Jurisdiction: civil
Date: 2020-07-05 00:00:00

У березні 2020 року до суду надійшла позовна заява Управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної у місті ради (далі УПСЗН) до [PERSON] про стягнення надміру виплаченої державної допомоги. В обґрунтування позову зазначено, що 29.09.2016 до УПСЗН з заявою звернулась [PERSON] за призначенням житлової субсидії, яка у декларації вказала, що за адресою: [ADDRESS] , вона зареєстрована одна. Субсидію було призначено з подальшим продовженням. 27.06.2018 відповідач повторно звернулась з заявою та декларацією де також зазначила, що зареєстрована одна. Відповідно до п.7 Положення субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги, у тому числі осіб, призваних на строкову військову службу. 08.07.2019 державними соціальними інспекторами відділу державних соціальних інспекторів управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради виявлено, що заявниця звернувшись за призначенням субсидії в декларації не вказала про реєстрацію 12.05.2016 за адресою: [ADDRESS] [PERSON] . У зв`язку з вищенаведеним виникла переплата наданої субсидії у розмірі 33 512,19 грн. Добровільно відповідачем кошти в повному обсязі не повернуті. У зв`язку із наведеним УПСЗН просить суд стягнути з відповідача надмірно виплачену суму житлової субсидії в розмірі 33 512,19 грн. та судовий збір в розмірі 2\~102 грн. 11.03 2020 судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення справи до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомленням учасників справи. Відповідачем 21.04.2020 подано суду відзив на позов, в якому проти позову відповідач [PERSON] заперечила, просила відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі зазначивши наступне. 29.09.2016 [PERSON] звернулася до позивача УПСЗН з заявою про призначення житлової субсидії, до заяви вона подала всі необхідні документи. В подальшому їй була призначена субсидія, якою вона користувалася всі роки. 28.08.2019 відповідачем отримано повідомлення про надміру перераховану субсидію за період з 01.06.2016 року по 31.06.2019 року у сумі 33 512,19 грн. та необхідність повернення вказаної суми, у зв`язку з тим, що вона нібито надала неправдиву інформацію при оформленні субсидії. Документи для призначення житлової субсидії вона не заповнювала і не підписувала. На час\~призначення субсидії\~її обслуговувала\~соціальний працівник\~УПСЗН Покровського\~м.\~Кривого Рогу\~ [PERSON] ,\~всіма документами\~на оформлення\~субсидії опікувалася\~саме вона,\~через неї\~відповідач передавала\~документи,\~які вимагалися\~за своїм\~підписом.\~Відповідно,\~вважає,\~що є очевидна підробка документів посадовими особами УПСЗН Покровського району м. Кривого Рогу. Крім того, копію заяви і декларації позивач надає лише від 29.09.2016 та від 27.06.2018, тобто лише за два роки, тоді як суму нараховує за період з 2016 року по 2018 рік. Відповідач вважає, що за відсутності заяви та декларації за 2017 рік, відповідно за цей період субсидія не повинна була нараховуватись. Крім цього зазначає, що спірний період позивачем зазначено з 29.09.2016, а з позовною заявою до суду позивач звернувся лише 03.03.2020, тобто за період з 29.09.2016 по 03.03.2017 слід застосувати строк позовної давності, а тому допомога за цей період взагалі не може бути стягнута в зв`язку з пропуском позовної давності. Відповідач [PERSON] дійсно не заперечує факт реєстрації її доньки [PERSON] у квартирі [ADDRESS] з 12.05.2016, однак зазначає, що з 01.07.2016 по даний час, донька за вищевказаною адресою не проживає, дана обставина була відома позивачу, оскільки [PERSON] , до заяви про надання субсидії, долучався акт про те, що її донька зареєстрована, однак фактично не проживає з нею. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг регулює Закон України від 9 листопада 2017 року №2189-VIII «Про житлово-комунальні послуги». Приписами пункту 7 частини 1 статті 4 Закону №2189-УІІІ встановлено, що до повноважень Кабінету Міністрів України належать, зокрема, встановлення порядку надання пільг та житлових субсидій населенню в частині забезпечення надання житлових субсидій як частки вартості житлово-комунальних послуг, у тому числі їх виплати у грошовій формі. З аналізу наведених норм зазначеного Закону, яким врегульовано правові відносини у сфері надання житлово-комунальних послуг, слідує, що єдиним органом який може визначати на законодавчому рівні умови призначення та порядок надання громадянам житлових субсидій є Кабінет Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 № 848 затверджено Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, яке визначає умови призначення та порядок надання громадянам щомісячної адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату управління багатоквартирним будинком, користування житлом або його утримання, послуг з транспортування та розподілу природного газу та комунальних послуг (водо-, тепло-, газопостачання, водовідведення, електроенергія, вивезення побутового сміття та рідких нечистот), а також один раз на рік субсидії готівкою на придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Відповідно до п.2 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 (в редакції - від 23.08.2016) (далі - Положення) право на отримання адресної безготівкової субсидії для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, а також субсидії готівкою на придбання скрапленого газу твердого та рідкого пічного побутового палива (далі - субсидія) поширюється на громадян, які проживають у житлових приміщеннях (будинках), в частині оплати ними користування житлом; утримання житла, управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива. Пунктом 13 Положення передбачено, що для призначення субсидії громадянин, особа якого посвідчується паспортом або іншим документом, подає структурному підрозділу з питань соціального захисту населення за місцем реєстрації заяву про призначення житлової субсидії та декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії за встановленими формами. Судом встановлено, що 29.09.2016 та 27.06.2019 до УПСЗН з заявами зверталася [PERSON] за призначенням житлової субсидії. Також, 29.09.2016 та 27.06.2019 [PERSON] було подано до УПСЗН Декларацію про доходи та витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії, у розділі 1 якої зазначила, що вона зареєстрована та проживає у квартирі [ADDRESS] . Інших осіб, які зареєстровані чи проживають за вказаною адресою відповідачем не зазначено. Пунктом 14 Положення № 848, передбачено, що після закінчення строку отримання субсидії структурні підрозділи з питань соціального захисту населення самостійно здійснюють розрахунок субсидії на наступний період для домогосподарств, які отримували субсидію у попередньому періоді, а тому перерахунки житлової субсидії на наступні періоди управлінням здійснювалися автоматично з розрахунку тільки заявника. Відповідно до долученого до матеріалів справи розрахунку, відповідачу [PERSON] в період з 01.09.2016 по 01.06.2019 було надано субсидію в розмірі 33\~512,19 грн. Відповідно до акту про проведення перевірки правильності та повноти інформації, що надається заявниками для призначення житлової субсидії від 08.07.2019 державними соціальними інспекторами відділу державних соціальних інспекторів управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради виявлено, що [PERSON] звернувшись за призначенням субсидії в декларації не вказала про реєстрацію 12.05.2016 за адресою: [ADDRESS] [PERSON] . Дана обставина також підтверджується долученою до матеріалів справи довідкою № 8827 від 12.07.2019, відповідно до якої за відомостями в реєстрі територіальної громади міста Кривого Рогу наявна інформація про зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] , а саме, що відповідач [PERSON] , 1938р.н. зареєстрована за вказаною адресою з 19.01.1998, крім неї з 12.05.2016 року за вказаною адресою зареєстрована [PERSON] , 1958 р.н. та з 05.06.2019 [PERSON] , 1956 р.н. А також підтверджується долученою до матеріалів даної справи самою відповідачкою [PERSON] копією паспорта [PERSON] з відповідною відміткою про місце реєстрації. Крім цього дана обставина не заперечується самою відповідачкою [PERSON] . Відповідно до п.7 Положення про порядок призначення та надання населенню субсидій для відшкодування витрат на оплату житлово-комунальних послуг, придбання скрапленого газу, твердого та рідкого пічного побутового палива, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.10.1995 №848 (в редакції - від 08.09.2016) субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб (осіб, які фактично проживають), яким нараховується плата за житлово-комунальні послуги призваних на строкову військову службу. Відповідно до Положення кількість зареєстрованих осіб визначається на початок місяця, якого призначається субсидія. У разі коли кількість фактично проживаючих зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб є меншою, ніж кількість зареєстрованих у такому приміщенні (будинку) осіб, субсидія розраховується виходячи з кількості зареєстрованих у житловому приміщенні (будинку) осіб, які фактично у ньому проживають, на підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради або утвореної ними комісії. Під час прийняття рішень у таких випадках враховується наявність документів, що підтверджують тимчасову відсутність осіб з числа зареєстрованих (довідки, що підтверджують місце перебування особи на території іншої адміністративно- іериторіальної одиниці у зв`язку з роботою, лікуванням, навчанням, довготривалим відрядженням, відбуванням покарання, довідки про оплату житлово-комунальних послуг в іншому житловому приміщенні (будинку), акти обстеження матеріально-побутових умов домогосподарства селищної, сільської або міської ради, акти житлово-експлуатаційних організацій про фактично проживаючих осіб, договори оренди житла в іншому місці). У разі відсутності документів, що підтверджують тимчасову відсутність осіб з числа зареєстрованих, рішення приймається на підставі актів обстеження матеріально- побутових умов домогосподарства. На підставі рішення районної, районної у мм. Києві і Севастополі держадміністрації та виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради або утвореної ними комісії, прийнятого у порядку, передбаченому абзацом третім цього пункту, підприємства виробники/виконавці житлово-комунальних послуг не нараховують плату за послуги на осіб, які зареєстровані, але фактично не проживають у житловому приміщенні (будинку). З наведених положень закону, слідує, що в разі не проживання особи за місцем її реєстрації, в даному випадку, доньки відповідачки [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відповідач [PERSON] зобов`язана була повідомити про це позивача, оскільки це впливає на розрахунок та призначення житлової субсидії. Однак, всупереч приписам Положення, відповідач не зазначила у розділі 1 декларації про доходи та витрати осіб, які звернулися за призначенням субсидії [PERSON] , яка з 12.05.2016 року зареєстрована за вищевказаною адресою, що підтверджується матеріалами справи, а також даний факт не заперечується відповідачем. Належних доказів про те, що відповідач [PERSON] повідомляла позивача УПСЗН про наявність за адресою її проживання інших зареєстрованих осіб суду не надано. Посилання відповідача на акт від 15.05.2020 року про не проживання [PERSON] за адресою [ADDRESS] з липня 2016 року по час складення акту судом не приймається, оскільки дані обставини, на думку суду, мають враховуватись при призначенні житлової субсидії, а саме на момент звернення відповідача з заявами про призначення субсидії. Держава гарантує кожному громадянину право на отримання субсидії для відшкодування витрат на оплату користування житлом або його утримання та комунальних послуг на умовах та в порядку, визначеному Положенням №848 та в свою чергу покладає на громадян, яким призначено субсидію обов`язки, визначені Положенням № 848, зокрема, громадянин несе відповідальність за подані відомості про доходи, майно, що вплинули або могли вплинути на встановлення права на призначення житлової субсидії та на визначення її розміру (п. 13 Положення № 848). Наслідком не виконання цього обов`язку є припинення надання раніше призначеної субсидії. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно зі статтею 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Отже, законодавцем передбачені два винятки із цього правила: по-перше, якщо виплата відповідних грошових сум є результатом рахункової помилки зі сторони особи, яка проводила таку виплату; по-друге, у разі не добросовісності зі сторони набувача виплати. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 02 липня 2014 року у справі № 6-91цс14 та у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 06 лютого 2019 року у справі № 545/163/17 (провадження № 61-33727сво18). При цьому правильність здійснених розрахунків за якими була проведена виплата, а також добросовісність набувача презюмуються і відповідно тягар доказування наявності рахункової помилки та недобросовісності набувача покладається на платника відповідних грошових сум. Наведене узгоджується із висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 753/15556/15-ц (провадження № 14-445цс18), постанові Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 607/4570/17-ц (провадження № 61-29030св18). Згідно частини першої статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до частини третьої статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно частини першої статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи те, що відповідачем [PERSON] при поданні Декларації про доходи та витрати осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії не було зазначено про реєстрацію за місцем свого проживання її доньки [PERSON] , відповідно суд вважає, що відповідач повинна повернути до УПСЗН надмірно виплачену суму житлової субсидії в розмірі 33 512,19 грн. Що стосується посилань відповідача на пропущення строку позовної давності, щодо вимоги за період з 29.09.16 по 03.03.17 слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Як зазначалося судом 08.07.2019 державними соціальними інспекторами відділу державних соціальних інспекторів управління праці та соціального захисту населення виконкому Покровської районної в місті ради виявлено, що заявниця звернувшись за призначенням субсидії в декларації не вказала про реєстрацію 12.05.2016 за адресою: [ADDRESS] [PERSON] , тобто позивач дізнався про порушення свого права лише 08.07.2019 року. У зв`язку з чим, на думку суду, трирічний строк позовної давності в даному випадку не минув. На підставі викладеного суд приходить до висновку про доведеність пред`явлених позовних вимог, а тому вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. У зв`язку із повним задоволенням позовних вимог УПСЗН зі [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача судові витрати в розмірі 2102 грн.

Outcome: approved