Jurisdiction: civil
Date: 2014-04-22 00:00:00

У березні 2014 року позивач [PERSON] звернулася у суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В якому прохала стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 100 000 грн. та сплачений судовий збір. В обґрунтування позову зазначила, що 15 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] укладено договір позики згідно якого сторони домовилися, що всі спірні питання, пов'язані з виконанням укладеного між ними договору позики від 15 лютого 2013 року вирішуватимуться судом за місцем виконання договору, а саме в м.Полтава. Відповідно до договору позики від 15 лютого 2013 року [PERSON] було передано в позику [PERSON] 200 000 грн., які він зобов'язався повернути в строк до 15 червня 2014 року відповідно до графіку який встановлений в п.1.2. Договору позики від 15 лютого 2013 року. Відповідач порушив умови договору позики від 15 лютого 2013 року, так як відповідно до графіку встановленого за даним договором він не здійснив жодного платежу в рахунок погашення заборгованості за договором позики. Спроби врегулювати спір в досудовому порядку не дали результатів, у зв'язку з чим вона змушена звернутися до суду з даним позовом. Представник позивача [PERSON] за дорученням [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, прохав задовольнити в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач [PERSON] до суду не з»явився, будучи належним чином повідомлений (ст.76 ЦПК України) про час та місце розгляду справи та не надав суду дані про причину неявки. Відповідно до ст.224 ЦПК України, на підставі наявних у справі доказів, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення, з урахуванням того, що представник позивача не заперечує проти такого вирішення справи. Суд, заслухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову. Судом встановлено, що 15 лютого 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики, згідно якого [PERSON] позичив у [PERSON] кошти в розмірі 200 000 гривень, що підтверджується договором позики від 15 лютого 2013 року. Відповідно до п.1.2. Договору суму позики позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві готівкою. Сторони за цим договором домовились про те, що розрахунок буде відбуватися згідно графіку: перший платіж в сумі 25 000 гривень 00 копійок, повинен бути здійснений 15 липня 2013 року; другий платіж в сумі 25 000 гривень 00 копійок повинен бути здійснений 15 вересня 2013 року; третій платіж в сумі 25 000 гривень, повинен бути здійснений 15 листопада 2013 року; четвертий платіж в сумі 25 000 гривень, повинен бути здійснений 15 січня 2014 року; п'ятий платіж в сумі 25 000 гривень, повинен бути здійснений 15 березня 2014 року; шостий платіж в сумі 25 000 гривень, повинен бути здійснений 15 квітня 2014 року; сьомий платіж в сумі 25 000 гривень, повинен бути здійснений 15 травня 2014 року; восьмий платіж в сумі 25 000 гривень повинен бути здійснений 15 червня 2014 року. Повернення позики має бути здійснюватися в місті Полтава. Місце виконання договору позики - 36000, [ADDRESS]. Взяті на себе зобов'язання [PERSON] не виконав, не повернувши 15 січня 2014 року кошти у розмірі 100 000 гривень на вимогу [PERSON] з різних причин, що підтверджується наявністю у позивача зазначеного договору позики. Крім того, [PERSON] по договору позики в досудовому порядку вручено [PERSON] вимогу про повернення частини позики від 16 січня 2014 року. Вимога не виконана. Виходячи із ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов»язання. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов»язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України. Згідно ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу кредитора зобов»язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом ст.526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику у строки та в порядку, що встановлені договором. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON], заборгованості за договором позики, яка утворилась за період 15 лютого 2013 року по 15 січня 2014 року у розмірі 100 000 грн. та судові витрати, сплачені позивачем при подачі позову.

Outcome: approved