Jurisdiction: civil
Date: 2021-11-14 00:00:00

У березні 2019 року Комунальне підприємство «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району міста Києва» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що станом на 01.01.2019 заборгованість відповідачів за надання послуг з утримання будинків, споруд і прибудинкових територій та інших житлово-комунальних послуг становить 2172,36 грн. Оскільки відповідачі добровільно не сплачують зазначену заборгованість, позивач просить стягнути з останніх суму заборгованості, а також 3 % річних і інфляційні втрати у зв`язку з простроченням виконання зобов`язань та суму сплаченого судового збору. 21.03.2019 позивач звернувся із вказаним позовом до Подільського районного суду міста Києва та згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу було передано у провадження судді [PERSON] Ухвалою судді від 26.07.2019 відкрито провадження у справі за вказаним позовом та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. До початку розгляду справи по суті, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.04.2021 справу передано у провадження судді Подільського районного суду міста Києва Ковбасюк О.О., оскільки суддю [PERSON] згідно з рішенням Вищої ради правосуддя № 798/0/15-21 від 08 квітня 2021 року звільнено з посади судді Подільського районного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 07.05.2021 даний позов прийнято до провадження, встановлено строк відповідачам для подання відзиву. 15.11.2021 року відповідач [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи проводити за її відсутності. Крім того, разом із зазначеною заявою остання подала до суду довідку про стан заборгованості про сплату заборгованості за житлово-комунальні послуги перед позивачем. Представник позивача подала клопотання про розгляду справи за її відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності усі докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідачі займають житлове приміщення за адресою [ADDRESS] на підставі ордеру №005830 від 11.07.2006, виданого Подільською районною в м. Києві державною адміністрацією, та користуються послугами, що надаються позивачем. За приписами статей 319, 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями, споживачами у процесі створення, надання та споживання житлово-комунальних послуг на час виникнення спірних правовідносин визначав Закон України «Про житлово-комунальні послуги» в редакції від 24.06.2004 № 1875-IV (надалі - Закон № 1875-IV). Вищевказаний Закон містить визначення житлово-комунальних послуг, як результату господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, комунальних послуг як результату господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо-та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством, та покладає на балансоутримувача будинку обов`язок здійснювати розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечення управління майном (підпункти 1, 3, 10 пункту 1 частини 1 статті 1). Відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах (стаття 19 Закону № 1875-IV). Пунктом першим частини третьої статті 20 Закону № 1875-IV встановлено обов`язок споживача, а пунктом 3 частини другої статті 21 цього Закону - обов`язок виконавця, укласти договір на надання житлово-комунальних послуг згідно з Типовим договором. Згідно з положеннями статей 526, 530, 611 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства у встановлений строк (термін), а у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом Судом встановлено, що відповідачі належним чином не здійснювали оплату вартості житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим позивач звернувся з даним позовом до суду. На підтвердження розміру заборгованості позивачем надано розрахунок, відповідно до якого за останніми рахувався борг по оплаті житлово-комунальних послуг станом на 31.12.2018 в розмірі 2172,36 грн. Однак, як вбачається із матеріалів справи, станом на день ухвалення рішення судом, відповідачі сплатили заборгованість, збитки інфляції та 3% річних в повному обсязі, що підтверджується копією довідки про стан заборгованості №02/07/00-336 від 10.11.2021 та №02/07/037 від 06.03.2020. Враховуючи, що до суду представником позивача не було подано заяву про відмову від позову, а також те, що на день ухвалення рішення заборгованість відповідачем сплачена, суд доходить висновку про наявність підстав для відмови у задоволенні позову. Крім того, представник позивача просив стягнути з відповідача сплачений судовий збір. Оскільки суд відмовляє в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, то відповідно до ст.141 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed