Jurisdiction: civil
Date: 2018-05-30 00:00:00

У березні 2018 року позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON], де третя особа Заводський відділ державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області, Регіональний сервісний центр МВС в Дніпропетровській області, про зняття арешту з майна. В обґрунтування позову посилаючись на те, що позивач користувалася автомобілем «Шкода Феліція», 1998 року випуску, колір вишнева перлина, реєстраційний номер [NUMBER]. В грудні 2017 року під час оформлення купівлі-продажу вказаного автомобіля, позивач дізналася від нотаріуса, що на транспортний засіб накладено арешт. В подальшому, із відповіді Територіального СЦ МВС, на свій запит, вона дізналася, що арешт накладено постановою державного виконавця Заводського ВДВС м. Дніпродзержинська, реєстраційний номер обтяження 9321 від 13.12.2009. Представник позивача звернувся до Заводського ВДВС м. Камянське ГТУЮ у Дніпропетровській області із запитом, на що 07.02.2018 отримано відповідь про наявність рішення про стягнення з [PERSON] на користь ПП фірми «Бомонд» у сумі 21\~504,00 грн., інфляційних втрат в сумі 11183,86 грн., 3% річних в сумі 1641,60 грн., державного мита в сумі 343,30 грн., витрат на ТТЗ в сумі 118 грн., а також те, що зясувати інші питання з виконання такого рішення суду не є можливим, у звязку із знищенням виконавчого провадження. Оскільки позивач весь час с 2009 року за довіреністю наданою [PERSON] користувалася вищезазначеним автомобілем, довіреністю їй надано право розпорядження, відсутністю на виконанні виконавчого листа, просила зняти арешт з рухомого майна, яке належить [PERSON], з автомобіля «Шкода Феліція», 1998 року випуску, колір вишнева перлина, реєстраційний номер [NUMBER], кузов TMBEEA613W0900478, накладений на підставі постанови б/н державним виконавцем Заводського ВДВС Дніпродзержинського міського управління юстиції 12.11.2009. Ухвалою суду від 23 березня 2018 року відкрито провадження по справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 07 травня 2018 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті на 31 травня 2018 року. 31 травня 2018 року справу розглянуто по суті та ухвалено рішення суду. В судове засідання представником позивача адвокатом [PERSON] надано заяву про розгляд справи за його та позивача відсутності, просив позов задовольнити, з підстав зазначених у ньому, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд може ухвали заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не зявився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, дату та час судового розгляду справи був сповіщений належним чином, про що свідчить оголошення на сайті суду, про причини неявки суд не повідомив, не надав заяви про розгляд справи за його відсутності, не скористався правом надання відзиву на позов, у звязку з чим суд за згодою позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Представник третьої особи Заводського відділу державної виконавчої служби м.Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином. Суду надано клопотання про розгляд справи за їх відсутності та ухвалення рішення відповідно до чинного законодавства. Представник третьої особи Регіонального сервісного центру МВС в Дніпропетровській області у судове засідання не зявився, про слухання справи повідомлений належним чином. Суду надано клопотання про розгляд справи за їх відсутності та ухвалення рішення відповідно до чинного законодавства. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено,\~що 12\~листопада 2009 року державним виконавцем Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції [PERSON] була винесена постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження щодо виконання наказу Господарського суду Дніпропетровської області по справі 20/181-08 виданого 16.10.2008 про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 21504,00 грн., інфляційних втрат в сумі 11183,86 грн., 3% річних в сумі 1641,60 грн., державного мита в сумі 343,30 грн., витрат на ТТЗ в сумі 118 грн., на користь ПП фірми «Бомонд». 29.01.2018 представник [PERSON] адвокат [PERSON] звернувся до Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області щодо підстав арешту автомобіля «Шкода Феліція», 1998 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER]. Відповіддю Заводського відділу державної виконавчої служби міста Камянське Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області від 07.02.2018 за №17/3417 позивачу запропоновано з питанням зняття арешту з майна звернутися до суду, оскільки строки зберігання переданих до архіву виконавчих проваджень та здавальних описів (завершених виконавчих проваджень) становить три роки, після чого вони підлягають знищенню. На час звернення до виконавчої служби у відділі відсутні відомості про причини накладення арешту. Положеннями ст.\~16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого або майнового права та інтересу. Способами захисту свого цивільних прав та інтересів можуть бути, серед іншого, припинення дії, яка порушує. Згідно п. 41\~постанови КМ України від 07.09.1998 за №1388 «Про затвердження Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів: забороняється зняття з обліку та/або\~перереєстрація на нового власника транспортних засобів, які перебувають в розшуку або щодо яких у Єдиному державному реєстрі МВС є відомості про накладення арешту або заборону на зняття з обліку та/або перереєстрацію на підставі судового рішення чи постанови державного виконавця. За приписами ч.1 та п.3 ч.2 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна) арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Відповідно до ст.50 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону яка діяла на момент винесення постанови про арешт майна) у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника. Аналогічні положення наведені й в п.3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 за №512/5. Таким чином, виходячи з вищенаведених вимог законодавства, а також враховуючи встановлені обставини справи, наразі на виконанні Заводського відділу державної виконавчої служби Дніпродзержинського міського управління юстиції не перебуває відкритих виконавчих проваджень боржником по яким є [PERSON] Статтею 41\~Конституції України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої України приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. В рішенні Європейського суду з прав людини в справі «Вендітеллі проти Італії» суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань. Також, Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування. Тобто, наявність арешту на майно за відсутності правових підстав для цього порушує право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном та власний розсуд. Разом з тим, як передбачено ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до висновку Верховного Суду України від 15.03.2013 року у справі №6-26цс13, вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Отже, враховуючи те, що обставини, які стали підставою для арешту майна боржника [PERSON] відсутні, виконавчий лист на виконанні відсутній, необхідність забезпечення виконання рішення (наказу) суду шляхом накладення арешту відпала, а дія арешту порушує права позивача, суд дійшов висновку, що спосіб захисту, обраний позивачем у вигляд зняття арешту з нерухомого майна, обґрунтований та передбачений законом. На підставі викладеного, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог. Враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, клопотання позивача віднести сплату судового збору на її рахунок, суд вважає можливим віднести судові витрати на рахунок позивача.

Outcome: approved