Jurisdiction: civil
Date: 2020-11-22 00:00:00

У березні 2020 року кредитна спілка «Народний капітал» (далі - КС «Народний капітал») звернулася до суду із позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь інфляційні збитки у розмірі - 12 162 грн. 37 коп. та 3 % річних у розмірі - 2 821 грн. 84 коп., а також судовий збір у розмірі - 2 102 грн. 00 коп. В обґрунтування вимог зазначається, що 12 грудня 2012 року між КС «Народний капітал» та [PERSON] укладено кредитний договір № 20-121203-н, за умовами якого кредитна спілка надала позичальнику кредитні кошти у розмірі - 20 000 грн. 00 коп. зі сплатою 58,40 % річних, тобто по 0,16 % денних на суму залишку кредиту за кожен день користування. З метою забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 12 грудня 2012 року між КС «Народний кредит» та [PERSON] укладено договір поруки за яким поручитель поручилася перед кредитором за виконання позичальником обов`язку, що витікає із кредитного договору № 20-121203-н від 12 грудня 2012 року. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року із [PERSON] та [PERSON] стягнуто заборгованість за кредитним договором від 12 грудня 2012 року у розмірі - 67 119 грн. 62 коп. та судовий збір у розмірі - 671 грн. 19 коп. Вказане рішення суду набрало законної сили 13 червня 2015 року. У рахунок погашення боргу після постановлення судового рішення відповідачами здійснено 45 сплат на загальну суму 68 878 грн. 12 коп. Останній платіж здійснено 29 січня 2019 року. За несвоєчасне виконання грошового зобов`язання, що виникло на підставі судового рішення відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України відповідач зобов`язана сплатити інфляційні збитки у розмірі - 12 162 грн. 37 коп. та 3 % річних у розмірі - 2 821 грн. 84 коп., що утворилися за період з період з 29 березня 2017 року по 05 березня 2020 року. Ухвалою суду від 07 квітня 2020 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. 01 червня 2020 року [PERSON] подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що на підставі рішення Солом`янського районного суду м. Києві від 13 травня 2015 року стягнуто пеню за несвоєчасне виконання зобов`язання та штраф, що і є мірою відповідальності боржника. На неустойку, штраф та відсотки за користування кредитом не повинні нараховуватися проценти за користування чужими грошовими коштами. Сплата боргу з урахуванням індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобов`язання, а не на виконання судового рішення. Прийняття судового рішення про стягнення грошового боргу у національній валюті не змінює природу грошового зобов`язання і не є підставою для застосування частини другої статті 625 Цивільного кодексу України. Договором про надання кредиту не передбачено можливість нарахування 3 % річних та індексів інфляції на відсотки за користування кредитом. Позовні вимоги є безпідставними і такими, що не підлягають задоволенню. 01 липня 2020 року від позивача до суду надійшла відповідь на відзив. У судове засідання позивач КС «Народний капітал» представника не направив, у матеріалах справи міститься клопотання від голови правління КС «Народний капітал» про розгляд справи за наявними у справі доказами без представника позивача. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася у порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством. Причини неявки суду не повідомлені. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. З матеріалів справи вбачається, що 12 грудня 2012 року між КС «Народний кредит» та [PERSON] укладено кредитний договір №20-121203-н, за яким КС «Народний кредит» надала відповідачу грошові кошти в сумі 20000,00 грн., з оплатою за користування у розмірі 58,4% річних, тобто 0,16% денних від суми залишку кредиту за кожен день користування кредитом, на строк 24 місяці, а відповідач зобов`язалася повертати щомісячно суму кредиту та нараховані відсотки за кредит згідно графіку розрахунків додаток №1 до кредитного договору (пункт 2.1. кредитного договору). Для забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за кредитним договором від 12 грудня 2012 року №20-121203-н між КС «Народний кредит» та [PERSON] укладено договір поруки від 12 грудня 2012 року №20-121203-н, згідно із яким [PERSON] виступила поручителем та зобов`язалася перед КС «Народний кредит» відповідати за зобов`язаннями [PERSON] , що витікають з кредитного договору. Рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 13 травня 2015 року стягнуто із [PERSON] на користь КС «Народний капітал» заборгованість за кредитним договором від 12 грудня 2012 року № 20-121203/н у загальному розмірі - 67 119 грн. 62 коп. та судовий збір у розмірі - 671 грн. 19 коп. Відповідно до фінансової довідки № 82 від 05 березня 2020 року, виданої КС «Народний капітал», згідно із рішенням Солом`янського районного суду міста Києва від 13 травня 2015 року заборгованість [PERSON] складає 67 790 грн. 81 коп. На користь КС «Народний кредит» станом на 05 березня 2020 року зроблено 44 проплати на загальну суму 68 878 грн. 12 коп., остання проплата здійснена 29 січня 2020 року у розмірі - 1 194 грн. 11 коп. Станом на 05 березня 2020 року заборгованість за розрахунками інфляційних втрат та 3 % річних становить 14 984 грн. 21 коп. Таким чином, рішення суду виконано відповідачем 29 січня 2020 року. Згідно із розрахунком інфляційних збитків згідно із виконавчим листом № 760/3415/15-ц від 11 серпня 2015 року за період з 29 березня 2017 року по 05 березня 2020 року інфляційні збитки нараховані у розмірі - 12 162 грн. 37 коп., 3 % річних - 2 821 грн. 84 коп. Відповідно до розрахунку за виконавчим листом № 760/3415/15-ц від 11 серпня 2015 року за період з 29 березня 2017 року по 05 березня 2020 року інфляційні збитки нараховані у розмірі - 12 162 грн. 37 коп., 3 % річних - 2 821 грн. 84 коп. Здійснений позивачем розрахунок згідно зі статтею 625 ЦК України у вигляді 3% річних та інфляційних втрат за період з 29 березня 2017 року по 05 березня 2020 року відповідає загальним вимогам щодо такого розрахунку, ґрунтується на офіційних даних щодо зміни індексу інфляції в Україні. Наданий позивачем розрахунок сум, проведений із дотримання вимог діючого законодавства, перевірений судом та приймається до уваги. При цьому відповідач, маючи об`єктивну можливість, правом подати до суду контр-розрахунок не скористалася та не спростувала його. Відповідно до частини п`ятої статті 11 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. Предметом позову у даній справі є стягнення грошових коштів на підставі статті 625 ЦК України трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих за невиконання грошового зобов`язання (рішення суду) за період з березня 2017 року лютий 2020 року. Відповідно до частини першої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом цієї норми правовідношення, в якому одна сторона зобов`язана сплатити на користь другої сторони гроші, є грошовим зобов`язанням. Відповідно до частини першої статті 598 ЦК України зобов`язання припиняються на підставах, встановлених договором або законом, зокрема виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Відповідно до статті 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно із частиною другою статті 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Стаття 625 входить до розділу I «Загальні положення про зобов`язання» книги 5 ЦК України, тому в ній визначені загальні правила відповідальності за порушення грошового зобов`язання і її дія поширюється на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено спеціальними нормами, що регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. За змістом частини другої статті 625 ЦК України нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неналежне виконання зобов`язання. Таким чином, у статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Таким чином, правовий аналіз норм статей 509, 541, 543, 625 ЦК України дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення з боржників коштів, яке вони не виконали, не звільняє їх від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої статтею 625 цього Кодексу. Таких правових висновків дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі № 686/21962/15-ц (провадження № 14-16цс18), відступаючи від висновку Верховного Суду України, зокрема викладеного у постанові від 20 січня 2016 року у справі № 6-2759цс15, який полягав у тому, що правовідносини, що виникають з приводу виконання судових рішень, врегульовані Законом України «Про виконавче провадження» і до них не можуть застосовуватися норми, що передбачають цивільну-правову відповідальність за невиконання грошового зобов`язання (стаття 625 ЦК України). Частиною першою статті 81 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Метою доказування є з`ясування дійсних обставин справи, обов`язок доказування покладається на сторін, суд за власною ініціативою не може збирати докази. Це положення є одним із найважливіших наслідків принципу змагальності у цивільному процесі. Наведені стороною відповідача заперечення, доводів позивача не спростовують, оскільки у даному випадку предметом стягнення є грошові кошти на підставі статті 625 ЦК України трьох процентів річних та інфляційних втрат, нарахованих за невиконання рішення суду, що набрало законної сили. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість даного позову та стягнення із відповідача на користь позивача матеріальних збитків, завданих невиконанням судового рішення від 13 травня 2015 року, а саме інфляційних втрат у розмірі - 12 162 грн. 37 коп. та 3 % річних - 2 821 грн. 84 коп. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 2 102 грн. 00 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved