Jurisdiction: civil
Date: 2018-04-15 00:00:00

У вересні 2017 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, в якому просив визнати протиправною бездіяльність виконавчої служби, яка полягає у ненаданні обґрунтованої відповіді на письмове звернення, ухвалити рішення про продовження сплати [PERSON] аліментів на користь позивача, як на повнолітнього сина, що продовжує навчання до досягнення ним 23-літнього віку, починаючи з липня 2017 року; визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 3000,00 грн., але не менше 50% мінімуму розміру аліментів на одну дитину та оплати вартості навчання за контрактом, а також зобов'язати Дарницький РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві продовжити примусове стягнення аліментів з [PERSON] до досягнення позивачем 23-літнього віку. У процесі здійснення підготовчого провадження [PERSON] уточнив свої вимоги, від позовних вимог до Дарницького РВ ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві відмовився, та просив стягнути на його користь з [PERSON] аліменти у зв`язку з навчанням у розмірі 3000,00 грн. щомісячно, починаючи з вересня 2017 року і до досягнення позивачем 23-літнього віку. На обґрунтування своїх вимог посилався на ті обставини, що він є сином відповідача та студентом Національного авіаційного університету денної форми навчання. Після досягнення повноліття усі витрати по його утриманні та оплаті навчання несе мати, яка самостійно забезпечити його усім необхідним не має можливості, а батько не надає жодної матеріальної допомоги, хоча має можливість її надавати. У судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник відповідача у судовому засіданні заперечував проти задоволення позову, посилаючись на ті обставини, що на утриманні у позивача є двоє малолітніх дітей та дружина, яка не працює, а також має невеликий дохід, тому позбавлений можливості сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання. Суд, вислухавши пояснення учасників судового процесу, повно та всебічно дослідивши надані суду письмові докази, вважає за необхідне позов задовольнити частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 15.07.1999 р. (а.с.5). Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28 вересня 2010 року з відповідача на утримання сина були стягнуті аліменти у розмірі ј частки з усіх видів заробітку щомісячно до повноліття дитини (а.с.7). Відповідно до довідки № 2418, виданої 06 вересня 2017 року Національним авіаційним університетом, [PERSON] є студентом 2 курсу денної форми навчання, термін навчання до 30.06.2020 р. (а.с.8). Відповідно до Договору 46-1/ОФ-317 про навчання від 01 вересня 2016 року вартість навчання за один навчальний семестр становить 9290,00 грн. (а.с.9). Згідно з квитанціями, які наявні в матеріалах справи, позивач та його мати [PERSON] сплачують за навчання (а.с. 54-57,59-67). У судовому засіданні позивач пояснив, що проживає разом зі своєю матір'ю і перебуває на її утриманні, яка самостійно несе витрати по оплаті навчання, харчування, проїздів, забезпеченням навчальною літературою позивача. У середньому на все це мати позивача витрачає 6000,00 грн. Відповідно до ст.199 Сімейного Кодексу України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв' язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до ст.200 Сімейного Кодексу України, суд визначає розмір аліментів на повнолітню дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів, з урахуванням обставин зазначених у ст.182 СК України Згідно ст.182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей; непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як встановлено в судовому засіданні, на час розгляду справи відповідач перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON], що підтверджується свідоцтвом серії [NUMBER] від 17.09.2011 року (а.с.20). Подружжя має двох спільних синів [PERSON], [INFO], та [PERSON], [INFO]., що підтверджується свідоцтвами про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] відповідно (а.с.21,22). Відповідно до довідки про доходи (а.с.23), відповідач працює у ПП «[PERSON]» на посаді охоронника, його дохід в середньому становить 3200 грн. щомісяця. При цьому, суд не приймає до уваги твердження позивача, що відповідач має змогу влаштуватись на більш оплачувану роботу або отримує більший дохід та має можливість сплачувати 3 000 грн щомісячно на утримання сина, який навчається, оскільки це є лише припущенням. Разом із тим, судом встановлено, що позивач, який навчається, потребує матеріальної допомоги від батька, який такої не надає, однак має можливість її надавати. За таких обставин та ураховуючи те, що на утриманні у відповідача є двоє малолітніх дітей, а також розмір його доходу, суд вважає за необхідне задовольнити позов частково та стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON], який продовжує навчання, в розмірі ј від всіх доходів відповідача щомісячно, починаючи з дати предявлення позову до суду та до закінчення навчання в університеті, тобто до 30 червня 2020 року, але не довше, ніж до досягнення сином 23 років. На підставі викладеного та

Outcome: partial