Jurisdiction: civil
Date: 2018-09-30 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] пред»явив до суду позов до [PERSON], [PERSON] у якому просить розірвати договір довічного утримання укладений між [PERSON] та [PERSON], [PERSON], посвідчений 03 листопада 2003 року в.о. державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON]. зареєстрований в реєстрі за № 4-314. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03 листопада 2003 року між [PERSON], [PERSON] (дружина позивача, яка померла 05 липня 2010 року) та [PERSON], [PERSON] укладено договір довічного утримання, посвідчений в.о. державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON] та зареєстрований в реєстрі за № 4-314. Згідно умов договору позивач з дружиною передали у власність відповідачів двокімнатну квартиру [ADDRESS]. Відповідачі в свою чергу взяли на себе зобов»язання повністю утримувати позивача та його дружину, забезпечувати їх харчуванням, одягом, доглядом, необхідною допомогою. Вартість матеріального забезпечення була визначена ними у розмірі мінімальної заробітної плати. Відповідачі з часу укладення договору довічного утримання ніколи не дотримувалися взятих на себе обов»язків визначених у вищевканому договорі. Вони проживають у Російській Федерації, не приїздять до позивача, не звертають уваги на його потреби і стан здоров»я, не забезпечують його харчуванням, медикаментами, коштами, необхідною допомогою. Тому він змушений звернутись до суду з тим, щоб розірвати укладений між ними договір довічного утримання. Сторони в судове засідання не з»явились. Представник позивача [PERSON] на адресу суду спрямувала заяву у якій просила проводити розгляд справи у її відсутності та відсутності позивача, позовні вмоги підтримує. Від відповідачів [PERSON],\~[PERSON] у матеріалах справи містяться заяви у яких вони позовні вимоги визнають(а.с. 39, 58). Відповідно до вимог статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За вимогами статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши докази, відповідно до статті 206 ЦПК України, суд приймає визнання відповідачами позову, та задовольняє позов з таких підстав. Судом встановлено, що 03 листопада 2003 року між [PERSON], [PERSON]»ю Володимирівною та [PERSON], [PERSON] було укладено договір довічного утримання, посвідчений в.о. державного нотаріуса Бердичівської державної нотаріальної контори [PERSON]. зареєстрований в реєстрі за № 4-314. Згідно п.п. 4, 5 вказаного договору [PERSON] та [PERSON] прийняли у власність квартиру [ADDRESS], та взяли на себе зобов'язання повністю утримувати [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO], забезпечувати їх харчуванням, доглядом, необхідною допомогою, зберегти в їх безкоштовному довічному утриманні вищевказану квартиру. Вартість матеріального забезпечення (харчування, одягу, догляду, необхідної допомоги) визначена сторонами в розмірі мінімальної заробітної плати(а.с. 6). З витягу про реєстрацію прав власності на нерухоме майно серії ЯАА № 354954 вбачається, що квартира [ADDRESS], яку [PERSON] та [PERSON] передали у власність відповідачам належить їм на праві приватної власності кожному по ? частці(а.с. 7). 05 липня 2010 року дружина позивача - [PERSON] померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть(а.с. 8). Доводи позивача, що відповідачі не виконують умови договору належним чином, на думку суду, підтверджуються зібраними і дослідженими письмовими доказами. Так з матеріалів справи вбачається, що [PERSON], [PERSON] проживають у Російській Федерації (а.с. 38, 39, 40-42, 57, 58). Відповідно до\~ст. 526 Цивільного Кодексу України(далі ЦК України),\~зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до вимог\~ст. 610 ЦК України,\~порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). Згідно ч. 1, 2\~ст. 651 ЦК України,\~зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Відповідно до\~ст. 744 ЦК України,\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов'язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У відповідності до п. 1 ч. 1\~ст. 755 ЦК України,\~договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обов'язків, незалежно від його вини; на вимогу набувача. Із системного аналізу положень вказаних норм та умов договору вбачається, що підставою для розірвання договору довічного утримання є як повне невиконання набувачем взятих на себе обов'язків, так і їх неналежне виконання у порівнянні з умовами договору незалежно від вини набувача. При цьому, обов'язок з доведення факту належного виконання умов договору довічного утримання, у відповідності до ч. 3 ст.\~12, ч. 1 ст.\~76 ЦПК України, покладається саме на відповідача, який надає це утримання. Враховуючи, те, що відповідачами визнано фактичне невиконання своїх обов'язків, за договором довічного утримання, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню у повному обсязі. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved