Jurisdiction: civil
Date: 2017-12-10 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернулася до суду із позовом в якому зазначає, що їй на праві власності належить квартира [ADDRESS]. Відповідачі є дітьми позивачки, та були зареєстровані у квартирі, що належить позивачу. З 2005 року відповідачі у квартирі не мешкають, їх речей у квартирі нема. Так на теперішній час, відповідач [PERSON] проживає та працює в с. Широке Запорізької області, а відповідач [PERSON] фактично мешкає в м. Києві. Відповідачі обіцяли у добровільному порядку знятися з реєстрації з вищезазначеної квартири, що належить позивачу, однак нічого з цього приводу не зробили. Реєстрація місця проживання відповідачів є формальною. Посилаючись на те, що реєстрація відповідачів та створює їй перешкоди у здійсненні права власності, вони як члени сім*ї власника не проживають в будинку позивача більш, ніж два роки, не платить комунальні послуги в утриманні будинку участі не бере, а їх реєстрація перешкоджає позивачу в отриманні субсидії. У зв'язку з чим, з підстав визначених ст. 391, 405 ЦК України, просить суд усунути позивачу перешкоди в користуванні власністю, шляхом визнання [PERSON], [PERSON], такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Позивач в судове засідання не з*явився, подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з*явилася, подала заяву в якій просила суд розглядати справу без її участі, позовні вимоги визнала в повному обсязі. Відповідач [PERSON] подав на адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, оскільки проживає та працює в с. Широке Запорізької області, та в зв*язку із зайнятістю на роботі явиться в судове засідання не може. Свою позицію щодо позову в заяві не зазначив. Відповідно до ст.169 ЦПК України суд розглянув справу без участі сторін на підставі наявних у справі доказів. Всебічно вивчивши обставини справи, дослідивши надані письмові докази, суд дійшов висновку, що заявлений позов є законним, обґрунтованим та підлягає задоволенню в повному обсязі на підставі встановлених фактичних обставин справи та відповідних їм правовідносин. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину від 06.11.2006 року виданого П*ятою Запорізькою державною нотаріальною конторою, реєстровий № 5-1845, витягом про реєстрацію права власності, технічним паспортом. [PERSON] та [PERSON] є сином та дочкою позивачки, та були зареєстровані у спірній квартирі як члени сім*ї. Департаментом реєстраційних послуг повідомлено що [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у зазначеному приміщенні. Водночас, під час розгляду справи в суді суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] хоча і зареєстровані у квартирі що належить позивачу, однак не проживають, що підтверджується актом № 887 від 10.03.2016 року. Відповідач [PERSON] підтвердила факт формальної реєстрації у квартирі, що належить позивачу. Водночас, відповідач [PERSON] не оспорював, що проживає в іншому місті. Відповідно ч.2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Суд виходить з того, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS], що підтверджується наявними у матеріалах справи доказами. Судом встановлено, що відповідачі відсутні в зазначеному приміщенні більш ніж десять років без поважних причин, в зазначеному приміщенні відповідачі були зареєстровані як члени сім'ї власника житла. З огляду на досліджені докази, суд прийшов до висновку, що відповідачі втратили право користування житловим приміщенням у зв'язку із добровільним вибуттям з даного місця проживання та відсутності без поважних причин понад один рік у зазначеному житловому примішенні.

Outcome: approved