Jurisdiction: civil
Date: 2016-12-25 00:00:00

У вересні 2016 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Жденіївської селищної ради, [PERSON], в якому просив визнати незаконним і скасувати рішення Жденіївської селищної ради від 11 лютого 2014 року № 368 «Про погодження Акту погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами» та рішення від 03 квітня 2014 року № 394 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», а також визнати незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1248 га за адресою: смт. Жденієво, вул. Шевченка, 20, Воловецького району Закарпатської області за [PERSON] В обґрунтування позову зазначав, що 27 вересня 1978 року рішенням зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Перемога» йому було виділено земельну ділянку під забудову площею 0,07 га. 07 березня 1979 року рішенням № 46 Воловецької районної Ради депутатів трудящих йому було надано дозвіл на будівництво житлового будинку в селищі Жденієво. 16 квітня 1979 року було проведено в натурі відвід земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво, про що складено акт № 25. Земельна ділянка було відведена між домоволодіннями сусідів Богута та [PERSON], тобто мала спільні межі з їхніми земельними ділянками. 16 квітня 1979 року виконкомом Воловецької районної Ради депутатів трудящих йому було видано свідоцтво № 26/46 на забудову садиби в сільських населених пунктах УРСР. 14 квітня 1982 року на підставі рішення виконкому Жденіївської селищної Ради народних депутатів № 31-а позивачу було видано свідоцтво про право особистої власності на домоволодіння. Вказаними правовстановлюючими документами підтверджується законність виділення земельної ділянки під будівництво та правомірність її використання. У 2015 році позивач звернувся до селищної ради з заявою про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення мені у власність земельної ділянки, 2 і під час розроблення вказаного проекту перед його затвердженням селищною радою з'ясувалось, що на частину земельної ділянки, близько 41 см вглиб його ділянки по довжині спільної межі, яка перебувала в його користуванні з 1978 року, оформлено право власності за відповідачем [PERSON] При виготовленні відповідачем документації з землеустрою не було враховано фактичного використання земельної ділянки та крайній межовий знак домоволодіння [PERSON] (від вулиці) який зберігся до цього часу. Внаслідок цього було порушено право на землю позивача, оскільки приватизовано частину земельної ділянки, яка перебувала в його користуванні. Крім того, відповідач [PERSON] не погоджував з позивачем межу суміжного землекористування, а Жденіївська селищна рада прийняла рішення № 368 «Про погодження Акту погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами» від 11 лютого 2014 року, яким було погоджено межу земельної ділянки [PERSON] площею 0,1248 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, з адресою смт. Жденієво, вул. Шевченка, 20, без підпису суміжного землекористувача [PERSON], у зв'язку з безпідставною його відмовою. Це рішення позивач вважає незаконним [PERSON] не звертався до нього за погодженням меж, а навіть при його зверненні відмова позивача погодити межі земельної ділянки з захопленням частини його ділянки мала б законну підставу. 03 квітня 2014 року рішенням Жденіївської селищної ради № 394 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність» було затверджено проект землеустрою та передано [PERSON] безоплатно у власність земельну ділянку площею 0,1248 га по вул. Шевченка, 20 смт. Жденієво (кадастровий номер 2121555300:01:004:0063) для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. На підставі ч.2 статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» просив скасувати рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку [PERSON] У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов посилаючись на обставини викладені позовній заяві, просили позов задовольнити. Представник відповідача Жденіївської селищної ради [PERSON] позов не визнала посилаючись на те, що оскаржувані рішення Жденіївської селищної ради приймалися на підставі ретельно перевірених обставин справи та документів, що підтверджують право землекористування сторін. Просила у позові відмовити. Відповідач [PERSON] позов не визнав, вважаючи, що приватизація земельної ділянки, яка перебувала в його законному користуванні, проведена згідно з вимогами закону, просив у позові відмовити. Заслухавши пояснення сторін, їх представників, свідків, дослідивши письмові докази, провівши огляд доказів (земельних ділянок) за їх місцезнаходженням у смт. Жденієво Воловецького району Закарпатської області суд дійшов висновку, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Згідно з частиною 2 статті 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Судом встановлено, що на підставі рішення зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Перемога» від 27 вересня 1978 року позивачу [PERSON] було виділено за рахунок вільного присадибного фонду колгоспу земельну ділянку під забудову площею 0,07 га. (а.с.8). За рішенням Воловецької районної Ради депутатів трудящих від 07 березня 1979 року позивачу [PERSON] було надано дозвіл на будівництво індивідуального жилого будинку в селищі Жденієво Воловецького району (а.с.9). Згідно з Актом № 25 від 16 квітня 1979 року позивачу було проведено в натурі відвід земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво площею 700 кв.м. (а.с.10). У плані забудови земельної ділянки, відведеної позивачу [PERSON], ширина земельної ділянки з боку вулиці зазначена як 18.40, цей запис заштриховано і записано 19,40 м., а ширина земельної ділянки відповідача [PERSON] з боку вулиці становить 18.0 м (а.с.11). Позивач пояснив у судовому засіданні, що цей запис було змінено у сільській раді, хто вніс зміни невідомо. Згідно з Свідоцтвом про право особистої власності на домоволодіння, виданого [PERSON] 14 квітня 1982 року, позивач є власником житлового будинку в смт. Жденієво, вул. Леніна ([PERSON]), буд. 22, Воловецького району Закарпатської області (а.с.14). Судом також досліджено Будівельний паспорт земельної ділянки відповідача [PERSON] Згідно з Свідоцтвом № 70/119 садиби в сільських населених пунктах УРСР від 19 липня 1976 року забудовник [PERSON] отримав під забудову земельну ділянку площею 0,07 га, яка виділена за рахунок вільного присадибного фонду колгоспу на підставі рішення загальних зборів уповноважених колгоспників колгоспу «Перемога» № 3. Забудова дозволена рішенням виконкому Воловецької районної ради депутатів трудящих від 02 червня 1976 року № 119 (а.с.78). Згідно з Актом № 48 від 13 липня 1976 року відповідачу [PERSON] було проведено в натурі відвід земельної ділянки під індивідуальне житлове будівництво площею 700 кв.м. (а.с.81). Відповідно до плану забудови земельної ділянки, виділеної [PERSON], ширина його земельної ділянки з боку вулиці становить 19.30 м. (а.с. 82, 99). Таким чином встановлено, що відведення земельної ділянки та будівництво житлового будинку відповідача [PERSON] відбулося раніше від позивача. З пояснень сторін [PERSON] та [PERSON] встановлено, що між сторонами відбуваються постійні спори з приводу суміжного землекористування. Згідно з актом обстеження земельних ділянок від 30.04.2013 року, складеного комісією Жденіївської селищної ради, розмір земельної ділянки [PERSON] становить 0,1248 га, ширина 19.30 м, довжина 34,98 м. Ширина земельної ділянки позивача [PERSON] становить 19.00 м. (а.с.95). За рішенням Жденіївської селищної ради № 282 від 25.06.2013 року відповідачу [PERSON] було надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність площею 0,1248 га, яка розташована за адресою: смт. Жденієво, вул. Головна, 20, для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (а.с.94). З геодезичної зйомки земельної ділянки відповідача [PERSON] вбачається, що ширина його земельної ділянки становить 19.30 м. (а.с.107, 112, 113). З наданої відповідачем геодезичної зйомки земельних ділянок сторін (а.с.109-110) вбачається, що площа земельної ділянки позивача головко Ф.Ф. становить 0,1468 га, ширина з боку вулиці 19.00 м. Площа земельної ділянки відповідача [PERSON] становить 0,1251 га, ширина 19.30 м. Згідно з актом встановлення та погодження меж земельної ділянки із суміжними 4 землевласниками та землекористувачами площа земельної ділянки відповідача становить 0,1248 га, ширина 19.30 м. Підпис позивача [PERSON] в акті погодження меж відсутній (а.с.116). За клопотанням позивача та його представника судом, за участю всіх осіб які беруть участь у справі, було проведено огляд земельних ділянок сторін на місці, про що складено відповідний протокол огляду від 30.11.2016 року з додатком План-схемою до протоколу. З протоколу огляду від 30.11.2016 року вбачається, що ширина земельної ділянки позивача [PERSON] від встановленої ним з боку відповідача [PERSON] деревяної огорожі до огорожі сусіднього землекористувача [PERSON] становить 19.14 м, а ширина земельної ділянки відповідача [PERSON] від встановленої позивачем деревяної огорожі до сусід [PERSON] Становить 19.26 м. На підставі сукупності досліджених судом обставин справи, суд дійшов висновку, що ширина земельної ділянки відповідача [PERSON] з боку дороги відповідає розмірам земельної ділянки, виділеної йому Таким чином, встановлено, що ширина земельної ділянки відповідача [PERSON] з боку вулиці відповідає розмірам, які зазначені в плані забудови земельної ділянки, тобто ширина його земельної ділянки з боку вулиці становить 19.30 м. (а.с. 82, 99). Ця обставина підтверджена також протоколом огляду земельних ділянок від 30.11.2016 року, якого було складено за участю сторін. Суд вважає, що похибка в ширині земельної ділянки відповідача довжиною 4 см (19.30 м. та 19.26 м), яка є в протоколі огляду, не впливає на вирішення позову, оскільки не свідчить про захоплення відповідачем частини земельної ділянки шириною 40 см, як позивач зазначає в позові. Допитані в судовому засіданні свідки [PERSON], [PERSON] та [PERSON], не спростували обставин щодо законності землекористування та приватизації земельної ділянки відповідачем. Враховуючи викладене суд визнав, що рішення Жденіївської селищної ради від 11 лютого 2014 року № 368 «Про погодження Акту погодження меж земельної ділянки із суміжними землевласниками та землекористувачами», рішення від 03 квітня 2014 року № 394 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», на підставі яких відповідачу [PERSON] передано у власність земельну ділянку площею 0,1248 га не суперечить фактичним обставинам справи і закону, а тому підстав для їх скасування немає. Суд також визнає, що рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1248 га за адресою: смт. Жденієво, вул. Шевченка, 20, Воловецького району Закарпатської області за [PERSON] скасуванню не підлягає, оскільки передача земельної ділянки відповідачу відбулася згідно з вимогами закону.

Outcome: dismissed