчить зображення у статті його обличчя та обличчя його батька та брата, містить пряму вказівку на його прізвище та посаду, та є шкідливою для нього, адже створює негативні наслідки у вигляді недовіри з боку виборців, ставить під сумнів дотримання ним законодавства України та моральних принципів, може сформувати враження, що він причетний до вчинення злочинів, завдавання шкоди інтересам суспільства та держави. Твердження відповідача, про те що позивач входить до складу керівних органів злочинного угрупування, назва якого походить від його прізвища, фактично є звинуваченням його у вчиненні протиправних дій, передбачених Кримінальним кодексом України та в організації об`єднання осіб з метою вчинення таких злочинів. Разом з тим, усупереч принципу презумпції невинуватості поширена інформація не містить жодного посилання на вирок суду, яким встановлена вина позивача та який набрав законної сили. Позивач жодного разу не вчиняв злочинів, не притягувався до кримінальної відповідальності, до будь-яких злочинних угрупувань відношення не має, а тому розповсюджена відповідачем інформація є недостовірною та порушує особисті немайнові права позивача. Інформація, розповсюджена відповідачем, створює хибне уявлення у виборців про невідповідність позивача займаній посаді та порушення ним депутатської етики і присяги, що завдає шкоди його діловій репутації та є образливим для нього особисто. Розповсюдження недостовірної інформації зі звинуваченнями позивача у вчиненні злочинів ганьбить його ім`я та ставить під загрозу можливість виконання ним своїх повноважень, як представника Українського народу у Верховній Раді України, оскільки репутація злочинця знижує рівень довіри до нього серед виборців та інших народних депутатів України, членів Постійної делегації у Парламентській асамблеї Ради Європи та членів комітету Верховної Ради України, головою якого позивач є на теперішній час, а також ставить під сумнів законність його намірів, в тому числі під час його виступів на засіданнях Верховної Ради України, подання ним законопроектів та направлення органам державної влади, місцевого самоврядування депутатських звернень та запитів. Внаслідок недостовірності факту причетності позивача до будь-яких злочинних угрупувань, інформація про те, що «так звана [INFO] - є злочинним угрупуванням, яке діє при повній підтримці екс-президента України [PERSON] та його опричника [PERSON] , екс-голови депутатської фракції блока Порошенка «Солідарність» у Верховній Раді України минулого скликання, а нині - співголови парламентської депутатської фракції політичної партії «Європейська солідарність» також є недостовірною. Фактичні твердження відповідача про повну підтримку «злочинної» діяльності позивача з боку [PERSON] та [PERSON] компрометують та знижують рівень довіри до позивача з боку його колег, інших членів депутатської групи «За майбутнє», а також вводять в оману громадян України, які втрачають розуміння, до якої саме політичної сили належить позивач, що завдає істотної шкоди його законним інтересам. На думку позивача, зі змісту поширеної інформації можна дійти висновку, що інформація, поширена відповідачем містить фактичні дані, а відтак може бути перевірена на предмет її відповідності дійсності і як наслідок може бути визнана недостовірною. Посилаючись на зазначені обставини позивач просив суд визнати недостовірною та такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію інформацію стосовно його, [PERSON] , поширену у статті під заголовком «[INFO]», яка була опублікована на першій сторінці номеру [NUMBER] 2020 рік, друкованого засобу масової інформації «[INFO]», свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 13.03.2019 року, видане Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, а саме: «вже майже п`ять років, як на території Волноваського виборчого округу № 60 з центром у місті Волноваха (Бойківський, Волноваський Магушський, Нікольський, Новоазовський райони, частина Лівобережного району міста Маріуполь) створена і продовжує діяти так звана ЛНР - Лубінецька народна республіка. Так звана Лубінецька народна республіка - є злочинним угрупуванням, яке діє при повній підтримці екс-президента України [PERSON] та його опричника [PERSON] , екс-голови депутатської фракції блока Порошенка «Солідарність» у Верховній Раді України минулого скликання, а нині - співголови парламентської депутатської фракції політичної партії «Європейська солідарність». В керівні органи цього злочинного угрупування входять: [PERSON] депутат Верховної Ради України...», «...40% державних коштів у Волноваському районі безкарно розкрадаються і лягають в кишені вищеназваних злочинців. Основні створені злочинні схеми: придбання для шкіл району (52 школи) неякісного вугілля за завищеними цінами та незаконне списання його після опалювального сезону. Незаконна виплата коштів підприємствам наперед у вересні за виконані роботи по опаленню шкіл, які вони не виконують; Незаконна вирубка у Великоанадольському лісі та в захисних лісосмугах зеленого дуба... Незаконне тіньове використання земель запасу міських селищних і сільських рад; Незаконний видобуток, продаж за безцінь та вивіз через порт Маріуполя каоліну... Незаконне створення та будівництво у Волновасі опорної школи, на будівництво якої спочатку було заплановано 15 мільйонів гривень, а закінчили будівництво на 67 мільйонах гривень, що в 4,5 рази більше запланованого. А це державні кошти, покладені в кишені злочинців...», «...Міський селянський ринок, який приносив прибуток Волноваській міській громаді та земля, на якій він розташований, були незаконно передані та продані підприємцю [PERSON] . Мільйони гривень незаконно пішли по бандитським кишеням.», «...Бариші від «кришування» незаконної торгівлі йдуть в кишені злочинців...» та зобов`язати відповідача спростувати інформацію стосовно [PERSON] , поширену у статті під заголовком «[INFO]», яка була опублікована на першій сторінці у номері [NUMBER] 2020 рік друкованого засобу масової інформації «[INFO]», свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 13.03.2019 року, видане Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, а саме у наступному з дня набрання рішенням законної сили випуску газети «[INFO]» на першій сторінці опублікувати статтю, в якій спростувати інформацію по кожному окремому випадку стосовно [PERSON] , поширену у статті під заголовком «[INFO]», яка була опублікована на першій сторінці у номері [NUMBER] 2020 рік друкованого засобу масової інформації «[INFO]». Ухвалою Волноваського районного суду Донецької області від 29.04.2020 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с.19). 10.06.2020 року до суду надійшов відзив відповідача [PERSON] , згідно з яким останній позовні вимоги не визнав, зазначаючи наступне. Вислів «Лубінецька народна республіка» був використаний ним зі слів голови Донецької ОДА, керівника обласної військово - цивільної адміністрації [PERSON], який застосував цей вислів під час призначення на посаду керівника військо - цивільної адміністрації м. Волноваха рідного брата позивача [PERSON] , при цьому [PERSON] був категорично проти такого призначення. Відповідач зазначає, що позивач був обраний народним депутатом ще в 2014 році, але єдине, що він зробив для народу, який його обрав, це наполегливо сприяв призначенню свого батька [PERSON] на посаду голови Волноваської ОДА. Працюючи на посаді начальника відділу з питань запобігання корупції та взаємодії з правоохоронними органами Волноваської ОДА, відповідач особисто виявив 55 кримінальних правопорушень, матеріали по яких були надіслані до правоохоронних органів для проведення відповідного розслідування та прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавча. До теперішнього часу по жодному факту кримінального правопорушення не проведено жодного розслідування, немає судових рішень. У зв`язку з чим, ставши представником ЗМІ, на підставі зібраних матеріалів, відповідач робив оціночні судження та висловлював особисті думки? які виклав у своїй газеті. Якщо особа вважає, що оціночні судження або думки принижують її гідність, честь чи ділову репутацію, а також інші немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй законодавством правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому самому засобі масової інформації з метою обгрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку . Відповідач вважає, що критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження не можуть бути підставою для задоволення вимог про спростування інформації, оскільки примушення до спростування оціночних суджень порушило б гарантоване Конституцію України та міжнародно - правовими актами право на вираження думок і поглядів, та призвело б до встановлення опосередкованої цензури, що заборонено ст. 15 Конституції України. Щодо розмішеної інформації про придбання школами Волноваського району неякісного вугілля за завищеними цінами та незаконного списання його після опалюваного сезону, сплати наперед за роботи, які ще не виконанні, відповідач зазначає, що саме батько позивача [PERSON] своїм розпорядженням призначив [PERSON] в.о. начальника відділу освіту Волноваської РДА, яка підписувала договори та акти щодо ремонту шкіл, в яких зазначала неправдиві відомості, сприяла закупівлі неякісного вугілля за завищеними цінами. Саме за такими схемами проводилось списання бюджетних коштів, при цьому ні позивач, ні його батько не реагували на це, що призвело до безпідставного звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності. Обурений бездіяльністю влади відповідач, як журналіст, висловив свої судження та думки з цього приводу в газеті, опираючись на матеріали судового розслідування та покази свідків. В серпні 2016 року до голови Волноваської РДА надійшло кричуще звернення начальника структурного підрозділу «Артемівська дистанція захисник насаджень» про численні випадки незаконної виробки лісових насаджень. Ознайомившись з інформацією відповідачу стало відомо, що всі незаконні вирубки веде організована злочинна група за підтримки поліції, прокуратури та керівних посадових осіб Волноваського району, про що він офіційно направив інформацію голові Волноваської РДА. Своїми силами та силами активістів відповідач виявив осіб причетних до вказаних злочинів, а посадові особи [PERSON] та [PERSON] при цьому проявили бездіяльність. Під час боротьби позивач особисто відчув тиск з боку правоохоронних органів та посадових осіб, як мали невідкладно провести розслідування. За таких обставин справа не була доведена до суду, при цьому державі були спричиненні величезні збитки. Оперуючи такими фактами і цифрами відповідач, як журналіст, висловив свої судження та думки з цього приводу в газеті, спираючись на матеріали судового розслідування та показання свідків. Крім того на території Волноваського району має місце незаконне використання земель запасу міських, селищних і сільських рад. Особливо небезпечним є використання земель запасу для видобутку корисних копалин, внаслідок чого державний бюджет не отримує кошти. За допомогою активістів відповідачем було направлено безліч повідомлень про незаконне захоплення та користування земельними ділянками, проте по всім його повідомленням провадження були закриті у зв`язку з відсутність складу кримінального правопорушення. У влади з цього приводу по теперішній час претензій до самозахоплювачів та правоохоронців не має. За фактом незаконного видобутку каоліну на території Волноваського району та його вивезення його через порт м. Маріуполя відкрито кримінальне провадження, яке так і ні чим не закінчилося. При цьому ніякої участі позивач [PERSON] по захисту інтересів громадян та держави не проявив. Тому відповідач, як журналіст, висловив свої судження та думку з цього приводу в газеті, опираючись на матеріали кримінального р провадження. За сприянням батька позивача [PERSON] було прийнято незаконно рішення про створення опорної школи, після чого на ремонт та реконструкцію школи миттєво пішло фінансування. На реконструкцію школи були витрачені величезні кошти. Незаконність рішення Волноваської районної ради біло визнано Донецьким окружним адміністративним судом при розгляді справи № 200/13942/18-а від 26.03.2019 року. Обурений бездіяльністю позивача з цього приводу, відповідач висловив свої судження та думки в газеті. Крім того Волноваська міська рада 02.10.2009 року, незважаючи на судове рішення, яким встановлено що ТОВ «Ринок» є неналежним користувачем земельної ділянки, на думку відповідача прийняла незаконне рішення про продаж приватному підприємцю [PERSON] міського ринку, який є власністю громади. Обурений бездіяльністю влади відповідач, як журналіст, висловив свої судження та думки з цього приводу в газеті. Відповідач зазначає, що всі його судження та думки, викладені у публікації щодо розкрадання державних коштів, злочинних схем їх розкрадання ґрунтуються та випливають з 55 повідомлень про вчинення кримінальних правопорушень, надісланих ним до правоохоронних органів. Ці судження та думки, викладені ним у публікації, жодним чином не зачіпають честь, гідність та ділову репутацію позивача. З вказаних підстав просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі (а.с. 22-29). У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надіслав заяву, в якій просить справу розглянути без його присутності, за участю його представника Мірошнікової Заглинської О.А. (а.