Jurisdiction: civil
Date: 2014-07-27 00:00:00

У березні 2014 року позивач звернувся до суду з даним позовом. Свої вимоги мотивував тим, що він є власником земельної ділянки. Він отримав свій державний акт ще в 1999 році. Оскільки він має державний акт старого зразку, вирішив присвоїти кадастровий номер земельній ділянці. При проведенні робіт було встановлено, що його земельна ділянка накладається на земельну ділянку з кадастровим номером 3222484501:00:000:1005. Через дані невідповідності, вважає своє право порушеним. Тому просив суд скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, що має кадастровий номер 3222484501:00:000:1005; скасувати кадастровий номер 3222484501:00:000:1005; зобов'язати управління Державного агентства земельних ресурсів України в Києво-Святошинському районі провести державну реєстрацію земельної ділянки площею 0,1501 га, яка знаходиться по пров. Ватутіна в с.Лісники; зобов'язати Києво-Святошинське районне управління юстиції Київської області забезпечити державну реєстрацію його права власності на земельну ділянку площею 0,1501 га, яка знаходиться по пров. Ватутіна в с.Лісники Києво-Святошинського району Київської області; судові витрати покласти на відповідачів. У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримав. Просив суд задоволити позов. У судовому засіданні представник відповідача Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області просив вирішити спір відповідно до вимог закону. У судове засідання представник управління Державного агентства земельних ресурсів України в Києво-Святошинському районі, Києво-Святошинського районного управління юстиції Київської області, [PERSON] не з'явилися. Про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. За ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. При розгляді справи судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Лісниківської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області №8/34 від 07 серпня 1998 року передано у приватну власність земельні ділянки для будівництва та обслуговування житлових будинку, господарських будівель та споруд, ведення особистого підсобного господарства [PERSON] площею 0,6507 га в [ADDRESS]. 19 квітня 1999 року [PERSON] отримав державний акт (серія І-КВ №046646) на право власності на земельну ділянку загальною площею 0,6507 га в с.Лісники, до складу якої увійшла земельна ділянка площею 0,250га з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд, та земельна ділянка площею 0,4007га з цільовим призначенням для ведення особистого підсобного господарства. За зверненням [PERSON] були проведені землевпорядні роботи. При проведенні землевпорядних робіт щодо винесення в натурі меж земельних ділянок та встановлення межових знаків згідно державних актів спеціалістами виявлено невідповідність по державним актам, належних [PERSON] земельних ділянок в плані меж земельних ділянок у Державних актах на право власності на земельні ділянки. А саме наявне взаємне перекриття земельних ділянок між собою (накладка) із земельними ділянками [PERSON] на земельну ділянку з кадастровим номером 3222484501:00:000:1005. З листа управління Держземагенства у Києво-Святошинському районі Київської області від 02 червня 2014 року встановлено, що кадастровий номер 3222484501:00:000:1005 є помилковим, оскільки не може містити нулі у вимірах зони та кварталу індексно-кадастрової карти. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що виявлена помилка з кадастровим номером. Пунктом 2.6. «Інструкції про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю і право постійного користування землею, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 43 від 04 травня 1999 року із змінами затвердженими Наказом Державного Комітету України по земельних ресурсах № 144 від 23 серпня 2001 року передбачено, що кадастровий план земельної ділянки складається в масштабі, який забезпечує чітке зображення всіх елементів і написів. На план наносяться, зокрема, межі земельної ділянки з описом суміжних землевласників і землекористувачів, поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками по межах земельної ділянки, межі будинків і споруд, розташованих на земельній ділянці, межі угідь та зон обмежень щодо використання земельної ділянки. Відповідно до пункту 2.9 «Інструкції заповнення державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею покладається на Центр державного земельного кадастру при Держкомземі України, регіональні, районні та міські центри державного земельного кадастру та їх структурні підрозділи. Усі записи мають бути зроблені державною мовою, чітко і розбірливо, виправлення не допускаються. Заповнення вказаних документів здійснюється з використанням комп'ютерної техніки». Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Перелік способів захисту порушених прав визначає ст. 16 ЦК України. Цей перелік не є вичерпним, і суд може захистити порушені права чи інтереси і в інший спосіб, який встановлений договором або законом. Вказана норма кореспондується із ст. 152 ЗК України, відповідно до якої власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав; б) відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; в) визнання угоди недійсною; г) визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; ґ) відшкодування заподіяних збитків; д) застосування інших, передбачених законом, способів. Також відповідно до ст. 21 ЦК України суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Частиною 3 статті 152 Земельного Кодексу України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, в тому числі, шляхом визнання угоди недійсною, визнання недійсними рішень органів місцевого самоврядування та шляхом застосування інших, передбачених законом способів. Статтею 155 ЗК України проголошено, що у разі видання органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права щодо володіння, користування чи розпорядження належною особі земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Частиною другою статті 158 Земельного кодексу України встановлено, що виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Вказана помилка призводять до порушення права власності, тому позовна вимога про визнання недійсним та скасування кадастрового номеру 3222484501:00:000:1005 підлягає задоволенню. Разом з тим, суд відмовляє в задоволенні вимоги про скасування державної реєстрації земельної ділянки, оскільки земельної ділянки з таким кадастровим номером не існує. Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних і юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. За ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов'язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.Оскільки чинним законодавством не передбачено зобов'язання забезпечення державної реєстрації права власності, зобов'язання проведення реєстрації, оскільки бездіяльність державних органів або відмова в проведенні такої реєстрації може бути оскаржена в установленому законом порядку, тому суд відмовляє у задоволенні позову в цій частині.

Outcome: dismissed