Jurisdiction: civil
Date: 2016-11-27 00:00:00

У березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про відшкодування шкоди, в обґрунтування якого посилається на те, що 22.03.2013 по бул. Л. Українки, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобіля [NUMBER], яким керував [PERSON], та автомобіля [NUMBER], що належить позивачу на праві приватної власності, обидва автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення ДТП була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «ЛАФОРТ». Оскільки страховою компанією ПрАТ «СК «ЛАФОРТ» не було виплачено суму страхового відшкодування позивачу, та вона як юридична особа є припиненою, позивач звернувся до суду про стягнення відшкодування збитків з відповідача, яка складається з суми відшкодування завданої матеріальної шкоди у сумі 60873,77 грн., суми вартості проведення оцінки 600,00 грн. та інфляційного збільшення суми боргу за період заборгованості з 22.03.2013 по 21.03.2016 у розмірі 49520,06 грн., що разом становить 110993,83 грн. Відповідач у судове засідання не з'явився, будучи повідомленим про час, дату, місце судового розгляду належним чином, про причини неявки до суду не повідомлено, заяви або клопотання, письмові заперечення на позов не були подані, представника не направлено. У судовому засіданні позивач позов підтримав, посилаючись на викладені у позовній заяві обставини, просив задовольнити вимоги у повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідно до ст. 224 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній письмових доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши обґрунтування позивача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов до наступних висновків. Судовим розглядом встановлено, що 22.03.2013, приблизно о 12:10 год., у м. Києві по бул. Л. Українки, сталася дорожньо-транспортна пригода за участі автомобілів «ВАЗ 211210» (д.н. [NUMBER]), яким керував [PERSON], та автомобіля «Land Rover Freelander» (д.н. [NUMBER]), за кермом якого була [PERSON] Винним у створенні дорожньо-транспортної пригоди визнано [PERSON], який керував автомобілем «ВАЗ 211210», згідно з постановою від 16.04.2013 Печерського районного суду м. Києва в адміністративній справі з розгляду матеріалів ВДАІ з обслуговування Печерського району, підпорядкованого УДАІ ГУ МВС України в м. Києві про притягнення до адміністративної відповідальності № 757/7171/13-п /а. с. 55/. Транспортний засіб «Land Rover Freelander» (д.н. [NUMBER]) належить позивачу на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER], виданим ВРЕР № 12 УДАІ ГУ МВС України в м. Києві /а. с. 14-15/. Згідно з договором № 20624 від 29.03.2013, укладеним між ПП «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» та позивачем, вартість проведеної незалежної оцінки колісного транспортного засобу «Land Rover Freelander» (д.н. [NUMBER]) з метою визначення вартості матеріальних збитків, завданих власнику, дорівнює 600,00 грн. /а. с. 17, 18/. Відповідно до звіту серії SL № 20491 від 17.07.2013 про оцінку колісного транспортного засобу «Land Rover Freelander» (д.н. [NUMBER]), складеного ПП «Експертна компанія «Укравтоекспертиза» розмір матеріальних збитків, завданих власнику транспортного засобу дорівнює 60873,77 грн. /а. с. 29-54/. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «ЛАФОРТ», яка, згідно із записом № 10741170036029485 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 22.02.2016 знаходиться у стані припинення, правонаступники відсутні /а. с. 58-65/. Згідно з ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, мас право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки): доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановленні договором або законом, як визначено ст. 625 ЦК України. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За правовою нормою ст. 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом.. використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з встановленим правилом ст. 1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п. 33.3 ст. 33 Закону від 01.07.2014 (N 1961-IV) «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов'язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби\ у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір. поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник. аварійний комісар або експерт), а також - забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов'язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Пленум ВСУ у постанові від 27.03.1992 № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», пунктом 2 надав роз'яснення, що позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними., між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Відповідно до правової позиції Судової палати у цивільних справах Верховного суду України, що викладена у постанові від 20.01.2016 у справі № 6-2808цс15, сторонами договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається, з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим. третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов'язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов'язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов'язання згідно з договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само мас право вимоги до боржника - в договірному зобов'язанні ним є страховик. Таким чином потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов'язань, деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдаю шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдали шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий вправі відмовитися від свого права вимоги до страховики та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в рамках деліктного зобов'язання, не залежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. В такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховики за договором із відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності. З врахуванням викладеного, на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума боргу, яка складається з суми завданої транспортному засобу матеріальної шкоди у розмірі 60873,77 грн. та витрат, які позивач поніс на проведення оцінки у розмірі 600,00 грн., з врахуванням показника сукупного індексу інфляції 1,806 за період заборгованості з 22.03.2013 по 21.03.2016, що становить загальну суму у розмірі 110993,83 грн. На підставі ст. 88 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору, пропорційно до задоволеного розміру позовних вимог. Виходячи з вищевикладеного та

Outcome: approved