Jurisdiction: civil
Date: 2017-06-18 00:00:00

У березні 2017 року позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу, в якому просить стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Служба термінового кредитування» 18549,41 грн., в тому числі 1175,52 грн. основного боргу, 658,28 грн. проценти за договором, 16 715,61 грн. пеня за договором, та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не зявився, але від нього надійшла заява, в якій останній просить розглядати справу у його відсутність. Відповідач будучи належним чином повідомлена про дату та час розгляду справи в судове засідання не зявився, але надала суду заяву, в якій просить справу розглянути без її участі, позовні вимоги визнає. Статтею 224 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Таким чином, суд приходить до висновку про можливість заочного розгляду даної справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Так, в судовому засіданні встановлено, що 03.01.2015 року відповідачка [PERSON] уклала з позивачем кредитний договір № 150103-120618 та отримала кредит в розмірі 1200,00 грн. Відповідно до п.3.1 Договору відповідач зобов»язаний повернути отримані грошові кошти в розмірі 1200,00 грн., а також сплатити проценти за користування кредитом у розмірі 664,80 грн., що разом складає 1864,80 грн., у строк до 30.01.2015 р. 15.01.2015 року відповідач відповідно до п.2.3 Договору сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 312,00 грн. та частково сплатив суму кредиту у розмірі 24,00 грн. Потім 30.01.2015 року сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 352,80 грн., частково сплатив суму кредиту у розмірі 0,20 грн. та пролонгував договір строком до 27.02.2015 року. 07.03.2015 року сплатив відсотки за користування кредитом в сумі 846,72 грн., частково сплатив суму кредиту у розмірі 0,28 грн. та пролонгував договір строком до 04.04.2015 року, зобов»язавшись повернути кредит разом із відсотками у розмірі 1833,80 грн. Більше відповідач не з»являвся, на телефонні дзвінки не відповідає. Разом з тим, в порушення договірних умов відповідач станом на 1503.2017 року не виконує свої зобов»язання щодо повернення отриманих грошових коштів в розмірі 1 175,52 грн., а також сплати процентів за користування кредитом. Отже, відповідач зобовязання за кредитним договором належним чином не виконує, та має прострочену заборгованість. Таким чином, станом на 15.03.2017 року сума заборгованості разом із процентами та пенею становить 18549,41 грн. Згідно ст.526 ЦК України, зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій сумі, що була передана йому позикодавцем) у строк та порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобовязаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором. Статтею 546 ЦК України передбачена можливість забезпечення виконання зобовязання неустойкою. Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, а згідно п. 3 цієї статті, пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового стягнення за кожен день прострочення виконання. На підставі викладеного,

Outcome: approved