с. 77). У судовому засіданні представник позивача адвокат Мірошнікова - Заглинська О. А. підтримала позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги не визнали з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву. Суд, вислухавши у судовому засіданні відповідача, представників сторін, допитавши свідка, переглянувши відеозаписи, надані відповідачем та дослідивши письмові докази по справі, доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача з наступних підстав. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Частиною 6 ст. 81 ЦПК України визначено, що докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Частиною 2 ст. 263 ЦПК України визначено, що законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Частиною 5 ст. 263 ЦПК України визначено, що обґрунтованим є рішення, ухвалено на підставі повно і всебічного з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом встановлені такі фактичні обставини справи. У січні 2020 року відповідач [PERSON] розмістив інформацію щодо позивача у статті під заголовком «[INFO]», яка була опублікована на першій сторінці номеру [NUMBER] 2020 рік, друкованого засобу масової інформації «[INFO]», свідоцтво про реєстрацію [NUMBER] від 13.03.2019 року, видане Управлінням державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у Донецькій області, а саме зазначив, що «вже майже п`ять років, як на території Волноваського виборчого округу №60 з центром у місті Волноваха (Бойківський, Волноваський Магушський, Нікольський, Новоазовський райони, частина Лівобережного району міста Маріуполь) створена і продовжує діяти так звана ЛНР - Лубінецька народна республіка. Так звана Лубінецька народна республіка - є злочинним угрупуванням, яке діє при повній підтримці екс-президента України [PERSON] та його опричника [PERSON] , екс-голови депутатської фракції блока Порошенка «Солідарність» у Верховній Раді України минулого скликання, а нині - співголови парламентської депутатської фракції політичної партії «Європейська солідарність». В керівні органи цього злочинного угрупування входять: [PERSON] депутат Верховної Ради України...», «...40% державних коштів у Волноваському районі безкарно розкрадаються і лягають в кишені вищеназваних злочинців. Основні створені злочинні схеми: придбання для шкіл району (52 школи) неякісного вугілля за завищеними цінами та незаконне списання його після опалювального сезону. Незаконна виплата коштів підприємствам наперед у вересні за виконані роботи по опаленню шкіл, які вони не виконують; Незаконна вирубка у Великоанадольському лісі та в захисних лісосмугах зеленого дуба... Незаконне тіньове використання земель запасу міських селищних і сільських рад; Незаконний видобуток, продаж за безцінь та вивіз через порт Маріуполя каоліну... Незаконне створення та будівництво у Волновасі опорної школи, на будівництво якої спочатку було заплановано 15 мільйонів гривень, а закінчили будівництво на 67 мільйонах гривень, що в 4,5 рази більше запланованого. А це державні кошти, покладені в кишені злочинців...», «...Міський селянський ринок, який приносив прибуток Волноваській міській громаді та земля, на якій він розташований, були незаконно передані та продані підприємцю [PERSON] . Мільйони гривень незаконно пішли по бандитським кишеням.», «...Бариші від «кришування» незаконної торгівлі йдуть в кишені злочинців...» (а.с. 11). З роздруківки з Державного реєстру друкованих засобів масової інформації та інформаційних агентств як суб`єктів інформаційної діяльності встановлено, що засновником друкованого засобу масової інформації під назвою « [INFO] » є [PERSON] , державна реєстрація здійсненна 13.03.2019 року (а.с. 44Ґ). Судом також встановлено, що позивач [PERSON] є народним депутатом України, обраний по одномандатному мажоритарному окрузі №60 та займає посаду Голови Комітету Верховної Ради України з питань прав людини, деокупації та реінтеграції тимчасово окупованих територій у Донецькій, Луганській областях та Автономної Республіки Крим, міста Севастополя, національних меншин і міжнаціональних відносин. Зазначене підтверджено роздруківкою з офіційного порталу Верховної Ради України (а.с. 45) та визнано учасниками справи, що відповідно до положень ч. 1 ст. 82 ЦПК України не підлягає доказуванню. У судовому засіданні допитаний свідок [PERSON] показав, що в 2017 році разом з [PERSON] знаходився на лікуванні в Київський області та був присутній при телефонній розмові, яку вів по мобільному телефону [PERSON] з [PERSON] . Так, в розмові [PERSON] доповів останньому, що має намір довести до логічного кінця кримінальні провадження щодо незаконної порубки лісових насаджень невідомими особами на території Волноваського району з метою покарання винних. [PERSON] чув, що під час розмови [PERSON] порадив [PERSON] не втручатися в ці справи та спокійно відпочивати, пообіцявши при цьому взяти це на особистий контроль. Наскільки відомо [PERSON] , до теперішнього часу особи, причетні до вчинення вищевказаних злочинів не встановлені та кримінальної відповідальності не притягнуті. Згідно зі ст. 3 Конституції України визначено, що людина, ї життя, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Відповідно до ст. 28 Конституції України кожен має право на повагу до його гідності. Відповідно до ст. 32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (частина перша статті 277 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 277 ЦК негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного (презумпція добропорядності). Негативною слід вважати інформацію, в якій стверджується про порушення особою, зокрема, норм чинного законодавства, вчинення будь - яких інших дій (наприклад, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетична поведінка в особистому, суспільному чи політичному житті тощо) і яка, на думку позивача, порушує його право на повагу до гідності, честі чи ділової репутації. Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Відповідно до роз`яснень п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи», до відомостей, що порочать особу, слід відносити ті з них, які принижують честь і гідність громадянина або організації в громадській думці чи думці окремих громадян з точки зору додержання законів, загальновизнаних правил співіснування та принципів людської моралі. У пунктах 18, 19 постанови Пленуму Верховного Суду України № 1 від 27.02.2009 року Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» зазначено, що згідно з положеннями статті 277 ЦК і статті 10 ЦПК обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи, є сукупність таких обставин: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Під поширенням інформації необхідно розуміти: опублікування її у пресі, передання по радіо, телебаченню чи з використанням інших засобів масової інформації; поширення в мережі Інтернет чи з використанням інших засобів телекомунікаційного зв`язку; викладення в характеристиках, заявах, листах, адресованих іншим особам; повідомлення в публічних виступах, в електронних мережах, а також в іншій формі хоча б одній особі. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Одним із основних питань, яке підлягає вирішенню у цій категорії справ, є визначення характеру поширеної інформації та з`ясування, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до частини другої статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та їх правдивість не доводиться. Необхідно також зважати на те, що межа допустимої критики щодо державного службовця визначається з урахуванням конкретних обставин і може бути ширшою, ніж щодо приватної особи. Тому державний службовець має бути готовим виявляти більшу толерантність до висловлювань засобів масової інформації. За обставин цієї справи підлягало вирішенню питання щодо дотримання при поширенні інформації презумпції невинуватості. Відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 КПК України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Приймаючи до уваги вищезазначене та встановлені в судовому засіданні обставини, ураховуючи баланс прав на свободу слова, на повагу до гідності та честі, на недоторканність ділової репутації, а також презумпцію невинуватості, суд доходить висновку, що інформація, поширена відповідачем у статті під заголовком «[INFO]», яка була опублікована на першій сторінці номеру [NUMBER] 2020 рік, друкованого засобу масової інформації «[INFO]», а саме «вже майже п`ять років, як на території Волноваського виборчого округу № 60 з центром у місті Волноваха (Бойківський, Волноваський Магушський, Нікольський, Новоазовський райони, частина Лівобережного району міста Маріуполь) створена і продовжує діяти так звана ЛНР - Лубінецька народна республіка. Так звана Лубінецька народна республіка - є злочинним угрупуванням, яке діє при повній підтримці екс-президента України [PERSON] та його опричника [PERSON] , екс-голови депутатської фракції блока Порошенка «Солідарність» у Верховній Раді України минулого скликання, а нині - співголови парламентської депутатської фракції політичної партії «Європейська солідарність». В керівні органи цього злочинного угрупування входять: [PERSON] депутат Верховної Ради України...», «...40% державних коштів у Волноваському районі безкарно розкрадаються і лягають в кишені вищеназваних злочинців. Основні створені злочинні схеми: придбання для шкіл району (52 школи) неякісного вугілля за завищеними цінами та незаконне списання його після опалювального сезону. Незаконна виплата коштів підприємствам наперед у вересні за виконані роботи по опаленню шкіл, які вони не виконують; Незаконна вирубка у Великоанадольському лісі та в захисних лісосмугах зеленого дуба... Незаконне тіньове використання земель запасу міських селищних і сільських рад; Незаконний видобуток, продаж за безцінь та вивіз через порт Маріуполя каоліну... Незаконне створення та будівництво у Волновасі опорної школи, на будівництво якої спочатку було заплановано 15 мільйонів гривень, а закінчили будівництво на 67 мільйонах гривень, що в 4,5 рази більше запланованого. А це державні кошти, покладені в кишені злочинців...», «...Міський селянський ринок, який приносив прибуток Волноваській міській громаді та земля, на якій він розташований, були незаконно передані та продані підприємцю [PERSON] . Мільйони гривень незаконно пішли по бандитським кишеням.», «...Бариші від «кришування» незаконної торгівлі йдуть в кишені злочинців...», є такою, що порочить честь, гідність і ділову репутацію позивача [PERSON] . За відсутності вироку суду відносно [PERSON] , яким була би встановлена його причетність до вчинення наведених в інформації злочинів, вказана інформація порушує презумпцію невинуватості та негативно впливає на немайнові права позивача. Поширена інформація не є оціночними судженнями, а є констатацією фактів, які можуть і мають бути доведені належними доказами. Аналогічні висновки викладені у Постанові Верховного Суду у складі колегії Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 08.05.2019 року у справі № 761/37180/17. У результаті розгляду справи не здобуто належних доказів на підтвердження достовірності вищевказаної поширеної негативної інформації. З наведених підстав суд не приймає за належні докази, які б підтверджували достовірність поширеної інформації, надані відповідачем та досліджені у судовому засіданні наступні докази: запит начальника Волноваського міжрайонного відділу служби безпеки України щодо вартості однієї тони вугільної продукції (а.с.32); відповідь директора ДП «Шахтоуправління «Південнодонбаське № 1» щодо вартості вугільної продукції (а.с. 33); лист начальника дистанції структурного підрозділу «Артемівська дистанція захисник лісонасаджень» регіональної філії «Донецька залізниця» ПАТ «Українська залізниця» на ім`я начальника Волноваського ВП ГУНП в Донецькій області, згідно якого повідомляється про виявленні факти самовільної вирубки лісу (а.с. 34); фотокартки, зроблені під час відкриття школи у м. Волноваха (а.с. 35-36); публікацію під назвою «[INFO]», розмішену у друкованому засобі масової інформації «[INFO]» [NUMBER]; відеозаписи, збережені на ДВД диску (а.с. 48), переглянуті у судовому засіданні, показання свідка [PERSON] у судовому, оскільки вони також не містять інформації щодо причетності тих чи інших осіб до вчинення злочину. З аналогічних підстав суд не приймає за належний доказ на підтвердження достовірності розмішеної інформації посилання відповідача [PERSON] на наявність численних кримінальних проваджень, які перебувають в провадженні правоохоронних органів. З урахуванням наведеного суд доходить висновку про задоволення позовних вимог позивача в повному обсязі та вважає за необхідне зобов`язати відповідача [PERSON] спростувати інформацію стосовно позивача [PERSON] , поширену у статті під заголовком «[INFO]», яка була опублікована на першій сторінці у номері [NUMBER] 2020 рік друкованого засобу масової інформації « [INFO] », у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, а саме у наступному з дня набрання рішенням законної сили випуску газети « [INFO] » на першій сторінці опублікувати статтю, в якій спростувати інформацію по кожному окремому випадку стосовно [PERSON] , поширену у статті під заголовком «[INFO]», яка була опублікована на першій сторінці у номері [NUMBER] 2020 рік друкованого засобу масової інформації «[INFO]». Беручи до уваги, що відповідач [PERSON] є інвалідом 2 групи та звільнений від сплати судових витрат, на підставі ч. 6 ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при подачі позову в сумі 849,41 гривні підлягають компенсуванню за рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved