Jurisdiction: civil
Date: 2017-02-20 00:00:00

У вересні 2016 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» звернулось до суду із вказаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] заборгованість за кредитним договором № 06/07-АХ від 10.09.2007 року в розмірі 665557,84 грн. Позовні вимоги мотивовано тим, що позивач на підставі договору факторингу з ПАТ «БТА Банк» набув право вимоги до відповідачів за кредитним договором № 06/07-АХ. Основна заборгованість вже була стягнена з відповідачів рішенням суду. Скориставшись своїм правом, позивач звернувся до суду з вимогами про стягнення заборгованості за відсотками. У судовому засіданні представник відповідача [PERSON] предявила зустрічний позов до ТОВ «Кредитні ініціативи», який, враховуючи положення ст. 123 ЦПК України, судом прийнято до спільного розгляду з первинним позовом. В зустрічному позові [PERSON] заявлено вимоги про припинення застави та скасування запису про обтяження рухомого майна. Позовні вимоги зустрічного позову мотивовано тим, що у звязку із пропуском строків позовної давності позивач втратив право вимоги за основним зобовязанням, тому припинилась застава як забезпечувальне зобовязання. Наявність зареєстрованих обтяжень рухомого майна порушує права позивача за зустрічним позовом, тому він вирішив звернутись із даним позовом. У судовому засіданні представник позивача заявлені позовні вимоги первісного позову підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити з підстав, зазначених у позові. Вимоги зустрічного позову не визнав, проти їх задоволення заперечував з підстав необґрунтованості. Представник відповідача [PERSON] позовні вимоги первісного позову не визнала, проти задоволення позову заперечувала, звернулась до суду із заявою про застосування наслідків пропущення строків позовної давності. Вимоги зустрічного позову підтримала повністю, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не зявилась про дату, місце і час розгляду справи повідомлена належним чином, причини неявки суду не відомі. Заслухавши учасників процесу, зясувавши обставини справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що в задоволенні первісного позову слід відмовити, а зустрічний позов підлягає задоволенню з урахуванням наступного. В судовому засіданні встановлено, що 10.09.2007 року між ВАТ «БТА Банк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 06/07-АХ, відповідно до умов якого банк надав позичальнику грошові кошти в розмірі 117371,23 дол. США на купівлю транспортних засобів зі строком повернення кредиту до 10.09.2012 року, про що зазначено в п. 1.1 договору кредиту та в п. 3.1.1 додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 06/07-АХ від 09.11.2007 року. Для забезпечення виконання зобов'язань щодо погашення кредиту та інших платежів між ВАТ «БТА Банк» та [PERSON] 10.09.2007 року було укладено договір поруки № 06/07-АХ-АП, відповідно до якого поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і позичальник, як солідарний боржник. Крім того, між ВАТ «БТА Банк» та [PERSON] було укладено договір застави транспортних засобів № 06/07 від 10.09.2007 року, які були придбані за кредитні кошти. На виконання договору застави 16.10.2007 року приватним нотаріусом Херсонського міського нотаріального округу [PERSON] було внесено до Держаного реєстру обтяжень рухомого майна запис № 5844990 про обтяження заставою транспортних засобів пасажирських автобусів марки БАЗ, моделі 22154 СПГ, 2007 року випуску: реєстраційний номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], реєстраційний номер [NUMBER], належних [PERSON] на праві власності. В наступному [PERSON] було допущено прострочення платежів за вказаним кредитним договором, в наслідок чого банк набув право на дострокове стягнення кредитної заборгованості. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 02.06.2010 року у справі № 2-33/10 з відповідачів солідарно стягнуто прострочену заборгованість в розмірі 125597,24 грн. На виконання цього рішення було видано виконавчий лист № 2-33/10 від 02.03.2011 року, який був звернутий до примусового виконання. В подальшому ПАТ «БТА Банк» вдруге звернувся до Комсомольського районного суду м. Херсона з вимогами про дострокове солідарне стягнення заборгованості з відповідачів за вказаним кредитним договором, яка складалась з відсотків, тіла кредиту, штрафних санкцій в загальному розмірі 637973,38 грн. та була розрахована банком станом на 30.06.2012 року. Рішенням Комсомольського районного суду м. Херсона від 07.02.2014 року у справі № 2114/10977/12 позовні вимоги ПАТ «БТА Банк» були задоволені в повному обсязі. На виконання цього рішення також було видано виконавчий лист №2114/10977 від 15.09.2014 року, який був звернутий до примусового виконання. 03.04.2014 року між ПАТ «БТА Банк» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, на підставі якого позивач набув право вимоги до відповідачів за кредитним договором, договором поруки та договором застави. Відповідно до матеріалів справи судові рішення були виконанні відповідачем [PERSON] в повному обємі обсязі, а відповідні виконавчі провадження були закінчені на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49 ЗУ «Про виконавче провадження» у звязку з фактичним виконанням. Оцінивши докази в їх сукупності, повно та всебічно дослідивши обставини справи, суд дійшов наступних висновків. Щодо вимог первісного позову. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного стану. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ч.1 ст.612 Цивільного кодексу України). Відповідно до положень ст. 610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошові зобовязання. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно ч. 1\~ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання\~настають правові наслідки, встановлені\~договором або законом. Положеннями ст. 554 ЦК України визначено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до ст.ст. 256 ЦК України\~позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Згідно вимог ч. 3, 4\~ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1\~ст. 261 ЦК України). За змістом наведених нормативних положень початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до п. 15 договору кредиту № 06/07-АХ від 10.09.2007 року процентна ставка за кредитами в національній валюті дорівнює 13.5 процентів річних. Пунктом 4.2 договору кредиту передбачено, що проценти за користування кредитами нараховуються банком щомісяця, в останній робочий день місяця, та в день повного погашення кредитів позичальником за цим договором, але не пізніше терміну, вказаного у пункті 1.1 цього договору. Згідно п. 4.4 договору кредиту у разі несвоєчасного погашення заборгованості за кредитами у строк, встановлений у пункті 1.1 цього договору, останнє нарахування процентів за користування кредитами здійснюється наступного робочого дня за датою, вказаною у пункті 1.1 цього договору, в подальшому проценти за користування кредитами не нараховуються. Пунктом 3.1.1 додаткової угоди № 1 до кредитного договору № 06/07-АХ від 09.11.2007 року визначено графік повернення кредитних коштів з визначенням кожного окремого платежу, що мав сплачуватися позичальником до 10.09.2012 року. Сума кожного поточного платежу кожного місяця не змінювалася, була рівною і складалася з тіла кредиту та відсотків за користування ним. Таким чином, відповідно до наведених умов кредитного договору позивач мав право на нарахування відсотків за користування кредитом на підставі кредитного договору № 06/07-АХ від 10.09.2007 року виключно по дату, зазначену в п. 1.1 договору, тобто до 10.09.2012 року. У звязку з цим, нарахування ним відсотків понад цю дату є таким, що суперечить умовам договору та вимогам чинного законодавства. Отже, трирічний термін, в межах якого позивач міг би звернутись до суду з вимогами про стягнення заборгованості за відсотками сплинув 10.09.2015 року, а з відповідними вимогами позивач звернувся лише у вересні 2016 року. Тому вимоги первісного позову не підлягають задоволенню. Щодо вимог зустрічного позову. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобовязання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених законом або договором. Згідно положень ст. 607 ЦК України зобовязання припиняється неможливістю його виконання у звязку з обставиною, за яку жодна зі сторін не відповідає. Статтею 593 ЦК України передбачено, що право застави припиняється у разі припинення зобов'язання, забезпеченого заставою. Аналогічні положення містить ст. 28 ЗУ «Про заставу», де також зазначено, що застава припиняється з припиненням забезпеченого заставою зобов'язання. Згідно п. 24 Порядку ведення Державного реєстру обтяжень рухомого майна, затвердженого постановою КМУ від 05.07.2004 року № 830 (із змінами та доповненнями), відомості про припинення обтяження реєструються на підставі заяви обтяжувача чи уповноваженої ним особи. Обтяжувач чи уповноважена ним особа має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і виключення запису з Реєстру. Після припинення обтяження обтяжувач самостійно, на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п'яти днів зобов'язаний подати реєстратору заяву про припинення обтяження і виключення його з Реєстру. З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що в наслідок звернення ПАТ «БТА Банк» до суду з вимогами до відповідачів про дострокове солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором, а також втратою позивачем права вимоги до відповідачів через пропуск строків позовної давності, зобовязання, яке виникло з кредитного договору, припинилося. В наслідок чого припинилось і зобовязання застави. Отже, позовні вимоги зустрічного позову є обґрунтованими. При цьому суд звертає увагу на те, що оскільки позивачем за первісним позовом вимоги зустрічного позову не визнаються, то звернення з вимоги про припинення застави та скасування запису про обтяження рухомого майна є належним та ефективним способом захисту порушених прав [PERSON] Відповідно до положень ст. 88 ЦПК України з ТОВ «Кредитні ініціативи» на користь [PERSON] підлягають стягненню судові витрати, які складають з судового збору в розмірі 640 грн.

Outcome: approved