Jurisdiction: civil
Date: 2015-12-13 00:00:00

У березні 2015 року позивачка звернулася до суду з позовною заявою, в якій просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS]. В обґрунтування позову вказала, що вона є власницею квартири [ADDRESS]. У даній квартирі окрім позивача зареєстровані та проживають її чоловік [PERSON], та двоє синів [PERSON] та [PERSON] У 2010 році зі згоди позивача у вказаній квартирі був зареєстрований її племінник [PERSON], на час доки відповідачу не виповниться 18 років. Вже понад рік з грудня 2013 року відповідач у вищевказаній квартирі не проживає, квартиру залишив добровільно, на користування житловою площею не претендував, вселятися не намагалися, перешкод в користуванні житловою площею йому не чинилося. До того ж, його речі в квартирі відсутні, оскільки ще у грудні 2013 року він їх у повному обсязі забрав із собою. Реєстрація відповідача в квартирі позивача шкодить її інтересам, оскільки позивачка не може здійснювати весь комплекс цивільно-правових угод відносно власного нерухомого майна, до того ж, відповідач не сплачував та не сплачує за комунальні послуги. Тому, позивачка вимушена звернутися до суду з даним позовом. У судове засідання позивачка не зявилася, але від неї надійшла заява в якій просила справу розглядати без її участі та задовольнити позов у повному обсязі, проти заочного рішення суду не заперечувала. Відповідач у судове засідання не зявився, про час і місце розгляду справи був належним чином повідомлений засобами масової інформації, причин неявки суду не повідомив. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України. Представник третьої особи: Красногвардійського районного відділу ДМС України в м. Дніпропетровську не зявився, про час та місце слухання справи був повідомлений, причини неявки суду не повідомив. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У відповідності ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають у власності будинок, користуються ним і мають право розпоряджатися своєю власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, здавати в оренду. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. У судовому засіданні встановлено, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 29 грудня 2001 року, [PERSON] належить квартира [ADDRESS] (а.с. 26). Відповідно до довідки про склад сімї та місце реєстрації від 19.02.2015 року, у вищезазначеній квартирі зареєстровані чоловік [PERSON], син [PERSON], син [PERSON], племінник [PERSON] (а.с. 10). [PERSON] у квартирі [ADDRESS], з грудня 2013 року не проживає, особистих речей в квартирі не має. У\~відповідності\~до ч. 1\~ст. 15 ЦК України,\~кожна особа\~має\~право\~на\~захист свого цивільного \~права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні їм права користування і розпорядження своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що [PERSON] втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою 110 у будинку 19 по вулиці Уральській у м. Дніпропетровську, оскільки не проживає там понад один рік без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судові витрати у розмірі 243 грн. 60 коп. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved